Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON]. [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. кожному, з відповідача приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" моральної шкоди в розмірі 6 882 грн кожному, матеріальної шкоди в розмірі 20 646 грн кожному, а також понесених судових витрат (а.с.1-4). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] року в результаті ДТП, що сталася за участю відповідача, загинула [PERSON] Вироком Чернігівського районного суду відповідача визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності. Вказують, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність на строк з 19.06.2012 по 18.06.2013 року. Зазначають, що внаслідок смерті дружини та матері вони зазнали значного, тривалого душевного, емоційного та фізіологічного стресу. Смерть [PERSON] вплинула на нормальний стан їх життя, відбулися вимушені зміни у життєвих стосунках, пов'язаних з цією втратою. Крім того, посилаючись на ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просять стягнути зі страховика страхове відшкодування в розмірі 36 мінімальних заробітних плат, а саме по 20 646 грн кожному. Крім того, для відновлення свого порушеного права та захисту його в суді та відмовою відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, позивачі витратили на послуги адвоката по 3 000 грн. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому посилались на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.40). Представник відповідача - ПАТ "Просто-страхування" у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.45). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Вироком Чернігівського районного суду від 12.08.2013 року (а.с.6-7), встановлено, що [PERSON] [INFO] року, близько 19-30 год., керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по автодорозі Чернігів -Пакуль - КПП "Славутич" зі сторони с. Пакуль в напрямку м. Чернігова. Рухаючись у вказаному напрямку, на 10 км + 700 м вищевказаної автодороги, проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, під час виникнення перешкоди для руху у вигляді стоячого на проїжджій частині пішохода, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, продовжив рух та в момент настання засліплення від фар зустрічних транспортних засобів, не зупинився, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON]. В результаті наїзду автомобілем [NUMBER], [PERSON] відкинуло на зустрічну смугу руху, де на неї здійснив наїзд автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався зі сторони м. Чернігова в напрямку м. Славутич, який згідно висновку автотехнічної експертизи №213 від 28 червня 2013 року, не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований автомобіль до місця наїзду на пішохода, тобто уникнути даної події. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], отримала тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, від яких загинула на місці події. Порушення [PERSON] вимог п.п. 2.3.б); 12.1.; 12.3; 19.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходяться в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками, що настали. Виходячи з положень п.4 ст.61 ЦПК, при розгляді цивільної справи про відшкодування шкоди не підлягають доведенню обставини, що за винних дій [PERSON], які виявились в порушені Правил дорожнього руху, була спричинена смерть потерпілій [PERSON], оскільки під час провадження у кримінальній справі установлений цей факт який має преюдиційність. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6567590 від 18.06.2012 року, як страхувальник застрахував у страховика - ПрАТ «Просто-страхування» свою цивільно-правову відповідальність, пов'язану із відшкодуванням шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.13). Що стосується вимог стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивачів з відповідача ПрАТ "Просто-страхування" з посиланням на ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 04.02.2013 року, то судом встановлено наступне: Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року ст..27 «шкода пов'язана зі смертю потерпілого» вищезазначеного Закону викладено в новій редакції. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року, що набрав чинності 05 листопада 2012 року, норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Договір страхування цивільно-правової відповідальності між [PERSON] та ПрАТ «Просто-страхування» був укладений 18 червня 2012 року, тобто до набрання чинності зазначеним Законом. Таким чином, на правовідносини стосовно підписання договору страхування та настання страхового випадку поширювалася дія Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, в редакції від 9 січня 2012 року. У відповідності до роз'яснень пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 9 січня 2012 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п 27.5 ст. 27 вказаного Закону, витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Беручи до уваги, що позивачами не надано доказів на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди, а тому позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ "Просто-страхування" по 20 646 грн. кожному матеріальної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22.3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 9 січня 2012 року потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. За змістом п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується страховиком лише у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я потерпілого. Пунктом 1.3. Закону визначено, що потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо- транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу. Тобто, потерпілою, є особа, якій безпосередньо в результаті ДТП завдано шкоду життю, здоров'ю та/або майну. У той же час, судом встановлено, що потерпіла [PERSON] внаслідок ДТП померла (а.с.10). Даний Закон не передбачає здійснення виплати страхового відшкодування страховиком на користь будь-якої іншої особи, ніж особа, що постраждала внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ "Просто-страхування". Відповідно до ст.3 Конституції України людина, і життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається найвищою соціальною цінністю. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та сином померлої [PERSON] (а.с.8,9). Як вказують позивачі, у зв'язку зі смертю матері та дружини їм заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 112 000 грн., яка має бути розподілена між відповідачами. Вирішуючи питання про відшкодування позивачам моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з принципу справедливості, розумності та виваженості. Суд враховує, той факт що позивачі безповоротно втратили близьку їм людину, понесли значні моральні страждання, які носять триваючий характер. Суд вважає, що позивачі зазнали істотних негативних змін в особистому житті, перенесли страждання пов'язані зі смертю потерпілого, з його похованням, проведенням ритуальних обрядів і продовжують нести ці душевні страждання. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю. З урахуванням заявлених вимог відповідно до характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних страждань, з урахуванням того, що відповідач відшкодував позивачу 2 000 грн та інших обставин, що мають істотне значення для справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів по 20 000 грн. кожному у відшкодування моральної шкоди. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу по 3 000 грн кожному (а.с.57, 60) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи наявні договори про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01 серпня 2013 року між позивачами та адвокатом [PERSON] (а.с.58-59, 61-62), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю останнього №657 (а.с.24), калькуляція вартості правової допомоги (а.с.зв.59, зв.62) та квитанції про сплату коштів в розмірі 3 000 ,00 грн з кожного (а.с.57,60). За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, при обчисленні розміру витраченого часу адвокатом [PERSON] необхідно брати до уваги лише його участь у судових засіданнях 19 листопада 2013 року - 61 хвилину, 23 грудня 2013 року - 15 хвилин, що разом становить 86 хвилин та складання позовної заяви 1 год. Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» в період з 01.01-30.11.2013 складав 1 147,00 грн, а в період з 01.12-30.12.2013 року становить 1 218 грн. За годину участі в судовому засіданні, максимальний розмір який необхідно сплачувати в період з 01.01-30.11.2013 становить 458,80 гривень (1 147,00 х 40%), в період з 01.12-30.12.2013 року становить 487,20 грн (1 218 х 40%). Оскільки на участь фахівцем витрачено 86 хв, то максимальна сума витрат на правову допомогу складає 1 047 грн 04 коп (458,80 грн х 61 хв=466,44 грн; 487,20 грн х 15 хв=121,80 грн; 1 год - складання позовної заяви становить 458,80 грн). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1 047 грн. 04 коп. - кожному по 523 грн. 52 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial