Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON]. За життя він склав заповіт, та заповів житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], в частках для [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті батька спадщину ніхто не приймав, у спадковому будинку ніхто не проживав. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] також померли, спадщину після їх смерті ніхто із рідних не приймав. На даний час позивачка оформила спадщину на свою частку житлового будинку, постійно проживає у спадковому будинку, підтримує його у належному стані, користується та сплачує комунальні послуги. Оскільки вона відкрито і безперервно володіє чужим нерухомим майном більше 10 років, то відповідно із ст. 344 Цивільного кодексу України набуває право власності на це майно, а тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на майно за набувальною давністю. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи в суді був повідомлений. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, власник будинковолодіння за [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону, спадкоємцем 1/6 частини належного йому майна (житлового будинку [ADDRESS]) стала його дружина [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 квітня 1986 року спадкоємцями також були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» частки співвласників у власності на житловий будинок становлять : [PERSON] - 1/6, [PERSON] - 5/24, [PERSON] - 5/12, [PERSON] - 5/24. Як ствердила позивачка [PERSON], який проживав у м. Павлоград Дніпропетровської області, помер у 1987-1988 роках. На запит суду Друга Павлоградська державна нотаріальна контора повідомила, що в провадженні нотаріальної контори після померлого у 1987-1988 роках [PERSON], який був зареєстрований у [ADDRESS], спадкової справи не заведено. Із повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції слідує, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивачка надала суду копію довіреності, якою [PERSON] уповноважив її представляти його інтереси як власника нерухомого майна щодо укладання будь-яких договорів на її розсуд відчуження частини житлового будинку [ADDRESS]. На думку суду наявність даної довіреності не може бути підставою для визнання за позивачкою права власності на частину житлового будинку, належну [PERSON], оскільки суд не вправі виконувати повноваження, якими наділені інші державні органи, зокрема, нотаріальні контори. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed