Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслалась на те, що її батьки – [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі,я кий 02.07.2002 року було розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду від 31.08.1998 року з відповідача стягувались аліменти в його користь. 25.10.2013 року їй виповнилось 18 років. На даний час вона навчається в державному педагогічному ліцеї «Г.Гуаччі» м.Беневенто, Республіка Італія. Оскільки, вона продовжує навчатись, самостійного заробітку (доходу) немає, а її батько працює і має можливість надавати кошти на час навчання, щомісячно, тому просить позов задовольнити та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на час її навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Сторони у судове засідання не з’явились. Позивачка надіслала факсом клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв’язку із її перебуванням на навчання в Республіка Італія, а відповідач подав заяву в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутності Враховуючи, що в справі достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши зібрані документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №311703 стверджується, що відповідач –[PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що позивачка – [PERSON] навчається в державному педагогічному ліцеї «Г.Гуаччі» м.Беневенто, Республіка Італія і вперше зарахована у 4-С клас відділення лінгвістики. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз’яснено п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його дочки у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання.

Outcome: approved