Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 16 липня 2013 року близько 22 години в смт. Макарів Макарівського району Київської області вона разом з своєю малолітньою дитиною донькою [PERSON], [INFO] , повертались пішки додому, по вулиці Черняхівського до них вибігла собака без намордника, яка почала сильно гавкати та наближатись до них, малолітня донька злякалась та почала плакати. Щоб захистити дитину вона швидко стала наперед і розлючена собака вкусила її за ліву ногу, чим спричинила тілесні ушкодження . Вона була змушена звернутись за медичною допомогою, проходила тривале амбулаторне лікування . Малолітня донька [PERSON] психологічно травмована, а тому на підставі ст.ст. 1167,1168 ,1195,1197 ЦК України просила суд стягнути з відповідачки, власниці собаки на її користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що була спричинена їй та малолітній дитині. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, викладене у заяві підтвердила. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, викладене підтвердив. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала, що її собака не кусав позивача, тілесні ушкодження могли утворитись коли позивачка сиділа на її паркані. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи та матеріали за справою про адміністративне правопорушення №370174613-П , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників , допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів , висновків експерта. Так, з матеріалів адміністративної справи слідує, що 19 липня 2013 року позивачкою по справі [PERSON] було подано письмову заяву про притягнення до відповідальності громадянки [PERSON] , оскільки 16.07.2013 року вона була покусана собакою своєї сусідки [PERSON] (а.с. 2 адм. матеріалу) 22.07.2013 року ДІМ Макарівського РВ ГУ МВС України склав адміністративний протокол щодо вказаної події і 05 серпня 2013 року Макарівський районний суд виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.. 154 ч.2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. (а.с. 4) 05.08.2013 року відповідачка [PERSON] сплатила штраф за постановою Макарівського районного суду від 05.08.2013 року у розмірі 85 гривень.(а.с.8 адм. матеріалу) 20 вересня 2013 року Суддею Апеляційного суду Київської області було переглянуто постанову Макарівського районного суду від 05.08.2013 року та залишено без змін, уточнено дату вчинення адміністративного правопорушення. ( а.с. 23-24 адм.матеріалу) Так, відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд до пояснень відповідачки [PERSON] щодо того, що її собака 16 липня 2013 року не кусала позивача [PERSON] відноситься критично, оскільки вказані обставини вже встановлені постановою Макарівського районного суду від 05 серпня 2013 року та додаткового доказування не потребують. За вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдану майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Стаття 1195 ч.1 ЦК України зазначає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід) втраченим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності , а також відшкодувати витрати, викликані необхідністю посиленого харчування , санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду. Наявність у позивача [PERSON] тілесних ушкоджень підтверджується актом судово-медичного дослідження №191, довідкою Макарівської ЦРЛ №1209, де чітко вказано виявлення на тілі позивача укушеної рани лівої гомілки . ( а.с. 6,7) Подані до матеріалів справи товарні чеки підтверджують , що позивачка пройшла курс лікування в результаті отриманого тілесного ушкодження та понесла у зв'язку з цим певні витрати, загальна сума складає 1906,50 гривень . ( а.с. 10-11) Крім того, працюючи на посаді перукаря у ТОВ «Крокус» , позивачка у зв'язку з отриманим тілесним ушкодження змушена була перебувати на лікарняному понад 1,5 місяці. До матеріалів справи подано довідку про доходи позивача та листок непрацездатності, який було видано Макарівської ЦРЛ.( а.с. 9, 16) Проте, до матеріалів справи не подано жодного доказу , що свідчив би про отримання позивачкою відсотку від надання перукарських послуг клієнтам в розмірі 2000 гривень на тиждень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд на підставі ст. 23 ЦПК України , враховуючи обставини даної справи, а також те, що відповідач [PERSON] матір одиначка, має на утримання малолітню дитину, вважає, що моральна шкода має бути відшкодована частково, а саме у розмірі 1 000 гривень. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди спричиненій малолітній дитині доньці позивача [PERSON], то суд вважає, що позивачкою по справі у судовому засіданні не доведено той факт, що малолітня [PERSON], [INFO] моральну шкоду отримала , і ця шкода отримана саме в результаті переляку викликаного діями розлюченого собаки відповідача [PERSON] Свідок [PERSON] , який був допитаний у судовому засіданні підтвердив своїми показами пояснення і позивача , і відповідача, проте щодо малолітньої дитини [PERSON], яка зі слів позивача , була очевидцем події, свідок нічого не пояснив, бо не бачив дитини на місці події, лише в калітці домогосподарства [PERSON]. Жодна з сторін не заявляли суду клопотання щодо допиту їх у судовому засіданні в якості свідків. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному , об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Outcome: approved