Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до умов Кредитного договору № 602.130 від 10.02.2011 року відповідач [PERSON] отримала у ПАТ ПроКредит Банк кредит в сумі\~ 40.000,00 гривень на строк користування 23 місяців, зі сплатою 32% річних за користування кредитом. За твердженням Позивача, останній виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому кредитним договором перерахував на рахунок Позичальника кредитні кошти в сумі 40.000,00 гривень. В свою чергу, відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором. Окрім цього, з метою забезпечення виконання зобовязання між Банком, з однієї сторони та [PERSON] відповідачем по справі, з другої сторони, було укладено Договір поруки Так, станом на 28.01.2013 року загальна заборгованість відповідачки [PERSON] по кредиту та несплачених відсотках складає 49.293,34 грн., з яких: 23.900,71 грн. - борг по капіталу, 1\~ 171,94 грн. борг по процентах по графіку, 1.552,85 грн. борг по процентах за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом, 22.667,84 грн. пеня. (а.с. 9). За твердженням позивача, ні позичальник ні поручитель своїх зобовязань не виконали, чим порушили права позивача. До суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення відповіача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та [PERSON] укладеного Кредитний договір № 602.130 від 10.02.2011 року, згідно якого [PERSON] отримала у ПАТ ПроКредит Банк кредит в сумі\~ 40.000,00 гривень на строк користування 23 місяців, зі сплатою 32% річних за користування кредитом. Позивач перерахував на рахунок Позичальника кредитні кошти в сумі 38400, грн. (що складає суму кредиту в розмірі 40.000,00 грн. за вирахуванням комісій банку), що підтверджується випискою з рахунку № 26259210195543.980 від 10.02.2011 р., де фактично видана сума кредиту мінус комісії за видачу кредиту, тобто: 38.400,00 гривень (а.с.8). Окрім цього, з метою забезпечення виконання зобовязання між Банком, з однієї сторони та [PERSON] відповідачем по справі, з другої сторони, було укладено Договір поруки № 195627-ДП1 від 10.02.2011 року, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати за зобовязаннями громадянки України [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 602.130 від 10.02.2011 року, а тому відповідальність відповідачів [PERSON], [PERSON] є солідарною. 06.09.2012 року позивач направив [PERSON] листи № 1349 та № 1348 про повне дострокове погашення кредиту, в яких вимагав погасити суму заборгованості. 06.09.2012 року позивач направив [PERSON] листи № 1351 та № 1350 про повне дострокове погашення кредиту, в яких вимагав погасити суму заборгованості. Доказів погашення заборгованості по кредиту суду не надано. Таким чином, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 40.000,00 гривень. Однак, позичальником та поручителем порушено умови кредитного договору та договору поруки, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.01.2013 року становить 49.293,34 грн., з яких: борг по капіталу 23.900,71 грн.; борг по процентах 2.724,79 грн.; пеня 22.667,84 грн. (а.с.9). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] порушила вимоги договору кредиту, а [PERSON] - умови договору поруки і тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та інших виплат згідно договору, підлягає задоволенню, шляхом стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved