Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] на підставі дозволу виконавчого комітету Краснодонської міської ради за № 880 від 26.05.2006 р. та договору оренди земельної ділянки належить нерухоме майно- магазин продовольчих товарів, який розташован за адресою: [ADDRESS]. 02.11.2013 року сторони уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач продає зазначений магазин позивачеві за 50 000 грн., які позивач передав їй того ж дня. На підтвердження чого було написано розписку. Відповідач передав позивачеві ключі та правовстановлюючі документи. Весь цей час позивач у повній мірі користувався зазначеним майном. Сторони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, однак, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору по невідомим причинам. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення. Позивач надав суду письмову заяву, якою підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Від відповідача також надійшла письмова заява, якою вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, в заяві також зазначила, що немає фізичної можливості нотаріально посвідчити укладений договір, оскільки перебуває за межами міста, факт укладення угоди, отримання грошей та фактичну передачу майна та документів підтверджує. Від представника третьої особи Реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ Грабалової К.І. надійшли заперечення проти позову, в яких вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та розглянути справу за її відсутності. Від представника третьої особи Краснодонської міської ради надійшла письмова заява, в якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутності. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі дозволу виконавчого комітету Краснодонської міської ради від 26.05.2006 р. належав павільйон з рознічної торгівлі продовольчих товарів. Для розміщення вказаного павільйону [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0.0038 га на підставі договору оренди від 13.10.2005 р. Строк дії договору складає 5 років. Додатковою угодою від 05.10.2010 р. строк дії договору оренди було подовжено та підвищено розмір орендної плати. У теперішінй час на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів виготовлено технічну документацію. Згідно звіту щодо проведення технічного огляду будівельних конструкцій встановлена відповідність об»єкту вимогам будівельних, пожежних та санітарних норм, подальша експлуатація його можлива. 02.11.2013 року сторони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, яким обумовили всі його істотні умови. [PERSON] отримала 50 000 грн. в рахунок сплати вартості нерухомого майна - магазину продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS]. Відповідач передала позивачеві ключі та правовстановлюючі документи на магазин. Сторони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, однак, відповідач ухиляється від здійснення цих дій. Передання позивачем та отримання відповідачем зазначеної суми, ключів та документів сторонами не заперечувалося та підтверджується актом прийому-передачі, долученого до матеріалів справи. На підтвердження укладення угоди щодо продажу зазначеного вище нежитлового приміщення відповідачем того ж дня - 02.11.2013 р. була написана розписка, в якій зазначено, що відповідач отримав грошові кошти в сумі 50 000 грн в рахунок продажу нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які виникли між даними сторонами, врегульовані наступними нормами діючого законодавства України. Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України визначена форма окремих видів договорів купівлі-продажу. Зокрема, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частини 1 та 2 ст. 638 ЦК України). Правилами ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з частинами 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Під час розгляду справи судом встановлено, що 02.11.2013 року між сторонами укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, за яким відповідач зобов'язався передати майно у власність позивачеві, а останній зобов'язався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов, зокрема, визначили предмет договору (нежитлове приміщення- за адресою: [ADDRESS]); ціну (50 000 грн.); терміни виконання зобов'язань (передача майна продавцем після повної оплати вартості згідно ціни продажу). Позивач сплатив відповідачеві зазначені кошти, відповідач передала позивачу ключі від магазину та правовстановлюючі документи на нього, тобто, відбулося повне виконання договору. Дані обставини не заперечувалися сторонами. На підставі вищенаведеного, ураховуючи, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, з огляду на те, що відбулося повне виконання договору, суд вважає за необхідне задовольнити дану позовну заяву у повному обсязі, визнати зазначений договір купівлі - продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на вказане майно.

Outcome: approved