Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд та просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 05.07.2010р., реєстровий №1735, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу [PERSON] Свої вимоги мотивує наступним. На підставі договору дарування від 05.02.2010р. вона набула право власності на житловий будинок [ADDRESS]. 15.03.2010р. вона проходила обстеження в Сокальській ЦРЛ, в результаті якого їй встановлено діагноз ІХС, дифузний кардіосклероз, атеросклероз. Вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні та постійно приймала ліки, перенесла оперативне втручання. Тому, їй була необхідна стороння допомога і вона мала намір укласти договір утримання з чужою людиною, яка б її доглядала та після її смерті отримала належний їй будинок. Відповідачка дізналася про її намір відчужити будинок чужим людям та почала періодично приїжджати до неї та переконувати в хибності її намірів щодо будинку і наполягала на укладенні договору дарування на свою користь. Після відмови, дочка стала погрожувати їй знищенням будинку, поміщенням її в психіатричний заклад, ображала її, застосовувала фізичну силу щодо неї тощо. 05.07.2010р. під тиском відповідачки вона уклала договір дарування належного їй житлового будинку на користь останньої. 26.07.2010р. відповідачка зареєструвала право власності на вказаний будинок. Договір дарування вона уклала проти своєї волі, внаслідок застосування зі сторони відповідачки психічного та фізичного тиску, а також обману. Обман полягає в тому, що дочка запевняла, що буде доглядати її після укладення договору дарування на її користь, однак після отримання в дар майна, остання жодного разу не відвідала її, не цікавилася її здоров'ям та жодним чином не допомагала та не підтримувала. Вона зверталася до відповідачки з вимогою повернути їй будинок, щоб відчужити його особам, які дійсно будуть її доглядати. Однак, остання відмовляється повернути будинок та погрожує, що може розпорядитися ним на власний розсуд, в тому числі і продати, а її вижене на вулицю. Вона є особою похилого віку, хворіє на гіпертонічну хворобу, кардіосклероз, атеросклероз, онкозахзворювання тощо і з цього приводу лікується в кардіологічному відділі. З цього приводу їй необхідний сторонній догляд, а дочка категорично відмовляється від цього. Вона намагалася вирішити даний спір в добровільному порядку, але відповідачка відмовляється повернути їй будинок, а тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали. Надали суду пояснення, викладені в позовній заяві. Позивачка додала, що перенесла оперативне втручання у зв'язку з онкологічним захворюванням. Представник [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] уклала оспорюваний нею договір проти своєї волі, під впливом фізичного, морального та психічного тиску збоку відповідачки, що є підставою відповідно до вимог ч.3 ст.203, ст.215 ЦК України, для визнання його недійсним. Крім того, існує і елемент обману, оскільки повністю відсутній догляд похилої старості з боку відповідачки, а тому, даний договір слід визнати недійсним, як це регламентовано ст.230 ЦК України. Крім того, зазначила, що у відповідності до ч.1 ст.231 ЦК України правочин вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи визнається судом недійсним. Правочин, вчинений під впливом насильства може визнаватися недійсним внаслідок відсутності волі самої особи на вчинення правочину, а волевиявлення, яке має місце, відображає волю не самого учасника правочину, а волю будь-якої іншої особи, яка здійснює вплив на учасника правочину як і в даному випадку. Під час попереднього судового засідання відповідачка позову не визнала, подала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що 04 грудня 2007 року рішенням Княжівської сільської ради Сокальського району було передбачено оформити право власності на спірний житловий будинок на ім'я [PERSON] 17 грудня 2007 р. позивачці було видано свідоцтво про право власності на нерухоме, 20 грудня 2007 року їй було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вже 21.12.2007р., тобто через день після реєстрації права власності на нерухоме майно, позивачка уклала із [PERSON] (іншою дочкою) договір дарування житлового будинку. Тобто з 27.12.2007р. по 18.02.2010р. власником спірного житлового була саме її сестра, а не позивачка. Крім того, захворювання на які хворіє [PERSON] у зазначений нею період не мають відношення до спірних правовідносин, оскільки в 2009 році власником будинку була інша особа - її сестра на підставі вищезазначеного договору дарування. Тому, вона не могла чинити тиск на матір, яка не була власником будинку. Також, вона тривалий час перебувала за межами України, оскільки на її утриманні після смерті чоловіка залишилося двоє неповнолітніх дітей, які проживали разом із позивачкою [PERSON], тому цілком логічно, що вона їх відвідувала, коли в неї видавалась можливість. На час проживання дітей із позивачкою вона надала їй доручення на отримання пенсії та надсилала кошти з-за кордону. За її підрахунками, за весь час її перебування за кордоном вона надіслала матері 15000 євро. Наголошує на тому, що 15.02.2010р. [PERSON] передарувала [PERSON] житловий будинок. Право власності на зазначене майно на ім'я [PERSON] було зареєстровано лише 18.02.2010р., що підтверджується відповідним витягом копія якого знаходиться в матеріалах справи. У червні 2010 року, коли вона перебувала за кордоном, до неї зателефонувала позивачка і почала вмовляти її на укладення на її користь договору дарування житлового. Вона була проти укладення зазначеного правочину, однак мама наполягала і запевнила її, що це необхідно для збереження будинку і вона пристала на пропозицію позивачки. 07.06.2010р. вона повернулася до України з однією метою - підписати договір і повернутись назад, що 05 липня 2010р. і було зроблено. З моменту реєстрації права власності на нерухоме майно та до сьогоднішнього часу вона не вчинила жодних дій щодо відчуження будинку та не має наміру виселяти із будинку матір. Зараз вона проживає в м.Луцьк Волинської області, має власне житло через недружні відносини з позивачкою вона до неї не навідується щоб уникати конфліктів. Посилання позивачки на те, що вона не доглядає за останньою, не заслуговують на увагу, оскільки мати плутає поняття договору дарування і договору довічного утримання. Жодних доказів, які б підтверджували вчинення нею тиску на позивачку з метою укладення оспорюваного договору дарування житлового будинку останньою не представлено. Спірний будинок їй не потрібний і вона готова відчужити його на користь позивачки, тобто врегулювати конфлікт в мирному порядку. Проте, вона відчужить назад цей будинок на користь позивачки лише за умови повернення останньою 10000 Євро, адже вона на протязі багатьох років вкладала кошти в будинок, так як у ньому проживали її діти. Вподальшому в судове засідання не з'являлася. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] пояснила, що в 2010 році до неї приходила [PERSON] та дізнавалася перелік документів, необхідних для укладення договору дарування житла. Наступного разу прийшли вже [PERSON] та [PERSON] з усіма необхідними документами. Після підписання договору дарування вона посвідчила довіреність від імені [PERSON], яким та уповноважувала матір здійснити реєстрацію права власності на будинок, так як вже мала виїжджати за кордон і сама не встигала це зробити. Приблизно через рік після укладення договору до неї неодноразово приходила [PERSON] та просила розірвати договір, оскільки дочка її не доглядає і між ними неприязні відносини. На її пропозицію сторонам прийти вдвох та вирішити питання з будинком - [PERSON] повідомила, що хоча їй будинок не потрібен, але вона приходити все одно не буде і договору розривати не хоче. Вислухавши сторони, третю особу, свідків, дослідивши докази по справі, суд позов задовільняє з наступних підстав. Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин. Які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. З рішення Княжівської сільської ради Сокальського району №55 від 04.12.2007р. вбачається, що таким вирішено оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та видати їй свідоцтво про право власності на нього. Із свідоцтва від 17.12.2007р. та витягу від 20.12.2007р. вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] та надвірні будівлі за даною адресою належать на праві власності [PERSON]. Згідно договору від 21.12.2007р., [PERSON] подарувала вищевказаний будинок [PERSON] (іншій дочці). З витягу від 27.12.2007р. вбачається, що спірний будинок вже належить на праві власності [PERSON]. З договору від 05.02.2010р. вбачається, що [PERSON] передала спірний будинок з надвірними будівлями назад у дар [PERSON]. Згідно витягу від 18.02.2010р., зазначений будинок знов належить на праві приватної власності [PERSON]. З договору від 05.07.2010р. вбачається, що [PERSON] подарувала вищевказаний будинок [PERSON]. З витягу від 26.07.2010р. вбачається, що спірний житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності. З довідки вбачається, що [PERSON] в період з 29.07.2009р. по 18.08.2009р. перебувала на лікуванні у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально діагностичному центрі та перенесла оперативне втручання. З витягів медичних карток вбачається, що 15.03.2010р. позивачці [PERSON] встановлено діагноз ІХС, дифузний кардіосклероз, атеросклероз, перенесла оперативне втручання. З копій паспортів вбачається, що відповідачка [PERSON] систематично виїжджала за кордон, що стверджує про її байдуже ставлення до долі матері. З копій заяв про оформлення права власності на житловий будинок від 05.07.2010р. та про видачу витягу для оформлення договору дарування будинку від 05.07.2010р. вбачається, що всі необхідні для відчуження будинку документи отримувала [PERSON] в стислий період часу. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] проживає одна, оскільки дочки проживають окремо. [PERSON] неодноразово скаржилася їм, що відповідачка чинить тиск на неї та змушує відчужити їй будинок, шляхом укладення договору дарування, бачили синці у неї на тілі. Постійно повідомляє, що донька її взагалі не доглядає. Факт недогляду підтверджується також поясненнями самої відповідачки, яка у своїх запереченнях вказала, що має власне житло і до матері не навідується. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно чинила тиск на свою матір та допустила обман з метою отримати у дар належний останній житловий будинок, що стверджується тим, що вона тривалий час перебуває за кордоном, не цікавиться життям матері, приїжджала до матері на короткий термін з однією метою - укласти договір дарування, не доглядає її. Вищевказане підтверджується і тим, що всі необхідні документи для укладення договору були зібрані за один день. З огляду на те, що [PERSON] є особою похилого віку, тяжко хворіє, потребує догляду з боку сторонніх осіб тощо, суд приходить до висновку, що остання через свій безпорадний стан, не могла протистояти тиску [PERSON] та постраждала від обману. За таких підстав, суд приходить до висновку, що спірний договір дарування укладено не з особистої волі [PERSON], а тому, його слід скасувати.

Outcome: approved