Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до суду з позовом до відповідача про скасування арешту з тих підстав, що відповідно укладеного договору № 014/07-158/57-10 від 10 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредит. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], був укладений договір іпотеки № 014/07-158/57-10/1 від 10 квітня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме - квартира загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час [PERSON] надала згоду на добровільну реалізацію предмету застави з метою подальшого направлення отриманих від продажу коштів на погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором. Провести реалізацію вказаного майна не надається можливим в зв'язку із тим, що в рамках виконавчого провадження з примусового стягнення з [PERSON] суми боргу на користь ПАТ «Приватбанк» 04 травня 2013 року постановою держвиконавця відділу ДВС Шахтарського МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі на вищезазначену квартиру. Позивач вважає, що діями відповідача порушено право першочергового задоволення його вимог щодо майна, що перебуває в заставі, тому просив зобов'язати відповідача виключити з-під арешту квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти зняття арешту. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив суду, що на даний час є необхідність продажу квартири, що є предметом іпотеки, для подальшого погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позову. Судом під час розгляду справи встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено договір № 014/07-158/57-10, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік строком на 60 місяців до 08 квітня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], був укладений договір іпотеки № 014/07-158/57-10/1 від 10 квітня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме - квартира загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS]. 05 квітня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 0554/5151/2012, виданого 20 лютого 2013 року, про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 71 4134,58 грн. на користь ПАТ «Приватбанк» винесено постанову про арешт всього майна [PERSON] та заборону його відчуження. Згідно із ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель за рахунок заставленого майна має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення, а отже і арешт, на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, може бути звернено лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовною заявою про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно з ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» майно боржника має бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо арешт був накладений з порушенням порядку, встановленого Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи наведене, накладення арешту ВДВС на нерухоме майно, а саме - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться у заставі, порушує право ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна у зв'язку з тим, що накладення арешту унеможливлює позивача скористатись правом заставодержателя щодо звернення стягнення на спірне майно. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захищенням свого особистого майнового права. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved