Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про припинення права власності на незначну частку у спільному майні, визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що з 23 липня 2004 року по 20 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому ними за договором іпотечного кредиту було набуто двокімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 57,40 кв.м. та житловою площею 28,20 кв.м., розташованої за адресою, [ADDRESS], вартість якої становить 216673 грн. Деснянським районним судом м. Києва було визнано право власності за сторонами по ? частині спірної квартири. Відповідно до розмірів внесків на придбання спірного майна, як за період шлюбу, так і після його розірвання, суд визначив частки кожного з сторін спору в таких розмірах: за [PERSON] визнав право власності на 93/100 частини спірної квартири, за [PERSON] - 7/100. Відповідач без згоди [PERSON] проживає у спірній квартирі, користується всією квартирою, постійно чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю останньої, змінив замки у вхідних дверях, не надаючи доступу до квартири. Позивач неодноразово направляла звернення до правоохоронних органів з цього приводу. Така ситуація триває і до тепер, позивач через дії відповідача проживати у квартирі не може. А тому вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладене, та просили про його задоволення. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. Свої заперечення мотивували наступним. Він самостійно здійснює утримання спірної квартири, сплачує всі комунальні послуги, в тому числі і за позивача, яка в цій квартирі не проживає. Крім того, у нього 27.07.2013 року в новій сім'ї народилася дитина, з якою він фактично проживає та зареєстрований в спірній квартирі. Іншого місця проживання та нерухомого майна в м. Києві він не має. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 23 липня 2004 року по 20 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому вони за договором іпотечного кредиту набули двокімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 57,40 кв.м. та жилою площею 28,20 кв.м., розташованої за адресою, [ADDRESS], вартість якої становить 216 673 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, за позивачем право власності на ? частину спірної квартири, та за відповідачем право власності на ? частину спірної квартири. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.02.2013 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року, скасовано та ухвалено нове рішення, яким у порядку поділу майна подружжя визнано за позивачем право власності на 7/100 частини квартири [NUMBER], розташованої за адресою, [ADDRESS], а за відповідачем відповідно визнано право власності на 93/100 частини цієї квартири (а.с.5-8). Відповідно до довідки Ф№3, виданої ЖЕК №314 від 21.09.2013 року, в квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] та син відповідача від другого шлюбу - [PERSON] (а.с. 57). Відповідач, не погодившись з оцінкою квартири, наданою позивачем в сумі 216 673 грн., надав суду висновок про вартість майна. Відповідно до висновку про вартість майна ПП «Консалтингова група «АГРО-ЕКСПЕРТ» від 05.08.2013 року ринкова (оціночна) вартість двокімнатної квартири загальною площею 57,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 05.08.2013 року, без урахування ПДВ, становить: 650120 грн. Позивачем вартість 7/100 частини спірної квартири в розмірі 45508 грн. 40 коп., внесена на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції від 07.06.2013 року № 4726 та від 07.11.2013 року № 854/322. Право спільної власності передбачає певний рівень обмеження права власності кожного із співвласників з метою надання рівного захисту кожному з них і врахування їх інтересів. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Припинення права власності на частку з відповідною примусовою компенсацією відбувається за наявності хоч однієї із передбачених цією статтею підстав. Сторони є колишнім подружжям і після розірвання шлюбу між ними склалися неприязні стосунки, як особисті, так і щодо порядку користування спірним майном, отже спільне користування вказаною квартирою неможливе. Враховуючи те, що відповідач є співвласником 7/100 частини, його частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, таке припинення не завдасть істотної шкоди його інтересам, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та припинити право власності відповідача на 7/100 частини [ADDRESS] з виплатою йому грошової компенсації в розмірі 45508 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved