Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], ЗАТ «Сведбанк Інвест», ПП «Калина», ТОВ «Карол-ЛТД», ТОВ «Континент-2005» про визнання недійсним договору. Посилається на те, що 26.12.2007 року між [PERSON], ТОВ «Карол-ЛТД», ТОВ «Континент-2005» з однієї сторони та ЗАТ «Сведбанк Інвест» з іншої сторони був укладений кредитний договір №64/12-Ф. Згідно умов згаданого кредитного договору відповідач ЗАТ «Сведбанк Інвест» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 930000,00 доларів США. Вказаний договір був укладений під час її перебування з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Вважає вказаний договір недійсним, оскільки він був укладений без її письмової згоди, а також щодо майна, яке перебуває в спільній сумісній власності. Саме тому просить визнати його недійсним. Позивач [PERSON], а також її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів ЗАТ «Сведбанк Інвест», ПП «Калина», ТОВ «Карол-ЛТД», ТОВ «Континент-2005» в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не надали суду відомостей про причини неявки. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача [PERSON], а також його представника [PERSON] суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не доведений і необґрунтований, а в його задоволенні слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2007 року між [PERSON], ТОВ «Карол-ЛТД», ТОВ «Континент-2005» з однієї сторони та ЗАТ «Сведбанк Інвест» з іншої сторони був укладений кредитний договір №64/12-Ф (а.с.3-6). Вказаний договір укладений у відповідній формі, встановленій законом та підписаний сторонами. Згідно умов вказаного договору відповідач ЗАТ «Сведбанк Інвест» надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 930000,00 доларів США на споживчі потреби з процентною ставкою 14% річних з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року, відповідачам ТОВ «Карол-ЛТД», ТОВ «Континент-2005» кредит був наданий в сумі 0,00 доларів США з цільовим призначенням для поповнення обігових коштів з процентною ставкою 14% річних з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року (а.с. 3). Вказаний кредитний договір був забезпечений іпотекою нежилих будівель загальною площею 1202,60 м2, які розташовані по вул. М.Тореза, 192є в м. Чернівці та належать на праві приватної власності ПП «Калина»; порукою ТОВ «Центр продовольчих товарів «Кошик»; заставою частки [PERSON] у статутному фонді ПП «Калина», у розмірі 100 відсотків статутного фонду зазначеного підприємства разом із усіма корпоративними правами, що відповідають його частці за договором застави (п. 5.1.1 - 5.1.3 кредитного договору) ( а.с. 4). Згаданий договір кредиту не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує згоди іншого подружжя, оскільки його предметом є грошові кошти. Вказаний кредитний договір був укладений під час перебування позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00011624252 від 15.01.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст. 572, 575, 578 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем [PERSON], а також її представником [PERSON] не надано суду належних доказів того, що майно, яке забезпечує оспорюваний договір кредиту є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відсутні відомості того, що воно було набуте позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведенні та не обґрунтовані, а отже в їх задоволенні слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed