Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він працював з червня 1974 року на шахті «Піонер». 29.05.2013 року він був змушений звільнитись з підприємства за п.2 ст..40 КЗпП України за станом здоров'я. У результаті роботи з шкідливими умовами праці він занедужав, у зв'язку з чим і був звільнений з роботи. Так, після проведення медичних обстежень, йому був поставлений основний діагноз: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим м'язово - тонічним, стійким корінцевим синдромами зліва, статико-дінамичними порушеннями функцій хребта та ходи. Після проведення всіх обстежень, 27.06.2013 року був складений Акт №9 розслідування причин хронічного професійного захворювання, відповідно до якого, його захворювання визнане професійним, таким, що зв'язано з виробництвом, та виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, низького рівня трудових процесів, переміщення важких предметів вручну в межах робочого місця. Відповідно до довідок МСЕК №247399, №439245 від 16.07.2013р. у нього було встановлено втрата професійної працездатності 50% та третя група інвалідності безстроково. Вказаним захворюванням, викликаним порушенням вимог законодавства підприємством, йому було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в наступному. Моральна шкода, яка йому заподіяна, полягає у фізичному болю та стражданнях, які він переносить у зв'язку з професійним захворюванням. Його життя, після встановлення йому професійного захворювання, зазнало суттєвих змін. Він був звільнений з роботи у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я продовжувати дану роботу, яка була джерелом існування для його і його сім'ї. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю, він втратив 50 % працездатності. У зв'язку з професійним захворюванням, цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він періодично звертається за допомогою до лікарів і проходе лікування. Стан його здоров'я ніколи не відновиться до стану, який він мав до захворювання. Йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В даний час, він вже не може, як раніше, в повному об'ємі виконувати роботи в побуті, по господарству. Таким чином, професійне захворювання спричинило тривалі зміни та вимушені порушення його звичайних життєвих зв'язків, фактичну біль та психологічні страждання, неможливість продовження активного особистого життя. Таким чином, професійним захворюванням йому заподіяна істотна для нього моральна шкода, яку він оцінюю в сумі 30 000 (тридцять тисяч), виходячи з перерахованого вище і яку просить суд стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, Представник відповідача - Косенко С.В., діючий на підставі довіреності, позов не визнав. Пояснив, що у ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» створені безпечні умови праці. Безпечність технологічних процесів, машин, механізмів та інших засобів колективного захисту, що використовуються робітником, а також санітарні умови відповідають вимогам нормативних актів про працю, запобігають травматизму та виникненню професійних захворювань. Позивач кожного року проходив медичне обстеження, протипоказань для продовження роботи за професією не мав. Зазначив, що за висновками МСЕК №247399, №439245 від 16.07.2013р. позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 50 % та визнано інвалідом третьої групи безстроково, але вказані висновки не містять свідчень про наявність моральної шкоди, тому і підстав для її стягнення немає. Також зазначив, що згідно п. 2 ст. 59 ЦПК України, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а тому висновок МСЕК про встановлення позивачеві стійкої втрати працездатності не може замінити висновок того ж МСЕК про наявність чи відсутність моральної шкоди. До юридичного складу правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди входять моральні страждання робітника, або втрата життєвих зв'язків, або необхідність для робітника докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належним чином доведені. Данні докази суду не надані. На підставі викладеного просив відмовити позивачу в задоволені позову про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000грн. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Копією трудової книжки [PERSON] підтверджується, що 29.05.2013 року останній був звільнений з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.3-6). Дані факти відповідачем в судовому засіданні не оспорювалися. За час роботи в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» позивач захворів на професійне захворювання. Даний факт підтверджується актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 27.06.2013р. (а.с.7-8), висновком лікарсько-експертної комісії від 26.06.2013 №21/956 (а.с.17), довідкою до акта огляду МСЕК №439245 від 16.07.2013.2013 року (а.с.10) та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №247399 від 16.07.2013 року (а.с.9). Висновком МСЕК №247399 від 16.07.2013 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності з 09.07.2013 року та 3 група інвалідності пов'язана з профзахворюванням, безстроково (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання [PERSON] заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.7-8) та висновками МСЕК від 16.07.2013 року (а.с.9-10). Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 27.06.2013р. (а.с.7-8) підтверджується, що [PERSON] за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим м'язово - тонічним, стійким корінцевим синдромами зліва, статико-дінамичними порушеннями функцій хребта та ходи. Захворювання професійне. Причиною професійного захворювання став низький рівень механізації та автоматизації виробничого процесу. Так, згідно п.16 акту П-4 вбачається, що професійне захворювання [PERSON] виникло внаслідок відступлення від технологічного регламенту. Рівень механізації та автоматизації виробничого процесу складав 85-90%, переміщення вручну, в межах робочого місця, важких речей. Працюючи [PERSON] переміщав та піднімав грузи, які перевищували встановлену норму. Так, сумарна маса вантажу, який переміщував відповідач на протязі кожного часу зміни при виконанні робіт, при підриві та зачищенні грунту при 6-ти часовому робочому дні складає 800-850 кг, при нормі 435 кг, робоча поза при виконанні робіт по штреку (50% робочого часу) - вільна з примусовими нахилами корпусу більше 30 градусів понад 300 разів, при нормі 100 разів, робоча поза в лаві змушена на коліннях, рачки - 50% робочого часу. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними, що підтверджується актом розслідування причин виникнення професійного захворювання. Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено висновком МСЕК від 16.07.2013 р. Висновком МСЕК від №247399 від 16.07.2013 року встановлено, що внаслідок зазначеного професійного захворювання позивач втратив працездатність на 50% і визнаний безстроково інвалідом 3 групи. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди"(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в позовній заяві позивача, матеріалах справи, досліджених та проаналізованих у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, характер немайнових втрат позивача, їх тривалість, можливість їх відновлення, стан здоров»я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, які необхідні останньому для відновлення попереднього стану, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоров'я не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial