Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі-позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19.07.2006 року між позивачем та [PERSON] (відповідач) було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки, та сплати комісії. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до вимог ч.2 ст. 1050, ч.2 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 30.09.2013 року заборгованість відповідача складає 21373 грн. 43 коп., яку позивач і просить стягнути (а.с. 2-3). В судових засіданнях 19.11.2013, 27.11.2013 та 11.12.2013 представник позивача свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, які відбулися 19.11.2013, 27.11.2013, 11.12.2013 та 19.12.2013 року не з"явилась, про час і місце засідання суду було повідомлено належним чином . З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення та доводи представника позивача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним обставинам. Так, 19.07.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, що підтверджується копією укладеного договору (а.с.8-12). Згідно умов Договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитно 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У відповідності до вимог ст.ст. 525-527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2013 року виникла заборгованість в розмірі 21373 грн. 43 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4067 грн. 09 коп., заборгованість по процентам - 15812 грн. 37 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф ( відсоткова складова) - 993 грн. 97 коп. (а.с. 4-7). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Як встановлено ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Як встановлено ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Як зазначено ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, та приймаючи до уваги те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме не виконані зобов'язання стосовно погашення кредиту та сплати процентів за його користування, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором є доведеними. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.07.2006 року, у розмірі 21373 грн. 43 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4067 грн. 09 коп., заборгованість по процентам - 15812 грн. 37 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф ( відсоткова складова) - 993 грн. 97 коп. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат, у вигляді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved