Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] про зобовязання знести самовільно встановлений гараж, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Автокооператив «Посмитного». В обґрунтування власної позиції та підстав звернення до суду сторона позивача посилалась, що адміністрацією було встановлено, що відповідачем [PERSON] був самочинно встановлений гараж за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна, 11. У звязку з ігноруванням приписів про добровільний демонтаж гаражу або надання до адміністрації дозвільних документів, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась в суд із даним позовом. Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у відкрите судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Представник Автокооперативу «Посмитного» у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] є членом кооперативної автостоянки «Посмитного», яка створена на підставі рішення Виконкому Приморської районної ради народних депутатів міста Одеси за №636 від 06 травня 1994 року, згідно п.1 якого було надано дозвіл на розміщення тимчасової відкритої автостоянки на 100 автомашин на вільній ділянці за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна 11. В подальшому вказана автостоянка скорочена до 43 машиномісць, на яких улаштовані тимчасові споруди (металеві гаражі) без дозвільних документів, одну з яких використовує [PERSON] для зберігання власного автомобіля. На підставі договору №40/П-КР-2-12 від 28 грудня 2011 року балансоутримання місць для паркування, укладеного між КП «Парксервіс-Одеса» та кооперативною автостоянкою «Посмитного», предметом договору є місця для паркування, за які оплачується збір. Проте, згідно акту КП «ЖКС «Фонтанський» від 20 грудня 2010 року вбачається існування самовільно улаштованих гаражів за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна 11, зокрема гаражу, який використовується для зберігання автомобіля [PERSON] Як вбачається з рішення Виконкому Приморської районної ради народних депутатів міста Одеси за №636 від 06 травня 1994 року, первісна адреса розміщення автостоянки місто Одеса, вулиця Посмітного, 19 підлягала звільненню від автомобілів у звязку із початком будівельних робіт з будівництва багатоквартирного будинку. Тому було вирішено тимчасово розмістити відкриту автостоянку на 100 автомашин на вільній ділянці по вулиці Літературній, 11. При цьому представникові ініціативної групи автолюбителів пропонувалось благоустроїти нову автостоянку та звільнити земельну ділянку по вулиці Посмітного, 19. Автокооператив «Посмитного» зареєстрований рішенням Виконкому Приморської районної ради народних депутатів міста Одеси №481 від 14 грудня 1994 року, тобто вже після прийняття рішення №636 від 06 травня 1994 року про розміщення автостоянки. Прийняття рішення про тимчасове розміщення тимчасової відкритої автостоянки на 100 автомашин на вільній ділянці за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна, 11 під відкриту стоянку здійснювалося на прохання ініціативної групи автолюбителів без будь-яких ознак зареєстрованого обєднання, у звязку з необхідністю забудови іншої земельної ділянки, зайнятої автомобілями громадян. Земельна ділянка під криту автостоянку не відводилася, в оренду не передавалася, рішення про тимчасове розміщення автомобілів на вільній земельній ділянці приймалося в травні 1994 року на прохання ініціативної групи автолюбителів і в подальшому після реєстрації кооперативу «Посмитного», договори щодо землекористування (оренди) не оформлювалися. Втім згідно договору №40/П-КР-2-12 від 28 грудня 2011 року, укладеного між КП «Парксервіс-Одеса» та кооперативною автостоянкою «Посмитного», кооператив є балансоутримувачем місць для паркування. Тобто улаштування місць для паркування транспортних засобів не передбачає улаштування будь-яких тимчасових споруд без оформлення дозвільної документації у встановленому законом порядку. В процесі розгляді справи, не заперечуючи проти фактів існування гаражу та відсутності дозвільних документів на встановлення споруди, відповідач посилався на те, що будівництво гаражів, в тому числі і гаражу, яким він користується, проводилось кооперативом, але при цьому належних доказів такої позиції суду представлено не було, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило. Як свідчить витяг з протоколу загальних зборів членів кооперативної автостоянки від 04 червня 1994 року, за ініціативою членів кооперативу прийнято рішення дозволити членам автостоянки благоустроїти машиномісця та встановити навіси з шиферним дахом та металічні двері для запобігання проникнення зловмисників. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що кооперативна стоянка «Посмитного» не має безпосереднього відношення до фактичного здійснення будівництва гаражів, проведення якого дозволено членам автостоянки відповідно до розподілу машиномісць згідно протоколу загальних зборів членів кооперативної автостоянки від 04 червня 1994 року. Але при цьому таке рішення загальних зборів кооперативу не замінює собою необхідність отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт по зведенню гаражу. Згідно ст. 83 ч.ч.1,2 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Разом з тим, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Як розяснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи справу суд встановив, що спірний металевий гараж зведений без фундаменту на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Одеси і не відведена для цієї мети без дозвільних документів на виконання будівельних робіт є самочинним будівництвом. При цьому суд не може прийняти до уваги доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності звернення до суду, оскільки згідно ст. 376 ч.2 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, внаслідок чого строк позовної давності на знесення самочинного будівництва не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення або початку будівництва. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у звязку з чим вбачає можливим позов задовольнити, але із часткою зміною формулювань щодо визначення місця розташування самочинно зведеного обєкту. Так, позивач просив суд зобовязати відповідача знести спірний гараж на території двору житлового будинку №11 по вулиці Літературній в місті Одесі. В той же час, матеріали справи вказують, що самочинно зведений обєкт фактично розташований на території парковки (спеціально відведеної автостоянки), яка обслуговується кооперативно автостоянкою «Посмитного». Як наводить ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь Приморської адміністрації Одеської міської ради понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору в розмірі 94,10 гривень.

Outcome: approved