Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

02.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди ТОВ "Інфокс" у користуванні нежитловими будівлями загальною площею 842, 9 кв.м, розташованими за адресою: [ADDRESS]; визнати право власності ТОВ "Інфокс" на нежитлові будівлі загальною площею 842, 9 кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS]. В своєму позові посилається на те, що відповідач [PERSON] не визнає права власності ТОВ "ІНФОКС" на зазначені нежитлові будівлі, безпідставно вважає, що є власником частини цих будівель, мотивуючи це тим, що під час здійснення позивачем будівельних та ремонтних робіт надав ТОВ "ІНФОКС" будівельні матеріали вартістю 18 500 гривень, що на його думку за змістом ч.1 ст. 331 ЦК України тягне за собою набуття ним права власності на частину зазначених будівель, а саме кімнату управителя, що знаходиться на другому поверсі контрольно - пропускного пункту навпроти вхідної двері. Позивач зазначає, що такі дії порушують його право та протирічать діючому законодавству, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 25.10.2013 року надав до канцелярії суду заперечення , в яких просить в задоволенні позову відмовити та розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи ОМР у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесаводоканал» від 17 грудня 2003 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» прийняло у строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Одесаводоканал», зокрема будівлю для відбору та охорони, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згодом, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2008 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання права власності задоволено в повному обсязі. Зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у користуванні нежитловою будівлею, загальною площею 645,0 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 645,0 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2009 року було роз'яснено вказане судове рішення. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2012 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2008 року та ухвала Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2009 року про роз'яснення рішення суду скасовані в частині зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у користуванні нежитловою будівлею, загальною площею 645,0 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. В цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у користуванні нежитловою будівлею, загальною площею 645,0 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. - відмовлено. В іншій частині заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2008 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2009 року про роз'яснення рішення суду - залишено без змін. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Реалізуючи своє право власності, позивачем була здійснена реконструкція зазначеної нежитлової будівлі (адміністративно-побутовий корпус - літ.«А» - загальною площею 646,3 кв.м.), а також здійснено будівництво контрольно-пропускного пункту (літ. «Б», загальною площею - 144,6 кв.м.), каналізаційно-насосної станції (літ. «В», загальною площею - 3,0 кв.м.), технічного приміщення обслуговування басейну (літ. «Д», загальною площею - 49,0 кв.м) відповідно до Державних будівельних норм України. В результаті чого, 30.03.2012 року реконструйований об'єкт нерухомості був введений до експлуатації, про що свідчить Декларація про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 14212049053. Відповідно до виготовленого КП «ОМТІ та РОН» станом на 28.02.2012 року технічного паспорта загальна площа нежитлових приміщень складає 842,9 кв.м., з яких: адміністративно-побутовий корпус - літ.«А» - загальною площею 646,3 кв.м; контрольно-пропускний пункт - літ. «Б», загальною площею - 144,6 кв.м.; каналізаційно-насосна станція - літ. «В», загальною площею - 3,0 кв.м.; технічне приміщення обслуговування басейну - літ. «Д», загальною площею - 49,0 кв.м., що повністю відповідає Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Положеннями ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих № 198 від 07.07.1966 року «Про організацію забороненої зони користування морським узбережжя в районі зкидуючого трубопроводу з південних очисних споруд (в районі дачі Ковалевського)» земельна ділянка по [ADDRESS] починаючи з 1966 року знаходилась у сфері використання водопроводно-каналізаційного господарства, тобто на протязі усього часу зазначена ділянка перебувала у віданні підприємств питного водопостачання. Надалі дана ділянка була передана ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» у рамках договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року. Відповідно до п. 4.10 Договору про співпрацю від 17.12.2003 року Одеська міська рада мала здійснювати видачу ТОВ «Інфокс» проектів відводу та правовстановлюючих документів на землю, чого здійснено не було. Відповідно ст.331 ч.1 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. В матеріалах справи міститься висновок № 160/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 25.10.2013 року, виготовлений ПП «Одеським науково-дослідницьким центром експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», згідно якого експерт встановив, що реконструйований адміністративно-побутовий корпус - літ.«А», зведені контрольно-пропускний пункт - літ. «Б», каналізаційно-насосна станція - літ. «В» та технічне приміщення обслуговування басейну - літ. «Д», відповідають вимогам нормативної документації. Якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідає вимогам діючих будівельних норм і правил, зокрема, ГОСТ 27751-88 "Надійність будівельних конструкцій і підстав", СНиП 3.03.01-87 "Несучі та огороджувальні конструкції" ДБН В.1.2-2: 2006 "Навантаження і дії ". Об'єкт обстеження обладнаний необхідними інженерними комунікаціями. Протипожежні заходи передбачені відповідно до вимог ДБН В. 1. 1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва". Конструктивні основні елементи будинків виконані з негорючих матеріалів, в обробці виключені легко займисті матеріали. Відповідно до ч. 1 ст. 377 КК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду , що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, договірних відносин між ТОВ «Інфокс» та [PERSON] стосовно надання останнім позивачу будівельних матеріалів не існує. Доказів того, що відповідач [PERSON] надав ТОВ «Інфокс» будівельні матеріали загальною вартістю 18 500 гривень для проведення будівельних та ремонтних робіт за адресою: [ADDRESS] суду надано не було. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] безпідставно вважає себе власником частини будівель, а саме кімнати управителя, що знаходиться на другому поверсі контрольно-пропускного пункту навпроти вхідної двері. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків ,встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Інфокс» , обгрунтований заявлений відповідно до чинного законодавства, а таким чином підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved