Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, вказуючи, що 14.02.2003 р. між ними був зареєстрований шлюб. Спільне життя в них не склалось, починаючи з 2011 р. між ними припинені фактичні шлюбні відносини. За час перебування у шлюбі 01.11.2004 р. сторонами за спільні кошти було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: м.Харків. [ADDRESS], а 12.11.2007 р. автомобіль марки ЗАЗ модель TF 699Р реєстраційний номер [NUMBER], які були зареєстровані на імя відповідача. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних вище квартири та автомобіля. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання майна особистою приватною власністю, в якому вказує, що спірна квартира є його особистою власністю і не підлягає розподілу, оскільки була придбана ним на його особисті кошті у розмірі 61525 грн., подаровані йому батьками за рахунок продажу 24.06.2004 р. квартири, яка знаходилась за адресою: [ADDRESS]. Грошові кошти у розмірі 31980 грн., отримані ним за його 1/5 частину квартири по пр..Правди, він витратив на ремонт спірної квартири. Таким чином, на думку відповідача, спірна квартира не підлягає розділу між подружжям. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що позивач не має можливості сплатити відповідачу грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля та згодна на отримання її від відповідача, із залишенням йому автомобіля. Відповідач та його представники [PERSON], [PERSON] первісний позов визнали частково. Визнаючи вимоги щодо поділу автомобіля в рівних частках між подружжям, не заперечували проти залишення його [PERSON], із стягненням грошової компенсації вартості 1/2 частини на користь [PERSON] Зустрічні позовні вимоги підтримали. Суд, вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. В судовому засіданні встановлено, що з 14.02.2003 р. сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 31.05.2013 р. В період шлюбу, 01.11.2004 р. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, та 12.11.2007 р. - автомобіль марки ЗАЗ модель TF 699Р реєстраційний номер [NUMBER]. Безспірно встановлено та не оспорюється сторонами, що на час придбання спірного майна сторони проживали однією сімєю та мали спальний бюджет. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що спірні квартира та автомобіль є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки було придбане в період їх шлюбу, та визнає право власності на 1/2 частину цього майна за позивачем як його частки у спільній сумісній власності подружжя. Доводи відповідача про те, що квартира була придбана на його особисті кошти, отримані внаслідок продажу 24.06.2004 р. іншої квартири, яка знаходилась за адресою: [ADDRESS], суд вважає недоведеними, оскільки вказані правочини були вчинені із значним проміжком у часі (понад 4 місяці), і безспірних доказів того, що саме ці кошти були витрачені на придбання спірної квартири - суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: dismissed