Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання спірної квартири [ADDRESS], жилою площею 46,20 кв. м, загальною - 62,6 кв. м, спільною сумісною власністю подружжя, та права власності на 1/2 частину цієї квартири. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 2000 р. проживають з відповідачкою однією сім»єю, спільно набувають та володіють майном, і розпоряджаються грошовими коштами, офіційно оформили шлюб 04.11.2011 р.. 23.08.2005 р. на підставі договору купівлі - продажу за спільно зароблені грошові кошти в сумі 344000 грн. придбали на ім'я відповідачки спірну трикімнатну квартиру, вартість якої на сьогоднішній день згідно звіту про оцінку майна складає 509689 грн.. Проживають в цій квартирі та користуються нею разом, але дізнався, що вона має бажання подарувати (переписати) квартиру церкві, яку постійно відвідує, з чим не згоден, вважає, що має право на 1/2 частину як на спільне сумісне майно. Позивач просив позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про визнання квартири [ADDRESS], загальною площею 62,6 кв. м, жилою площею 46,20 кв. м., спільною сумісною власністю подружжя, та права власності на 1/2 частину цієї квартири підтримує з наведених підстав, відповідачка їх визнала, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, дійшовши висновку про наявність законних підставі у порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ураховуючи наступне. Відповідно до положень ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності з ст. 60, ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 61 п. 1 ЦПК України, не підлягають доказуванню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання спірної трикімнатної квартири [ADDRESS], жилою площею 46,20 кв. м, загальною - 62,6 кв. м, спільним сумісним майном подружжя, та за позивачем - права власності на 1/2 частину цієї квартири правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2548 грн. 44 коп. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, 70 СК України,

Outcome: approved