Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача по справі на його користь: матеріальну шкоду в сумі 128580 гривень, моральну шкоду в сумі 50000 гривень., судові витрати в сумі 1785,80 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 23.06.2009 року між сторонами було досягнуто угоди про придбання відповідачем для позивача трактора із Німеччини, позивач видав на ім'я відповідача довіреність та попередньо сплатив останньому 32000 гривень. 17.11.2010 року позивач на вимогу відповідача перерахував останньому 96850 гривень. З цього часу відповідач свої зобов'язання не виконує, ігнорує вимоги позивача про придбання трактору. Та до теперішнього часу не повернув йому грошові кошти. З цього приводу позивач звернувся до міліції, але 30.10.2010 року постановою Арбузинського РВ ГУМВС України в Миколаївській області було відмовлено у порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. Вважає, що навмисними діями відповідача йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 128580 гривень, моральної шкоди в сумі 50000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився та про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 23.06.2009 року між сторонами було досягнуто угоди про придбання відповідачем для позивача трактора із Німеччини, позивач видав на ім'я відповідача довіреність та попередньо сплатив останньому 32000 гривень. 17.11.2010 року позивач на вимогу відповідача перерахував останньому 96850 гривень. З цього часу відповідач свої зобов'язання не виконує, ігнорує вимоги позивача про придбання трактору, та до теперішнього часу не повернув позивачу отримані грошові кошти в сумі 128580 гривень. Ці обставини підтверджуються копіями паспортів сторін, довіреністю позивача на ім'я відповідача, посвідченої 23.06.2010 року приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], постановою Арбузинського РВ ГУМВС України в Миколаївській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.10.2010 року, фотографією трактору моделі МТЗ 820, 2005 року випуску, локалізація Німеччина, вартістю 13000 Євро, квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2009 року щодо перерахування позивачем відповідачу коштів в сумі 96580 гривень, газетою «Аграрник» № 3 2010. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана … фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди „ розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди„ суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також позивач зазнав певні моральні страждання, що відтворилися в моральних та психічних стражданнях які виникли внаслідок втрати значної суми грошових коштів, що порушило його сімейні та життєві плани, та внесло зміни в розпорядок його життя, щодо пошуку грошей та застосуванні додаткових зусиль для організації життя, в моральних та психічних стражданнях пов'язаних з пошуком додаткового часу та додаткових зусиль щодо збору та подачі відповідних документів до суду з метою відшкодування позивачу шкоди, в зв'язку з тим, що відповідач не бажає відшкодувати шкоду в добровільному порядку. Суд з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань які мали місто згідно наданих на підтвердження моральної шкоди доказів, вважає розмір заявленої моральної шкоди обгрунтованим та таким, що відповідає заподіяній шкоді. На підставі ст.ст. 3, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: approved