Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Диківської сільської ради, Знам’янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, управління Державного земельного агентства у Знам’янському районі про визнання права власності на земельну ділянку. Вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,35 га, розташована на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності серії 1-КР № 003452, виданого на підставі рішення сесії Диківської сільської ради народних депутатів від 14.01.2002 року № 206. Зазначила, що крім неї спадкоємцями першої черги за законом є їх неповнолітній син [PERSON] та мати померлого - [PERSON], за якою рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 12 вересня 2008 року, визнано право власності на 1/3 частину спадкового майна - земельної ділянки. Вважає, що прийняла спадщину фактичними діями, оскільки здійснила поховання чоловіка та розпорядилася його майном. Просить визнати за нею та її неповнолітнім сином право власності по 1/3 частині земельної ділянки за кожним. Позивач та її представник у судове засідання з'явилися, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача Знам’янської районної державної адміністрації Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати за своєї відсутності. Представник відповідача державного земельного агентства у Знам’янському районі Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати за своєї відсутності. Представник відповідача Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати за своєї відсутності. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON], знаходилися в зареєстрованому шлюбі з [INFO]. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який також є спадкоємцем першої черги. [PERSON] помер [INFO]. За життя [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 003452 належала земельна ділянка площею 5,33 га, розташована на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Рішенням Знам'янського міськрайоннього суду Кіровоградської області від 12 вересня 2008 року, за матір'ю померлого [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки. З оглянутої спадкової справи та відповіді Знам'янської міської державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва ніхто не звертався. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовуються відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.). Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) крім сертифікат, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. В судовому засіданні встановлено, що померлий чоловік позивача за життя мав у власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 003452, земельну ділянку площею 5,33 га, розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. В судовому засіданні наданими письмовими доказами, що є в матеріалах справи встановлено, що інших спадкоємців першої черги, крім сторін не має. Відповідно до положень ст.548 ЦК УССР в редакції 1963 року, який був чинний на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Також в судовому засіданні встановлено неможливість оформлення права на спадщину іншим шляхом, крім як в судовому порядку, і воно не суперечить ст.328 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.16, ст.328 ЦК України, ст.548, ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.126 ЗК України, постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved