Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-29 00:00:00

Позивач ПАТ [PERSON] Аваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням вимог, викладених в уточненій позовній заяві від 25 квітня 2013 року, просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/3102/148200/82/47 від 07 травня 2008 року, а саме: квартиру № 78 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети Правда, буд. 129 і належить на праві власності відповідачу [PERSON] для задоволення грошових вимог позивача за кредитним договором № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року в сумі 316\~ 919 гривень 75 копійок шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, а також просить зняти з реєстрації у Головному управлінні державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Індустріального районного відділу м. Дніпропетровська осіб, які зареєстровані (проживають) в квартирі [ADDRESS]Правда в місті Дніпропетровськ, а саме відповідачів [PERSON] та малолітнього [PERSON], та виселити вказаних осіб із зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач посилався на те, що 07 травня 2008 року між ВАТ [PERSON] Аваль, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Аваль, та третьою собою [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3102/148200/82 про надання кредиту за програмою кредитування Кредит під заставу нерухомості, згідно пунктів 1.1. - 1.3. якого позивач зобовязався надати третій особі [PERSON] як позичальнику кредит у розмірі 31\~ 510 доларів США 00 центів строком на 120 місяців з 07 травня 2008 року по 07 травня 2018 року, а позичальник прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку погашення кредиту, викладеному в додатку до кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту - 07 травня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів, між позивачем і відповідачем [PERSON] 07 травня 2008 року було укладено договір іпотеки № 014/3102/148200/82/47 про передачу в іпотеку квартири за №78, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети Правда, буд. 129, та належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Відомості щодо обтяження предмета іпотеки були внесені до Державного реєстру іпотек 07 травня 2008 року за № 18453069 та до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 07 травня 2008 року за № 18452832. В позовній заяві позивач вказує, що ним виконані свої зобовязання за кредитним договором належним чином, а саме перераховані кошти в розмірі 30\~ 879 доларів США 80 центів на поточний рахунок № 262041516828 третьої особи [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки № 0TN259671 від 07 травня 2008 року, які надалі вказана третя особа отримала готівкою на руки через касу позивача. Натомість третя особа [PERSON] як позичальник не виконує свої зобовязання за кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Тому на підставі умов кредитного договору, умов договору іпотеки та норм чинного законодавства України позивачем були направлені письмові вимоги (претензії) до [PERSON] як до позичальника та відповідача [PERSON] як до іпотекодавця від 15 вересня 2009 року про виконання порушеного зобовязання за кредитним договором у 30 - денний термін, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення від 18 вересня 2009 року і 14 жовтня 2009 року, але зобовязання так і не були виконані. Крім того, 19 листопада 2010 року на адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога про зняття з реєстрації осіб, зареєстрованих за адресою предмета іпотеки, але вимога виконана не була. Позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що третя особа [PERSON] вимогу про виконання порушеного зобовязання не виконав, внаслідок чого сума його заборгованості перед позивачем за кредитним договором № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року станом 18 листопада 2009 року склала 39\~ 663 доларів США 06 центів, з яких: 30\~ 074 долари США 50 центів непогашена сума кредиту, 4\~ 624 доларів США 10 центів несплачені проценти, 4\~ 964 доларів США 46 центів - нарахована пеня, що по курсу НБУ станом на 18 листопада 2009 року (1 долар США дорівнює 7,9903 гривні) становить 316\~ 919 гривень 75 копійок. Зважаючи на викладене, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/3102/148200/82/47 від 07 травня 2008 року, а саме: квартиру № 78 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети Правда, буд. 129 і належить на праві власності відповідачу [PERSON] для задоволення грошових вимог позивача за кредитним договором № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року в сумі 316\~ 919 гривень 75 копійок шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, а також просить зняти з реєстрації у Головному управлінні державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Індустріального районного відділу м. Дніпропетровська осіб, які зареєстровані (проживають) в квартирі [ADDRESS]Правда в місті Дніпропетровськ, а саме відповідачів [PERSON] та малолітнього [PERSON], та виселити вказаних осіб із зазначеної квартири. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Вказав, що третя особа [PERSON] з вересня 2009 року припинив сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на даний час жодного платежу не здійснив, а також не реагує на пропозиції позивача вирішити спір іншим способом, в тому числі шляхом реструктуризації заборгованості чи добровільної реалізації предмета іпотеки. Зважаючи на те, що кредитні кошти були отримані третьою особою [PERSON] під заставу квартири належної на праві власності відповідачу [PERSON], а також на те, що відповідачі [PERSON] та малолітній [PERSON] були зареєстровані у квартирі, яка є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки без згоди позивача, просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення від 09 квітня 2013 року, в яких вона просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує на необґрунтованість позовних вимог, оскільки вона не є боржником за кредитним договором, а є лише майновим поручителем (іпотекодавцем), тому для звернення стягнення на належний їй предмет іпотеки відсутні правові підстави, позаяк дата остаточного повернення кредиту - 07 травня 2018 року, не настала, положення чинного законодавства, які розясненні в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, встановлюють право звернення стягнення на предмет іпотеки лише в чітко визначених законом або договором випадках, які не настали в даній ситуації. Також зазначає про сплив 19 жовтня 2012 року строків давності щодо стягнення з третьої особи [PERSON] боргу за кредитним договором і про відповідний сплив строків давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечене сплата такої заборгованості. Відповідач [PERSON], до якої в тому числі предявлено позов в інтересах малолітнього [PERSON], в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача [PERSON], які заявлені також в інтересах малолітнього [PERSON], в яких вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не відповідають вимогам законодавства, умовам кредитного договору і договору іпотеки. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання зявився, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вказав, що позивачем не надано належних доказів надання кредиту згідно кредитного договору третій особі [PERSON], оскільки надана позивачем як доказ отримання кредиту копія заяви на видачу готівки підтверджує лише отримання [PERSON] грошових коштів з власного поточного рахунку, однак не доводить того, що вказані кошти є кредитом, отриманим згідно умов кредитного договору. Зазначив, що відповідач [PERSON] не є боржником за кредитним договором, а є лише майновим поручителем (іпотекодавцем), тому для звернення стягнення на належний їй предмет іпотеки відсутні правові підстави, позаяк дата остаточного повернення кредиту - 07 травня 2018 року, не настала. Положення чинного законодавства, які розясненні в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлюють право звернення стягнення на предмет іпотеки лише в чітко визначених законом або договором випадках, які не настали в даному спорі. Також зазначає про сплив строків давності щодо стягнення з третьої особи [PERSON] боргу за кредитним договором і про відповідний сплив строків давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечена сплата такої заборгованості. Представник Третьої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Індустріального районного відділу м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині зняття з реєстрації і виселення малолітнього [PERSON], щодо інших позовних вимог утримався від заяв, оскільки вони не належать до компетенції служби. Вказав, що зняття з реєстрації і виселення малолітньої особи є неналежним способом захисту прав позивача, а також, що виселення малолітньої дитини без надання їй іншого житла протирічить чинному законодавству. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи [PERSON] і представника третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, дослідивши обставини справи та перевіривши наявні докази вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ [PERSON] Аваль, правонаступником якого є позивач ПАТ [PERSON] Аваль, і третьою собою [PERSON] 07 травня 2008 року був укладений кредитний договір № 014/3102/148200/82 про надання кредиту за програмою кредитування Кредит під заставу нерухомості, згідно пунктів 1.1. - 1.3. якого позивач зобовязався надати третій особі [PERSON] як позичальнику кредит у розмірі 31\~ 510 доларів США 00 центів строком на 120 місяців з 07 травня 2008 року по 07 травня 2018 року, а позичальник прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку погашення кредиту, викладеному в додатку до кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту - 07 травня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів згідно вказаного кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року, між позивачем і відповідачем [PERSON] 07 травня 2008 року було укладено договір іпотеки № 014/3102/148200/82/47 про передачу в іпотеку квартири за №78, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети Правда, буд. 129, та належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Відомості щодо обтяження предмета іпотеки були внесені до Державного реєстру іпотек 07 травня 2008 року за № 18453069 та до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 07 травня 2008 року за № 18452832. Позивач стверджує, що ним виконані свої зобовязання за кредитним договором належним чином, а саме перераховані кошти в розмірі 30\~ 879 доларів США 80 центів на поточний рахунок №262041516828 третьої особи [PERSON] як позичальника, що підтверджується заявою на видачу готівки № 0TN259671 від 07 травня 2008 року, які надалі третя особа [PERSON] отримав готівкою на руки через касу позивача. Суд вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів надання третій особі [PERSON] кредиту у вказаній в позові сумі згідно умов кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року і існування у вказаної третьої особи заборгованості у вказаній в позові сумі згідно кредитного договору, оскільки в п.6.1 кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року зазначається, що надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) усієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Умови відкриття, ведення та закриття поточного рахунку, тарифи та всі суми коштів, які позичальник має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням визначаються договором про відкриття та ведення банківського рахунку, укладеним між ВАТ [PERSON] Аваль та позичальником. Пунктом 6.4 цього ж кредитного договору передбачено, що підставою для надання кредиту є кредитна заява, яка оформлюється позичальником відповідно до встановлених кредитором вимог. Оскільки третьою особою [PERSON] не визнано факту отримання кредиту від позивача згідно умов кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року у вказаній у позові сумі, то відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України дана обставина підлягає доказуванню. Однак позивачем не надано на розгляд суду кредитної заяви, оформленої третьою особою [PERSON] як позичальником, яка згідно умов кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року є підставою для надання кредиту, договору про відкриття і ведення банківського рахунку, укладеного між позивачем і вказаною третьою особою, а також розрахункових документів, що підтверджують переказ (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок вказаної третьої особи. Надана позивачем копія заяви про видачу готівки № 0TN259671 від 07 травня 2008 року, не є належним і достатнім доказом отримання третьою особою [PERSON] кредиту згідно кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року, оскільки, вказаний документ не є документом, визначеним умовами кредитного договору, в ньому не міститься посилань на вказаний кредитний договір, згідно з вказаним документом видані готівкові кошти, тоді як кредитним договором передбачено надання кредиту в безготівковій формі, сума виданої готівки не відповідає сумі кредиту, вказаній в кредитному договорі. Вказана заява на видачу готівки підтверджує лише те, що третя особа [PERSON] отримав готівкові грошові кошти, знявши їх зі свого поточного рахунку, відкритого у позивача. Відповідно до положень ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частина 3 ст.10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлюють, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статті 58 і 59 цього ж Кодексу встановлюють, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 3 ст. 212 ЦПК України, встановлює, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того, судом встановлено, що кредитний договір № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року, укладений між позивачем і третьою особою [PERSON], за своєю правовою природою є договором про надання споживчого кредиту, що підтверджується тим, що в підпункті 1.1.2. цього договору зазначено, що кошти видаються на споживчі цілі. Отже відносини сторін згідно вказаного договору регулюються положеннями Закону України Про захист прав споживачів. Норми п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів встановлюють імперативну вимогу, згідно якої кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частина 4 ст. 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, а щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік. Згідно ч.1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Положення ч. 5 ст.261 ЦК України встановлюють, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивачем була направлена третій особі [PERSON], як позичальнику за кредитним договором, письмова вимога вих. № 20-20/1899 від 15 вересня 2009 року, в якій посилаючись на порушення вказаною особою умов кредитного договору № 014/3102/148200/82 від 07 травня 2008 року,

Outcome: dismissed