Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Цивільбуд» звернувся до суду з позовом до [PERSON], Ворошиловської районної у м. Донецьку ради про визнання права власності, посилаючись на наступне. 25.01.2013 року між ТОВ «Цивільбуд» та [PERSON], було укладено договір про наміри, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов’язання з продажу відповідачу у майбутньому будівлі гаражу, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, буд. 69-Г1, літ. А-1, після надання правовстановлюючих документів. 01.08.2013 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист про надання правовстановлюючих документів на зазначену будівлю. У відповідь на зазначений лист позивач разом з листом від 05.08.2013 року направив копії документів, а саме: рішення виконкому Ворошиловської районної в м. Донецьку ради №235 від 13.11.2012 року, декларацію про готовність об’єкту до експлуатації, зареєстровану Інспекцією ДАБК в Донецькій області 12.02.2013 року за №ДЦ 141130430442, технічний паспорт КП «БТІ м. Донецька» від 28.11.2012 року, договір користування земельною ділянкою №4/4402 від 24.09.2012 року. Однак своєю відповіддю від 08.08.2013 року відповідач повідомив, що надані йому документи не підтверджують право власності на будівлю гаражу та, відповідно, є недостатніми для укладення договору купівлі-продажу. Таким чином, відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу будівлі, оскільки не визнає право власності позивача на будівлю гаражу, розташовану за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, буд. 69-Г1, літ. А-1, яка стала предметом спору. Просив суд визнати за ТОВ «Цивільбуд» (код ЄДРПОУ 13529021) право власності на будівлю гаражу, розташовану за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, буд. 69-Г1, літ. А-1, площею 89,00 кв.м. Сторони в судове засідання не з’явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням виконкому Ворошиловської районної в м. Донецьку ради № 235 від 13.11.2012 року будівлі гаражу було присвоєно поштову адресу: місто Донецьк, проспект Богдана Хмельницького, будинок 69-Г1 (а.с. 9). КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» станом на 28.11.2012 року виготовлено технічний паспорт на гараж літ. А-1, розташований за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, буд. 69-Г1, у якому відсутня інформація щодо власника будівлі, та зазначено, що він самовільно побудований (а.с. 15-16). 12.02.2013 року Інспекцією ДАБК в Донецькій області було зареєстровано Декларацію про готовність об’єкту до експлуатації (капітальний ремонт гаража за адресою м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, 69-Г1, відповідно до якої замовником будівництва виступило ТОВ «Цивільбуд» і відповідно до якої зазначену будівлю прийнято вважати закінченою будівництвом та готовою до експлуатації (а.с. 10-14). 24.09.2012 року між Донецькою міською радою та ТОВ «Цивільбуд» було укладено договір користування №4/4402, відповідно до умов якого ТОВ «Цивільбуд» передано у користування земельну ділянку площею 120,38 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького (навпроти буд. 69), на якій знаходиться будівля гаражу (а.с. 17-20). 25.01.2013 року між ТОВ «Цивільбуд» та [PERSON] укладено договір про наміри – можливість подальшого укладання договору купівлі-продажу будівлі розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, 69-Г1 (а.с. 5). На виконання зазначеного договору про наміри ТОВ «Цивільбуд» направило відповідачу [PERSON] пакет документів, що посвідчують право власності на спірну будівлю (а.с. 7). 08.08.2013 року [PERSON] на адресу позивача надіслано листа, у якому зазначено, що з надані документи не посвідчують право власності ТОВ «Цивільбуд» на будівлю гаражу (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у т.ч. і визнання права. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оскільки право власності позивача на будівлю оспорюється відповідачем, то позивач мав право на звернення з даним позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Згідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Як встановлено в судовому засіданні 12.02.2013 року Інспекцією ДАБК в Донецькій області було зареєстровано Декларацію про готовність об’єкту до експлуатації (капітальний ремонт гаража за адресою: м. Донецьк, пр. Б. Хмельницького, 69-Г1, відповідно до якої замовником будівництва виступило ТОВ «Цивільбуд» і відповідно до якої зазначену будівлю прийнято вважати закінченою будівництвом та готовою до експлуатації. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи зазначену норму закону, 24.09.2012 року між ТОВ «Цивільбуд» та Донецькою міською радою було укладено договір №4/4402 користування земельною ділянкою під будівлею гаражу, розташованою за адресою: м. Донецьк, пр. Богдана Хмельницького, будинок 69-Г1, літера А-1. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору позивачу було передано в користування земельну ділянку площею 120,38 кв.м. Реєстрація 12.02.2013 року Інспекцією ДАБК в Донецькій області Декларації про готовність об’єкту (будівлі гаражу) до експлуатації та, як наслідок, введення будівлі в експлуатацію достатньою мірою підтверджують існування «законних сподівань» позивача на право власності на будівлю в тій мірі, що дозволить «ефективне володіння» цим майном, а саме з можливістю його подальшого відчуження. У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини (п. 38 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Полтораченко проти України» від 18.01.2005 року) застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, яка (практика) відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року та ст. 46 Конвенції є джерелом права для національних судів, вищезазначені сподівання позивача на «ефективне» використання будівлі мають кваліфікуватись як об’єкт захисту гарантією щодо забезпечення «ефективного» володіння своїм майном. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільбуд» до [PERSON], Ворошиловської районної у м. Донецьку ради про визнання права власності такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 47 Конституції України, ст. ст. 331, 376, 392 ЦК України та

Outcome: approved