Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

[PERSON] 16.08.2013 року звернулася до суду з цим позовом і просила задоволити його, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1997 року, від якого вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, а їй одній важко утримувати двох дітей, так як вона на даний час ніде не працює та отримує пенсію за інвалідністю, оскільки є інвалідом другої групи безстроково. Зазначила, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Повідомила, що відповідач офіційно ніде не працює, але займається самостійним заробітком, від якого має певний дохід, частину доходу отримує в натурі. Просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1600 грн. на обох дітей, на кожну по 800 грн. щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, подавши попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач підтримала заявлені вимоги, а відповідач позов визнав повністю. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174 цього ж Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 229,40 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved