Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її та відповідача мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] Зазначає, що після смерті матері вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки обробляла город, періодично приїздила до спадкового будинку, де у її фактичному користуванні знаходилась кімната з особистими речами. Відповідач також прийняла спадщину, оскільки після смерті матері продовжувала проживати у спадковому будинку. У 2009 році з дозволу відповідача вона зі своєї частини користування будинком зробила добудову, після чого стосунки між ними погіршились, щодо спадкового майна почалися суперечки. У зв'язку з цим для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори, де дізналася про існування заповіту, яким мати заповіла все своє майно в рівних долях їй та відповідачу. Оскільки відповідач заперечувала факт прийняття нею спадщини, то позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2012 року її позов задоволено: встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] та визнано за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] Зазначає, що при розгляді справи їй стало відомо, що рішенням Жердівської сільської ради Броварського району Київської області ХІ сесії ХХІ скликання від 18 лютого 1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,250 га для індивідуального будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, на підставі якого 10 квітня 1998 року на ім'я відповідача видано державний акт на право приватної власності на землю. Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням Жердівської сільської ради порушуються її права землекористувача, оскільки у власність відповідача передано всю земельну ділянку, яка перебувала у користуванні спадкодавця, тому просить визнати недійсним та скасувати рішення Жердівської сільської ради від 18 лютого 1997 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,456 га; визнати недійсним виданий 10.04.1998 року на ім'я відповідача на підставі оскаржуваного рішення державний акт на право приватної власності на землю та зобов'язати Жердівську сільську раду внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Крім того, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки про приватизацію земельної ділянки їй стало відомо ще у 2000 році, про що вона сама заявила у судовому засіданні 01.06.2010 року при розгляді цивільної справи за її позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, який ухвалою суду від 02.12.2010 року за заявою позивача залишено без розгляду. Тому просять відмовити в задоволенні позову. Представник Жердівської сільської ради Броварського району Київської області у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що рішення про передачу у приватну власність земельні ділянки прийнято відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] Згідно заповіту посвідченого 01 березня 1975 року секретарем виконавчого комітету Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла: своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Спадщину після смерті матері сторони прийняли: [PERSON] шляхом проживання після смерті матері в будинку по [ADDRESS] та розпорядження спадковим майном, а [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Наведені обставини встановлені рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Жердівської сільської ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна та зустрічним позовом [PERSON] до Жердівської сільської ради Броварського району Київської області , третя особа: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, яким первісний позов задоволено повністю, а зустрічний частково: встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] та визнано в порядку спадкування за заповітом право власності за кожною на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2012 року рішення Броварського міськрайонного суду від 17.02.2012 року залишено без змін та набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом також встановлено, що рішенням Жердівської сільської ради Броварського району Київської області ХІ сесії ХХІ скликання від 18 лютого 1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,250 га для індивідуального будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується архівним витягом від 06.03.2013 року № 94. На підставі вказаного рішення 10 квітня 1998 року на ім'я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 010259, згідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,456 га по [ADDRESS] для обслуговування будинку і господарських споруд - 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,206 га. Статею 30 ЗК України в редакції 1992 року, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічну норму містив і ЦК України в редакції 1963 року: прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548). Таким чином, прийнята сторонами спадщина є їх власністю з часу відкриття спадщини, тобто дня смерті спадкодавця - 05.10.1982 року. З огляду на наведене та враховуючи, що зазначені вимоги закону не були дотримані при прийнятті Жердівською сільською радою оскаржуваного рішення та не враховано, що житловий будинок перейшов у власність обох сторін, суд приходить до висновку, що рішення в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,250 га для індивідуального будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд є незаконним та підлягає скасуванню. Підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю виданого 10.04.1998 року на ім'я відповідача, оскільки він виданий на підставі незаконного рішення. Вимоги про зобов'язання Жердівської сільської ради внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації суд вважає безпідставними та передчасними, а тому відмовляє в їх задоволенні. Що стосується заяви відповідача про застосування позовної давності, оскільки про приватизацію землі позивачу було відомо ще у 2000 році, то суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного . Рішенням Броварського міськрайонного суду від 17 лютого 2012 року встановлено, що після смерті матері між сестрами існували доброзичливі відносини, встановився порядок користування житловими кімнатами в будинку. [PERSON] неодноразово приїздила в с. Захарівку, проживала у будинку, обробляла город, користувалась майном, яке залишилось після матері, а після здійснення прибудови [PERSON] до будинку у 2009 році між ними виник конфлікт щодо спадкового майна в звязку з чим та з метою захисту своїх спадкових прав позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на наведене суд вважає, що порушення прав позивача щодо користування спадковим майном та земельною ділянкою внаслідок її приватизації сталося у 2009 році, а тому нею не пропущений строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: partial