Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачці у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,132 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], а саме: відновлення межі землекористування шляхом знесення паркану, яким відгороджено частину присадибної ділянки, закріпленої за будинком [ADDRESS] з незаконним приєднанням вказаної частини земельної ділянки до присадибної ділянки, закріпленої за будинком [ADDRESS]; надання позивачці безперешкодного доступу до криниці (колодязя), що знаходиться на межі землекористування суміжних присадибних ділянок, закріплених за будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов'язати відповідача знести (за його рахунок) самочинно збудований гараж за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй належить земельна ділянка площею 0,132 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, власницею ? часток якого, позивачка є на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.1968 року після смерті її батька [PERSON] Належна позивачці земельна ділянка використовується нею за цільовим призначенням. Власником сусіднього житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться на суміжній присадибній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], є відповідач. У спільному користуванні позивачки та відповідача, як суміжних землекористувачів, раніше знаходилась криниця (колодязь), що є межовою спорудою. Згідно трудової угоди від 10.03.1957 року [PERSON] і [PERSON] як замовники, з одного боку, та [PERSON] і [PERSON] як підрядники, з другого боку, домовились про виконання робіт, пов'язаних з очищенням та ремонтом вказаної криниці, яка ними спільно використовувалась. За результатами виконання вказаних робіт за трудовою угодою від 10.03.1957 року підрядниками видано письмову розписку про те, що за виконані роботи ними одержано від [PERSON] та [PERSON] гроші у сумі 740 рублів. Таким чином, трудовою угодою від 10.03.1957 року підтверджується та обставина, що витрати, необхідні для утримання криниці (колодязя) в належному стані, користувачі вказаних двох сусідніх присадибних ділянок несли у рівних частинах за домовленістю між ними. Протягом усього часу господарювання кожного з сусідів на належних їм суміжних присадибних ділянках, що перебувають у користуванні сторін, а саме до 2008 року сусідами спільно використовувалась вказана криниця (колодязь), що є межовою спорудою. У 2008 році відповідачем замовлено в Біляївській філії КП «Одеське МБТІ та РОН» технічний паспорт на належне йому домоволодіння, що знаходиться за вище зазначеною адресою. Відповідач порушуючи існуючу домовленість про спільне використання криниці, повідомив інженеру Біляївської філії КП «Одеське МБТІ та РОН», яким виготовлявся технічний паспорт на вказане домоволодіння, недостовірні дані про те, що криниця (колодязь), начебто знаходиться в його відособленому користуванні. Отримані дані були незаконно внесені до технічного паспорту на домоволодіння. Після цього, уже посилаючись на ту обставину, що згідно даних технічного паспорту вказана криниця знаходиться в його відособленому користуванні, відповідач та члени його сім`ї не допускають позивачку до користування вказаною межовою спорудою. Крім того, протягом 2008 року на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні відповідача, ним здійснено самочинне будівництво - гаражу, без належного дозволу та належно затвердженого проекту, також з істотними порушеннями будівельних норм та правил. При цьому частина самочинно збудованого відповідачем гаража зведена на присадибній ділянці позивачки. Таким чином, відповідачем самовільно зайнято частину належної позивачці присадибної земельної ділянки, що межує з присадибною ділянкою відповідача. Відповідач самовільно захоплену ним частину земельної ділянки відгородив парканом і користується нею, що перешкоджає позивачці у здійсненні права володіти і користуватися відгородженою частиною присадибної ділянки. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду. 25.04.2013 року провадження по справі було зупинено до розгляду апеляційним судом Одеської області заяви [PERSON] про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами. 26.11.2013 року ухвалою суду провадження по справі було відновлено. До судового засідання позивачка та її представник не з`явилися про причини не явки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи (а.с.183). У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки позивачкою не надано підтверджуючих документів, які б підтверджували зазначені порушення. Представник третьої особи Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але надіслав заяву в якій просив справу слухати у його відсутність (а.с.184). Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,132 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 917205 від 02.10.2006 року (а.с.10) та відповідно до акту встановлення меж в натурі від 21.05.2005 року (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право спадкування за законом [PERSON] після смерті [PERSON] отримала спадок житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с13). Згідно технічного паспорту від 10.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] записані власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-30). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2008 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] - житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS] (а.с.31) та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18559902 від 18.04.2008 року [PERSON] належить 1/1 частина вищезазначеного житлового будинку (а.с.33). 21.03.2013 року [PERSON] зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами, відповідно технічного паспорту від 21.03.2013 року (а.с.159-163). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.05.2013 р. апеляційна скарга [PERSON] була задоволена, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2011 року було скасоване. Позов [PERSON] у частині визнання недійсними свідоцтва про право власності на житловий будинок і свідоцтва про право на спадщину за законом був задоволений, визнано недійсним свідоцтво від 02 жовтня 2007 року на ім'я [PERSON] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Одеської області, а також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 лютого 2008 року видане на ім'я [PERSON] Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, яке зареєстроване у реєстрі за №1-915 (а.с.188-191). Разом з тим, з огляду на вищезазначене, доводи позивачки [PERSON], що колодязь є межовою спорудою, спростовані в судовому засіданні та не мають під собою підґрунтя, так як всі надвірні споруди та будівлі були внесені до технічного паспорту виготовленим [PERSON] станом на 21.03.2013 року (а.с.159-163) та до технічного паспорту станом на 10.07.2007 року (а.с.25-30), з яких видно, що колодязь не є межовою спорудою. Крім того, позивачці, при приватизації земельної ділянки по [ADDRESS], були відомі межі земельної ділянки, оскільки [PERSON] був виданий акт від 21.05.2005 року, який був підписаний позивачкою та суміжними землекористувачами. З якого вбачається, що проведено обстеження і встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вище зазначеною адресою. В натурі межі земельної ділянки закріплені межовими знаками, всі присутні з ними ознайомлені. Ніяких заперечень з боку представників щодо меж земельної ділянки не заявлено та не вказано того, що колодязь є межовим знаком. Як вбачається зі свідоцтва про право спадкування за законом, після смерті [PERSON], [PERSON] отримала в спадок житловий будинок, розташований в с. Дачне, Біляївського району Одеської області, без зазначення надвірних споруд у тому числі і колодязя (а.с.13). Також суд звертає увагу на те, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку ще 02.10.2006 року, тобто задовго до оформлення на ім`я [PERSON] технічного паспорту. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Крім того, суд не може погодиться з доводами позивачки про те, що частина самочинно збудованого відповідачем гаража зведена на присадибній ділянці позивачки, відповідач відгородив парканом самовільно захоплену ним частину земельної ділянки і користується нею, що перешкоджає позивачці у здійсненні права володіти і користуватися відгородженою частиною присадибної ділянки, оскільки [PERSON] не було надано суду з цього приводу жодного належного та допустимого доказу (висновків або актів відповідних комісії щодо порушення з боку відповідача меж земельної ділянки позивачки чи незаконне захоплення її земельної ділянки, тощо), крім того, зазначені обставини були спростовані відповідачем у судовому засіданні, який зазначив, що коли були встановлені межі земельної ділянки позивачки в натурі, остання відразу встановила паркан по її межам. Таким чином доводи позивачки про те, що [PERSON] чинить перешкоди позивачці у здійсненні права власності на її земельну ділянку площею 0,132 га та те, що частина збудованого [PERSON] гаража зведена ним на її присадибній ділянці не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed