Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 жовтня 2011 року він позичив відповідачу кошти в сумі 27000 доларів США, про що було складену відповідну розписку в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отримані кошти відповідач зобов'язався повернути до 01.06.2012 року. Крім того, у випадку не повернення зазначеної суми позики, відповідач зобов'язався сплатити штраф у розмірі 0,05 % отриманої суми у борг та відповідно до ст. 625 ЦК України нести відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання шляхом сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків в розмірі 35% річних від простроченої суми за весь час прострочення. На його звернення до відповідача про повернення коштів, останній не реагує, уникає зустрічей та позичені кошти не повертає. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 27000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 210 600 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просив розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 17 жовтня 2011 року був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 27000 доларів США, як позику, з умовою їх повернення до 01 червня 2012 року (а.с.4). Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав, грошові кошти, отримані в позику, позивачу не повернув. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконав, не повернув отриманих грошових коштів за договором позики, курс долара США до гривні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом, враховуючи курс долара США до гривні та відповідно ціну позову, не доплачено судовий збір в сумі 51 грн. 30 коп., тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави вказану суму судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 2157 грн. 30 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved