Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договору від 03.11.2005 року відповідач 03.11.2005 року отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, власним підписом у заяві, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та позивачем договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої,- договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України,- зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України,- за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач вважає, що свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно до п.6.6 умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту). Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Вважає що, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість у розмірі 30449.37 грн., що складається з: 9327,11 грн. - заборгованість за кредитом; 19196,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1426,16 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що порушує законні права позивача. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 30449,37 грн. за кредитним договором від 03.11.2005 року та судові витрати. У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечив та пояснив, що позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості, порушивши без поважних причин встановлені законом строки позовної давності. Просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з’явилася, з невідомих для суду причин, але надіслала на адресу суд заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору від 03.11.2005 року відповідач 03.11.2005 року отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, власним підписом у заяві, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та позивачем договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої,- договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін. Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 629 ЦК України,- договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит, сплатити проценти та комісійні витрати. Згідно ст. 530 ЦК України,- якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 31.08.2013 року має заборгованість у розмірі 30449,37 грн., що складається з: 9327,11 грн. - заборгованість за кредитом; 19196,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1426,16 грн. - штраф (процентна складова). Згідно до ст. 1049 ЦК України,- позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 256 ЦК України,- позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України,- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України,- позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,- позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України,- перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Суд вважає, що у даному випадку початком перебігу позовної давності є дата з якої виникла прострочена заборгованість, оскільки у послідуючий період часу позивачу було відомо про невиконання відповідачем умов договору та порушення його права. Тому у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості за кредитом з 03 листопада 2006 року. Згідно до роз’яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,- встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем до винесення рішення заявлено клопотання про пропущення позивачем строків позовної давності, суд вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом за межами строків позовної давності, оскільки підстави для зупинення чи переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини його пропуску, відсутні. На підставі ст.ст. 256-258, 261, 266, 267, 526, 599, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: dismissed