Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи під ставність своїх позовних вимог, позивач вказує у позовній заяві на те, що 21.12.2007 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]»), та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 008-01978- 211207, відповідно до пункту 1.2. якого, Позивач відкрив Відповідачеві картковий рахунок № 26252901799354 в національній валюті України - гривні, та випустив і надав Держателю платіжну картку, ПІН-код до картки. Сторонами договору було обумовлено, що обслуговування Держателя Банком здійснюється на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надав Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн.. Сторонами договору було узгоджено, що Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до Договору, Держатель картки зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Згідно п.2.13 Держатель доручив банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним Договором. Станом на 25.08.2013 р. Відповідач належним чином не виконував свої зобов’язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 5860,00 грн., яка складається з: тіло кредиту: 1670,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 4190,00 грн., однак в добровільному порядку погашати її відповідач не має наміру. В судове засідання представник позивача не з’явилась, однак у позовній заяві просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з’явилась. Як слідує із відомостей адресно - довідкового підрозділу УДМС ГУДМС України у Вінницькій області, місце проживання відповідача не значиться. На виконання правил ч.9 ст.74 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.12.2007 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]»), та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 008-01978- 211207. Відповідно до пункту 1.2. якого, Позивач відкрив Відповідачеві картковий рахунок № 26252901799354 в національній валюті України - гривні, та випустив і надав Держателю платіжну картку, ПІН-код до картки. Цим же пунктом договору, сторонами договору було обумовлено, що обслуговування Держателя Банком здійснюється на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надав Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн. Сторонами договору у вказаному пункті було узгоджено, що Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Згідно п.1.4. Договору, кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах погоджених сторонами та не потребує підписання додаткової угоди. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до п.3.6 Договору, Держатель картки зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Згідно п.2.13 Держатель доручив банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним Договором. Станом на 25.08.2013 р. Відповідач належним чином не виконував свої зобов’язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 5860,00 грн., яка складається з: тіло кредиту: 1670,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 4190,00 грн., однак в добровільному порядку погашати її відповідач не має наміру. Правовідносини, що є предметом спору по даній справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків порушення зобов’язання, зокрема параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України (позика, кредит). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до Загальних положень про зобов’язання, а саме ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору на власний розсуд, які і становлять його зміст. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що відповідач, даючи згоду на оформлення кредитної картки, самостійно підписавши договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки підтвердив свою згоду із всіма умовами договору. Згідно із положенням ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого позивачем, станом на 25.08.2013 р., у відповідача виникла заборгованість перед Банком на загальну суму 5860,00 грн., яка складається з: тіло кредиту: 1670,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 4190,00 грн., з яким суд повністю погоджується. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів, відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, відтак позов ґрунтується на нормах закону, а тому підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, оскільки вони документально підтверджені.

Outcome: approved