Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що 10 липня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 26.09.2006 року шлюб між ними розірвано і з того часу донька проживає разом з матір'ю. 17 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і стала проживати разом з донькою за адресою: м. Миколаїв вул. Кірова, 39 у будинку свого чоловіка. Неповнолітня донька [PERSON] тяжко хворіє з 3-річного віку. На даний час їй встановлена інвалідність, дитина потребує постійного прийому ліків та лікування за кордоном. Але пройти таке лікування вона не може, оскільки відповідач не дає дозвіл на виїзд дитини. Зараз дитина знаходиться на стаціонарному лікуванні в онко- гематологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні і знову потребує лікування за кордоном. Відповідач добровільно відмовляється надати дозвіл на виїзд доньки на лікування за кордон. В зв'язку з викладеним просила суд надати їй дозвіл на оформлення документів для виїзду неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] В судовому засіданні позивачка уточнила заявлені вимоги, просила суд надати дозвіл неповнолітній [PERSON] на тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 16 років, тобто до 30 серпня 2018 року, у її супроводі, без згоди та супроводу батька [PERSON] та надати їй дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів на право на тимчасові виїзди за межі України її неповнолітньої доньки [PERSON], до досягнення донькою 16 років, тобто до 30 серпня 2018 року, у її супроводі без згоди та супроводу батька [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. До такого висновку суд приходить виходячи із слідуючого. Конституцією України від 28 червня 1996 року, а саме статтею 33, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, у відповідності до ч.2 ст. 313 ЦК України, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини може провадитися за відсутності згоди одного з батьків на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згодою другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлені обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлюється певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні сторони з 10.07.2002 року по 26.09.2006 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. 17.11.2011 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції і взяла прізвище чоловіка «Тараданова». Згідно довідки КП «Ольшанське» Миколаївського району Миколаївської області № 814 від 20.09.2013 року позивачка [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Ольшанське [ADDRESS] і до складу її сім'ї входить донька [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з донькою проживають за адресою її чоловіка [PERSON] в м. Миколаїв вул. Кірова, 39. Як слідує з довідки № 138 виданої 19.09.2013 року Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 30 [PERSON] навчається в 6-А класі вказаної школи. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10878 від 20.09.2013 року [PERSON] з 20.08.2005 року хворіє на хронічну форму імунної тромбоцитопенічної пурпури і 01.02.2010 року встановлена інвалідність. З 09.09.2013 року по 20.09.2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в онко - гематологічному відділенні Миколаївської обласної дитячої лікарні. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України неповнолітньої доньки [PERSON] для проходження лікування, за таких обставин, що батько [PERSON] проживає в іншій місцевості, на протязі року виїжджає в часті відрядження, не завжди має можливість надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на тимчасові поїздки, крім того відповідач не заперечує проти виїзду доньки за кордон на лікування без його супроводу. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків – батька і матері – у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги також принцип 6 Декларації прав дитини проголошені Генеральною Асамблеєю Організацій об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позивачці слід надати дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів на право на тимчасові виїзди за межі України її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення донькою 16 років, тобто до 30 серпня 2018 року, у її супроводі без згоди та супроводу батька [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved