Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-15 00:00:00

Позивач у березні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 року в розмірі 856887,89 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3441,00 грн. та 107,30 коп. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначив, що відповідно до договору № 897/1 від 11.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 484941,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,5% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2028 року. Крім того, зобов'язання за вказаним кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 року забезпечено договором поруки № 897/1а від 11.09.2008 року, укладеним з [PERSON]. [PERSON] прийняла на себе зобовязання солідарно відповідати перед ВАТ Ощадбанк за виконання гр.. [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання: не обсязі погашав заборгованість за кредитом, комісії та інші платежі, які виникають в процесі обслуговування кредиту. Станом на 15.02.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 856889,89 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача та судові витрати по справі. Відповідно до заяви від 16.07.2013 року представник позивача просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд приходить вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору про іпотечний кредит, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України) та [PERSON] № 897/1 від 11.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 484941,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,5% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2028 року. Крім того, зобов'язання за вказаним кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 року забезпечено договором поруки № 897/1а від 11.09.2008 року, укладеним з [PERSON]. [PERSON] прийняла на себе зобовязання солідарно відповідати перед ВАТ Ощадбанк за виконання гр. [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 року. У звязку з неналежним виконанням договору № 897/1 від 11.09.2008 року [PERSON] станом на 15.02.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 856889,89 грн., в тому числі: 481607, 44 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 304512,76 грн. - заборгованість за відсотками; 20489,96 грн. - пеня за порушення строків платежів згідно рішення суду від 25.01.2011 року; - 14434,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 32329,40 грн. за невиконання п.3.4.14 договору про іпотечний кредит; 193,98 грн. за невиконання п.5.4 договору про іпотечний кредит; 1820,00 грн. судові витрати; 1500 грн. експертна оцінка. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2011 року з [PERSON] на користь ВАТ Державний ощадний банк України за кредитним договором № 897/1 від 11.09.2008 стягнуто заборгованість станом на 17.05.2010 року у розмірі 648066,70 грн. в тому чисті 477\~ 848,38 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 144\~ 149,30 грн. - заборгованість за відсотками; 3\~ 759,06 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 20\~ 489,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 1\~ 820,00 грн. судові витрати по справі. Дане рішення набрало чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що заявляючи позовні вимоги позивачем не було враховано суму стягнення з відповідача [PERSON] за рішенням Індустріального районного суду від 25.01.2011 року. Отже, позивачем заявлено подвійне стягнення сум станом на 17.05.2010 року. Як вбачається із матеріалів справи позивачем донараховано у період з 17.05.2010 року по 15.02.2013 року всього 212580,25 грн., а саме: 3759,06 грн. заборгованість за кредитом; 160363,46 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 14434,35 грн. сума пені по кредиту; 32\~ 329,40 грн. - за невиконання п.3.4.14 договору про іпотечний кредит; 193,98 грн. за невиконання п.5.4 договору про іпотечний кредит; 1500 грн. експертна оцінка. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за період з 17.05.2010 року по 15.02.2013 року та розірвання передбаченого договору у звязку з порушенням відповідачем зобовязань. Що стосується вимог щодо стягнення суми заборгованості. з поручителя [PERSON], то в цій частині суд вимушений у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості [PERSON] перед банком протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя [PERSON] предявив лише 29.03.2013 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів на його користь відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial