Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 06 серпня 1994 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м.Кишиніва республіки Молдова, за актовим записом №651. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося і з травня 2011 року сторони стали проживати окремо. З моменту припинення шлюбних відносин, діти залишилися проживати разом з позивачем і перебувати на її утримані, а відповідач в свою чергу не став виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання дітей. Позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі, не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, наполягла на їх задоволенні та змінила предмету позов щодо збільшення позовних вимог в частині надання дозволу на виїзд за межі України їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, без згоди та супроводу їх батька, тобто відповідача, [PERSON]. Позивач пояснила, що влітку кожного року, під час шкільних канікул вона вивозить своїх дітей на відпочинок до рідні в Республіку Молдову, а також їздить разом з ними на відпочинок та оздоровлення до Болгарії та Росії. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на їх оздоровлення та утримання, часто змінює своє місце знаходження та перебування, то позивач змушена звертатися для захисту прав та законних інтересів своїх дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просить надати строк для примирення в термін три місяці та має намір виплачувати аліменти добровільно в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину з дня подачі заяви до досягненням дітьми повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.1 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 серпня 1994 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану міста Кишиніва Республіки Молдова за актовим записом №651. З свідоцтв про народження дітей вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти народженні в шлюбі. З наданих позивачем заяв на виїзд дітей за кордон вбачається, що відповідач [PERSON] оформляє дані дозволи в Російській Федерації. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Відповідач довідки про свої доходи не надав. Згідно ст.181 Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. В цьому випадку позивач та відповідач дійшли спільної думки про утримання їх спільних дітей. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров'я та матеріальне становище дитини; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи та матеріальний стан сторін позов підлягає повномі задоволенню в частині стягнення аліментів. Судом також встановлено, що позивач, турбуючись про виховання та утримання дітей, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дітей. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу без згоди батька на виїзд неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за кордон та виготовлення проїзних документів для виїзду за межі України. На підставі викладеного,

Outcome: approved