Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] 2 липня 2013 року звернулася з позовом до суду до відповідача [PERSON], третя особа Друга дніпропетровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2013 року третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Другу дніпропетровську держнотконтору було замінено на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач у своєму позові та у ході судового засідання, посилалася на те, що 22 вересня 2012 року помер її батько [PERSON] 24 лютого 2010 року перебуваючи у шлюбі з відповідачем за договором купівлі-продажу була придбана квартира № 37 в будинку № 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську, покупцем за зазначеним договором є відповідач. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки право власності на спірну квартиру оформлено на відповідача. Разом з тим, з урахуванням того, що квартира була придбана відповідачем під час знаходження у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вона є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] і належала їм у рівних частках. За таких обставин, позивач як спадкоємець першої черги після смерті батька має право на ? частину спірної квартири. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання просила визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську, після смерті [PERSON], померлого 22 вересня 2012 року. Відповідач та її представник у ході судового засідання позовні вимоги визнали, посилаючись на те, що відповідач проживала з [PERSON] з 1994 року. 28 листопада 2003 року шлюб між ними було зареєстровано. Спірну квартиру було придбано за сумісні кошти. Квартира № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську була придбана 24 лютого 2010 року, право власності зареєстровано на відповідача, а 25 березня 2010 року було продано квартиру № 3-б в будинку 40 на вул. Виконкомівській у м. Дніпропетровську, яка належала [PERSON] Спірна квартира є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позивач має право на частку цієї квартири в порядку спадкування. Третя особа у судове засідання не з’явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], 11 шрудня [INFO], був [PERSON] (а.с. 11). 1 жовтня 1994 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). 28 листопада 2003 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 56). 24 лютого 2010 року під час знаходження у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] за договором купівлі-продажу купила квартиру № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську (а.с. 9). Право власності у встановленому порядку 19 квітня 2010 року було зареєстровано за нею в КП «ДМБТІ» (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідач у ході судового засідання підтвердила, що спірна квартира була придбана під час знаходження її у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], за їх сумісні кошти, тому суд приходить до висновку, що квартира № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську є об’єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], і частка [PERSON] у спільному майні подружжя складає ? частину зазначеної квартири. 22 вересня 2012 року [PERSON] помер (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у встановленому порядку подано заяву про прийняття спадщини приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 36). Крім позивача спадкоємцем першої черги також є відповідач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську позивач немає можливості, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на належну померлому частину квартири, у зв’язку з чим нотаріусом 18 грудня 2013 року позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому іншим шляхом, крім як визнання права власності в порядку спадкування у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом знайшли своє підтвердження, а тому за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири № 37 в будинку 13 на вул. Фосфорній у м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], померлого 22 вересня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved