Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просив: - cтягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 11600 (одинадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп., - зобов'язати відповідача повернути позивачу транспортний засіб -автомобіль марки ГАЗ, модель 330214, 2003року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір білий. Позов обґрунтовано тим, що 28.08.2012р. між ТОВ «НВК «Металокомплект» (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем) було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу - автомобілю «ГАЗ», модель 330214, 2003 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір - білий. Цей транспортний засіб є власністю наймодавця (позивача). На виконання умов договору 28.08.2012р. позивач передав транспортний засіб відповідачу, про що сторонами було складено акт прийому-передачі. За умовами договору найму відповідач зобов'язаний протягом дії договору кожного місяці надавати транспортний засіб позивачу для огляду; у разі припинення дії договору повернути позивачу транспортний засіб у стані не гіршому, ніж під час його передачі до найму, з урахуванням технічного зносу; своєчасно вносити плату за найм у повному обсязі, що становить 2900 грн., у тому числі ПДВ 483,33 грн., щомісяця до 05 числа кожного місяця. Але відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та жодного разу не надавав позивачу транспортний засіб для огляду та після закінчення дії договору не повернув його позивачу. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.06.2013р. з відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість за оренду вказаного транспортного засобу за період з вересня 2012 року по березень 2013 року включно у розмірі 20529,40 грн., яка на цей час відповідачем не сплачена. Після закінчення вищезазначеного договору найму з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу лист №106 від 02.09.2013р. про необхідність сплати відповідачем заборгованості за оренду транспортного засобу у розмірі 31900 грн., у тому числі за період з травня по серпень 2013 року включно - у розмірі 11600 грн. Але відповіді на цей лист позивач не отримав. В судове засідання сторони не з'явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. За таких обставин суд за згоди представника позивача розглядає справу в заочному порядку відповідно до ст..224 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.08.2012р. між позивачем ТОВ «НВК «Металокомплект», як наймодавцем, та відповідачем [PERSON], як наймачем, було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу - автомобілю «ГАЗ», модель 330214, 2003 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір - білий, який належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 11.02.2009р. ВРЕР ГУМВСУ м.Харків. Цей договорі було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] в реєстрі №2363 (а.с.11). Згідно з п.6 та п.9 договору наймач зобов'язався, зокрема, протягом дії договору кожного місяці надавати транспортний засіб позивачу для огляду; у разі припинення дії договору повернути позивачу транспортний засіб у стані не гіршому, ніж під час його передачі до найму, з урахуванням технічного зносу; своєчасно вносити плату за найм у повному обсязі, що становить 2900 грн., у тому числі ПДВ 483,33 грн., щомісяця до 05 числа кожного місяця. Актом прийому-передачі підтверджено, що 28.08.2012р. позивач передав вказаний транспортний засіб відповідачу (а.с.12). Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.06.2013р. з відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість за оренду вказаного транспортного засобу за період з вересня 2012 року по березень 2013 року включно у розмірі 20529,40 грн. (а.с.6-9). Листом №106 від 02.09.2013р. позивач повідомляв відповідача про необхідність сплати останнім заборгованості за оренду транспортного засобу у розмірі 31900 грн., у тому числі за період з травня по серпень 2013 року включно - у розмірі 11600 грн. (а.с.14-16). Як вбачається з розрахунку ціни позову, сума заборгованості у розмірі 11600 грн. за період травня по серпень 2013 року включно, тобто за чотири місяці, обчислена позивачем, виходячи з розміру щомісячної орендної плати, встановленої п.9 договору, у розмірі 2900 грн. (а.с.10). Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу). Договір є однією з підстав виникнення зобов'язання, тобто правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (п.1 ч.2 ст.11 та ч.1 ст.509 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (п.2 ч.2 ст.22 ЦК України). Таким чином, проаналізувавши всі встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті доводи, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved