Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09.01.1999 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул.Шевченка, 61 у с.Григорів Монастириського району Тернопільської області, 21.04.2005 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Проте, одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у зв’язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підлягає спадкуванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з’явилась, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача – Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує. Залучений до участі у справі як співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, звернувшись в суд із заявою, зі змісту якої вбачається, що проти позову не заперечує. Судом встановлено наступні обставини. Згідно договору купівлі – продажу від 30.10.1990 року спадкодавець [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарською будівлею, який розташований в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області на земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Жовтень» Монастириського району Тернопільської області, що належав продавцю на підставі довідки про право власності, виданої виконкомом Григорівської сільської ради народних депутатів 10.10.19990 року за №133 та зареєстровано в погосподарській книзі цього ж виконкому за №2/157. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №219 від 02.09.2013 року, виданої [PERSON], інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с.Григорів по вул.Шевченка за №61, становить 29 619 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 31,4 кв.м, житловою – 14,0 кв.м під літерою «А», гараж «Б», стайня «Б», курник «Г», огорожа №2, огорожа №3. [PERSON] помер 09.01.1999 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №059034 від 14.12.2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.Шевченка, 61 в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області. Як вбачається з інформаційної відповіді №271, виданої 25.10.2013 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», на даний житловий будинок у листопаді 1993 року була виготовлена інвентаризаційна справа за №7410, у зв’язку з відсутністю правовстановлюючих документів, право власності на дане нерухоме майно не зареєстровано. Зі змісту довідки №375, виданої 04.09.2013 року виконкомом Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, станом на 15.04.1991 року житловий будинок, розташований по вул.Шевченка, 61 в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області належав до соціальної категорії – колгоспний двір, де були зареєстровані та проживали батьки позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.1922 року народження. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно у зв’язку з відсутністю правовстановлюючого документа, про що свідчить лист Монастириської державної нотаріальної контори №751/01-16 від 04.09.2013 року. Відповідно до роз’яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований в с.Григорів по вул.Шевченка №61 Монастириського району Тернопільської області належить до соціальної категорії – колгоспний двір, позивач прийняла спадщину, оскільки проживає у спірному будинковолодінні (довідка №376, видана 04.09.2013 року Григорівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області). Згідно листа Монастириської державної нотаріальної контори у Тернопільській області №751/01-16 від 04.09.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями, що підлягає спадкуванню. Відповідно до поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини за законом, 28.11.2008 року нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай), що в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області в розмірі 1,96 в умовних кадастрових гектарах. Щодо визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок, розташований в с.Григорів по вул.Шевченка №61 Монастириського району Тернопільської області [PERSON] не заперечує, про що свідчить заява від 25.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 01.08.1996 року секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] спірний житловий будинок та земельну ділянку площею 0,85 га, яка знаходиться в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області заповів позивачу [PERSON] Як з’ясовано у судовому засіданні, матері позивача – [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,22 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджено ксерокопією державного акту серії Р1 №659358, від 22.09.2002 року. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №121954 від 15.04.2011 року, [PERSON] померла 21.04.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельна ділянка площею 2,22 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №900/01-16 від 28.10.2013 року станом на 28.10.2013 року спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул.Шевченка, 61 в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області належить до соціальної групи господарства – колгоспний двір, голова якого – спадкодавець [PERSON], про що свідчить виписка з погосподарської книги №153 за 1991 – 1995 роки, інших членів колгоспного двору немає, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після смерті свого батька [PERSON] відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом. Земельна ділянка площею 2,22 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області належала на праві приватної власності матері позивача [PERSON], позивач відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Шевченка, 61 в с.Григорів Монастириського району Тернопільської області, спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,22 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що є спадковим майном, позивач відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 09.01.1999 року [PERSON], в порядку спадкування за законом після померлої 21.04.2005 року [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved