Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

13 липня 2011 року\~ \~ [PERSON],звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 39/200 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул.Цокуренка, 182. Співвласниками вказаного будинку є її сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON], яким належить 1/3 та 305/1000 будинку. На теперішній час відповідачі порушують її право власності, перешкоджаючи їй користуватись власністю, не надають можливості потрапити до приміщення співвласником якого вона є та проживати в ньому посилаючись на те, що все збудоване ними. За час штучних перешкод відповідачів, в реалізації свого права власності, вона проживала в орендованих приміщеннях сплачуючи значні кошти. Крім цього, за час проживання в найманих квартирах при наявності власного житла, погіршився стан її здоровя, оскільки постійно перебувала в стресовому стані, повязаному з переживаннями за майно. Відсутність спокою та звичайного життєвого комфорту завдали їй суттєвих моральних страждань. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею 39/200 частками житлового будинку за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул.Цокуренка, 182 шляхом зобовязання відповідачів передати їй дублікат ключів від домоволодіння №182 по вул.Цокуренка в м.Очакові Миколаївської області, зобовязати відповідачів не перешкоджати її перебуванню у домоволодінні №182 по вул.Цокуренко в м.Очакові Миколаївської області, зобовязати відповідачів забезпечити її вільний доступ до домоволодіння №182 по вул.Цокуренко в м.Очакові Миколаївської області. Крім цього, просила стягнути з відповідачів солідарно компенсацію за перенесені моральні страждання в розмірі 5000 грн., компенсацію в розмірі 500 грн. за понесені нею витрати на юридичний супровід та покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали просили його задовольнити. Додатково представник позивачки зазначив, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.02.2013 року було проведено реальний розподіл спірного домоволодіння. Крім цього, представник позивачки уточнив вимоги в частині зобовязання відповідачів забезпечити вільний доступ до частини домоволодіння виділеної в натурі на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.02.2013 року та відмовився від вимоги про стягнення з відповідачів компенсації в розмірі 500 грн. за понесені витрати на юридичний супровід. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та зазначила, що позивачку ніхто не виганяв, вона виїхала самостійно та не намагалась проживати в будинку. Відповідач [PERSON] позов не визнав та зазначив, що в будинку відпочиваючих не поселяв. Крім цього, він пропонував позивачці як гроші так і допомогу в купівлі квартири. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.02.2013 року встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2009 року, виданого Першою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, [PERSON] є власником 39/200 часток житлового будинку 182 (сто вісімдесят два), що розташований по вул.Цокуренка в м.Очакові Миколаївської області. Відповідачці [PERSON] належить на праві власності ? частка вказаного будинку на підставі рішення Очаківського міського суду Миколаївської області від 09 лютого 2000 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 квітня 2007 року виданого Першою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, а відповідачу [PERSON] відповідно належить 305/1000 часток на підставі рішення Очаківського міського суду Миколаївської області від 09 лютого 2000 року. У ч.3 ст.61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1\~ ст.383 ЦК України,\~ власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що\~ позивачка є співвласником будинку №182 по вул.Цокуренка в м.Очакові Миколаївської області. В зазначеному будинку позивачка зареєстрована але не проживає, оскільки відповідачами їй створювались неможливі умови для проживання шляхом ненадання вільного доступу до території домоволодіння та будинку. Вказану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка проживала по вул.Цокуренка. Відповідачі створювали неможливі умови для проживання [PERSON] Зі слів позивачки дізналась, що син позивачки, постійно перелазив через паркан щоб відкрити хвіртку. Крім цього, пояснила, що пів року позивачка жила в неї бо їй не було де жити. Коли позивачка проживала на найманій квартирі, вона провідувала її допомагала грошима та їжею. В квартирі було дуже холодно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка проживала по вул.Цокуренка з відповідачами та батьком. Після смерті батька, проживати там не могла бо відповідачі все закривали. Деякий час проживала у [PERSON] В теперішній час проживає в найманому житлі без опалення, часто хворіє. Твердження відповідачів про те, що з їхнього боку не чиняться перешкоди позивачці в користування майном суд оцінює критично та не приймає до уваги оскільки, як зазначив в судовому засіданні відповідач [PERSON] він надасть ключі від будинку позивачці лише тоді коли вони вирішать питання з приводу належності ганку і коли вона надасть довідку з БТІ, що в будинку можна пробивати дверні прорізи. Крім цього, факт вчинення перешкод позивачці підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами №776 про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.06.2011 року. З вказаних матеріалів вбачається, що дільничний інспектор Очаківського МВ УМВС України в Миколаївській області при розгляді матеріалу зареєстрованого в ЖРЗПЗ від 20.06.2011 року №1016 встановив, що [PERSON] та [PERSON]І не пускають [PERSON] до будинку мотивуючи, що вони там все побудували. Оскільки між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склались цивільно-правові відносини, в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Вказані обставини дають суду підставу вважати, що відповідачі створюють перешкоди позивачці в користуванні власним майном навіть після виділення часток в натурі на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.02.2013 року. Крім цього, суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки показання вказаних свідків не мають відношення до справи, що розглядається. Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що позов в частині усунення перешкоди в користуванні житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно з ч.1\~ ст.1167 ЦК України\~ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до норм\~ ст.23 ЦК України,\~ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями п.3\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодивизначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних\~ явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.4 даної Постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 Постанови №4 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:\~ наявність такої\~ шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Судом встановлено, що протиправними діями відповідачів, які виражаються у створенні перешкод в користуванні майном, позивачці заподіяна моральна шкода. Вказана шкода виражається у перебуванні в стресовому стані та порушенні звичайного життєвого комфорту під час тривалого проживання позивачки в найманому житлі при наявності власного житла. Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивачки в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, на переконання суду, розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 гривень буде відповідати принципам розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачці, суд вважає, що підлягають відшкодуванню оплачені витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 37 грн., судовий збір в сумі 250 грн., та судовий збір за вимоги не матеріального характеру в сумі 5,10 грн.

Outcome: partial