Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В квітні 2013 р. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову зазначив, що 30.01.1975 р. між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає за адресою : Російська Федерація, м. Москва, пр. Каширський, б. № 9 [ADDRESS]. На теперішній час позивачу 71 рік, з 1994 р. знаходиться на пенсійному забезпеченні. З 28 січня 2013 р. є інвалідом першої групи за загальним захворюванням. 23 березня 2012 р. він переніс інсульт і по теперішній час у нього паралізована права сторона, а також виявлено цукровий діабет. Пенсія позивача складає 1090, 72 грн. У зв»язку з перенесеним інсультом та тяжким станом здоров»я [PERSON] постійно потребує сторонньої допомоги, посиленому прийманні їжі, медикаментозному лікуванні. Оскільки на всі вказані потреби його пенсії не вистачає, він вимушений був звернутися до доньки, яка деякий час оплачувала необхідні йому процедури, тим самим підтвердив свою платоспроможність, після чого покинула його напризволяще. Добровільно утримувати батька [PERSON] відмовляється, у зв»язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. На підставі викладеного, просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі ? частин щомісячно від усіх видів заробітку [PERSON], починаючи з дня звернення до суду. В суді представники позивача, кожен в окремості, позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, викладених по тексту позову ( а.с.1-3) та письмових пояснень ( а.с.128-130). В суді представник відповідачки проти позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити, з наступних підстав. У період з 23.11.2011 р. по 09.12.2011 р. відповідачка [PERSON] разом із матір»ю [PERSON] влаштували [PERSON] для лікування в НДІ ім.. Скліфасовського у м. Москва. Після цього батько довірителя поїхав у м. Запоріжжя. 23.03.2012 р. переніс інсульт, у період з 23.03.2012 р. по 17.04.2012 р. відповідачка з матір»ю лікували його у КУ «Шоста міська клінічна лікарня» у м. Запоріжжі. 31.03.2012 р. [PERSON] винайняла для батька жінку, яка його доглядала, оскільки він потребував сторонньої допомоги. В цей час брат батька [PERSON] отримав від нього довіреність, на підставі якої підписав заяву про скасування довіреності на ім.»я [PERSON] на отримання пенсії [PERSON] у м. Москва, пізніше замінив замки на вхідних дверях і обмежив доступ [PERSON] та її матері до квартири, в якій проживає [PERSON] З того часу відповідачка не має можливості у будь-яких спосіб спілкуватися із батьком, надавати йому матеріальну допомогу. До цього часу вона сплачувала всі витрати по лікуванню та реабілітації батька за рахунок своїх доходів та пенсії батька, яка становила 13552 російських рублів. На даний час пенсію батька вона вже не отримує, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, а тому не має можливості утримувати ще й батька. Крім того, позивач має ще двох дітей від попередніх шлюбів. Стороною позивача не доведено, що [PERSON] потребує в матеріальній допомозі. Так, розмір пенсії, яку отримував [PERSON] з грудня 2012 р. становила 1000,00 грн., отже її розмір є вищим, ніж показник прожиткового мінімуму у країні. Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2013 р. ( а.с. 30-31) компетентним судом Російської Федерації відповідачці по справі [PERSON] було вручено копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів та повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Крім того, на виконання ухвали суду від 17.05.2013 р. [PERSON] було допитано в якості відповідача по зазначеній справі. Згідно протоколу судового засідання від 31.10.2013 р. відповідачка [PERSON] з приводу заявлених до неї позовних вимог [PERSON] пояснила, що проти позову вона заперечує ; пенсію батька у м. Москва вона не отримує з листопада 2012 р., у зв»язку із скасуванням їм довіреності на її ім»я ; її заробітна плата становить 12000,00 руб., а пенсія батька 13552, 06 руб.; у позивача є ще двоє дітей, на утримання яких [PERSON] сплачував аліменти до 1990 р. Крім того, просила суд розглядати справу за її відсутності, її інтереси в суді буде представляти представник за довіреністю [PERSON] ( а.с. 99). Суд, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги заперечення відповідачки, що містяться в протоколі судового засідання від 31.10.2013 р., перевіривши їх матеріалами справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 1975 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що міськбюро РАГС м. Мурманська зроблено актовий запис № 332 ( а.с. 5) . У зв»язку з тим, що з 1989 р. [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2013 р. по справі № 2/331/95/13, яке набрало законної сили 8 листопада 2013 р., шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та постійно проживає за адресою : Російська Федерація, м. Москва, пр. Каширський, б. № 9 корп. 2 кв.330. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [INFO], б. № 2 кв. 109. Згідно ч.2 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Такий обов»язок дітей закріплений в ст. 51 Конституції України. В сенсі наведеної норми сімейного законодавства обов»язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів : 1.) походження дитини від матері, батька ( кровне споріднення) або наявність між ними юридично значущих зв»язків ; 2.) непрацездатність матері, батька ; 3.) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Аналізуючи наведені юридичні факти по цій справі, як окремо, так у їх сукупності, суд приходить до наступного. Кровне споріднення сторін по справі підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4) та учасниками процесу не оспорюється. Позивач по справі є особою похилого віку, на день звернення до суду йому виповнився 71 рік ( а.с.9). З 1994 р. [PERSON] знаходиться на пенсійному забезпеченні ( а.с.52). Наведені обставини свідчать про те, що позивач є непрацездатною особою. З 28 січня 2013 р. [PERSON] є інвалідом першої групи за загальним захворюванням ( а.с. 11,53). 23 березня 2012 р. позивач переніс інсульт і по теперішній час у нього паралізована права сторона, а також виявлено цукровий діабет ( а.с.17,18). У зв»язку з перенесеним інсультом та тяжким станом здоров»я, [PERSON] постійно потребує сторонньої допомоги, посиленому прийманню їжі, в тому числі, яка складається з діабетичних продуктів, медикаментозному лікуванні ( а.с. 12-16, 53). Крім того, з довідки ЖБК № 351 « Кристал-14» № 01/12 від 4.12.2012 р. вбачається, що [PERSON] є власником [ADDRESS]. В зазначеному житловому приміщенні він мешкає з 9 жовтня 1997 р. і по теперішній час. З 16.02.2006 р. в приміщенні також зареєстрована [PERSON], проте вона з моменту реєстрації і по теперішній час в квартирі [PERSON] не мешкала і не мешкає. Оплату за обслуговування будинку та комунальні послуги регулярно проводить [PERSON] ( а.с.68). Згідно листа УПІУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя , пенсію [PERSON] в зазначеному УПФУ було призначено на підставі Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 травня 2013 р. Розмір пенсії з 1 травня 2013 р. становив 1 000, 58 грн., з 1 жовтня 2013 р. 1 090, 72 грн., що підтверджується копіями розпоряджень ( а.с. 81 -90). Розмір пенсії позивача є значно меншим, ніж йому необхідно для забезпечення задоволення необхідних потреб. З огляду на встановлені обставини, підтверджені належними та допустимими доказами по справі, суд приходить до висновку , що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. З науково- практичних коментарів до ст. ст. 202, 205 СК України вбачається, що повнолітня дочка, син зобов»язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов»язок дітей не пов»язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. І лише в одному випадку, як то передбачено ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов»язку утримувати матір, батька та обов»язку брати участь у додаткових витратах якщо буде встановлено, що батько, мати ухилялися від виконання своїх батьківських обов»язків. Факт ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має бути встановлено в судовому порядку. Під час розгляду справи відповідачка та її представник питання щодо ухилення позивача від виконання своїх обов»язків стосовно відповідача , не порушували. Доводи відповідачки та її представника щодо недоведеності потреби позивача в матеріальній допомозі, спростовуються сукупністю проаналізованих належних та допустимих доказів по справі, а тому судом до уваги не приймаються. Відповідно по частин 1,2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін ; при визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено прозову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не доведена наявність у позивача інших дітей та можливість одержання [PERSON] утримання від них ( дітей від попередніх шлюбів). Стороною відповідача надано суду дві довідки про склад сім»ї [PERSON] : № 1700099 від 8.11.2013 р. ( а.с.114), № 1705117 від 12.11.2013 р. ( а.с.113), які містять різну інформацію щодо складу сім»ї відповідачки. Крім того, слід зазначити, що орган, який видав довідку про склад сім»ї відповідача № 1700099 від 8.11.2013 , як на думку суду, перебрав на себе функції інших державних установ та безпідставно зазначив факт знаходження на утриманні [PERSON]-х осіб, не зазначивши прізвища цих осіб. А тому суду вважає, що вказані довідки не є допустимими доказами у справі. Слід зазначити, що стороною відповідача під час розгляду справи протиріччя, що містяться у довідках, не усунуті, крім того, не надано суду обов»язкових, належних та допустимих доказів про сімейний та матеріальний стан відповідачки, а саме : свідоцтв про народження дітей, про одруження тощо. З науково- практичних коментарів до ст. 205 СК України вбачається, що, незважаючи на те, що при визначенні розміру аліментів на батьків ураховується матеріальне становище обох сторін, суд виходить у першу чергу з об»єктивних потреб одержувача аліментів, а не рівня життя платника. З позову вбачається, що позивач просить присудити йому аліменти у частці від заробітку ( доходу) повнолітньої дочки. Виходячи з конкретних обставин справи такий порядок визначення розміру аліментів є найбільш прийнятний і розмір аліментів, який просить стягувати позивач з відповідача, виходячи з конкретних обставин справи, відповідає принципам розумності та справедливості. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved