Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особи: Управління Денржземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить встановити факт, що земельна ділянка, площею 0,068 га, розташована за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] ; та визнати за позивачами право власності по 1/3 частині на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування та на буд. [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову, позивачі посилалися на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляду будинку та земельної ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачі, які у встановленому законом порядку подали заяви про прийняття спадщини після її смерті. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку у відділі Держкомзему померлою зареєстровано не було. У зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачі не з`явилися, надавши суду кожен в окремості заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити його. Представник Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - управління Держземагенсва у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки не повідомив. Від третьої особи - Новомосковської міської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В судовому засіданні встановлено факт, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 895 від 05.10.2010 року. Позивачі у справі - є дітьми померлої [PERSON] , тобто спадкоємцями першої черги за законом, які у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом. Постановою приватного нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] не було зареєстровано у відділі Держкомзему. З нотаріального договору дарування від 26.11.2001 року, вбачається, що [PERSON] було подаровано [PERSON] будинок [ADDRESS] , який складається з: будинку - А, сіней - а, льох, ганок, сарай - Б, літня кухня В, гараж - Г, сарай - Д, вбиральня - Ж, колодязь - К, хвіртка - 1, ворота - 2, огорожа - 3, огорожа - 4, хвіртка - 5, огорожа - 6, хвіртка - 7, Дв. покриття - 1, який зареєстровано в реєстрі за № 1-4427. Згідно відповіді № 321/13 від 28.03.2013 року - будинок за [ADDRESS] - належить [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого 26.11.2001 року Новомосковської державною нотаріальною конторою за р № 1-4427, зареєстрованого в БТІ 10.12.2001 року на р.№ 14326-Д9 ст. 281. З нотаріального договору дарування від 26.11.2001 року, вбачається, що [PERSON] було подаровано [PERSON] земельну ділянку, площею 0, 0678 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] : земля надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, який зареєстровано в реєстрі за № 1-4429; зазначений договорі посвідчено Новомосковської державною нотаріальної конторою; також зазначений договір містить відбиток печатки про реєстрацію зазначеної земельної ділянки за [PERSON] . Новомосковським Бюро технічної інвентаризації за № 217-1 від 10.12.2001 року. Відповідно до вимог ст.ст. 126, 131 ЗК України, що діяла на момент укладання, посвідчення та реєстрації договору дарування - право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Вищезазначені договори дарування, відповідно до вимог ст.ст. 227, 243, 244 ЦК України, в редакції 1963 року - нотаріально посвідчені та зареєстровані в Новомосковському БТІ. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належали вищезазначені будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом приймає спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини, або вважається таким, що прийняв спадщину якщо на момент смерті спадкодавця постійно проживав з ним. З матеріалів спадкової справи, зведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивачі звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося. Отже позивачі у справі являються єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] . У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причин відсутності документів, що підтверджують право власності. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за позивачами необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в рівних частинах, тобто по 1/3 частині за кожним на будинок [ADDRESS] , який складається з: будинку - А, сіней - а, льох, ганок, сарай - Б, літня кухня В, гараж - Г, сарай - Д, вбиральня - Ж, колодязь - К, хвіртка - 1, ворота - 2, огорожа - 3, огорожа - 4, хвіртка - 5, огорожа - 6, хвіртка - 7, Дв. покриття - 1; та земельну ділянку, площею 0, 0678 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Що стосується вимог позивача щодо встановлення факту належності земельної ділянки померлій, то в цій частині позовних вимог позивачів необхідно відмовити, тому як рішенням суду встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, в той час як позивачами поставлене питання про встановлення факту належності майна померлій особі. Тому в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial