Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління № 10», [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], про скасування актів та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 червня 2011 року комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, призначеною наказом Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києву (надалі - Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві) від 13 квітня 2011 року № 95-Р (надалі - Комісія з розслідування), за наслідками спеціального розслідування, на підставі п. 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань аварії на підприємствах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (надалі - Порядок), складено акти за формою Н-5 та Н-1. Вказаними актами встановлено, що нещасний випадок, який стався з [PERSON], пов'язаний з виробництвом. Такий висновок комісією зроблено у зв'язку тим, що [PERSON] був фактично допущений до роботи за усною домовленістю голови правління Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління № 10» (надалі - ПрАТ «БМУ № 10») і відповідно до п. 2 Порядку на цей нещасний випадок поширюється дія вищезазначеного Порядку. Разом з тим, позивач вважає, що Комісія з розслідування неправомірно дійшла висновків про те, що нещасний випадок, який стався з [PERSON], пов'язаний з виробництвом з наступних підстав. Так, позивач зазначає, що в процесі розслідування нещасного випадку з [PERSON] було встановлено, що трудовий договір з власником підприємства відсутній, відсутня заява про прийом на роботу, відсутні наказ про зарахування працівника на роботу та запис у трудовій книжці. Заробітна плата [PERSON] не виплачувалась та не перераховувались страхові внески до Фонду. Ці факти також підтвердив і голова правління ПрАТ «БМУ № 10», який був членом комісії з спеціального розслідування та вони викладені в особовій думці, яка є додатком до Акту Н-5. За таких обставин, позивач вважає, що потерпілий [PERSON] не є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім того, в акті розслідування нещасного випадку за формою Н-5, у розділі «Обставини, за яких стався нещасний випадок», зазначено наступне, - «Для того, щоб заміряти довжину профнастилу, необхідно було піднятися на покрівлю. Так, як такої можливості не було, то [PERSON] та [PERSON] вирішили на наступний день взяти кран з колискою, щоб піднятись на покрівлю, зняти необхідні розміри та визначитись з порядком виконання робіт. Після обстеження планувалось узгодити ціну та заключити договір на виконання робіт.». Тобто, з наведеного вбачається, що з [PERSON] планувалось укладення договору цивільно-правового характеру, а не трудового договору. Крім того, позивач наголосив, що відповідно до п.п. 1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 вказано, що дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не поширюється на працівників, які виконували роботу не відповідно до трудового договору, а на інших юридичних підставах і не є суб'єктами страхування від нещасного випадку, а також на осіб, зазначених у ст. 11 цього Закону, які не сплачували страхових внесків із добровільного страхування від нещасного випадку. Тобто, [PERSON] за своїм правовим статусом не був працівником відповідно до норм Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) і відповідно правовідносини, в яких він перебував на момент нещасного випадку, не є трудовими. Такі правовідносини не є предметом державного нагляду і, відповідно, соціального захисту. На підставі зазначеного позивач просив позов задовольнити та скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року з [PERSON], та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 06 червня 2011 року. Крім того, позивач також просив суд зобов'язати відповідача призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року з [PERSON] Представники позивача Омельченко Ю.М. та Москалець Л.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Свистун І.І. у судовому засіданні заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому, представник зазначив, що при встановленні випадку комісією було з'ясовано, що 11 квітня 2011 року голова правління Ганжа А.І. та [PERSON] перебували в с. Фарбоване для того, щоб визначитись з об'ємами робіт з демонтажу шиферу та виконати накриття ангару металевим профнастилом. На місці вони визначились, що на наступний день потрібно взяти кран з колискою, щоб піднятись на покрівлю. На наступний день [PERSON], піднявшись в кабінет Ганжі А.І., попросив виділити в його розпорядження автокран та колиску для проведення підготовчих робіт, при цьому, Ганжа А.І. дав на це згоду і в свою чергу дав завдання кранівнику. Після чого, [PERSON] з іншими працівниками виїхали на місце робіт і приступили до їх виконання. Таким чином, представник відповідач вважає, що [PERSON] фактично був допущений до роботи, а враховуючи висновок територіальної державної інспекції праці у Київській області від 30 травня 2011 року №23401-19, відповідно до ч. 4 ст. 24 КзпП України можна вважати, що [PERSON] перебував у трудових відносинах ПрАТ «БМУ № 10». Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. При цьому, представник наголосив, що відповідно до листа Верховного суду України від 22 червня 2007 року № 6-3/2007 Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в тому числі і його відділи, не можуть звертатись до суду з позовом щодо оскарження таких актів. Крім того, враховуючи те, що спірні правовідносини, які є предметом позовних вимог, відносяться до трудових, то відповідно до КЗпП України на них розповсюджуються строки звернення до суду, які позивач пропустив. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. При цьому, перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Як встановлено в судовому засіданні, 12 квітня 2011 року близько 14 год. 30 хв., [PERSON], перебуваючи на території машино-тракторного парку ДП «Київська Русь» Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» в с. Фарбоване Яготинського р-ну Київської обл., знаходячись на покрівлі даху ангару для зберігання сільськогосподарської техніки, відстебнув канат від колиски, так як той був короткий, та пішов зрізувати кріплення листа шиферу. Через деякий час, у зв'язку провалом покрівлі, [PERSON] впав з даху до низу, в наслідок чого загинув. Згідно із наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві № 95-Р від 13 квітня 2011 року було призначено комісію із спеціального розслідування даного нещасного випадку, результатом роботи якої є Акт від 06 червня 2011 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року о 14 год. в ПрАТ «Будівельно-монтажне управління № 10» по формі Н-5 (а.с. 8-13). При цьому, вказаною спеціальною комісією при розслідуванні вищезазначеного нещасного випадку був зроблений висновок, що оскільки [PERSON] був фактично допущений до роботи за усною домовленістю голови правління ПрАТ «БМУ № 10» то відповідно до п. 2 Порядку на цей нещасний випадок поширюється дія даного Порядку. Таким чином, члени комісії, вважаючи, що нещасний випадок з [PERSON] пов'язаний з виробництвом ПрАТ «БМУ № 10» та

Outcome: partial