Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, у якому просив: визнати недійсним заповіт [PERSON], складений на ім'я [PERSON], посвідченого 15 листопада 2011 року державним нотаріусом Красногорівської нотаріальної державної контори. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач [PERSON] мешкає разом із матір'ю [PERSON] у [ADDRESS]. У червні 2011 році його батько [PERSON] тяжко захворів та на підставі Красногорівської районної лікарні був направлений до Донецького обласного противопухлиного центру, де знаходився з 04 липня 2011 року по 20 липня 2011 року. У даному медичному закладі позивачу поставили діагноз: саркома нижньої та середньої частини шлунку та була проведена планова операція. Після проведення операції йому було рекомендовано лікування та нагляд онколога за місцем проживання, дієта, курси хіміотерапії у Донецькому обласному противопухлинному центрі. Позивачем було запропоновано батькові здійснити догляд за ним, але його сестра, відповідач по справі настояла, що саме вона буде доглядати батька. Вважає, що саме за наполяганням відповідача було складено заповіт на її користь, оскільки він проходив курси хіміотерапії, мав поганий стані здоров'я, та відповідно не усвідомлював свої дії та їх наслідки. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] із позовом не погодилася, просила суд позовні вимоги залишити без задоволення, оскільки відсутні обґрунтовані та законні підстави для задоволення позовних вимог. Третя особа нотаріус Красногорівської державної нотаріальної контори Клименко Н.І. в судовому засіданні пояснила, що дійсно нею був посвідчений 15 листопада 2011 року заповіт, відповідно якого [PERSON] подарував все своє належне майно [PERSON]. Нотаріус зазначила, що при засвідчення таких угод вона керувалася Законом України «Про нотаріат», була обізнана про дієздатність заповідувача. Зазначає, що сторонам було роз'яснені їх права та обов'язки, а відповідно й наслідки складання заповіту. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні позивачем [PERSON] було заявлено клопотання щодо призначення по зазначеній справі посмертної судово - психіатричної експертизи. Ухвалою Мар»їнського районного суду Донецької області від 24 вересня 2012 року по справі була призначена посмертна судово - психіатрична експертиза. Відповідно до висновків акту № 90а/204а посмертної судово - психіатричної експертизи [PERSON] у період складення ним юридичної угоди - підписання заповіту 15 листопада 2011 року мав астенічний синдром внаслідок ракової інтоксикації та за психічним станом розумів значення своїх дій та міг ними керувати. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами і іншими особами, що беруть участь в справі. В судовому засіданні встановлено, що померлим [PERSON] було складено заповіт на ім'я доньки [PERSON], яка є відповідачем по справі. Зазначений заповіт був посвідчений у встановленому законом порядку, а саме у державного нотаріуса Красногорівської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією заповіту (а.с.10). Відповідно до ч.1 статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. Для визначення наявності психічного стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Так, відповідно Відповідно до висновків акту № 90а/204а посмертної судово - психіатричної експертизи [PERSON] у період складення ним юридичної угоди - підписання заповіту 15 листопада 2011 року мав астенічний синдром внаслідок ракової інтоксикації та за психічним станом розумів значення своїх дій та міг ними керувати. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15 ) зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Зазначена норма судом була виконана. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] тяжко захворів та на підставі Красногорівської районної лікарні був направлений до Донецького обласного противопухлиного центру, де знаходився з 04 липня 2011 року по 20 липня 2011 року. У даному медичному закладі позивачу поставили діагноз: саркома нижньої та середньої частини шлунку та була проведена планова операція. Суд звертає увагу на пояснення третьої особи нотаріуса Клименко Н.І., яка підтвердила, що при складанні заповіту спілкувалася зі сторонами, роз'яснювала позивачу наслідки укладення заповіту. В судовому засіданні встановлено, що померлий чітко усвідомлював, що він бажає заповісти все своє майно. Отже, суд вважає, що відсутні сумніви щодо законності складання заповіту складеного померлим [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON], а тому й законних та обгрунтованих підстав для задоволення позовних вимог не має. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення, то суд не вбачає законних підстав для відшкодування йому витрат, пов'язаних із сплатою судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 225, 1257 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним»,

Outcome: dismissed