Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], при цьому, за клопотанням представника позивача, судом було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача [PERSON], яка є дружиною померлого. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 вересня 2010 року він звернувся до державної Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, належну [PERSON], який доводився йому батьком та помер [INFO] року. Позивач зазначає, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно державним нотаріусом йому було відмовлено, так як не здійснена державна реєстрація зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку, і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання. За позовом [PERSON] до відділу Держкомзему у Томаківському районі Апеляційний суд Дніпропетровської області своїм рішенням від 21 березня 2012 року (яке набуло законної сили і діє), в абзаці 5 резолютивної частини зобов'язав відділ Держкомзему у Томаківському районі Дніпропетровської області провести реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 977135 від 25 червня 2008 року, передану [PERSON] для ведення особистого селянського господарства розміром 0,7998 гектарів, розташованої на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. При цьому в абзацах 19-21 мотивувальної частини рішення зазначено, що Держкомземом виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, але сама обставина не здійснення державної реєстрації на право власності на земельну ділянку не свідчить про те, що [PERSON] не отримав права власності на передану йому для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, тому спірна земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] Позивач також зазначає, що з невідомих йому причин, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2012 року відділом Держкомзему та його правонаступником - Держземагенством у Томаківському районі Дніпропетровської області до теперішнього часу не виконано. Відділ Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області повідомив, що зареєструвати Державний акт на зазначену земельну ділянку не можливо у зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територільних органів Держземагенства у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку. На момент видачі Державного акта на земельну ділянку, а саме 25 червня 2008 року, діяв Наказ № 43 Державного комітету України по земельних ресурсах від N 43 від 04.05.1999 року (зі змінами та доповненнями), яким затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, згідно до змісту якого: частини 1.1. «Право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право власності на земельну ділянку;…»; частини 1.21. «Реєстрація землеволодінь та землекористувань - це складова частина автоматизованої системи державного земельного кадастру, яка складається з комп'ютерної бази даних, що містить відомості про складання та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, порядок, функціонування і ведення якої встановлює Держкомзем України». По причинам незалежним від волевиявлення його батька [PERSON] органом Держкомзему України не було внесено відомості до комп'ютерної бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру про видачу йому Державного акта на земельну ділянку і відповідно не відбулася, в технічному розумінні, державна реєстрація земельної ділянки. Відповідно до діючого на той час законодавства на особу, якій надавалась у власність земельна ділянка, не покладався обов'язок державної реєстрації земельної ділянки. Позивач вважає щодо зазначених правовідносин, виходячи зі змісту положень частини 1.1. зазначеного Наказу, сам факт видачі Державного акта на земельну ділянку підтверджує державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він користується зазначеною земельною ділянкою як спадкоємець, який прийняв спадщину. Його володіння земельною ділянкою не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, при цьому надав суду заяву про уточнення позовних вимог та доповнив кадастровий номер земельної ділянки. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але подали до суду також заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що проти позову не заперечують. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. З копії свідоцтва про смерть /серії [NUMBER]/, виданого Михайлівською сільською радою вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер [INFO] року / актовий запис №14/. Спадкодавець є батьком позивача у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача /серії [NUMBER], виданого 19.03.1977 року Михайлівською сільською радою. З матеріалів справи також вбачається, що у позивача виникла необхідність в оформленні частини спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON]., а саме: земельної ділянки площею 0.7998 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Томаківського району. Батько позивача, [PERSON] дійсно був власником спадкового майна вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я батька позивача на підставі розпорядження голови Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 05.11.2007 року за № 468-р. Державному акту присвоєна серія ЯЕ та № 977135, визначений також кадастровий номер земельної ділянки 1225486600-01-001-0130. Відповідно до доданої позивачем довідки відділу Держземагенства у Томаківському районі Дніпропетровської області від 11.09.2013 року за вих. № 1-08/1412 вартість спадкової земельної ділянки становить 19 218,00 грн. З повідомлення відділу Держземагенства у Томаківському районі від 11.09.2013 року за вих. № 1-08/1412, наданого на запит суду, вбачається, що зареєструвати Державний акт на зазначену земельну ділянку не можливо у зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територільних органів Держземагенства у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, нормативно - грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 19 218,00 грн. [PERSON] дійсно передано у власність зазначену земельну ділянку та видано Державний акт на право власності на землю, що підтверджується Технічною документацією із землеустрою, в т.ч.: розпорядженням Голови районної державної адміністрації від 05.11.2007 року за № 468-р; висновком про передачу земельної ділянки у власність [PERSON], наданого в.о. начальника районного відділу земельних ресурсів; висновком про погодження передачі земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, наданого головним архітектором - начальником відділу містобудуваннч, архітектури та ЖКГ райдержадміністрації; актом встановлення зовнішніх меж земельної ділянки, що передається у приватну власність; копією рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2012 року, яким визнано недійсним рішення відділу Держкомзему у Томаківському районі щодо відмови в реєстрації Державного акту на право приватної власності /серії ЯЕ № 977135 від 25.06.2008 р., зобов'язано відділу Держкомзему провести реєстрацію Державного акту, зобов'язано відділ Держкомзему надати довідку Томаківській державній нотаріальній конторі про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 977135) та Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0.7998га / серії ЯЕ № 977135/. Томаківська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як не здійснена державна реєстрація зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку. В.о. державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори надав до суду письмове повідомлення від 22.10.2013 р. за вих. № 798/01-16 разом з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, з якого вбачається, що після смерті [PERSON], була заведена спадкова справа № 06/2010 від 16.01.2010 року та видані свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2010 року за №№ 2028, 2016, 2026,,2014, 2030, 2018, 2020, 2032, 2034, 2036, 2024, 2022. У відповідності до ст.ст.1216 та 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до спадкоємців переходить право на отримання у спадщину цього спадкового майна. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Згідно п. "г"ч.1 ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 0,7998 гектарів відповідно до Державного акта на земельну ділянку серії ЯЕ № 977135, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Томаківського району, а після його смерті позивач має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутня державна реєстрація Державного акта на зазначену земельну ділянку. Таким чином, до позивача, як до спадкоємця за законом першої черги, який прийняв спадщину, перейшло право на отримання у спадщину вищевказаного нерухомого майна, фактичним власником якого являвся померлий [PERSON] Тобто інші спадкоємці, які б заявляли свої права на спадкове майно відсутні, тому суд має підстави для визнання права власності на спадкове майно. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті батька [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved