Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок) та виселення його мешканців. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та підтримав їх мотивів, що викладені у позовній заяві, просив позов задоволити повністю. Крім того, просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1942 від 07.11.2007 року у розмірі 6219,68 грн., [PERSON] за кредитним договором № 1788 від 26.12.2006 року в розмірі 71234,55 грн., [PERSON] за кредитним договором № 1789 від 26.12.2006 року та № 1944 від 07.11.2007 року у розмірі 272346,76 грн., [PERSON] за кредитним договором № 1790 від 26.12.2006 року та № 1943 від 07.11.2007 року в розмірі 479612,13 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок у [ADDRESS] та земельну ділянку площею 377,0 кв.м., розташовану за тією ж адресою, що належить відповідачам шляхом продажу на публічних торгахз початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна на час проведення виконавчих дій, а також виселити [PERSON] з житлового будинку розташованого у [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місе розгляду справи, однак будучи раніше у судовом узасіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що позов необгрунтований , не надано позивачем розміру заборгованості, невідомо на даний момент який стан будинку, немає даних про стягнення коштів за рішеннями суддів. також вказав, що початкове домоволодіння по [ADDRESS] було зруйновано, і було збудовано по новому будинок. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і в обгрунтування своєї позиції пояснив, що на даний м омент здійснюються виконавчі провадження про стягнення на користь ПАТ " Укрінбанк" заборгованості по кредитним договорам із [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі. В 2008 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено три договори завдатку на загальну суму 730 000 грн. Вказані грошові кошти були використані для завершення будівництва домоволодіння по [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] передав вказане домоволодіння у безоплатне користування [PERSON], яким вона користується до даного часу. Крім того вказує, що остання на законних підставах разом з дітьми проживає у вищевказаному домоволодінн, у відповідності до рішення Рівненського міського суду від 04.02.2011 року. На даний момент також не відомий власник земельної діялнки, площею 377,0 кв.м., що розташована за вказаною адресою, оскільки інша частина земельної ділянки була відчужена з дозволу банку. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між акціонерним товариством «Український промисловий банк» (Іпотекодержатель) та громадянами України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) укладено Іпотечний Договір № 1788/1, що підтверджується копією вказаного договору, що наявна в матеріалах справи. У відповідності до п. 1.1. та п. 1.2. вказаного Договору іпотеки, Іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги Іпотекодаржателя, що випливають з Кредитних договорів: № 1788 від 26.12.2006 року, 3 1789 від 26.12.2006 року, № 1790 від 26.12.2006 року, № 1791 від 26.12.2006 року. Іпотекодавці з метою забезпечення виконання передбачених Кредитними договорами,, передають домоволодіння - житловий будинок загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1280 га розташовану та тією ж адресою, яке належне Іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності. 26 грудня 2006 року між АТ «Ікрінбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено Додаткову Угоду № 1 до Іпотечного договору № 1788/1 від 26.12.2006 року, за яким сторони погодили викласти п. 1.2. Іпотечного договору в такій редакції: «Іпотекодавці з метою забезпечення виконання передбачених Кредитними договорами, передають в іпотеку домоволодіння - житловий будинок загальною площею 163,9 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності, а також земельну ділянку площею 0,1280 га розташовану та тією ж адресою, яка належить Іпотекодавцям на підставі Державного акту на права власності на земельну ділянку». Також, 26 грудня 2006 року між АТ «Ікрінбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено Додаткову Угоду № 2 до Іпотечного договору № 1788/1 від 26.12.2006 року, за яким сторони погодили викласти п. 1.2. Іпотечного договору в такій редакції: «Іпотекодавці з метою забезпечення виконання передбачених Кредитними договорами, передають в іпотеку домоволодіння - житловий будинок загальною площею 163,9 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності, а також земельну ділянку площею 377,0 кв.м. розташовану та тією ж адресою, яка належить Іпотекодавцям на підставі Державного акту на права власності на земельну ділянку». 07 листопада 2007 року між акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (Іпотекодержатель) та громадянами України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) укладено Іпотечний Договір № 1942/1, що підтверджується копією вказаного договору, що наявна в матеріалах справи. Так, сторони погодили, що Іпотекою за цим Договором забезпечується вимоги Іпотекодержателя, що випливають із Кредитних договорів № 1942 від 07.11.2007 року, № 1943 від 07.11.2007 року, № 1944 від 07.11.2007 року, та Іпотекодавці з метою забезпечення виконання передбачених Кредитними угодами зобов'язань передають в іпотеку домоволодіння - житловий будинок загальною площею 163,9 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м. та земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд) площею 0,128 га, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Додатковою угодою № 1 до Іпотечного договору № 1942-1 від 07 листопада 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], АТ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] погодили, що з метою виконання зобов'язань передбачених кредитним договорами іпотекодавці передають в іпотеку житловий будинок загальною площею 163,9 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м. та земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) площею 377,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено що, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано в іпотеку АТ «Укрінбанк» житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS], що належить відповідачам на праві власності. Вказане сторонами не оспорюється, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Рішенням Рівненського міського суду № 2-10275/08 від 26.02.2009 року стягнено з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «Укрінбанк» заборгованість за Кредитними договорами в розмірі 479612,13 грн. Рішенням Рівненського міського суду № 2-1363/2009 від 26 березня 2009 року стягнено з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «Укрінбанк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 272346,76 грн. Рішенням Рівненського міського суду № 2-5223/09 від 10 липня 2009 року стягнено з [PERSON] на користь АТ «Укрінбанк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 6219,68 грн. Рішенням Рівненського міського суду № 2-5203/09 від 03 липня 2009 року стягнено з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «Укрінбанк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 71976,90 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитними договорами, стягнута за вказаними рішеннями судів, яка підлягає погашенню за рахунок предмету іпотеки становить 830155,47 грн., та на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. За вказаними рішеннями суду були видані виконавчі листи, які були пред'явлені позивачем на примусове виконання до відділів державної виконавчої служби. На час розгляду справи заборгованість за виконавчими листами не погашена. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно п. 38 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. За вимогами ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що сторони вільні в укладенні договору, які можуть визначені на розсуд сторін і погоджені ними. У відповідності до п. 6.1. Іпотечних договорів, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцями зобов'язань за кредитними договорами (в тому числі у випадку прострочення чергових платежів) Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Згідно п. 6.2. Іпотечних договорів, звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Пункт 7.1. Іпотечних договорів встановлює, що реалізація предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами (Іпотекодавцями) були порушені вимоги кредитних договорів, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому заявлені вимоги АТ «Укрінбанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Також, в уточненій позовній заяві позивач просить виселити [PERSON] із житлового будинку, що переданий в іпотеку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги АТ «Укрінбанк» в частині виселення [PERSON] обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2017,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved