Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно як на території Республіки Молдова, так і на території України, в тому числі квартира [ADDRESS]. Окрім позивача спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - громадянин України [PERSON] та громадянин Республіки Молдова [PERSON] Проте останні відмовилися від прийняття спадщини, і таким чином вона являється єдиним спадкоємцем усього майна, що залишилося після смерті [PERSON] [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на неї на ім'я спадкодавця. В 2001 р. за договором дарування, укладеним між [PERSON] та [PERSON], останній набув вказану квартиру у власність, однак свого права власності він не зареєстрував, і до цього часу право власності на квартиру залишається зареєстрованим за [PERSON] Зазначену квартиру [PERSON] заповів [PERSON], який скористався своїм правом на відмову від прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Головне управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направило, проте його неявка не перешкоджає встановленню фактичних обставин справи. Враховуючи, що сторони і третя особа в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 3 жовтня 2001 р. між [PERSON] (Дарувателем) та [PERSON] (Обдарованим) було укладено договір дарування однокімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с. 22). Вказаний договір нотаріально посвідчений, тобто за формою він відповідає вимогам ч. 3 ст. 244, ч. 1 ст. 227 ЦК Української РСР, чинного на час укладення вищевказаного договору дарування. Разом з тим всупереч вимог ч. ст. 227 ЦК Української РСР вказаний договір дарування не був зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації. Проте відсутність державної реєстрації договору дарування не впливає на його дійсність чи чинність, оскільки за змістом чинного на той час цивільного законодавства (ч. 2 ст. 243, ст. 128 ЦК Української РСР) моментом набуття права власності на нерухоме майно за договором дарування, щодо якого дотримано нотаріальної форми, є момент передачі майна обдарованому, тобто законодавство не пов'язувало цей момент з державною реєстрацією договору. З огляду на вказане суд приходить до висновку, що [PERSON] на підставі договору дарування набув право власності на квартиру [ADDRESS]. З 1 січня 2004 р. вступив у дію новий Цивільний кодекс України, відповідно до ч. 1 ст. 182 якого право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" врегульовано відносини суб'єктів цивільного права, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Правочини щодо нерухомого майна вважаються вчиненими, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до вимог ЦК України. З 1 січня 2013 р. реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна проводить реєстраційна служба на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703. Судом встановлено, що і після вступу у дію ЦК України [PERSON] не зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS], право власності на яку до цього часу залишається зареєстрованим за [PERSON] (а.с. 13, 21). [INFO] р. [PERSON] помер (а.с. 7). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до складу спадщини після смерті [PERSON] входить і квартира [ADDRESS]. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого заповів усе належне йому майно [PERSON] (а.с. 26). Син спадкодавця [PERSON] від спадщини відмовився, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою від 23 липня 2013 р. (а.с. 50). З огляду на вказане, спадкування після смерті [PERSON] у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України має здійснюватися за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON] (а.с. 8), та діти - відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10, 11). Син спадкодавця [PERSON] від спадщини також відмовився, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою від 23 липня 2013 р. (а.с. 47). Таким чином дружина померлого [PERSON] як спадкоємець першої черги має право на спадкування після смерті чоловіка усього належного йому майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] посилаючись на те, що право власності у померлого на вказану квартиру за життя не виникло, оскільки воно не зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації (а.с. 28). Суду надані докази, які підтверджують належність права власності на квартиру [ADDRESS] померлому [PERSON], проте відсутність реєстрації права власності померлого на вказану квартиру у реєстрі прав власності на нерухоме майно робить неможливим оформлення її права на спадщину. Так відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З огляду на встановлені обставини, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, яка надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає можливі способи захисту прав, та ст. 328 цього Кодексу, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними і задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved