Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок шляхом виселення з нього [PERSON] та [PERSON] та стягнення з відповідачів судових витрат по справі, мотивуючи тим, що [PERSON], є власником житлового будинку № 11 по вулиці Пархоменко в м. Шостка Сумської області, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Шосткинське МБТІ», який йому дістався по спадщині за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 17 січня 1986 року. З 22 липня 1972 року по 30.05.1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від цього шлюбу має троє дорослих дітей: [PERSON] (дівоча [PERSON]) [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], Він разом зі своєю дружиною [PERSON], проживали та були прописані в спірному будинку з 07 травня 1986 року по день смерті - 30 травня 1999 року. В 2007 році він надав свій житловий будинок для постійного проживання та користування всім будинком в повному обсязі разом з ним його донці [PERSON], та її чоловіку [PERSON],- відповідачам по справі без реєстрації в житловому будинку, а тому вони в ньому не зареєстровані. З початку проживання між ним та відповідачами все було гаразд та між ними були близькі відносини.Вони разом харчувалися, а також він довіряв їм свою банківську картку на отримання грошових коштів. Відповідачі витратили на ремонт будинку свої грошові кошти від продажу своєї однокімнатної квартири та приймали і приймають участь по оплаті комунальних послуг по утриманню будинку. Однак через два роки такого проживання у них виник конфлікт з приводу його грошей, які знаходилися на його банківській картці, а також в подальшому починаючи з 2011 року у них почалися конфлікти з приводу користування будинком та траплялись випадки коли йому доводилось ночувати поза межами свого будинку. Для того, щоб припинити сварки та конфлікти він вирішив продати будинок та придбати собі окреме житло у вигляді квартири. У зв'язку з цим, він завчасно звернувся до відповідачів з вимогою про виселення з його будинку до 15 січня 2012 року. Ця письмова вимога була відповідачами отримана згідно поштового повідомлення 09 листопада 2011 року, але не виконана по день звернення до суду з цим позовом. Відповідачі проживаючі в будинку чинять перешкоди в огляді будинку покупцями, що обмежує його право на володіння, користування і розпорядження та при цьому послався на ч. 1 статті 317 ЦК України та на ст.150 та ст. 169 ЖК України та Конституцію України. Пояснив, що на даний час у нього є ключі від будинку, а ключів від сараю та від гаражу немає. На даний час із-за конфліктних ситуацій він проживає в іншому місці, а не в своєму будинку. З приводу перешкод він звертався до міліції щодо притягнення до відповідальності свою доньку [PERSON], та її чоловіка [PERSON], які своїми діями перешкоджають йому користуватись спірним будинком про що свідчить постанова ДІМ Шосткинського МВ УМВС від 21.09.2011 р., про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України відносно [PERSON], та її чоловіка [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], та його представник адвокат [PERSON], свої позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок шляхом виселення з нього [PERSON] та [PERSON] та стягнення з відповідачів судових витрат по справі підтримали, а зустрічний позов [PERSON] (дівоча [PERSON]) О.Б., [PERSON], та [PERSON], не визнали в повному обсязі, просять відмовити в його задоволенні та при цьому посилаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 10, п. 6 ч. 2 ст. 119, 57-60, 130, 131 ЦПК України, ст.ст.24, 25, 28 КпШС Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, пояснили, що [PERSON] та покійна [PERSON] (мати позивачів) перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1972 року по 30 травня 1999 року (дня смерті [PERSON]І.). Після смерті дружини у шлюбі не перебував. Увесь час він зі своєю дружиною проживали у спірному будинку та були в ньому прописані. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] та покійної [PERSON] На той час, коли в 1986 році померла власниця цього будинку мати [PERSON] і відповідно бабуся позивачів [PERSON], будинок загальною площею 61.6 кв.м та житловою площею 50.3 кв.м складався з - кухні, площею 11.3 кв.м. позначеної на плані літерою «1-1», житлової кімнати, площею 11.3 кв.м. позначеної на плані літерою «1-2», житлової кімнати площею 8.5 кв.м. позначеної на плані літерою «1-3».житлової кімнати площею 20.3 кв.м. позначеної на плані літерою «1 -4», житлової кімнати площею 9.9 кв.м. позначеної на плані літерою «1-5» та надвірних будівель. Спадщину після смерті [PERSON] приняв саме [PERSON], тобто син після покійної матері, а тому це дозволило отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати на себе право власності на спірний житловий будинок. Після смерті [PERSON] в будинок провели газ, зробили прибудову до будинку та підняли дах. Твердження позивачів по зустрічному позову про те, що після смерті [PERSON], у той час коли [PERSON], став власником будинку, він та його нині покійна дружина [PERSON] начебто за спільні кошти та за рахунок спільної праці повністю перебудували, реконструювали та добудували спірний будинок та зазначені надвірні будівлі, тобто цінність будинку істотно збільшилась в наслідок трудових і грошових затрат обох з подружжя, то відповідно до ст. 25 КпШС, чинного на час збільшення цінності майна, цей будинок може бути визнаний судом спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ч. 2 ст. 28 КпІІІС в разі поділу майна, яке с спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними та посилання позивачів на те, що законом не передбачені обмеження стосовно виділу частки померлої в спільному майні подружжя за позовом спадкоємців та те, що позивачі нарівні з батьком, тобто [PERSON], прийняли спадщину, що відкрилась по смерті [PERSON], то за кожним з них має бути визнано право власності на 1/8 частку спірного домоволодіння, а частка [PERSON], на їх думку має зменшитись з цілої часті до 5/8 часток, на думку позивача [PERSON], не відповідає дійсності, а тому не має під собою правової підстави виходячи з наступного. Посилання позивачів за зустрічним позовом про те, що до смерті [PERSON] будинок не мав добудови та не здійснювалась реконструкція, що нібито підтверджується довідкою МБТІ від 14.11.1986 р. за № 268, яку виготовила МБТІ при реєстрації договору дарування 1/4 частини будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], оформленого і зареєстрованого в реєстрі за № 2041 не можуть вважатись обґрунтованими та такими, що підтверджують той факт, що реконструкція, перепланування та добудова проводилась саме в період часу з 1987 р. по 1995 р. з наступних підстав, оскільки як видно з свідоцтва про справо на спадщину від 22.05.1996 р. [PERSON] зареєстрував в МБТІ договір дарування 28.07.1983 р. і не звертався для реєстрації цього договору в МБТІ 14.11.1986 р. Крім того, з матеріалів БТІ вбачається, що будь-яке замовлення щодо інвентаризації в листопаді 1986 р. [PERSON] не робилось, акт виконаних робіт МБТІ в листопаді 1986 р. не складався. Наявність в матеріалах БТІ незрозумілого документу з датою «14 ноября 86», який навіть неможливо назвати й довідкою може свідчити про можливу помилку працівників МБТІ або проведення інвентаризації без виходу на місце тощо. Натомість про те, що спірний будинок був успадкований [PERSON] в тому стані та площі, яка є на даний час та реконструювався за час життя спадкодавця - [PERSON], свідчать наступні докази та факти: Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.05.1996 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-968 спадкоємцем майна гр. [PERSON] є її син [PERSON] Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, житлова площа, якого 52,5 кв.м. З наведеного вбачається, що [PERSON] успадкований після смерті своєї матері будинок в тій площі, яка існує й зараз і нотаріусом при оформлені спадщини були перевірені всі документи, які підтверджують те, що саме [PERSON] за час життя належав будинок № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка житлова площа, якого 52,5 кв.м. Згідно рішення виконкому Шосткинської міської ради № 196 від 17.04.1984 р. «Про дозвіл громадянам міста будівництва на існуючих земельних ділянках» дозволено [PERSON] переобладнати кухню під житлову площу, здійснити до будинку прибудову веранди розміром 2,0 х 4,50 м., трьохстінка розміром 4,0 х 5,0 м під кухню і ванну, сіни розміром 2,50 х 4,0 м. Стіни з блоків, дах залізний. Проект на будівництво і виписку з рішення отримати в технічному бюро та будівництво закінчити 18.04.1985 р. З наведеного вбачається, що саме матір відповідача за зустрічним позовом - [PERSON], ще за життя отримувала дозвіл на здійснення перепланувань, реконструкції та добудови будинку на відведеній їй для цього земельній ділянці. Саме [PERSON] займалась виготовленням проекту, безпосередньо здійсненням будівництва та здачею завершеного будівництва в експлуатацію. Згідно рішення виконкому Шосткинської міської ради № 197 від 17.04.1984 р. «Про самовільне будівництво громадянам міста» [PERSON] побудувала сарай 5,30 х 12,80 м. та їй видано дозвіл на володіння та користування здійсненою будівлею. Вказаним доказом підтверджено ту обставину, що ще за життя [PERSON] здійснювала відповідну реконструкцію та добудови спірного домоволодіння на відведеній їй земельній ділянці. Щодо посилання позивачів за зустрічним позовом як на підставу своїх вимог на ст. 25 КпШС України, зазначили, що з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] (22.05.1996 р.) і до часу смерті (30.05.1999 р.), що становить три роки, дружина [PERSON] та матір позивачів за зустрічним позовом - [PERSON] не зверталась до суду з вимогами про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя. Вказаний факт свідчить про те, що [PERSON] погодилась з тим, що спадкове майно належить виключно її чоловіку та втратила право на звернення до суду з позовом про визнання будинку спільною сумісною власністю. Правовий режим, на який поширюються положення ст. 25 КпШС України, встановлюється лише щодо майна яке є виключно у власності одного з подружжя. Право власності на спірне домоволодіння [PERSON] набув лише після 22.05.1996 року, коли отримав свідоцтво про право на спадщину та здійснив державну реєстрацію своїх прав. Тому [PERSON], та його представник вважають, що саме виключно з цієї дати можуть при наявності певних обставин поширюватись на спірні відносини положення ст. 25 КпШС України, оскільки до цього часу [PERSON] не був власником спірного будинку. Однак, станом на 22.05.1996 р. будинок вже мав прибудови та реконструкції і житлову площу 52,5 кв.м. Таким чином, якщо б навіть [PERSON] та [PERSON] здійснювали будівництво, зазначених у зустрічній позовній заяві, будівель то вказані дії не охоплюються положеннями ст. 25 КпШС України, а є діями, які направлені на збереження спадкового майна та при цьому послалися на Ухвалу ВССУ від 28.08.2013 р. № 6- 19366св 13 та на Ухвалу ВССУ від 26.12.2012 р. № 6-42369св12, а також на Пленум ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ - Постанова № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» що право власності на самочинно збудовані споруди, будівлі не набувають як особи, що їх збудували та і їх спадкоємці. Ні, [PERSON], ні [PERSON] дозвіл на реконструкцію, перепланування та добудову на земельній ділянці не видавався. Такий дозвіл видавався лише [PERSON], яка і здійснювала за своє життя будівництво. Якщо б [PERSON] та [PERSON] здійснювали будівництво, зазначених у зустрічній позовній заяві, будівель то вказане будівництво могло бути лише самочинним та не створює жодних правових наслідків як права власності, так і спадкування. Що стосується доводів позивача за зустрічним позовом щодо безпосередньої участі у збільшенні цінності будинку за рахунок будівництва та поліпшення [PERSON], то в цій частині [PERSON] та його представник послалися на розяснення, в п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», згідно з якими така участь дає право вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування затрат на будівництво. Щодо виділення за покійною [PERSON] та встановлення факту їй на праві власності 1/2 частки будинку № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка та визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після померлої 30.05.1999 р. матері [PERSON] право власності по 1/8 частині за кожною житлового будинку з надвірними будівлями № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка, загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м. зазначили, що ця вимога єнеобґрунтованою, оскільки у відповідності з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст. 25 КпШС України спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка одного з подружжя, якому він належав, у тому числі і у випадках, коли суд відступає від начала рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя. За таких обставин [PERSON], та його представник [PERSON], вважають, що ці докази повністю спростовують твердження позивачів щодо здійснення реконструкції будинку та будівництво господарських споруд ним та покійною дружиною за спільні кошти вже після смерті матері [PERSON] Крім цього, відповідно до статті 24 КпШС Української РСР, що діяв на виникнення спірних правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Так як спірний житловий будинок хоча і був отриманий ним у власність під час перебування у шлюбі з матір'ю позивачів, але це відбулось внаслідок спадкування, а тому цей будинок є його особистою власністю (роздільне майно) і ніякої частини в ньому [PERSON] немає і ніколи не було, а відтак ніякої спадщини після смерті [PERSON] на яку можуть претендувати позивачі немає. Крім цього позивачі жодним чином не довели не тільки факт спільних трудових або ж грошовихвитрат на спірний будинок, але взагалі не довели факту істотного його збільшення у цінності внаслідок цього. На час смерті дружини позивача всі їхні діти а саме, дочки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були прописані та знаходилися в спадковому будинку. Крім цього, позивачами був пропущений строк позовної давності, оскільки з моменту отримання [PERSON], свідоцтва про право на спадщину, 22.05.1996р., і до звернення позивачів до суду пройшло 16 років, крім цього позивачі не могли не знати про цей факт, оскільки батько їх прописував в будинок і позивачі не надали цьому доказів та при цьому послався на ст. 71 ЦК УРСР 1963 р., та ст. 257, 214 ЦК України 2003 р., щодо позовної давності у три роки. Позивачами не надано доказів щодо добудови та збільшення цінності майна в наслідок праці або грошових затрат другого подружжя або їх обох, не підтверджено цей факт і свідками які були допитані в судовому засіданні, оскільки свідки достовірно не підтвердили цей факт та прийняття у будівництві [PERSON]- матері позивачів. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] (дівоча [PERSON]) О.Б., [PERSON] І,Б., та [PERSON], звернулисьсь до суду з позовом до [PERSON], та просять суд: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнати частково недійсним Свідоцтво про право власності на спадщину по закону, видане 22.05.1996 року Шосткинською міською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], номер спадкової справи № 239, зареєстровано у реєстрі за № 2-968, в частині визначення належності за померлою [PERSON] 52,5 кв.м житлової площі житлового будинку № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка Сумської області та встановити, що житлова площа будинку, який належав померлій [PERSON], на час її смерті становила 50,3 кв.м. 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнати житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. 3.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виділити за покійною [PERSON] та встановити факт їй на праві власності 1/2 частини будинку № 11 по вул. Пархоменко по вул. Шостка. 4.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановити факт прийняття [PERSON] спадщини післяпомерлої 30.05.1999 року матері [PERSON]. 5.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої 30.05.1999 року матері [PERSON] право власності по 1/8 частині за кожною житлового будинку з надвірними будівлями № 11 по вул. Пархоменко в м. Шостка, загальною площею 99,8 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м. 6.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 17738 грн., 11 коп., які складаються з судового збору за подання: - зустрічного позову 1984 грн.,60 коп; - забезпечення позову 536 грн.,50 коп; - будівельна експертиза 15217 грн.,00 коп. Свої позовні вимоги мотивують тим, щона день смерті власника спірного житлового будинку [PERSON] Aнісімівни17.01.1986 р., спірний житловий будинок, позначений на схематичному плані літерою «А-1», мав житлову площу 50,3 кв.м, загальну площу 61,6 кв.м, оцінка житлового будинку складала 5081 радянських руб., також на земельній ділянці площею 2168 кв.м., знаходились надвірні будівлі. Загальна оцінка житлового будинку та надвірних будівель станом на 14.11.1986 року складала 7335 радянських рублів, що підтверджується довідкою МБТІ від 14.11.1986 року № 268, яку МБТІ виготовила при реєстрації договору дарування 1/4 частини житлового будинку, укладеного 28.07.1983 року між [PERSON] та [PERSON], та оформленого й зареєстрованого в реєстрі № 2041 Шосткинською міською державною нотаріальною конторою. Правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок, які видавались його власникам до смерті [PERSON] підтверджують розміри житлової площі будинку 50,3 кв.м і загальну площу 61,6 кв.м. Сам будинок на той час складався з кухні площею 11,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-1», житлової кімнати, площею 11,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-2», житлової кімнати площею 8,5 кв.м, позначеної на плані літерою «1-3», житлової кімнати площею 20,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-4», житлової кімнати площею 9,9 кв.м, позначеної на плані літерою «1-5» та надвірних будівель - чотирьох сараїв, літньої кухні, гаражу, погребу, огорожі. Це підтверджується Свідоцтвом про право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку, виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою від 14.07.1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1979 та Свідоцтвом про право на спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою від 14.07.1983 року, зареєстрован. в реєстрі за № 1977. Також такі розміри житлового будинку на день смерті [PERSON] підтверджуються документами МБТІ. Моментом відкриття спадщини є смерть особи. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому з часу смерті [PERSON], припинилося її право власності на земельну ділянку, а томудо спадкоємців жилого будинку, інших будівель і споруд перейшло правокористування земельною ділянкою та на якій вони розміщені як одне ціле, що є невідємною головною річчю. Дозвіл на будівництво було, а тому в даному випадку має значення не кому було його надано, а до якого будинку був наданий такий дозвіл, а тому це не є самочинним будівництвом. В період з 1986 р. по 1995 р., фактично спільними зусиллями та за спільні кошти під час перебування в офіційному шлюбі батьки позивачів - [PERSON] та [PERSON] збудували добудову житлової прибудови, позначеної на плані літерою «А2-1», та перепланували будинок, в результаті перепланування - кухня «1-6» перепланована в житлову кімнату площею 11,3 кв.м (для чого закладено вхідні двері, поставлене вікно, відремонтовані стіни як ззовні, так і внутрішні), викопаний та повністю облаштований під житловим будинком погріб «ПГ», віконний пройом в кімнаті «1-2» перероблений під двері в житлову прибудову «А2-1», по всьому будинку подружжя [PERSON] провели автономне газове опалення, водопровід, облаштували ванну кімнату, туалет, нову кухню з кухонними приладами, котельню та виконали всі роботи по капітальному ремонту будинку - внутрішнє та зовнішнє облаштування будинку, підняли стелі, перекрили новий дах, розібрали старі надвірні будівлі, в результаті чого житлова площа будинку стала складати 52,5 кв.м, а загальна площа стала складати 99,8 кв.м, в порівнянні зі старими розмірами житлової площі будинку 50,3 кв.м та загальної площі будинку 61,6 кв.м. Повна реконструкція будинку та капітальний ремонт зроблений по всій площі будинку, основна будівля будинку теж перебудована, внаслідок чого повністю збільшилась висота житлового приміщення в цілому та зведений під один дах, а тому реконструкція будинку та капітальний ремонт затронув всі несучі конструкції по всій його площі, а тому на думку позивачів обрахування по Інструкціїї на яку посилаються [PERSON] та його адвокат в даному випадку є безпідставним. Ці обставини підтверджуються документами МБТІ станом на 1995 рік, коли 14 березня 1995 року [PERSON] звернувся до Шосткинського МБТІ із заявкою № 449 провестиурахування поточних змін та відобразити їх на плані будинку. В матеріалах МБТІ значиться рік побудови житлової будівлі та проведених перебудов в будинку - 1995 рік. Дійсна вартість будинку станом на 17.03.1995 року стала складати 292 661 455 крб., з яких вартість основної частини житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», склала 89 035 716 крб., вартість житлової прибудови «А1 -1» склала 71 168 854 крб., вартість житлової прибудови «А2-1» склала 104 270 625 крб., вартість погреба «ПГ» під житловою прибудовою склала 28 186 260 крб. Таким чином, нові розміри житлового будинку в результаті проведеної подружжям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в період з 1986 р. по 1995 р. не можуть бути зазначені в Свідоцтві про право на спадщину по закону від 22.05.1996 р., на ім'я [PERSON] після померлої 17.01.1986 р. [PERSON], так як збільшена площа, прибудови та інше, проведені після її смерті. Тому позивачі за зустрічним позовом вважають зазначений розмір житлової площі спірного будинку 52,5 кв.м на день смерті [PERSON] Анісімівниу Свідоцтві про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою 22.05.1996 року, неправильним та незаконним. Про такий неправильний розмір житлової площі у Свідоцтві вони дізнались тільки під час попереднього засідання 09.07.2012 р. по даній справі. До цього часу даного Свідоцтва в них не було, вони його не бачили та не знали, який розмір житлової площі будинку зазначений в цьому Свідоцтві, тому просять суд врахувати цю обставину і вважати початком перебігу строку позовної давності для їхніх вимог стосовно визнання даного Свідоцтва частково недійсним з 09.07.2012 року. Для померлої [PERSON], - матері позивачів позовна давність не починалась. Вона могла і не використовувати його, оскільки для неї таке право вже існувало т.я. вона приймала участь у збільшенні цінності спірного майна, і це є фактом, а позовна давність застосовується тільки для строку, а не для факту. Позивачі вважають, так як цінність будинку істотно збільшилась в наслідок трудових і грошових затрат обох з подружжя [PERSON], то відповідно до ст. 25 КпШС, чинного на час збільшення цінності майна, що також підтверджується матеріалами судово-будівельної експертизи, то цей будинок може бути визнаний судом спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та при цьому послалися на ст. 27 КпШС подружжя можуть укладати між собою всі дозволені законом майнові угоди. Проте угоди між ними, спрямовані на обмеження майнових прав жінки, чоловіка або дітей недійсні і не обов'язкові ні для подружжя, ні для третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Законом не передбачені обмеження стосовно виділу частки померлої в спільному майні подружжя за позовом спадкоємців. Все це дає підставу на виділення за покійною [PERSON] 1/2 частки спірного будинку, а також на визнання за позивачами права власності на 3/8 частки в домоволодінні, кожному позивачу - по 1/8 частині в порядку спадкування за законом після мерлої матері, виходячи з наступного: Позивачі та відповідач - діти та чоловік [PERSON] є спадкоємцями першої черги після її смерті. За життя мати заповіт не складала. Позивачі проживали та були прописані разом з батьками у спірному будинку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) ящо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На день смерті матері позивачів [PERSON], 30.05.1999 року, всі троє позивачів фактично проживали будинку - [PERSON] проживала без прописки, [PERSON] і [PERSON] в будинку не тільки фактично проживали, а і були прописані. Спадщину після смерті матері кожна з них прийняла за правилами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 р ). Від прийняття спадщини жодна не відмовлялась. Незважаючи на те, що позивачка [PERSON] на день смерті матері не була прописана у спірному будинку, однак вона прийняла спадщину, так як фактично проживала в будинку з дня смерті матері до лютого 2000 року, потім в лютому 2007 року повернулась в спірний будинок та постійно проживає в ньому з членами сім'ї до даного часу. Виписка [PERSON] із будинку була пов'язана з переводами по військовій службі її чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON], як і інші позивачі, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном матері - з дня її смерті і на протязі восьми місяців, коли [PERSON] фактично проживала у спірному будинку, позивачка користувалась будинком, обробляла земельну ділянку, користувалась речами матері, частину яких вона забрала для особистого володіння - одяг, постільну білизну, рушники, предмети побуту. [PERSON] разом зі своїм чоловіком у будинку провели роботи з його благоустрою - поклеїли шпалери, змінили обналічку, пофарбували батареї, вікна, двері, замінили розетки, люстри. Все це дає свідчить про факт прийняття спадщини позивачкою [PERSON] після померлої матері. Відповідач [PERSON] теж успадкував після померлої своєї жінки [PERSON] 1/8 частину будинку і разом зі своєю 1/2 частиною будинку у підсумку його частка складає 5/8. Щодо відповідності будівельним та протипожежним нормам збудованого майна позивачі послалися на висновок відділу містобудування та архітектури від 26.09.2013 р., та на висновок Шосткинського міскрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 25.09.2013 р., які свідчать про перевірку будинку та споруд на місці відповідними службами та їх відповідність містобудівним, протипожежним нормам та правилам експлуатації будинку, які свідчать, що збудоване майно не порушує прав інших осіб, а також відсутність конфлікту між власниками земельних ділянок, а порушення які зазначені в матеріалах експертизи, враховуючи, що експерт в своєму висновку посилається на будівельні норми, що поширюються на нові і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України, а в даному випадку будівля існувала ще в 50-х роках, тому саме в даному випадку коректніше було б застосувати ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», який діяв на момент будівництва прибудови, тому зазначені експертом порушення є незначними і не принциповими. В судовому засіданні позивачі по зустрічному позову [PERSON] (дівоча [PERSON]) О.Б., [PERSON], та [PERSON], та представник [PERSON], та [PERSON],- [PERSON],підтримали свій зустрічний позов в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами, а первинного позову [PERSON], не визнали, мотивуючи тим, що [PERSON], надав [PERSON], та її чоловіку [PERSON], спірний будинок для постійного проживання в ньому та користування ним в повному обсязі без обмеження строку. Вони спільно тривалий час проживали, були пов'язані спільним побутом,разом харчувалися та між ними встановилися відносини які притаманні ознакам членам сім'ї та [PERSON], надав в розпорядження житловий будинок, не забороняв ремонтні роботи в будинку, який був у занедбаному стані, а за таких обставин не можуть бути виселені на тій підставі, що воно потрібно самому власнику. Третя особа [PERSON], підтримує позивачів по зустрічному позову. Представник третьої особи Шосткинської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав лист в якому просить розглянути справу без його участі, у вирішенні спору покладаються на суд. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності Шосткинської міської державної нотаріальної контори, оскільки в матеріалах справи є достатньо про взаємовідносини сторін. Сторони не заперечують. В судовому засіданні в якості свідків були допитані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили наступне: Зокрема свідок [PERSON] [INFO] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] і добре знає їхню сім'ю, бувала та буває у них вдома, приймала участь у похоронах [PERSON] та [PERSON] Бабусю [PERSON] хоронили зі старого дерев'яного будинку, вхід в який був по сходцях. Гараж та сарай були збудовані ще при житті бабусі до 1983 року. Будівельні роботи будинку почалися вже після похорон бабусі [PERSON], прибудована прибудова до будинку в результаті чого був піднятий дах будинку та зведений під один дах з прибудовою, старий вхід закладений, а збудований новий, будинок обкладений білою цеглою, розширені та замінені вікна, в будинку встановлені ванна, туалет, а також проведені газ, водопровід, та газове опалення будинку, зроблений підвал. Дружина [PERSON], [PERSON], приймала участь в будівельних, ремонтних роботах та реконструкції будинку. Діти на час смерті своєї матері [PERSON] проживали в спадковому будинку та після смерті користувались спадковим майном. Свідок [PERSON] [INFO] пояснила, що вона давно знає сім'ю [PERSON], оскільки разом працювала з покійною дружиною позивача [PERSON], [PERSON], часто бувала у них вдома, приймала участь у похоронах бабусі [PERSON] та [PERSON] та дала аналогічні покази свідку [PERSON] Свідок [PERSON], [INFO] дав свідчення з урахуванням його віку. Зокрема пояснив, що знає сім'ю [PERSON], оскільки є їхнім сусідом, пам'ятає, що раніше у них був старий дерев'яний будинок, а прибудову до будинку та решту ремонтних робіт проводили вже після смерті бабусі. Допитана в судовому засіданні керівник інженерної групи БТІ [PERSON] надала суду для огляду інвентарну справу на спірний будинок 1949 року та пояснила, що основна частина дерев'яного будинку збудована до революції. Власником будинку був [PERSON]. В 1962 році зроблена дерев'яна прибудова на 2-і житлові кімнати. В 1983 році спадщину оформила [PERSON] на 1/4частину та [PERSON] на 1/4 частину. Всього 3/4 ч. В 1986, 1995,1996 роках [PERSON] брав довідки на будинок в БТІ, а в 22.05.1996 році оформив спадщину після смерті матері на себе на все майно. В 1986 році технік не повинний був виходити на місце для складання довідки. Вона, як технік була на огляді будинку в 1995 році і бачила нову прибудову до будинку, в наслідок чого будинок значно збільшився в об'ємі, старий будинок був капітально відремонтований, а нова прибудова тільки була збудована десь в 90-х роках, а зі слів самого [PERSON] в 1995 році, тому цю дату вона вказала в технічному паспорті і це не суперечило дійсним обставинам. Будинок значно збільшився у своїй цінності по відношенню до його вартості до капітального ремонту і добудови. Вислухавши пояснення сторін, представників, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], за первинним позовом задоволенню не підлягають, а зустрічний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], є власником житлового будинку № 11 по вулиці Пархоменко в м. Шостка Сумської області, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Шосткинське МБТІ», який йому дістався по спадщині за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 17 січня 1986 року. В 2007 році [PERSON], надав спірний житловий будинок для постійного проживання в ньому та користування ним в повному обсязі без обмеження строкуразом з ним його донці [PERSON], та її чоловіку [PERSON],- відповідачам по справі. Тривалий час ( два роки) [PERSON], його дочка [PERSON], та її чоловік [PERSON], спільно проживали, між ними були близькі відносини, всі були пов'язані спільним побутом, разом харчувалися. [PERSON], надав [PERSON], та її чоловіку [PERSON], в розпорядження житловий будинок, не забороняв ремонтні роботи в будинку, який був у занедбаному стані. [PERSON], та її чоловік [PERSON], для поліпшення стану будинку витратили кошти від продажу своєї однокімнатної квартири та приймали і приймають участь в утриманні будинку по сплаті комунальних платежів. Тому аналізуючи ці обставини, суд дійшов висновку, що між ними встановилися відносини які притаманні ознакам членам сім'ї, тобто, [PERSON], та її чоловік [PERSON],правомірно користуються житлом, а тому не можуть бути виселені на тій підставі, що воно потрібно самому власнику. Таке виселення суперечить правилам ч. 4 ст. 9 ЖК України, а тому, вимоги про виселення у порядку усунення перешкод у користуванні житлом є безпідставними. В судовому засіданні не встановлено обставин відповідно до ст. 157 ЖК України щодо переліку випадків виселення. З припиненням сімейних правовідносин із власником житлового помешкання колишні члени його сім'ї не втрачають права користування ним, а тому посилання [PERSON], на ст. 169 ЖК України є безпідставним. Щодо посилання [PERSON], на перешкоди, то в судовому засіданні даного факту не встановлено, що також підтверджується й постановою ДІМ Шосткинського МВ УМВС від 21.09.2011 р., про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України відносно [PERSON], та її чоловіка [PERSON], а тому не проживання [PERSON] у спірному будинку суд розцінює, як причину з особистих міркувань. Зустрічний позов на думку суду підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи встановлено наступне. На день смерті власника спірного житлового будинку [PERSON] Aнісімівни17.01.1986 р., спірний житловий будинок, позначений на схематичному плані літерою «А-1», мав житлову площу 50,3 кв.м, загальну площу 61,6 кв.м, оцінка житлового будинку складала 5081 радянських руб., також на земельній ділянці площею 2168 кв.м., знаходились надвірні будівлі. Загальна оцінка житлового будинку та надвірних будівель станом на 14.11.1986 року складала 7335 радянських рублів, що підтверджується довідкою МБТІ від 14.11.1986 року № 268, яку МБТІ виготовила при реєстрації договору дарування 1/4 частини житлового будинку, укладеного 28.07.1983 року між [PERSON] та [PERSON], та оформленого й зареєстрованого в реєстрі № 2041 Шосткинською міською державною нотаріальною конторою. Правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок, які видавались його власникам до смерті [PERSON] підтверджують розміри житлової площі будинку 50,3 кв.м і загальну площу 61,6 кв.м. Сам будинок на той час складався з кухні площею 11,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-1», житлової кімнати, площею 11,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-2», житлової кімнати площею 8,5 кв.м, позначеної на плані літерою «1-3», житлової кімнати площею 20,3 кв.м, позначеної на плані літерою «1-4», житлової кімнати площею 9,9 кв.м, позначеної на плані літерою «1-5» та надвірних будівель - чотирьох сараїв, літньої кухні, гаражу, погребу, огорожі. Це підтверджується Свідоцтвом про право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку, виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою від 14.07.1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1979 та Свідоцтвом про право на спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою від 14.07.1983 року, зареєстрован. в реєстрі за № 1977. Також такі розміри житлового будинку на день смерті [PERSON] підтверджуються документами МБТІ. Часом відкриття спадщини є смерть особи- Школьної І.А. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому з часу смерті [PERSON], припинилося її право власності на земельну ділянку, а тому до спадкоємців жилого будинку, інших будівель і споруд перейшло право користування земельною ділянкою та на якій вони розміщені як одне ціле, що є невідємною головною річчю. В 1995 році були узаконені та внесені у інвентарну справу, а в 1996 році пройшли державну реєстрацію прибудова. Дозвіл на будівництво був наданий відповідним чином у відповідності до діючого на той час законодавства, а тому в даному випадку має значення не кому було його видано, а до якого будинку такий дозвіл був наданий, а тому суд вважає, що це не є самочинним будівництвом. Суд також приймає до уваги покази допитаного в судовому засіданні керівника інженерної групи БТІ [PERSON] та оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи на спірний будинок 1949 року в частині доказів щодо часу прибудови з яких вбачається, що основна частина дерев'яного будинку збудована до революції. Власником будинку був [PERSON]. В 1962 році зроблена дерев'яна прибудова на 2-і житлові кімнати. В 1983 році спадщину оформила [PERSON] на 1/4 частину та [PERSON] на 1/4 частину. Всього 3/4 ч. В 1986, 1995,1996 роках [PERSON] брав довідки на будинок в БТІ, а в 22.05.1996 році оформив спадщину після смерті матері на себе на все майно. В 1986 році технік не повинний був виходити на місце для складання довідки. Вона, як технік була на огляді будинку в 1995 році і бачила нову прибудову до будинку, в наслідок чого будинок значно збільшився в об'ємі, старий будинок був капітально відремонтований, а нова прибудова тільки була збудована десь в 90-х роках, а зі слів самого [PERSON] в 1995 році, тому цю дату вона вказала в технічному паспорті і це не суперечило дійсним обставинам. Будинок значно збільшився у своїй цінності по відношенню до його вартості до капітального ремонту і добудови. Суд вважає таким, що доведеним факт того, що в період з 1986 р. по 1995 р., фактично спільними зусиллями та за спільні кошти під час перебування в офіційному шлюбі батьки позивачів - [PERSON] та [PERSON] збудували добудову житлової прибудови, позначеної на плані літерою «А2-1», та перепланували будинок, в результаті перепланування - кухня «1-6» перепланована в житлову кімнату площею 11,3 кв.м (для чого закладено вхідні двері, поставлене вікно, відремонтовані стіни як ззовні, так і внутрішні), викопаний та повністю облаштований під житловим будинком погріб «ПГ», віконний пройом в кімнаті «1-2» перероблений під двері в житлову прибудову «А2-1», по всьому будинку подружжя [PERSON] провели автономне газове опалення, водопровід, облаштували ванну кімнату, туалет, нову кухню з кухонними приладами, котельню та виконали всі роботи по капітальному ремонту будинку - внутрішнє та зовнішнє облаштування будинку, підняли стелі, перекрили новий дах, розібрали старі надвірні будівлі, в результаті чого житлова площа будинку стала складати 52,5 кв.м, а загальна площа стала складати 99,8 кв.м, в порівнянні зі старими розмірами житлової площі будинку 50,3 кв.м та загальної площі будинку 61,6 кв.м., виходячи з наступного. З 22 липня 1972 року по 30.05.1999 року [PERSON], перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Він разом зі своєю дружиною [PERSON], проживали та були прописані в спірному будинку з 07 травня 1986 року по день смерті - 30 травня 1999 року. В судовому засіданні факт спільних зусиль подружжя щодо добудови житлової прибудови та перепланування будинку підтверджений допитаними в судовому засіданні свідками: саме свідки [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], однозначно і беззаперечно та детально дали пояснення про стан старого дерев'яного будинку за життя [PERSON] Анісімівни- матері [PERSON], та початок і стан будівельних робот після похорон бабусі [PERSON], з участю дружини [PERSON]- [PERSON],: прибудована прибудова до будинку в результаті чого був піднятий дах будинку та зведений під один дах з прибудовою, старий вхід закладений, а збудований новий, будинок обкладений білою цеглою, розширені та замінені вікна, в будинку встановлені ванна, туалет, а також проведені газ, водопровід, та газове опалення будинку, зроблений підвал. Щодо свідка [PERSON], [INFO], то він дав свідчення з урахуванням його віку. Зокрема також пояснив, що знає сім'ю [PERSON], оскільки є їхнім сусідом, пам'ятає, що раніше у них був старий дерев'яний будинок, а прибудову до будинку та решту ремонтних робіт проводили вже після смерті бабусі. Також ці обставини підтверджуються документами МБТІ станом на 1995 рік, коли 14 березня 1995 року [PERSON] звернувся до Шосткинського МБТІ із заявкою № 449 провести урахування поточних змін та відобразити їх на плані будинку. В матеріалах МБТІ значиться рік побудови житлової будівлі та проведених перебудов в будинку - 1995 рік. Дійсна вартість будинку станом на 17.03.1995 року стала складати 292 661 455 крб., з яких вартість основної частини житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», склала 89 035 716 крб., вартість житлової прибудови «А1 -1» склала 71 168 854 крб., вартість житлової прибудови «А2-1» склала 104 270 625 крб., вартість погреба «ПГ» під житловою прибудовою склала 28 186 260 крб. Таким чином, нові розміри житлового будинку в результаті проведеної подружжям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в період з 1986 р. по 1995 р. не можуть бути зазначені в Свідоцтві про право на спадщину по закону від 22.05.1996 р., на ім'я [PERSON] після померлої 17.01.1986 р. [PERSON], так як збільшена площа, прибудови та інше, проведені після її смерті. Тому, суд вважає доведеним позивачами за зустрічним позовом, те, що зазначений розмір житлової площі спірного будинку 52,5 кв.м на день смерті [PERSON] у Свідоцтві про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], виданого Шосткинською міською державною нотаріальною конторою 22.05.1996 року, неправильним та незаконним. Суд погоджується з доводами позивачів за зустрічним позовом, що про такий неправильний розмір житлової площі у Свідоцтві вони дізнались тільки під час попереднього засідання 09.07.2012 р. по даній справі. До цього часу даного Свідоцтва в них не було, вони його не бачили та не знали, який розмір житлової площі будинку зазначений в цьому Свідоцтві, тому суд врахувє цю обставину і вважає початком перебігу строку позовної давності для їхніх вимог стосовно визнання даного Свідоцтва частково недійсним з 09.07.2012 року. Для померлої [PERSON], - матері позивачів позовна давність не починалась. Вона могла і не використовувати його, оскільки для неї таке право вже існувало т.я. вона приймала участь у збільшенні цінності спірного майна, і це є фактом, а позовна давність застосовується тільки для строку, а не для факту. З врахуванням матеріалів судово-будівельної експертизи, які свідчать про збільшення вартості спірного житлового будинку, а саме без поліпшень- у тому стані, який будинок був на 1986 рік-142026 грн. Після здійснення перепланування, переобладнання та добудови житлового будинку. У тому стані, який він був на 1995 рік складає - 273433 грн. Загальна сума збільшення вартості житлового будинку в результаті проведеного поліпшення (переобладнання, добудова та інші будівельні роботи) складає 131407 грн., а частка збільшення вартості домоволодіння дорівнює 52/100 частини, що є значною частиною. Тобто, проведена повна реконструкція будинку та капітальний ремонт зроблений по всій площі будинку, основна будівля будинку теж перебудована, внаслідок чого повністю збільшилась висота житлового приміщення в цілому та зведений під один дах, реконструкція будинку та капітальний ремонт затронув всі несучі конструкції по всій його площі, а тому на думку суду доводи та посилання [PERSON] та його представника щодо обрахування по Інструкціїї щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55в даному випадку є безпідставним. Так як цінність будинку істотно збільшилась в наслідок трудових і грошових затрат обох з подружжя [PERSON], то відповідно до ст. 25 КпШС, чинного на час збільшення цінності майна, то цей будинок може бути визнаний судом спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Законом не передбачені обмеження стосовно виділу частки померлої в спільному майні подружжя за позовом спадкоємців. Все це дає підставу на виділення за покійною [PERSON] 1/2 частки спірного будинку, а також на визнання за позивачами права власності на 3/8 частки в домоволодінні, кожному позивачу - по 1/8 частині в порядку спадкування за законом після мерлої матері, виходячи з наступного: Позивачі та відповідач - діти та чоловік [PERSON] є спадкоємцями першої черги після її смерті. За життя мати заповіт не складала. Позивачі проживали та були прописані разом з батьками у спірному будинку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) ящо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На день смерті матері позивачів [PERSON], 30.05.1999 року, всі троє позивачів фактично проживали будинку - [PERSON] проживала без прописки, [PERSON] і [PERSON] в будинку не тільки фактично проживали, а і були прописані. Спадщину після смерті матері кожна з них прийняла за правилами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 р ). Від прийняття спадщини жодна не відмовлялась. Незважаючи на те, що позивачка [PERSON] на день смерті матері не була прописана у спірному будинку, однак вона прийняла спадщину, так як фактично проживала в будинку з дня смерті матері до лютого 2000 року, потім в лютому 2007 року повернулась в спірний будинок та постійно проживає в ньому з членами сім'ї до даного часу. Виписка [PERSON] із будинку була пов'язана з переводами по військовій службі її чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON], як і інші позивачі, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном матері - з дня її смерті і на протязі восьми місяців, коли [PERSON] фактично проживала у спірному будинку, позивачка користувалась будинком, обробляла земельну ділянку, користувалась речами матері. Факт прийняття спадщини також підтверджений допитаними у судовому засіданні вищезазначеними свідками. [PERSON] разом зі своїм чоловіком у будинку провели роботи з його благоустрою - поклеїли шпалери, змінили обналічку, пофарбували батареї, вікна, двері, замінили розетки, люстри. Все це дає свідчить про факт прийняття спадщини позивачкою [PERSON] після померлої матері. Відповідач [PERSON] теж успадкував після померлої своєї жінки [PERSON] 1/8 частину будинку і разом зі своєю 1/2 частиною будинку у підсумку його частка складає 5/8. Щодо відповідності будівельним та протипожежним нормам збудованого майна, суд вважає можливим прийняти до уваги висновок відділу містобудування та архітектури від 26.09.2013 р., та на висновок Шосткинського міскрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 25.09.2013 р., які свідчать про перевірку будинку та споруд на місці відповідними службами та їх відповідність містобудівним, протипожежним нормам та правилам експлуатації будинку, які свідчать, що збудоване майно не порушує прав інших осіб, а також відсутність конфлікту між власниками земельних ділянок, а порушення які зазначені в матеріалах експертизи, враховуючи, що експерт в своєму висновку посилається на будівельні норми, що поширюються на нові і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України, а в даному випадку будівля існувала ще в 50-х роках, тому саме в даному випадку коректніше було б застосувати ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», який діяв на момент будівництва прибудови, тому зазначені експертом порушення є незначними і не принциповими. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, суд вважає, що з [PERSON], на користь [PERSON], підлягають стягненню судові витрати в сумі 17 738 грн.11 коп.які складаються з судового збору за подання: - зустрічного позову 1984 грн.,60 коп; - забезпечення позову 536 грн.,50 коп; - будівельна експертиза 15217 грн.,00 коп.

Outcome: approved