Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування пред'явленого позову [PERSON] зазначає, що 02 жовтня 2009 року він разом зі своїм товаришем [PERSON] на належному йому автомобілі ВАЗ-21093 державний номер реєстрації [NUMBER] з метою придбання товарів прибули до м. Запоріжжя. Придбавши товари і повертаючись до дому, приблизно о 19 годині на 306 кілометрі автомобільної дороги «Харків-Симферопіль» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «FSO LANOS TF69Y», державний номер реєстрації [NUMBER], за кермом якого була [PERSON] та його автомобіля ВАЗ-21093, за кермом якого був [PERSON] В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому були спричинені незначні тілесні ушкодження, а його товариш [PERSON] загинув. Також був пошкоджений автомобіль ВАЗ-21093 та придбаний товар, який знаходився у автомобільному причепі. Таким діями [PERSON] йому завдана матеріальна та моральна шкода. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.04.2011 року [PERSON] визнана винною у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України. У зв'язку з тим, що [PERSON] було спричинені легкі тілесні ушкодження тому він не був визнаний потерпілим по кримінальній справі. Матеріальну шкоду оцінює у розмірі 13378,96 грн., яка складається з пошкодженого товару: мийки з нержавіючої сталі виробництва Турції розміром 60 х 80 см. у кількості 40 шт., за ціною 90,8 грн. на загальну суму 3 632 грн., мийки з нержавіючої сталі виробництва Турції розміром 60 х 60 см. у кількості 10 шт., за ціною 86,7 грн. на загальну суму 867 грн., шафа-купе у кількості 3 шт. за ціною 2 713,3 грн. на загальну суму 8 140 грн.; транспортні послуги евакуатора на загальну суму 400 грн.; проходження медичного обстеження: рентгенографії шийного відділу хребта 85 грн., флюорографія 55 грн.; придбання пального для переїзду із місця аварії до місця мешкання 199,96 грн. Моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн., яку обґрунтовує наявністю у нього легких тілесних ушкоджень, проходженням медичного обстеження, що порушило його звичайний образ життя, обставини ДТП спричинили йому незручності та моральні страждання, автомобіль, який був пошкоджений внаслідок ДТП не підлягає відновленому ремонту. Посилаючись на ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України просить суд відшкодувати з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 13 378,96 гривен та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. Відповідач та її представник відповідача проти позову заперечують і просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] до неї про відшкодування на його користь матеріальної шкоди у розмірі 13 378,96 гривень та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 гривень необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Зазначила, що сплинув строк позовної давності, у межах якого [PERSON] міг би звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. ДТП сталося 02.10.2009 року, минуло 4 роки після цієї календарної дати, тому вважає, що строк, протягом якого [PERSON] міг би звернутися до суду з відповідною заявою сплинув. Крім цього, [PERSON] до правоохоронних органів з відповідною заявою про те, що йому внаслідок скоєння злочину [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження та матеріальні збитки не звертався, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи слідчим не виносилася. По кримінальній справі він допитаний в якості свідка, від проходження судово-медичної експертизи відмовився. Будь-які відомості про [PERSON], про спричинені йому збитки, їх розмір, наявність тілесних ушкоджень у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 11.04.2011 року, який набрав законної сили, відсутні. Вважає надані Позивачем на підтвердження матеріальних збитків копії товарних чеків, накладних, квитанцій неналежними доказами, які неможливо пов'язати з подією ДТП, яка сталося 02.10.2009 року та встановити причинний зв'язок між шкодою та її протиправною поведінкою щодо [PERSON], вони не підтверджують наявність заподіяної шкоди. Щодо моральної шкоди зазначила, що Позивачем не було зазначено та доведено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її йому заподіяно. З яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, доказів на підтвердження таких фактів не надав. Чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі Позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що: 02.10.2009 року, приблизно о 19 годині, [PERSON] керуючи автомобілем «FSO LANOS TF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух по автомобільній дорозі Харків-Симферопіль здійснила виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль ВАЗ-21093 державний реєстраційний номер [NUMBER], з причепом «КМЗ», реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого заходився [PERSON] та здійснила зіткнення з цим автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] був смертельно травмований. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.04.2011 року по кримінальній справі № 1-130/11 [PERSON] визнана винною у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та застосовано положення ст.75 КК України щодо основного покарання. Задоволені цивільні позови [PERSON], [PERSON] до [PERSON] (а.с. 10-11) Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2011 року вирок залишено без змін (а.с. 12-13). Загальний порядок пред'явлення цивільного позову врегульовано ЦПК України. У випадку ж заподіяння шкоди злочином можливість захисту майнових інтересів потерпілої сторони передбачена КПК України, 1960 року (на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин). Так, ст.28 КПК України (1960 року) визначає, що особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину при провадженні в кримінальній справі вправі пред'явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом із кримінальною справою. Цивільний позов повинен бути заявлений своєчасно. В силу п.4 ст.64 КПК України (1960 року) характер, розмір заподіяної злочином шкоди підлягають доказуванню у кримінальній справі. Треба виходити із факту встановлення винності підсудного у вчиненні злочину, нанесені збитки потерпілому, заподіяні збитки безпосередньо тим злочином, що вчинив підсудний. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст.1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину. [PERSON] - до правоохоронних органів з відповідною заявою про те, що йому внаслідок скоєння злочину [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження та матеріальні збитки не звертався, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи слідчим не виносилася. По вказані кримінальній справі він допитаний в якості свідка, від проходження судово-медичної експертизи відмовився. На підтвердження матеріальних збитків Позивач до суду надав товарний чек від 15.03.2009 року «шкаф-купе - 3 шт. на суму 8 140 грн.» (а.с. 7), накладну № 0210 від 02.10.2009 року ЧП [PERSON] «мийки - у кількості 50 шт. на суму 4 499,00 грн.» (а.с. 7), дві квитанції до прибуткового касового ордеру серія 01АААС 502943, 502942 від 20.10.2009 року ЛДИ «ВАЛЕО» про приведення флюорографії та рентгенографії шийного відділу хребта на суму 55,00 гривень та 85,00 гривень (а.с. 6), чек № 58459 від 06.10.2009 року на суму 199,96 грн. на придбання пального бензина А-95 (а.с. 6), товарний чек № 27 від 02.10.2009 року на суму 400,00 грн. транспортні послуги евакуатора (а.с. 5). В судовому засіданні 09.10.2013 року надав дефектний акт від 02.10.2009 року (а.с. 34) та видаткову накладну № 10 від 02.10.2009 року «шкаф-купе 3 шт. ціна без ПДВ 2 713,3 грн., сума без ПДВ 8 140 грн. (а.с. 36). В судовому засіданні 11.12.2013 року надав Договір про надання послуг № б/н от 02.10.2009 року з актом виконаних послуг (а.с. 61) та оригінал товарного чеку № 27 від 02.10.2009 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с. 5) суду для огляду. Відповідно до ч.2 ст.27 та ст.131 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або підчас попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи. Докази, подані з порушенням вимог зазначених правових норм, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що у жовтні 2009 року, йому подзвонив його товариш [PERSON], який повідомив, що їх товариш [PERSON], потрапив в ДТП, коли він приїхав на місце ДТП, то співробітники міліції, вже завершили огляд, пошкодженого автомобіля на місці пригоди вже не було, на місці знаходились пошкоджені мийки та шкафи-купе, про що разом з [PERSON] та [PERSON], склали дефектний акт. Деякі уцілілі мийки забрали з місця ДТП на своєму автомобілі. Свідок [PERSON], пояснив, що товаришує з позивачем, тому коли дізнався про ДТП прибув на місце пригоди, де знаходились співробітники ДАІ, бачив, як пошкоджений автомобіль забрали на евакуаторі. Також, на місці знаходились пошкоджені мийки та шкафи-купе, про що разом з [PERSON] та [PERSON], склали дефектний акт. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вважаю, що наявність механічних пошкоджень мийок і шаф-купе, їх повне знищення та не придатність бути використаними за призначенням повинні бути підтверджені матеріалами кримінальної справи, протоколами огляду місця події, фото таблицями до нього, висновками спеціалістів, матеріалами судових експертиз, які мають обізнаність у певній галузі знань. У вироку суду щодо [PERSON], відсутні дані, про наявність пошкодженого майна з причепу «КМЗ» на місці пригоди 02.10.2009 року, наявності дефектного акту не має. Тому слід критично віднестися до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] Квитанції до прибуткового касового ордеру серія 01АААС 502943, 502942 від 20.10.2009 року ЛДИ «ВАЛЕО» про приведення флюорографії та рентгенографії шийного відділу хребта на суму 55,00 грн. та 85,00 грн. (а.с. 6), підтверджують надання такої послуги [PERSON], але Позивач не надав доказів призначення лікарем саме такого виду медичного обстеження і чи пов'язане таке обстеження з ДТП, яке сталося 02.10.2009 року. Чек № 58459 від 06.10.2009 року на суму 199,96 грн. на придбання пального (а.с. 6), але не можливо встановити чи пов'язане придбання пального А-95 з ДТП, яке сталося 02.10.2009 року. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачеві. З яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У роз'ясненнях, приведених у п. п. 3, 7 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно Постанови № 5 від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати нематеріального характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Всупереч ч.3 ст.10, ст.ст.57-60 ЦПК України Позивачем не надано належних, допустимих і переконливих доказів, які б свідчили що він мав втрати нематеріального характеру внаслідок відчуття моральних чи фізичних страждань, у зв'язку з чим йому завдано моральної шкоди. Характер, розмір заподіяної матеріальної шкоди також підлягають доказуванню. Позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди та не надано належних, допустимих і переконливих доказів з цього приводу. Представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки позивачами, було пропущено трьохрічний строк для звернення до суду з позовними вимогами про визнання договору недійсним, а поважності причин пропуску строку суду не надано. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи викладене, при таких обставинах, не підлягають застосуванню положення ст. 257 ЦК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed