Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 05.03.2009р. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач покликається на те, що 05.03.2009 року між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, за умовами якого, відповідач взяв на себе певні зобов'язання по її догляду та забезпеченню. Внаслідок невиконання своїх зобов'язань та враховуючи погане відношення до себе зі сторони [PERSON], позивачка просить розірвати в судовому порядку зазначений договір та повернути їй у власність житловий будинок з надвірними будівлями №16 по вул.Київська у м.Костопіль Рівненської області. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти заявленого позову, вказуючи на те, що позивач з 2012 року відмовляється приймати будь-яку допомогу зі сторони відповідача, що свідчить про її односторонню відмову від договору, що не є причиною для розірвання договору, оскільки це позбавляло відповідача права виконувати його умови належним чином. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 05 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчений 05.03.2009р приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №1. Відповідно до вимог ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. За умовами укладеного між сторонами договору, позивач передала у власність відповідачу, належний їй на праві власності житловий будинок №16, що знаходиться у м.Костопіль Рівненської області по вул.Київська, а відповідач в свою чергу взяв на себе певні зобов'язання. За п.2.1 Договору довічного утримання, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), щомісячно має надаватись відповідачем позивачу в розмірі 300грн. Сторонами домовлено обов'язок відповідача по утриманню (догляду), виражений в п.2.2 Договору у виді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у жилій кімнаті 1-5 жилою площею 10,10 кв.м. у вказаному вище житловому будинку. За відчужувачем збережено право користування кухнею 1-6 площею 8,3 кв.м., кладовою 1-7 площею 5,2 кв.м., коридором 1-1 площею 11,1 кв.м., коридором 1-4 площею 3,4 кв.м., коридором 1-8 площею 3,7 кв.м., а також всіма надвірними будівлями (згідно технічного паспорта на будинок, виданого Рівненським ОБТІ 12.02.2009р); забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання будинку - один раз на тиждень; прання та прасування білизни - один раз на 14 днів, виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової техніки, поточний ремонт будинку - не рідше одного разу на 5 років); забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги, належними лікувальними засобами; забезпечення відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічним та іншими засобами реабілітації. Набувач також взяв на себе зобов'язання у випадку смерті відчужувача здійснити його поховання за власний рахунок. В судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не виконував умови договору довічного утримання, крім того, між сторонами виникли непорозуміння відносно договірних зобов'язань. Відповідач в своїх поясненнях покликається на те, що він виконував умови Договору довічного утримання, оскільки надавав позивачу харчування, здійснював прибирання будинку та прибудинкової території, проводив частковий ремонт в будинку ( побілка, покраска дверей та вікон) . Однак, суд рахує, що це не є доказом виконання зобовязань за договором довічного утримання, а є лише свідченням певної допомоги, яка не є доглядом у розумінні вимог договору довічного утримання. Жоден з допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідків зі сторони відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не надали переконливих пояснень, що відповідач надавав позивачу допомогу, яка виражалась в забезпеченні щоденним триразовим харчуванням; наданням побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання будинку - один раз на тиждень; прання та прасування білизни - один раз на 14 днів, виконання різних видів ремонтних робіт) та така допомога мала систематичний характер, а не у вигляді періодичних дій. Крім того, зобовязання матеріального забезпечення [PERSON], передбаченого п.2.1 Договору довічно утримувати, також відповідачем не виконувалось. Доказів на підтвердження того, що він надавав матеріальну допомогу в розмірі 300 грн. в місяць, суду не надано. Надані відповідачем квитанції про перерахування коштів в сумі по 300 грн. за період червень - вересень 2013 року , на думку суду, не можуть бути достатніми доказами, підтверджуючими належне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, оскільки дані кошти були перераховані після того, як позивач у квітні 2013 року звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. Суд рахує, що вказані обставини є достатньою підставою для розірвання договору довічного утримання у зв'язку з неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором. Відповідно до п.5.1 Договору, у випадку невиконання його умов і відмови від його розірвання, Договір може бути розірваний однією із сторін у судовому порядку. Також на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, що передбачено ч.1 ст.755 ЦК України. За вимогами ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. Таким чином, підставою для розірвання договору довічного утримання є факт невиконання або неналежного виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання. При таких обставинах справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, тому, що відповідач неналежним чином та не в повному обсязі виконував свої обов'язки, передбачені договором довічного утримання, укладеним 05.03.2009р. з позивачем [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним застосувати у якості способу захисту порушеного права позивача - двосторонню реституцію, шляхом приведення сторін у первісний стан, який існував до укладення спірного договору довічного утримання 05.03.2009р. реєстровий номер №1 та повернути [PERSON] у власність житловий будинок з надвірними будівлями №16 по вул.Київська у м.Костопіль Рівненської області. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 513,04грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved