Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 38722,95 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.2007 року між банком та відповідачем було укладено договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 24% річних. Договір укладено у виді заяви, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 18.07.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 38722,95 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява в якій він просив суд справу розглядати без його участі і зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, оскільки його було викликано в судове засідання через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» (а.с. 39, 40, 44). Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2007 року, сторонами було підписано заяву, відповідно до якої [PERSON] просив банк відкрити йому кредитну лінію з кредитним лімітом 5000 грн., який в подальшому змінюється чи анулюється банком самостійно, на умовах сплати за користування кредитом 2% на місяць та щомісячної комісії - 3,5%. При цьому, [PERSON] зазначив, що ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку і виявляє згоду з тим, що вони, разом із Пам'яткою клієнта, є договором надання банківських послуг. (а.с. 8) В судовому засіданні досліджено Умови та Правила надання банківських послуг, з яких вбачається, що кредит було надано шляхом відкриття клієнту карткового рахунку (п. 3.1). Пунктом 6.5 Умов, встановлено обов'язок клієнта погасити заборгованість за кредитом та відсотками, а також сплатити комісії, відповідно до умов договору. Пунктом 8.6 визначено, що у разі порушення клієнтом строків внесення платежів по грошових зобов'язаннях більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штрафи (фіксований та у відсотках). Пунктом 9.6 Умов, визначено випадки в яких банком нараховується комісія. Порядок виконання грошових зобов'язань по договору встановлено розділом 5 Умов. (а.с. 9-12) На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з 23.11.2007 року між сторонами існують кредитні правовідносини. Згідно з п. 9.12 Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання і якщо жодна зі сторін на протязі цього періоду не проінформує іншу про припинення дії договору - він автоматично продовжується на такий же строк. (а.с. 11) В матеріалах справи відсутні докази того, що дію договору припинено, відповідно до зазначеного в ньому порядку. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності. На момент звернення до суду договір є чинним і зобов'язання по ньому не припинилися, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Про вільне волевиявлення сторін при підписанні договору свідчать їхні особисті підписи, а також той факт, що з моменту укладення по цей день, договір вцілому чи окремі його положення не оскаржувались. З наданого банком розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що вони виконали своє зобов'язання, надавши позичальнику кредит, шляхом перерахування коштів на рахунок останнього (рахунок відкритий банком для кредитування). Разом з тим, [PERSON] умови договору виконував не належним чином, в результаті чого станом на 18.07.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 38722,95 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованості по процентах - 19327,81 грн., заборгованості по комісії - 12075 грн. та штрафів - 500 грн. фіксований і 1820,14 процентний. (а.с. 6-7) Банк просить суд стягнути заборгованість у повному обсязі. Підстав для зменшення розміру заборгованості суд не вбачає, оскільки відповідні заяви (клопотання) від сторін не надходили, крім того відповідач не надав суду жодних заперечень проти позову. При вирішенні справи суд бере за основу розрахунок наданий банком, оскільки іншого до матеріалів справи не долучено, а суд не володіє спеціальними знаннями, на підставі яких може робити перерахунок заборгованості по договору самостійно. З матеріалів справи вбачається, що зазначені в розрахунку суми, що підлягають до стягнення, були передбачені умовами договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума підлягає до стягнення. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість у розмірі 38722,95 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованості по процентах - 19327,81 грн., заборгованості по комісії - 12075 грн. та штрафів - 500 грн. фіксований і 1820,14 процентний. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, з відповідача також має бути стягнуто на користь банку, сплачений ними судовий збір - у повному обсязі. Під час розгляду справи судом враховано, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ЗАТ КБ «ПриватБанк», з яким було укладено договір, є одним і тим же товариством. (а.с. 14-16)

Outcome: approved