Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу. Позивач просить стягнути суд на свою користь [PERSON], шкоду завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу у сумі 21 642,21 грн., та судовий збір у розмірі 216,42 грн. з ПАТ «Страхова компанія «Еталон», шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу 24 990грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 249,90 грн. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду Відповідач подав суду заперечення проти позову в яких зазначив, що в силу ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, право вимоги страхувальника до особи, яка відповідальна за збитки, яке переходить до страховика іменується правом на суброгацію. Проте позивач помилково ототожнив поняття «суброгація» та «регрес». За суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання, фактично страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийняття суброгаційних прав. Таким чином перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту не є регресом, а є суброгацією. У зв'язку з вищевикладеним, Відповідач просив застосувати строк позовної давності, виходячи з початку перебігу такого строку з 28.02.2010 року, тобто з наступного дня після ДТП. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. 13.03.2009 року між позивачем та [PERSON], укладено договір страхування, відповідно до якого, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Seat», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17.03.2010 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На виконання умов договору страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у сумі 46 632,32 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, приймаючи до уваги те, що позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування, за договором майнового страхування, до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17.03.2010 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1-4 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи подано заперечення проти позову, в якому відповідач просить застосувати строк позовної давності. 27.02.2010 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, а позивач звернувся з позовною заявою про відшкодування шкоди,заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до суду 27.03.2013року, тобто у термін понад три роки. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Позивач звернувся до суду 27 березня 2013 року, тобто понад трирічний строк позовної давності, із заявою про поновлення строку до суду не звертався, тому на підставі ст. 257 Цивільного Кодексу України в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed