Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року відкрилася спадщина на 1/6 частину вказаного житлового будинку. Він як спадкоємець першої черги за законом, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори, за наявності відмови його батька [PERSON] від спадщини після смерті матері, прийняв спадщину після смерті останньої. [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на 1/6 частину даного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, яку він також своєчасно прийняв. Проте, оформити спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, після смерті батьків він не взмозі через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS], тому просить визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з належними до нього надвірними будовами та спорудами. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, проте останній подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності . Представник відповідача Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, проте подав заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №396 від 23.08.2013 р. вбачається, що станом на 01.07.1990 р. головою колгоспного двору [ADDRESS] був [PERSON], членами колгоспного двору були: дружина - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], внуки - [PERSON], [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 13.03.1997 р. Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №4. Відповідно до довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №397 від 23.08.2013 р., за [PERSON] в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області числиться 1/6 частина житлового будинку з господарськими прибудовами. На день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: чоловік - [PERSON], син - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 07.10.1977 р., актовий запис № 8. Із реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 26.05.1990р. вбачається, що будинковолодіння [ADDRESS] з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з шести членів головою якого є [PERSON]. У примітці Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №218 від 01.08.2013 р. зазначено, що станом на 01.08.2013 р. по обліку бюро, будинковолодіння [ADDRESS] за рахується [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння), за [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння), за [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння), за [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння), за [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння), за [PERSON] (1/6 частина будинковолодіння). Чоловік покійної [PERSON] - [PERSON], після смерті дружини, у встановлений законом строк, відмовився від прийняття спадщини, що стверджується копією його заяви посвідченої 24.02.2000 р. секретарем виконкому Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Плавуцькою Г.М. Тому, спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] прийняв лише її син [PERSON], звернувшись у встановлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої, про що йому 25.06.2007 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на майновий пай в розмірі 7030 грн. що знаходиться в господарському ТзОВ «Романівське» с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області . 09.12.1999 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Плавуцькою Г.М. за реєстровим №92 відповідно до якого, на випадок своєї смерті [PERSON] заповів [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] і все належне йому майно, яке він матиме на момент смерті. [INFO] р. помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 13.12.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №18. Відповідно до довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 262 від 28.05.2007 р., на момент смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] Тернопільського району разом із ним були зареєстровані та проживали: син - [PERSON] та внучка - [PERSON] Із повідомлення Тернопільської районної державної нотаріальної контори №3497/01-16 від 25.11.2013 р. вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. була заведена спадкова справа за заявою сина померлого [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. прийняв його син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом посвідченим 25.06.2007 р. державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Новак О.В., відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер [INFO] р., а саме майнового паю в розмірі 12748 грн. що знаходиться в сільськогосподарському ТзОВ «Романівське» с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області є [PERSON]. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Отже, кожен із зареєстрованих осіб до 15.04.1991 р. у житловому будинку [ADDRESS] Тернопільського району має право на частку у зазначеному житловому будинку, а саме господар будинку - [PERSON] на 1/6 частину будинку, його дружина [PERSON] - на 1/6 частину будинку, його син [PERSON] - на 1/6 частину будинку, невістка [PERSON] - на 1/6 частину будинку, внучка [PERSON] - на 1/6 частину будинку, внучка [PERSON] - також на 1/6 частину будинку Тому, з огляду на вказане, суд не бере до уваги технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], виданий 30.07.2013 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого власником усього зазначеного будинку є [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст.1268 ЦК України) Отже, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року та спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. є їх син [PERSON]. Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вище наведені обставини, беручи до уваги той факт, що позивач являється спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті покійних батьків [PERSON] та [PERSON], зважаючи на те, що останні за життя не встигли одержати на своє ім'я свідоцтва про право власності на 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] Тернопільського району з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, проте фактично зазначені частини житлового будинку їм належали і вони мали право на одержання правовстановлюючого документа на них, враховуючи той факт, що позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті покійних батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за позивачем право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved