Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №LVT6RX11380079 від 25.01.2007 року, відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2845,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04.06.2013 року має заборгованість 51398,87 грн., яка складається з наступного: - 2845,70 грн. - заборгованість за кредитом; - 13085,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 461,04 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 32082,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2423,76 грн. - штраф (процентна складова). Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 51398,87 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі, сплачені останнім при подачі позову до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, послався на обставини, викладені у позовній заяві, яку просив задоволити. Не заперечив проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав явку відповідача неповажною та ухвалив продовжити розгляд у його відсутності. Заслухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 25.01.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №LVT6RX11380079 на суму 2845,69 грн. на споживчі потреби. З оглянутого розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що станом на 04.06.2013 року має заборгованість 51398,87 грн., яка складається з наступного: - 2845,70 грн. - заборгованість за кредитом; 13085,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 461,04 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32082,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2423,76 грн. - штраф (процентна складова). Згідно укладеного кредитного договору відповідач повинен погашувати заборгованість відповідно до Графіку погашення кредиту та процентів. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Право позивача на звернення до суду про стягнення боргу виникає у разі порушення умов зобов»язання. З представленого суду розрахунку погашення заборгованості вбачається, що відповідач не здійснював погашення боргу з моменту його укладення, тобто з 25.01.2007 року. Відповідно позивач подав до суду цілком обгрунтований позов. Однак, позовна заява подана до суду 09 липня 2013 року. Заява позичальника LVT6RX11380079 складена позивачем та підписана відповідачем на умовах надання споживчого кредиту фізичної особи («розстрочка»), як у ній зазначено. Строк виконання відповідачем свого зобов»язання за нею встановлений терміном 12 місяців, тобто до 25.11.2008 року включно. З останньої дати у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно із зазначеного часу до моменту звернення до суду пройшло більш як 3 роки. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність у даному випадку не застосовується. Представник позивача в своєму позові та в судовому засіданні не навів причин поважності пропущення строку позовної давності, не представив доказів про її переривання чи зупинення. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту, а відповідно до ст..11 ч.11 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів», п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку ( іншої фінансової установи). Крім того, згідно ст.11 ч.4 абз.3,5 вищезгаданого закону, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугами у визначенні цього Закону. Умови договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугами, у визначенні цього Закону, є нікчемними. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту. Відтак, суд,

Outcome: dismissed