overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку,що належить йому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №001251 від 29.03.2002 року, через втрату оригіналу державного акту, Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, поскільки іншого шляху для належного володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою крім звернення до суду позивач немає. Відповідач [PERSON] сільська рада позов визнала і не заперечує щоб за позивачем визнали право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8795 га. для ведення селянського сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Буринського району ,що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №001251 від 29.03.2002 року. 13.05.2013 року в оселі позивача відбулася пожежа в результаті якої було знищено оригінал вище зазначеного державного акту, що підтверджується поясненнями представника позивача та довідкою [PERSON] сільської ради №637 від 18.11.2013 року. Позивач звернувся до відділу Держземагенства у Буринському районі Сумської області з проханням видати йому новий державний акт, на що отримав відмову, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства за №1061/01-21 від 18.11.2013 року. Пунктом 7 ППВС України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" встановлено,що судам слід мати на увазі , що спори, пов"язані із земельними відносинами , розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ч.1, ч.2, п.а, ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю.Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред"являти позов про визнання права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та дослідивши пояснення представника позивача і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивач має право на своє майно, а тому за ним необхідно визнати право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

До суду надійшла зазначена вище заява в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення по справі № 367/1405/13-ц за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» про розірвання попереднього договору, за яким судові витрати, що були сплачені позивачем за вчинення нотаріальних дій з посвідчення попереднього договору в сумі 4 931,00 грн., стягнути із відповідача, оскільки в резолютивній частині судового рішення від 15.04.2013 р. не було вирішено даного питання. В судове засідання сторони не зявились, їх неявка згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду даного питання. На підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши заяву, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не ухвалено рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення. Так, рішенням суду від 15.04.2013 р. встановлено, що позивачем було сплачено кошти за нотаріальне посвідчення попереднього договору в сумі 4 931,08 грн. і визначено, що дані кошти підлягають поверненню, однак, ухвалюючи рішення, судом не було вирішено вимоги позивача, щодо стягнення таких коштів з відповідача. Враховуючи, що в резолютивній частині судового рішення від 15.04.2013 р., не вирішено вимогу про стягнення з ТОВ «Аверс-сіті» на користь [PERSON] витрат, повязаних із нотаріальним посвідченням попереднього договору у розмірі 4 931, 08 грн., суд задовольняє заяву та стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати, що були сплачені за вчинення нотаріальних дій. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про оскарження батьківства та виключення запису про особу, як батька, з актового запису про народження задоволені в повному обсязі. 02.12.2013 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про винесення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 107,56 грн. (а.с. 2), та по сплаті витрат на проведення судової експертизи в розмірі 3960,00 грн. + 14,00 грн. + 14, 00 грн. (а.с. 53) + 525,00 грн. (а.с. 54) = 4513,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Cторони по справі зареєстрували свій шлюб 10 листопада 1995 року (а/з № 1527) в ввідділі РАГСУ Луцького міськвиконкому Волинської області. У даному шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO] . В зв'язку з тим, що вони не зійшлися характерами та вже більше двох років проживають окремо, відповідач зловживає спиртними напоями, шлюб існує формально, сім'я фактично розпалася, позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб вбачається, що 10 листопада 1995 року сторони по справі зареєстрували шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1527. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розпався, ніяких спроб для примирення зі сторони відповідача не має, не підтримують ніяких сімейних стосунків, проживають окремо більше двох років, а тому суд, вважає, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.08.2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого між ними 04 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області , актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сторони добровільно вирішили питання про проживання дитини після розірвання шлюбу . Свої вимоги позивачка аргументує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у них не має взаємопорозуміння. Відповідач вживає спиртне , являється конфліктною людиною, влаштовує скандали і сварки , не дбає про матеріальне забезпечення сім"ї. Подальше спільне життя та збереження шлюбу протирічить її інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати , дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судовому засіданні 11.09.2013 року судом було надано сторонам термін для примирення строком на три місяці до 11.12.2013 року. 11.12.2013 року від позивачки надійшла письмова заяву про підтримання позову , розгляд справи у її відсутність . В заяві позивачка зазначила що примирення між нею і відповідачем не відбулось , просить позов задовольнити. 11.12.2013 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність та прохання позов не задовольняти. Свідоцтво про шлюб, копія свідоцтва про народження дитини , довідки Брусилівської селищної ради свідчать , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі ,мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає з ними. Розглянувши позов , вивчивши матеріали справи та фактичний характер взаємовідносин подружжя [PERSON] суд прийшов до висновку , що згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України є підстави задовольнити позов . Шлюб сторін втратив своє призначення і при наявних обставинах подальше збереження сім "ї не можливе . Враховуючи клопотання позивачки , згідно ст. 113 СК України після розірвання шлюбу залишити позивачці її шлюбне прізвище - [PERSON] . Враховуючи інтереси дитини та згоду сторін неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір" ю [PERSON]. Так як позов підлягає задоволенню, при зверненні в суд з позовом позивачка оплатила судовий збір в розмірі 114 грн.70 коп., то з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Комунальне підприємство "Теплозабезпечення" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за послуги центрального теплопостачання в сумі 13235,41 грн. При цьому зазначає, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS] і є споживачем теплової енергії. Для проведення розрахунків за надані послуги відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER], на який він повинен проводити відрахування коштів відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідач несвоєчасно і в неповному обсязі розраховується за надані послуги по теплу за ним рахується борг в сумі 13235,41 грн. за період з травня 2005 року по серпень 2013 року. В добровільному порядку відповідач борг не сплачує. Також позивач просить стягнути з відповідача 229,41 грн. понесених судовихз витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS] і є споживачем теплової енергії. Для проведення розрахунків за надані послуги відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER], на який він повинен проводити відрахування коштів відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно щомісяця вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Однак, Відповідач несвоєчасно і в неповному обсязі розраховується за надані послуги по теплу за ним рахується борг в сумі 13235,41 грн. за період з травня 2005 року по серпень 2013 року, що стверджеється особоваим рахунком. За таких обставин позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Підлягають задоволенню і вимоги про стягнення судових витрат, так як позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 229,41 грн., що стверджується платіжними дорученнями № 694 та № 597 від 18.07.2013 року. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO]. При цьому вона зазначила, що 08.10.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №98. Відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дитини. Також зазначила, що неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак позивачці важко самій матеріально утримувати дитину. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, згідно якої він просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Судом встановлено, що сторони 08.10.2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 98, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання. Позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, домовленість про спільне утримання дитини між сторонами не досягнута. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 04.10.2008 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 09. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 04.10.2008 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 09, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше чотирьох місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 03.12.2013 року за №1624, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після померлого [INFO]. батька [PERSON]. Вимоги обґрунтував тим, що він є єдиним спадкоємем першої черги за законом. Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді кімнати [ADDRESS]. Із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, оскільки є юридично необізнаним і вважав, що він як єдиний син спадкодавця має право на прийняття спадщини. Крім того, спадкове майно фактично прийняв, доглядав за кімнатою, прибирав, має ключі від неї. 27.09.2013р., звернувшись до нотаріальної контори, отримав відмову в оформленні спадщини, оскільки у встановлений законом 6 місячний строк не подав заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень на позов не надійшло. Оскільки позивач, представник позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO]. помер [PERSON], батько позивача, що стверджується копією свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження позивача. 27.09.2013р. Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на майно в зв'язку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у строк 6 місяців з дня відкриття спадщини. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно свідоцтва про право власності від 21.11.2012р. власником кімнати [ADDRESS] є [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач фактично прийняв спадкове майно, доглядав за ним, розпоряджався, не звертався для прийняття спадщини, оскільки вважав, що являючись єдиним спадкоємцем має безспірне право на спадкування майна померлого. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Враховуючи, що позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, будучи юридично необізнаним, вважав, що він є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину, доглядав за спадковим майном, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Судові витрати по справі покладаються на позивача за його клопотанням. На підставі ст. ст. 1261, 1272, 1268, 1269, 1270, 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 квітня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком різні за характером люди, з різними поглядами на сімейне життя. В сім'ї постійно виникали сварки, суперечки по всіх питаннях. Їхня сім'я фактично розпалася і кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежний один від одного. З липня 2013 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 17 жовтня 2009 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалась, протягом шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON] а тому суд залишає прізвище позивачу після розірвання шлюбу [PERSON]

Outcome: approved