Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Запорізький міжрайонний екологічний прокурор, діючи в порядку ст.45 ЦПК України , звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення, визнання недійсним виданого на його підставі державного акту про право власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу землі, скасування реєстрації права власності та повернення земельної ділянки. В уточненій позовній заяві прокурор зазначив, що 25.02.2009 року рішенням тридцятої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради № 39/187 [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] виданий державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку ЯЗ № 220998 від 06.04.2009 року. Вважає, що при прийнятті рішення було порушено норми Земельного і Водного Кодексів України, Закону України «Про місцеве самоврядування», у зв'язку з чим просить визнати: недійсним рішення Запорізької міськради № 39/187 від 25.02.2009 року, державний акт про право власності на землю ЯЗ № 220999 від 06.04.2009 року. Окрім того, зазначає, що згідно договору купівлі-продажу № 1127 від 29.4.2013 року [PERSON] відчужив вищезазначену земельну ділянку [PERSON], у зв'язку з чим, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу землі та скасувати реєстрацію права власності, і повернути вищезазначену земельну ділянку до комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представники Запорізької міської ради і Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції до суду не з'явилися. Від представника Запорізької міськради надійшли заперечення на позов де зазначено, що при прийнятті вищезазначеного рішення Запорізька міськрада не вийшла за рамки своїх повноважень і рішення прийняте без порушення діючого законодавства. Позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, просять при вирішенні справи застосувати строк позовної давності. Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції своєї думки з приводу позовних вимог не виклала. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення прокурора, суд вважає, що позов Запорізького міжрайонного екологічного прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Запорізької міської ради № 39/187 від 25.02.2009 року [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2310100000:02:002:0179) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] (а.с.118-119). На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] виданий державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку ЯЗ № 220998 від 06.04.2009 року (а.с.120). Рішення Запорізької міської Ради п'ятого скликання № 39/187, яке прокурор просить визнати недійсним, прийнято 25.02.2009 року. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Тобто позовна давність по даному предмету спору (рішенню) становить три роки і закінчилася 26.02.2012 року. В позовній заяві прокурор з посиланням на ст.268 ЦК України зазначає про непоширення строку позовної давності на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. З даним доводом суд не може погодитися оскільки Законом України № 4176/20 від 20.12.2011 року внесено зміни до ст.268 ЦК України яким дана норма (п.4 ч.1 ст.268) виключена з 25.01.2012 року. Суд не взяв до уваги доводи прокурора щодо поважної причини пропуску строку позовної давності про те, що Запорізька міжрайонна екологічна прокуратура створена 04.10.2011 року і що про порушення прокуратурі стало відомо лише 15.01.2013 року за завданням Дніпровської екологічної прокуратури. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України підставою набуття права власності на землю є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пункт 34 ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить вирішення земельних відносин виключно до компетенції ради. Пункт 8 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить підготовку висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування до повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. В даному випадку до повноваження виконавчого комітету Запорізької міської ради. Згідно ст.9 Закону України «Про прокуратуру» прокурори областей, міст Києва і Севастополя, районні, міжрайонні, міські та інші прирівняні до них прокурори, їх заступники мають право брати участь у засіданнях Рад відповідного рівня, їх виконавчих комітетів, інших органів місцевого самоврядування. Тобто, до повноважень прокурора віднесено прийняття участі у засіданнях органів місцевого самоврядування, що на думку суду, передбачено законодавцем, як можливість своєрідного контролю за законністю рішень, які приймають ці органи. Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Судові не надано доказів, що прокурор, в даному випадку прокурор міста Запоріжжя, як підпорядкований Генеральному прокуророві України, був відсутній при підготовці та прийнятті оскаржуваного рішення. Тому суд вважає, що створення Запорізької міжрайонної екологічної прокуратури лише 04.10.2011 року і отримання завдання щодо оскарження вищезазначеного рішення лише 15.01.2013 року не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] надані заяви про застосування строку позовної давнини. Згідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Запорізької міської ради № 39/187 від 25.02.2009 року про надання [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2310100000:02:002:0179) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] та державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку ЯЗ № 220998 від 06.04.2009 року, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Стосовно позовних вимог про визнання договору купівлі продажу вищезазначеної земельної ділянки № 1127 від 29.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON], суд вважає необґрунтованими, тому що то у відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність даного правочину прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed