Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з відповідним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що у 1995 році між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб (свідоцтво про одруження від 25.07.1995 року, запис № 214, місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Ленінського райвиконкому міста Луганська). Від даного шлюбу позивачі мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 1998 року по 2001 рік, як зазначають позивачі, їх сім'я наймала помешкання за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з продажем даного помешкання [PERSON] переїхали у гуртожиток за адресою [ADDRESS], де мешкали до 2007 року. Неналежні умови проживання у гуртожитку спонукали сім'ю до пошуку та купівлі власного житла, що призвело їх до рішення по купівлі за прийнятну ціну житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Позивачі зазначили, що оскільки у сім'ї [PERSON] було не достатньо грошей для оформлення даної угоди по купівлі дому, виникла необхідність в отриманні кредиту. 10.04.2008 року ЗАТ "ОТП Банк" надало позичальнику [PERSON] валютний кредит у розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США під "...придбання нерухомого майна..." - терміном повернення до 10.04.2028 року. В забезпечення кредитного договору №МL - 904/021/2008, були укладені договір поруки №SR - 904/021/2008 та договір іпотеки №РМL - 904/021/2008, згідно якого "Предметом іпотеки" - є нерухоме майно, а саме будинок житловий та земельна ділянка, загальною площею 0,1200 га що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У своєму позові, позивачі, також, зазначають, що на момент оформлення кредитної угоди сім'я мала неповнолітнього сина ([PERSON] - [INFO]), тому потребувалось рішення опікунської ради. Зі слів позивачів, часу на оформлення даного рішення було замало. Так як на вищезазаначений житловий будинок було декілька покупців, у зв'язку з чим сім'єю [PERSON] прийнято спільне рішення що покупцем даного будинку буде рідний брат [PERSON]. Так, 10.04.2008 року були укладені нотаріально оформлені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між [PERSON], [PERSON] (продавці) відповідно до яких [PERSON] (покупець) придбав як житловий будинок так і земельну ділянку загальною площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою [ADDRESS], належать [PERSON]. Зі слів позивачів, на протязі усього періоду, сім'я [PERSON] займалась не тільки оформленням усіх необхідних документів, а й відповідно несла усі майнові витрати самостійно, а також добудовувала будинок (проводила водопровід, опалення, каналізацію, внутрішні роботи), сплачували і сплачують усі комунальні послуги по утриманню цього будинку. Позивачі вважають, що фактично були і є власниками даного житла, а юридично власником є [PERSON], який, як зазначають позивачі, ніколи не жив та не був зареєстрований у будинку [ADDRESS], грошових чи інших будь-яких витрат [PERSON] чи його дружина, відносно будівництва; ремонту; утримання; оформлення дозволів та документів стосовно даної будівлі не несли. При цьому, позивачі зазначають наступні факти: як взяття кредиту під придбання будинку (п.2 кредитного договору № МL - 904/021/2008 від 10.04.2008 р. "Цільове використання кредиту - кредитування нерухомого майна".) прописка за адресою будинку [ADDRESS] (паспорта громадян України, де з 2009 року зареєстровано місце проживання). Договір поруки №8К - 904/021/2008 від 10.04.2008 р. по якому чоловік [PERSON] (яка по кредитному договору є "боржником") бере на себе зобов'язання по сплаті як самого кредиту так і його відсотків, свідчать про те що фактично власниками даного будинку є сім!я [PERSON]. Крім того, як стверджують позивачі, сім'я [PERSON] відкрито, безперервно з 2008 року володіє та користується на свій розсуд як будинком (робить ремонт; відбудовує веранду) так і земельною ділянкою (прибирає територію, насаджує дерева, рослинність), сплачує самостійно усі комунальні витрати по утриманню будинку, а також земельний податок. Позивачі, також, надають довідку банку вих. №902-1-10-2/510 від 13.09.2013 року, яка, як вони вважають, підкреслює те що сім'я [PERSON] зацікавлена у тому, щоб скоріше погасити кредит, за житловий будинок у якому вони мешкають. За думкою позивачів, усі вищезазначені факти та документи свідчать про те, що житлове приміщення - будинок розташований за адресою: [ADDRESS], фактично з моменту його придбання, тобто з 2008 року, належить сім'ї [PERSON], яка володіє та користується ним до теперішнього часу. Відтак, позивачі просять суд встановити з 2008 року факт належності житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], та земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, визнати право власності на житловий будинок [NUMBER] та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, розташованого за адресою [ADDRESS]; зобов'язати Реєстраційну службу Луганського міського управління юстиції Луганської області зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки на кожного житлового будинку та земельної ділянки, розташованого за адресою [ADDRESS]. Відповідачі у судове засідання зявились, позов визнали. Представник третьої особи до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Так, дослідивши наявні у справі докази суд встановив, що Відповідачами 10.04.2008 року належним чином були укладені нотаріально оформлені договори купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2008р., зареєстрований в реєстрі за № 2336 та земельної ділянки від 10.04.2008р., зареєстрований в реєстрі за № 2338, між [PERSON], [PERSON] (продавці) відповідно до яких [PERSON] (покупець) придбав як житловий будинок так і земельну ділянку загальною площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою [ADDRESS], належать [PERSON]. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України при визнанні позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачами суду не надано доказів в обґрунтування вимог щодо підстав набуття права власності відповідно до закону. Окрім того в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору іпотеки №РМL - 904/021/2008 від 10 квітня 2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], "Предметом іпотеки" - є нерухоме майно, а саме будинок житловий та земельна ділянка, загальною площею 0,1200 га що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. доказів на погашення боргових зобов'язань за кредитом на час розгляду позову не надано. При таких обставинах, суд, виходячи із того, що відповідачами право власності на житловий будинок і земельну ділянку загальною площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS]. було набуто на законних підставах, не вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: dismissed