Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні проїздом, мотивуючи свої вимоги тим, що його сусідкою [PERSON] самовільно, без будь-яких правових та дозвільних підстав, захоплено земельну ділянку між їхніми будинковолодіннями - [ADDRESS] та [ADDRESS], яка з давнього часу слугувала проїздом загального користування до саду та городів багатьох людей с. Кальнівці. Вказував на те, що 13 вересня 2011 року, він маючи намір здійснити заїзд до свого городу з метою проведення сільськогосподарських робіт, не зміг це зробити, так як відповідачка йому заборонила в доступі до проїзду (дороги), мотивуючи це тим, що вказана земля вже належить їй, хоча жодного правовстановлюючого документа остання йому не надала. Більше того, відповідачкою здійснено обмеження доступу до дороги шляхом самовільного встановлення бетонної огорожі, що є порушенням всіх норм земельного законодавства. Посилається на те, що звернувшись до Брусницької сільської ради з проханням вирішення цього спору, комісією в складі землевпорядника Новака В.І. та депутата сільради Івашина В.О. 12 вересня 2011 року було складено акт, з якого вбачається, що [PERSON] дійсно незаконно забороняє мені проїзд до присадибної ділянки та рішенням 8-ї сесії сільської ради № 206-08/11 від 14.10.2011р. було затверджено вказаний вище акт та надано йому дозвіл до під'їзду до моєї земельної ділянки. Зазначає, що вже більше року, рішення Брусницької сільської ради від 14 жовтня 2011 року ніким не виконується, відповідачка самовільно продовжує користуватись ділянкою, на якій розміщена дорога загального користування та природній водотік, обгородивши їх бетонною огорожею, та своїми самовільними і незаконними діями порушує не тільки його права та інтереси, але й інших землекористувачів, які не можуть отримати доступ до своїх ділянок, зокрема: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому просив задовольнити позов. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідач та його представник не визнали позов подавши заперечення на нього в якому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, у вересні місяці 2012 року [PERSON] оформляючи спадщину на жилий будинок, господарські будівлі та споруди, які перейшли їй від [PERSON] виготовила інвентарну справу в якій Кіцманське РБТІ зазначає, що проїзна частина до присадибних ділянок відсутня а рішенням Брусницької сільської ради від 13 грудня 2012 № 733-16/12 надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,50 га з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га, з яких: 0,10 га біля жилого будинку та 0,15 га на урочище «Довгий лан» с. Брусниця для ведення особистого селянського господарства. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON], є сусідами та проживають, в с. Кальнівці по вул. Брусницькій Кіцманського району Чернівецької області в господарствах [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно. З рішення Брусницької сільської ради від 13 грудня 2012 № 733-16/12 встановлено, що [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,50 га з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га, з яких: 0,10 га біля жилого будинку та 0,15 га на урочище «Довгий лан» с. Брусниця для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення Брусницької сільської ради від 14 жовтня 2011 № 206-08/11 8-ї сесії(чергової 6-го скликання «Про затвердження акта від 12 вересня 2011 року яка розглянувши акт від 12 вересня 2011 року у складі комісії: землевпорядника сільської ради Новака В.І., депутата в/о № 13 Івашина В.О., в присутності жителів с. Кальнівці [PERSON] та [PERSON] по обстеженню під'їзду до присадибної ділянки, сесія Брусницької сільської ради вирішила - затвердити даний акт та надати дозвіл [PERSON] до під'їзду його присадибної ділянки, оскільки 13 вересня 2011 року [PERSON] заборонила останньому під'їзд. Судом також з'ясовано, що на фотографії аркуш справи № 29, вбачається наявність огорожі, між господарствами сторін, яка не тільки не дає можливість під'їзду позивача до своєї земельної ділянки, а також не дає можливість користуватися земельними ділянками [PERSON], [PERSON], [PERSON], що також підтверджується заявами останніх від 25 липня 2013 року до Брусницької сільської ради про усунення перешкод у доступі до заїзду. Згідно пункту 4 акту обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] від 22 квітня 2013 року, складеного членами комісії, створеної за доручення першого заступника голови Кіцманської РДА вбачається, що біля проїжджої частини дороги, є та межує природній водотік (яр), та при огляді ділянок, якими користується [PERSON] та прилеглої до них території встановлено відсутність вільного проїзду (проходу) до земель інших користувачів. Комісією рекомендовано Брусницькій сільській раді створити проїзд вздовж природного водотоку між вул. Брусницькою та землями пайового фонду (саду) для забезпечення доступу до земельних ділянок інших землекористувачів. З відповіді Державної інспекції сільського господарства Чернівецької області від 22 квітня 2013 р. № 10-11/394 встановлено, що Брусницькою сільською радою не виконується рішення сесії від 14 жовтня 2011 року, яким затверджено акт комісії та надано [PERSON] дозвіл на користування проїздом до присадибної ділянки; перешкоди у доступі до проїзду по цей час [PERSON] так і не усунуті. Також висновком даної інспекції є те, що рішення Брусницької сільської ради від 13.12.2012 № 733-16/12 суперечить чинному земельному законодавству, оскільки в спадщину відповідачці перейшов лише жилий будинок та земельна ділянка, яка обліковувалась за [PERSON] для його обслуговування. Земельна ж ділянка для ведення особистого селянського господарства не була приватизована родичами [PERSON] і після смерті останніх переходить до земель запасу сільської ради. Відповідно до висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА від 15 квітня 2013 року № 17 та викопіювання із генплану [ADDRESS] [PERSON] з'ясовано, що на них не зазначено дороги та стежок, що також у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON], начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кіцманської РДА. Свідок [PERSON] суду показав, що дійсно на генплані [ADDRESS] [PERSON], немає зазначено дороги, але [PERSON] не сплачує оренду за дану земельну ділянку, договір оренди на землю в неї недійсний, а дана огорожа заважає, та не дає можливості людям здійснити під'їзд до своїх земельних ділянок. Свідок [PERSON] суду показав, що державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області було здійснено перевірку законності встановлення огорожі по [ADDRESS] разом з представниками місцевого самоврядування, а саме сільським головою та землевпорядником. Результатом дослідження даної ситуації було встановлено, що між господарствами [ADDRESS] та [ADDRESS], є самовільно встановлений бетонний паркан, який заважає користувачам земельних угідь в доступі до останніх. Вимогу до [PERSON] надати документи, які підтверджують права користування або власності даною огородженою ділянкою, останньою було проігноровано та не надано жодного документа, який міг підтвердити її законне право на користування землею. На підставі досліджень інспекцією було запропоновано [PERSON] добровільно знести самочинно встановлену огорожу. Інспекція ж немає права вживати якихось заходів по врегулюванню земельний конфліктів оскільки по закону земельні конфлікти вирішує орган місцевого самоврядування або суд. З'ясувавши обставини справи вбачаю, що по даній справі Брусницькою сільською радою прийнято ряд рішень, які суперечать один одному і суд розглядаючи дану справу не може виходити за межі позовних вимог, а тому приймає рішення на підставі доказів, які подали сторони в судове засідання. Згідно пунктів «є», «ж», «й» ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин та території сіл належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; вирішення земельних спорів. Відповідно до пункту «а» ч. 3 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, шляхи, сквери тощо). Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до ч. 1 ст. 108 цього ж Кодексу, у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Оскільки проїзд та водний канал є спорудою загального користування, то доступ до останніх повинен бути відкритий. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, п.1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі N 43 від 04.05.1999 року (затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 зі змінами та доповненнями до неї), право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, який видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до п. 1.13. вищевказаної Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Пункт 2.6 Інструкції встановлює, що кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки. При наявності обмежень на використання земельної ділянки до примірника державного акта на право постійного користування земельною ділянкою або на право власності на земельну ділянку, який видається власнику або користувачу земельної ділянки, додаються: копія кадастрового плану; акт перенесення на місцевість меж зон обмежень. Відповідачем не надано Державного акту на право власності на землю по вищевказаній адресі та документів, які б підтверджували її право на використання даної земельної ділянки, визначеному на технічній документації. Тому суд вважає, що [PERSON] порушує право на користування земельною ділянкою загального користування, шляхом заборони доступу до неї (встановлення бетонної огорожі), то в порядку пункту «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист права [PERSON] необхідно здійснити шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують такі права. Враховуючи наведене, п.1.4, п. 1.13, п 2.6 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі N 43 від 04.05.1999 року (затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 зі змінами та доповненнями до неї), ст.ст. 12, 83 ч. 3, 103, 108, 125, 126, 152 ЗК України,

Outcome: approved