Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

29 жовтня 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Менеджмент Технолоджіз» про визнання договорів недійсними, стягнення збитків, відшкодування моральної шкоди, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року була прийнята до провадження (а. с. 115, 117). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 травня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Правильна компанія» був укладений договір № 07/07-401А на придбання трикімнатної квартири (будівельний) [ADDRESS], в інвестуванні якого позивач взяв участь відповідно до умов цього договору. Інвестування позивачем було здійснено шляхом купівлі повного пакету облігацій на підставі укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз», правонаступником якого є ПрАТ „Менеджмент Технолоджіз", договору купівлі-продажу облігацій № Б-55/07;07/07-401А від 30 травня 2007 року, за умовами якого повний пакет облігацій складає 9 160 штук вартістю 462 580,00 грн., які були перераховані позивачем на рахунок ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз». Станом на 30 червня 2013 року з урахуванням індексу інфляції вказана сума грошових коштів становить 811 351,57 грн. 17 травня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» був укладений договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 004057-З, за умовами якого придбані [PERSON] облігації зберігаються на індивідуальному рахунку у цінних паперах (ЦП) 004057 у банку. 17 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ „Правильна компанія" був укладений інвестиційний договір № 02/07-10D на придбання гаражу-паркувального місця (будівельний) [NUMBER], за умовами якого позивач взяв участь в інвестуванні будинку, розташованому в житловому комплексі «Новая Победа» в [ADDRESS], на цокольному поверсі якого ТОВ „Правильна компанія" зобов'язався побудувати та обладнати гараж-паркувальне місце у 2009 році. Інвестування позивачем було здійснено шляхом купівлі повного пакету облігацій на підставі укладеного між [PERSON] ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» договору купівлі-продажу облігацій від 17 вересня 2007 року, за умовами якого повний пакет облігацій складає 1 508 штук вартістю 101 000,00 грн., які були перераховані позивачем на рахунок ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 18 вересня 2007 року. Станом на 30 червня 2013 року ця сума складає 169 934,55 грн. Термін погашення всіх облігацій придбаних позивачем за вказаними договорами, укладеними між сторонами у 2007 року - з 04 серпня 2009 року по 02 жовтня 2009 року. У вересні 2009 року ТОВ «Правильна компанія» звернулось до позивача з пропозицію щодо зміни терміну погашення облігацій й строку закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, а саме: з 04 серпня 2009 року по 23 грудня 2011 року, підписавши додаткову угоду від 15 вересня 2009 року, ознайомившись із текстом якої [PERSON] були направлені заперечення на юридичну та фактичну адреси ТОВ «Правильна компанія», відповіді на які не отримав. У зв'язку зі зміною зберігача облігацій позивача між [PERSON] та ПрАТ „Менеджмент Технолоджіз", який є правонаступником ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз», 15 червня 2011 року був укладений договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 004683-З. 24 травня 2007 року між ТОВ «Правильна компанія» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про співробітництво в рамках програми «Житло в кредит», пунктом 1.4 якого визначено, що банк виступає зберігачем для зберігання придбаних інвесторами облігацій. На даний час будівництво будинку, розташованого в житловому комплексі «Новая Победа» в [ADDRESS], інвестором якого, в тому числі, є [PERSON], станом на день звернення до суду не збудований, будівництво заморожено, на думку позивача, на час укладення інвестиційних договорів між відповідачами був створений фінансово-кредитний механізм спільного будівництва житла, внаслідок якого позивач був позбавлений можливості відшкодування збитків за рахунок придбаних при інвестуванні майнових прав облігацій, тому [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, та просив суд визнати недійсними: інвестиційний договір на придбання квартири № 07/07-401А від 29 травня 2007 року, договір купівлі повного пакету облігацій від 30 травня 2007 року, інвестиційний договір на придбання гараж-паркувального місця № 02/07-10D від 17 вересня 2007 року, договір купівлі повного пакету облігацій від 17 вересня 2007 року, договір про співробітництво в рамках програми «Житло в кредит» від 24 травня 2007 року укладений між ТОВ «Правильна компанія» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», додаткову угоду від 15 вересня 2009 року до договору на придбання квартири № 07/07-401А від 29 травня 2007 року, договір про відкриття карткового рахунку в цінних паперах № 004683-З, укладений між ПрАТ «Менеджмент Технолоджіз» та [PERSON] 18 червня 2011 року; також просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача спричинені збитки у сумі 2 021 34,28 грн. та моральну шкоду у сумі 200 000,00 грн. (а. с. 2-7) Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача. Відповідач ТОВ «Правильна компанія» та третя особа «Менеджмент Технолоджіз» для участі в розгляді даної цивільної справи своїх представників не направили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представника одного з відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи № 412/1371/2012, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пояснень позивача наданих у судовому засіданні та викладених в позовній заяві, 29 травня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Правильна компанія» був укладений договір № 07/07-401А на придбання трикімнатної квартири (будівельний) [ADDRESS], в інвестуванні якого позивач взяв участь відповідно до умов цього договору. 17 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ „Правильна компанія" був укладений інвестиційний договір № 02/07-10D на придбання гаражу-паркувального місця (будівельний) [NUMBER], за умовами якого позивач взяв участь в інвестуванні будинку, розташованому в житловому комплексі «Новая Победа» в [ADDRESS], на цокольному поверсі якого ТОВ „Правильна компанія" зобов'язався побудувати та обладнати гараж-паркувальне місце у 2009 році. Інвестування позивачем було здійснено шляхом купівлі повного пакету облігацій на підставі укладених між [PERSON] та ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» договорів: від 17 травня 2007 року про відкриття рахунку у цінних паперах № 004057-З, за умовами якого придбані [PERSON] за умовами якого повний пакет облігацій складає 9 160 штук вартістю 462 580,00 грн. та зберігаються на індивідуальному рахунку у цінних паперах (ЦП) 004057 у банку, та договору купівлі-продажу облігацій від 17 вересня 2007 року, за умовами якого повний пакет облігацій складає 1 508 штук вартістю 101 000,00 грн., які були перераховані позивачем на рахунок ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 18 вересня 2007 року. 15 червня 2011 року між [PERSON] та правонаступником ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз» - ПрАТ „Менеджмент Технолоджіз", був укладений договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 004683-З (а. с. 98-99, 100, 102-104). Також з пояснень позивача вбачається, що ним були у повному обсязі виконані зобов'язання за вказаними вище договорами, проте будівництво будинку, інвестором якого, в тому числі, є [PERSON], на даний час не завершено. Постановою про визнання потерпілим, цивільним позивачем старшого слідчого з ОВС СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09 листопада 2011 року [PERSON] було визнано потерпілим та цивільним позивачем у кримінальній справі № 24-158, порушеного за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України щодо посадових осіб ТОВ «Правильна компанія» (а. с.22). Судом встановлено, що у січні 2012 року [PERSON] звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, третя особа - приватне акціонерне товариство «Менеджмент Технолоджі», про розірвання договорів, мова щодо яких який йдеться в даному судовому засіданні (цивільна справа № 412/1371/2012), проте згодом позивач відмовився від своїх позовних вимог та провадження по зазначеній цивільній справі було закрито, ухвалу суду про що було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2013 року за апеляційною скаргою [PERSON], у зв'язку з чим ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2013 року дану позовну заяву [PERSON] було повернено останньому. Викладені обставини підтверджуються цивільною справою № 412/1371/2012, огляд матеріалів якої відбувся у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві та під час розгляду справи позивач посилався на використання відповідачами недобросовісної реклами та введення його в оману. Оцінюючи докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсними зазначених вище договорів, укладених між сторонами, а також стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження в ході розгляду даної цивільної справи, оскільки позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження умисного введення його в оману відповідачами. Роблячи такий висновок суд також критично ставиться до посилань [PERSON] на порушення кримінальної справи та визнання його потерпілим як на доказ шахрайства з боку керівниками ТОВ «Правильна Компанія», оскільки вина тієї чи іншої особи у певному злочині може бути встановлена лише за вироком суду. Позов розглянуто в межах заявлених вимог, позивач не заявляв вимог щодо розірвання договорів або повернення грошових коштів у зв'язку з неналежним або повним невиконанням умов договору, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат розгляду справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed