Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 16.05.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2013 року становить 12 359,96 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4 993,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6 302,20 грн., а також штрафів у фіксованій частині - 500,00 грн., та процентної складової - 564,76 грн. Дану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Представник позивача Тимчик Б.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечив (а.с.68). Відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовою повісткою, направленою за адресою його місця реєстрації, згідно адресної довідки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка не вручена з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи (а.с.63-64). Суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.05.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості (а.с.10-48). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг клієнт своїм підписом у заяві, копії вказаних умов та правил, Правилах користування платіжною карткою посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Згідно п.1.1.7.12 вказаних умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п.1.1.2.9 у випадку виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Відповідно до п.п.1.1.2.5, 1.1.5.32 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту. Станом на 31.10.2013 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 12 359,96 грн. та, згідно наданого позивачем розрахунку складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4 993,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 302,20 грн., а також штрафів у фіксованій частині - 500,00 грн., та процентної складової 564,76 грн.(а.с.7-9). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved