Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] 23.07.2013 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] у свою користь 77680 грн. 00 коп. основного боргу за договором позики, заподіяну моральну шкоду розмірі 50000 грн. 00 коп., а також судові витрати у справі у розмірі 1276 грн. 80 коп.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у вересні 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошей на невизначений термін, згідно якого останній взяв у неї у борг кошти на заготівлю та передачу для будівництва житлового будинку 100 куб. м. лісу, а також кошти для оформлення та передачі земельної ділянки площею 0,10 га. у с. Орявчик Сколівського району Львівської області в урочищі «Границя», що становить згідно поданих розрахунків 77680 грн. 00 коп.. Разом з тим, зобов'язання за вказаним договором (розпискою) не виконані і не виконуються належним чином. Оскільки, відповідач [PERSON] до цього часу суми позики у повному обсязі не повернув і не виконав взятих на себе зобов'язань, добровільно це зробити відмовляється, уникає зустрічей та не відповідає на телефонні дзвінки, відтак вона була змушена звернутись до суду із даним позовом. Належним чином повідомлений представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак до початку судового розгляду подав заяву вх. № 5332 від 25.11.2013 року (а. с. 32), в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4), а справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача за наявними у ній доказами. Не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення за результатами розгляду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Факт належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату час та місце судового засідання у справі підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки (а. с. 29). З огляду на вказане, суд визначив причини неявки відповідача [PERSON] у судове засідання не поважними і, у відповідності до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, з урахуванням позиції представника позивача [PERSON] - [PERSON], викладеної у згаданій вище заяві, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Таким чином, у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що у вересні 2010 року сторони уклали між собою договір позики (розписку) (а. с. 7), згідно з яким позивач [PERSON] надала, а відповідач [PERSON] прийняв у борг грошові кошти для заготівлі лісу у розмірі 100 куб. м. з метою передачі такого у подальшому позикодавцю для будівництва житлового будинку, а також прийняв у борг грошові кошти для придбання та оформлення земельної ділянки площею 0,10 га. у с. Орявчик Сколівського району Львівської області урочище «Границя» також з метою передачі такої у подальшому позикодавцю. Вказану розписку відповідач [PERSON] підписав власноручно. Таким чином, останній своїм підписом у договорі засвідчив факт передачі та факт отримання грошових коштів на певні цілі. Сума боргу складає 77680 грн. 00 коп., з яких 57200 грн. 00 коп. - вартість 100 куб. м. лісу та 20480 грн. 00 коп. - вартість десяти сотих землі у с. Орявчик Сколівського району Львівської області із цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, що підтверджується відповідною калькуляцією суми боргу (а. с. 5), інформаційними довідками НПП «Сколівські Бескиди» вих. № 160 від 20.03.2013 року та Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області вих. № 799 від 13.05.2013 року про вартість майна і землі (а. с. 8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, у даному випадку грошові кошти, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 зазначеного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інші проценти річних не встановлені у договорі. Відповідач [PERSON], який виступає у вказаному вище договорі позичальником, грошові кошти у визначеному порядку не повернув, а тому повинен на відповідну вимогу кредитора, яким виступає позивач [PERSON], сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інші проценти річних у договорі не вказані і такий є безпроцентним. Позивач [PERSON] ставить вимогу лише про повернення їй грошових коштів, що були взяті у борг на придбання лісу та земельної ділянки, що становить 77680 грн. 00 коп.. Інші вимоги, а саме про сплату грошової суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також про сплату трьох процентів річних від простроченої суми позивачем [PERSON] не ставляться. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] основного боргу у розмірі 77680 грн. 00 коп., ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є підставними та обґрунтованими. Стягнення основної суми боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення позивач [PERSON] не просить, а відтак, така підлягає стягненню без інфляційних нарахувань, як і без сплати трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки про такі у позові також не йдеться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Однак, якщо договір укладений у письмовій формі, то рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідач [PERSON] договір позики від 11.09.2010 року не оспорював, зокрема не подав у процесі розгляду справи зустрічний позов про визнання договору позики недійсним, як і не заперечував того факту, що власноручно підписав його і дійсно взяв у борг грошові кошти. У судовому засіданні не здобуто також жодних доказів на підтвердження того, що вказаний договір позики був укладений сторонами під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України, зокрема відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу [PERSON] 77680 грн. 00 коп. основного боргу за договором від 11.09.2010 року (за розпискою), у межах заявлених позовних вимог. Що стосується завданої внаслідок порушення майнового права моральної шкоди, то таку позивач [PERSON] оцінює у розмірі 50000 грн. та просить стягнути її у свою користь. Однак, суд з такими твердженнями позивача [PERSON] не може погодитись і вважає достатнім та можливим у даному конкретному випадку стягнути з відповідача [PERSON] у користь позивача [PERSON] 20000 грн. 00 коп. моральної шкоди. При цьому, суд бере до уваги характер та вагу правовідносин, що склалися між сторонами і неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за розпискою, стан переживання та стан стресу позивача з вказаного приводу, її власні переживання. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували значний негативний вплив на стан здоров'я позивача (факти звернення до лікарів за медичною допомогою, перебування на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні тощо). З огляду на вказане, зазначені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. У зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача [PERSON] у користь позивача [PERSON] підлягають також стягненню і всі документально підтверджені судові витрати у справі, зокрема 1276 грн. 80 коп. судового збору за подання позовної заяви згідно квитанції № к41/№/65 від 23.07.2013 року (а. с. 2). Таким чином, з відповідача [PERSON] у користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 98956 грн. 80 коп. (77680 грн. 00 коп. основний борг за розпискою + 20000грн. 00 коп. - моральна шкода + 1276 грн. 80 коп. судові витрати = 98956 грн. 80 коп.).

Outcome: partial