Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений між нею та [PERSON], [PERSON]; - визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку, призначену для обслуговування вказаного житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В серпні 2013 року [PERSON] уклала з [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами разом з земельною ділянкою розміром 0,1906 гектарів, розташовані за адресою: [ADDRESS]. В підтвердження укладання договору відчуження майна відповідачами надано [PERSON] відповідну розписку на отримання обумовлених грошових коштів. З часу придбання будинку [PERSON] здійснюється експлуатація об'єкту нерухомого майна за призначенням. Разом з тим, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сторони не мають можливості за відсутністю правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно на ім'я [PERSON], [PERSON] На теперішній час [PERSON] фактично володіючи спірним будинком позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно на своє ім'я. Вказані підстави зумовили позивача звернутись до суду за захистом своїх майнових прав в порядку ст.ст. 16, 220, 319, 375, 376 ЦК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали шляхом надіслання на адресу суду відповідної заяви, з наявним клопотанням розгляду справи в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що спірне нерухоме майно (житловий будинок разом з земельною ділянкою) успадковане [PERSON], [PERSON] після смерті їх сина [PERSON], померлого [INFO] за спадщиною за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Так, право власності на вказаний житловий будинок з земельною ділянкою належне [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 листопада 2008 року після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Право власності на домоволодіння зареєстровано за [PERSON], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21199360 від 9 грудня 2008 року. Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1906 гектарів, розташовану на території Павлівської сільської ради Мар'їнського району, призначену для обслуговування житлового будинку серії ІІ-ДН № 013731 оформлено на [PERSON]. Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі набули прав власника на житловий будинок [ADDRESS], разом з земельною ділянкою площею 0,1906 гектарів, як спадкоємці першої черги за законом після смерті сина [PERSON], померлого [INFO], разом з тим юридично спадщину не оформили. В серпні 2013 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] разом з земельною ділянкою площею 0,1906 гектарів. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З розписки приватного характеру вбачається, що позивачем передано відповідачам грошові кошти за укладену між ними угоду купівлі-продажу будинку разом з земельною ділянкою. Досліджувана розписка, як за формою (за загальним правилом оформляється написанням власноручно особою, яка її дає), так й за змістом містить докази виникнення прав та обов'язків осіб, відносно яких цінний документ написано. Таким чином, суд приходить до висновку про виконання сторонами по справі договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], тому має бути визнаний дійсним, незважаючи на ухилення відповідачів [PERSON], [PERSON] прийняти міри для юридичного оформлення спадщини та нотаріального посвідчення угоди. Відповідно до статей 220, 655 ЦК України укладена угода є дійсною та підлягає виконанню. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За дослідженням доказів по справі суд прийшов до висновку, що [PERSON] в силу ст. 316 ЦК України має право на спірний житловий будинок, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту належності позивачу права власності на спірне майно. Такий позов може бути заявлено титульним власником, права якого оспарюються, заперечуються або не визнаються іншими особами. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання слугує підтвердження позивачем своїх прав на майно. Зазначене підтверджується ст. 392 ЦК України, та відповідає тому способу захисту своїх прав та інтересів який обрала [PERSON] З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою площею 0,1906 гектарів, призначеною для обслуговування домоволодіння, - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 220, 319, 328, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved