Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду до відповідача з даним позовом, посилаючись на те, що 30.12. 2004 померла їхня мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок №14 по вул. Польовій (раніше провулок Польовий) в с.Забір'я, Києво-Святошинського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами. 03.02.1992 [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно, заповіла їм, в рівних долях кожному. Вони прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], звернувшись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини з відповідною заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на ? частину спадкового майна. Проте, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину спірного будинку, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане спадкодавиці 04.06.1981 на цей будинок не зареєстроване у відповідних органах згідно норм діючого законодавства. [PERSON] набула право власності на спірний будинок в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON]. Тому просили визнати за ними право власності по ? частині житлового будинку №14 по вул. Польова (раніше провулок Польовий) в с. Забір»я Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 68,9 кв.м., житловою 41,8 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла ЗО.12.2004 за кожним. В судовому засіданні представник позивачів зменшила позовні вимоги, , просила визнати за позивачами право власності по ? частині житлового будинку №14 по вул. Польова (раніше провулок Польовий) в с. Забір»я Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 68,9 кв.м., житловою 41,8 кв.м. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність. Суд, вислухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 30.12. 2004 померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 січня 2005 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок №14 по вул. Польовій (раніше провулок Польовий) в с. Забір'я, Києво-Святошинського району Київської області, який належав матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.1981 , виданого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2206. 03.02.1992 [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів [PERSON] за реєстровим №4., згідно якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла позивачам в рівних долях кожному. Позивачі прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] у відповідності до ст.. 1269 ЦК України звернувшись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини з відповідною заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. У вересні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на ? частину спадкового майна. Проте, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори №1845/02-31 від 17.09.2013 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину спадкового майна , оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане спадкодавиці 04.06.1981 на спірний будинок не зареєстроване у відповідних органах згідно норм діючого законодавства. Чинним законодавством України не передбачено можливості визнання оформлення права власності на спадкове майно за померлою [PERSON], оскільки зг. ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. В той же час, [PERSON] набула право власності на будинковолодіння вул.Польова в 14 в с. Забір'я, Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.1981 у відповідності до діючого законодавства. Правила ст.331 ЦК України про те, що право власності на нерухоме майно виникає моменту державної реєстрації не поширюється на правовідносини, що діяли до набранні чинності цим законом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, непідлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державні реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і як. втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України редакції 2004 року та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.23. Переліку правовстановлюючих документів Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, таким документом також є свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріальними конторами, а також заповіти з нотаріальними написами про право на спадщину. [PERSON] за життя набула права власності на спірний будинок і це нерухоме майно увійшло до складу спадщини, що відкрилася після її смерті. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1265 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою - також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст..ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved