Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра (правонаступник Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк Надра) звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 01 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №761976/фл відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 701 120,48 доларів США, строком до 12 січня 2032 року включно з оплатою 12,99 % річних. Повернення кредиту відповідач був зобовязаний здійснювати щомісячно до 10 числа поточного місяця, сума мінімального щомісячного платежу складає 7 988,84 доларів США. Позивач свої зобовязання за договором виконав, кредит надав, але відповідач належним чином свої зобовязання не виконує, внаслідок чого за ним станом на 03 липня 2009 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 812 719,57 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 6\~ 208\~ 771,15 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 100 098,92 доларів США, пені в розмірі 15 453,35 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки за яким поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №761976/фл від 01 лютого 2008 року. Оскільки, добровільно здійснювати погашення заборгованості відповідачі не бажають, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості в розмірі 812 719,57 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 6\~ 208\~ 771,15 грн.) та судові витрати по справі. В подальшому представник позивача, в порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши позовні вимоги, в уточненій позовній заяві, вказав, що, з моменту подачі позовної заяви до суду та до теперішнього часу розмір кредитної заборгованості збільшився. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором станом на 17 травня 2012року становить 1 254 315,22 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 10\~ 021\~ 978,61 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 358 504,96 доларів США, пені в розмірі 128 530,48 доларів США, штрафу в розмірі 70 112,48 доларів США. З урахуванням всього вищенаведеного просив стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 1 254 315,22 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 10\~ 021\~ 978,61 грн.)та судові витрати по справі. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що даний кредитний договір є недійсним та суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки слід розрізняти валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язання. Зобов'язання може бути виражене лише в гривні, а також єдиним законним засобом платежу є національна валюта - гривня. Також посилався на те, що банк не мав відповідної індивідуальної ліцензії на здійснення зазначеної операції. Крім того, умови договору є несправедливим оскільки створюють дисбаланс та погіршують умови споживача, порушують вимоги Закону України Про захист прав споживачів. В звязку з чим, просив визнати недійсним кредитний договір № 761976/фл від 01.02.2008р., внаслідок того, що це договір суперечить вимогам чинного законодавства. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним, не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності. Первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. В судове засідання представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності. Власні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечував. В судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] не зявилася, про день місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра) та [PERSON] був укладений кредитний договір №761976/фл відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 701 120,48 доларів США, строком до 12 січня 2032 року включно з оплатою 12,99 % річних. Повернення кредиту відповідач був зобовязаний здійснювати щомісячно до 10 числа поточного місяця, сума мінімального щомісячного платежу складає 7 988,84 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки за яким поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №761976/фл від 01 лютого 2008 року. Також з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 01 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний банк Надра та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Банк свої зобовязання за договором виконав, кредит надав, однак, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 17 травня 2012року становить 1 254 315,22 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 10\~ 021\~ 978,61 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 358 504,96 доларів США, пені в розмірі 128 530,48 доларів США, штрафу в розмірі 70 112,48 доларів США. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість перед банком. Крім того, статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 1 254 315,22 доларів США (що згідно курсу НБУ становить 10\~ 021\~ 978,61 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 358 504,96 доларів США, пені в розмірі 128 530,48 доларів США, штрафу в розмірі 70 112,48 доларів США. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] до ПАТ Комерційний банк Надра про визнання кредитного договору недійсним, то в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України: договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, при цьому волевиявлення учасників процесу було вільним і відповідало їх внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до положень ст.ст. 19, 47 Закону України Про банки та банківську діяльність банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. Банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті. За приписами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті без попереднього отримання індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, оскільки за такими операціями банк є отримувачем іноземної валюти. (п. 10, 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин) Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ Комерційний банк Надра станом на дату укладення кредитного договору мав ліцензію на здійснення валютних операцій. Не заслуговують на увагу суду посилання позивача на вимоги підпункту в пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю про валютне регулювання, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судом (постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів,що виникають із кредитних правовідносин). У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт г пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю), на який посилається позивач, суд виходить з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України Про Національний банк України в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Отже, надання кредиту в іноземній валюті не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Не заслуговують на увагу посилання позивача, що в порушення ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів. Застосування Закону України Про захист прав споживачів до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон може не застосовуватись, а підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При укладенні 01 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний банк Надра та [PERSON] кредитного договору № 761976/фл було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, оскільки відбулося двохстороннє його підписання, такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним, за вимогами ст.203 ЦК України. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Тож, при укладанні спірного договору були додержані всі вимоги діючого законодавства щодо укладання правочинів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, про визнання недійсним кредитного договору є необґрунтованими такими що не підлягають задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved