Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом надалі його уточнила , в якому зазначила, що 27.07.2007 року між відповідачем АКІБ « УкрСиббанк» ( ПАТ « УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11189939000. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит у сумі 65.000 доларів США на строк до 26.07.2017 р під 13,5%. Того ж дня, 27.07.2007 р між тими самими сторонами було укладено договір споживчого кредиту за № 11190009000/2, за умовами якого [PERSON], отримав кредит у сумі 1.942 грн. на строк до 27.07.2008 р під 17,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищезазначеними договорами вона виступила в якості майнового поручителя . 27.07.2007 року між нею та ПАТ « УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 11189939000/3. За умовами цього договору вона передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], і тим самим зобов'язалась відповідати належним їй нерухомим майном за зобов'язаннями [PERSON], які виникли у нього перед банком на підставі договорів № 11189084000, № 11190009000/2 від 27.07.2007 р. Вважає, що як правовідносини поруки, які виникли між нею і банком, так і право застави ( іпотеки) повинні бути визнані припиненими. У тексті договору іпотеки від 27.07.2007 р термін його дії не встановлено. Згідно з умовами обох кредитних договорів, укладених між банком і [PERSON] банк залишив за собою право вимагати дострокового повернення кредиту, а отже самостійно встановлювати строк виконання основного зобов'язання . Використовуючи зазначене право банк висунув [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредитів, а після відхилення цих вимог скористався правом примусового стягнення, що підтверджується актом опису і арешту майна. З тексту цього акту вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі напису, який здійснено 11.03.2010 р. Отже банк самостійно встановив строк виконання основного зобов'язання і цей строк розпочався не пізніше 11.03.2010 року. У 6 місячний строк, тоб то до 11.09.2010 р банк не пред'явив до неї жодних вимог як до майнового поручителя. За наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника у разі переводу боргу чи смерті боржника лише в тому випадку, якщо така умова міститься в договорі поруки. [INFO] року [PERSON] помер. Своєї згоди на забезпечення виконання зобов'язання , яке прийняв на себе первісний боржник, будь якими новими боржниками , у тому числі спадкоємцями [PERSON] вона не надавала. Вважає, що у разі припинення зобов'язання поруки, застава, що забезпечує виконання зобов'язання поруки є також припиненою. Просить суд визнати правовідносини поруки і застави ( іпотеки) , що виникли на підставі договору іпотеки, укладеного між нею та банком припиненими, та зобов'язати банк протягом 5 робочих днів з дня набуття рішенням законної сили надіслати до реєстраційної служби заяву про виключення з державного реєстру обтяжень нерухомого майна відомостей про іпотеку нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що належить їй на праві власності. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечує, суду надані заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що позивач невірно трактує та застосовує вимоги визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України, щодо припинення договору поруки, оскільки як встановлено судом , 24 липня 2007 року між [PERSON] ( іпотекодавець ) та АКІБ « УкрСиббанк» ( іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 11189939000З. Відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] в забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11189084000 від 27 липня 2007 року та кредитним договором № 111900090002 від 27 липня 2007 року. Суд вважає, що оскільки між сторонами укладено договір іпотеки, норми та порядок укладення якого регулюються ЦК України та ЗУ « Про іпотеку» то до відповідних правовідносин повинні застосовуватись саме норми ЗУ « Про іпотеку» Відповідно до ст.. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. Порядок укладення іпотеки, підстави припинення іпотеки регулюються законом України « Про іпотеку». Суд вважає, що застава ( іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку ( ст..ст 553-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави іпотеки. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст.. 11 ЗУ « Про заставу» , ст.. 1,11 ЗУ « Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст.. 546 ЦК застава ( іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку ( ст.. ст.. 533-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставоіпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави іпотеки. Таким чином , посилання позивача на норми, які регулюють поруку не можуть застосовуватись до даних правовідносин , оскільки між позивачем та банком укладено договір іпотеки та не можуть виступати предметом спору. Твердження позивача з приводу того , що зобов'язання між позивачем та банком моє бути припиненим на підставі ст.. 608 ЦК України, а саме смерть боржника, якщо зобов'язання нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою суд вважає необґрунтованим. Позичальник [PERSON] помер [INFO] року. На теперішній час, як встановлено судом банк не змінював боржника у правовідношенні, та не звертався до суду з позовом до спадкоємців. Таким чином , суд вважає, що вимоги позивачки на теперішній час є безпідставними та такими, які не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed