Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

20.08.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовано тим, що в будинку №40 по вул. Червоноармійській в м. Пирятин, Полтавської області, який належить позивачці на праві приватної власності, зареєстрований але з 1996 року не проживає її син - відповідач у справі. Позивачка вказує на те, що відповідач протягом більш ніж пятнадцять років не користується зазначеним житлом, не приймає жодної участі в утриманні будинку, а його реєстрація за вказаною адресою перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном, а також унеможливлює оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобовязати Пирятинський РС УДМС України в Полтавській області зняти його з реєстраційного обліку за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, вул. Червоноармійська, 40. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду, однак поштове відправлення повернулось за закінченням терміну зберігання. Враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за наведених вище обставин, суд визнає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. До суду надійшов лист завідувача Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області про розгляд справи без участі представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечує. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона знає позивачку майже 40 років, а також знає відповідача, оскільки працювала квартальною. Свідок вказує, що відповідач з 1996 року не проживає [INFO] і з цього часу навіть не приїжджав до свого місця реєстрації. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивачки більше 20 років. Її син відповідач у справі після закінчення школи поїхав з м. Пирятин і не проживає за своїм місцем реєстрації більше 10 років. Суд, вислухавши пояснення позивачки та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на праві особистої власності належить будинок №40 по вул. Червоноармійській в м. Пирятин, Полтавської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу вказаного будинку (а.с. 5-6). Згідно довідки №7 від 13.08.2013 року виданої квартальним комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, відповідач зареєстрований, але з 1996 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Положення даної статі кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними власником житла або законом. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи та показів свідків, відповідач не проживає в будинку з 1996 року, незважаючи на те, що відповідач не проживає в будинку, з реєстраційного обліку не знімається, до будинку не навідується, комунальні послуги не сплачує, тому позивачка вимушена нести витрати по утриманню житла та сплачувати житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідача. Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі, підтверджується також наданою позивачкою довідкою №7 від 13.08.2013 року виданою квартальним комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області про те, що відповідач зареєстрований, але з 1996 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 3гідно ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. За нормою ст. 156 ЖК УРСР надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 158 ЖК УРСР, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. За вимог ст. 169 ЖК УРСР у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Пирятинський РС УДМС України в Полтавській області, про визнання особи такою, що втратила право користування та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку підлягає задоволенню, суд визнає відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим будинком №40 по вул. Червоноармійській в м. Пирятин, Полтавської області, оскільки як доведено в суді відповідач більше пятнадцяти років у спірному будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved