Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

24 жовтня 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №9» Дніпропетровської міської ради про визнання дій неправомірними (а. с. 2). Позивач у позовній заяві та її представники у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що з грудня 2005 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], де і проживає. У зв'язку з тим, що КП «ЖЕП № 9» Дніпропетровської міської ради, на обслуговуванні якого знаходиться вказаний будинок № 7, не виконує судового рішення щодо зобов'язання укласти договір з [PERSON] про надання послуг з утримання будинку, при цьому вимагає сплату заборгованості з мешканців зазначеного будинку, в тому числі і з [PERSON], остання звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування квартирної плати [PERSON] за проживання в належній їй квартирі, а також просила суд визнати такими, що не підлягають виконанню нараховані вимоги (рахунки) КП «ЖЕП № 9» Дніпропетровської міської ради про сплату позивачем квартирної слати за проживання в квартирі [ADDRESS] У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №9» Дніпропетровської міської ради, у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення проти позову, в яких посилався на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, також просив суд розглянути дану цивільну справу за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: Судом встановлено, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №9» Дніпропетровської міської ради, а власником квартири № 31 вказаного будинку є [PERSON]. Викладене підтверджується матеріалами справи. Також судом було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2011 року, яке вступило в законну силу 15 березня 2011 року, були задоволені позовні вимоги [PERSON] до КЖЕП № 9 Жовтневого району м. Дніпропетровська про зобов'язання укласти договір, а саме: було зобов'язано КЖЕП № 9 укласти з [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах відповідно до Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529, з доданням до нього затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2011 року [PERSON] звернулась на адресу начальника КЖРЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська з письмовою скаргою щодо зобов'язання КЖЕП № 9 виконати рішення суду від 03 березня 2011 року (а. с. 6), а 23 серпня 2011 року КЖЕП № 9 направив на адресу [PERSON] для підписання нею договір № 2020 від 18 серпня 2011 року, предметом якого є надання відповідачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] (а. с. 20-26). Згідно з копією квитанції, наданої позивачем, станом на 01 вересня 2013 року у [PERSON] наявна заборгованість за несплату послуг відповідача у сумі 9 029,87 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини суд дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог позивача до відповідача та необхідності відмовити у задоволенні позову. Роблячи такий висновок суд виходив з того, що стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження ухилення комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №9» Дніпропетровської міської ради від виконання судового рішення щодо зобов'язання укласти договір з [PERSON] про надання відповідних послуг, натомість відповідачем були надані суду докази, які підтверджують, що ним був складений та підписаний відповідний договір, який був надісланий на адресу позивача для підписання, який був проігнорований позивачем, та що стало причиною не укладення такого договору між сторонами, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі та враховуючи результат розгляду справи, суд вважає, що судові витрати по даній цивільній не підлягають відшкодуванню позивачу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed