Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]; пральної машинки «Аско» вартістю 4900 грн., холодильника «Вірпул» вартістю 7600 грн., телевізора «Філіпс» вартістю 6000 грн., домашнього кінотеатра вартістю 2200 грн., кондиціонера «Самсунг» вартістю 2200 грн., декоративних полиць вартістю 5000 грн., автономної опалювальної системи вартістю 5200 грн., та золотих прикрас: інкрустованого браслета вартістю 8400 грн., золотої каблучки вартістю 2500 грн., золотих сережок вартістю 1500 грн., двох золотих ланцюжків вартістю 12000 грн. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що з відповідачем він знаходився у зареєстрованому шлюбі і під час шлюбу придбали вищевказане майно. В даний час шлюб між ним і відповідачем розірвано, а тому він просить провести розподіл вищевказаного майна, що є їх спільною сумісною власністю. При розподілі майна він просить надати йому у власність: холодильник «Вірпул» вартістю 7600 грн. та телевізор «Філіпс» вартістю 6000 грн., а решту перерахованого в позові майна надати у власність відповідачу, стягнувши з неї на його користь різницю вартості майна та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про поділ спільного майна, вказав, що окрім майна, переліченого в позові [PERSON], під час шлюбу вони придбали автомобіль Renault Laguna , н/з [NUMBER] , 2006 року випуску, який підлягає розподілу, просить залишити його [PERSON], стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію у розмірі 50 000 грн. Крім того, золоті прикраси дарувалися їй, є її особистим майном, підлягають виключенню з розподілу, більш того, ними розпорядився її колишній чоловік. Також просить виключити з розподілу домашній кінотеатр та телевізор «Філіпс», оскільки ними розпорядився [PERSON] Просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]; холодильник «Вірпул» вартістю 7600 грн., пральну машинку «Аско» вартістю 4900 грн., кондиціонер «Самсунг» вартістю 2200 грн., автономну опалювальну систему вартістю 5200 грн. Декоративні полиці вартістю 5000 грн. залишити [PERSON] В подальшому [PERSON] погодилась на те, щоб телевізор «Філіпс» був виділений [PERSON], а їй - декоративні полиці. В судовому засіданні сторони визначилися з вартістю майна та прийшли до згоди стосовно розподілу нерухомого майна у вигляді квартири та рухомого майна у вигляді автомобіля, згідно якого сторони погодились визнати за позивачем [PERSON] право власності на автомобіль Renault Laguna, н/з [NUMBER] , 2006 року випуску, вартістю 100 292,40 грн. та визнати за відповідачем [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], вартістю 90544 грн., без стягнення грошових компенсацій часток вищевказаного майна на користь один одного. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали погоджений з [PERSON] варіант розподілу квартири та автомобіля, крім того підтримали заявлені ними позовні вимоги в частині розподілу іншого майна, пославшись у їх обґрунтування, на обставини, викладені в позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти зустрічного позову (за винятком розподілу автомобіля та квартири) заперечують, вважають, що позовні вимоги [PERSON] необгрунтовані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала погоджений з [PERSON] варіант розподілу квартири та автомобіля, крім того підтримала свої позовні вимоги в частині розподілу іншого майна, а позовні вимоги [PERSON] в цій частині не визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи, вивчив законодавство, що регулює спірні відносини, приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна підлягають частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні сторони з 17 жовтня 1992 року знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.46). Рішенням Петровського районного суду м.Донецька від 08 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.48). Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали наступне майно: квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], вартістю 90544 грн.(за договором купівлі-продажу, укладеним 22.01.2002p.(а.с.50); автомобіль Renault Laguna , н/з [NUMBER] , 2006 року випуску, кузов [NUMBER], об»єм двигуна 1998 см3, вартістю 100292,40 грн.(а.с.105,110); пральну машинку «Аско» вартістю 4900 грн., холодильник «Вірпул» вартістю 7600 грн., телевізор «Філіпс» вартістю 6000 грн., домашній кінотеатр вартістю 2200 грн., кондиціонер «Самсунг» вартістю 2200 грн., декоративні полиці вартістю 5000 грн., автономну опалювальну систему вартістю 5200 грн., а всього на загальну суму 223 936,40 грн. З вартістю спірного майна сторони погодились. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому суд вважає можливим задовольнити частково позивні вимоги сторін і провести розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, враховуючи згоду сторін у відношенні розподілу квартири та автомобіля, суд приходить до висновку визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], вартістю 90544 грн.; пральну машинку «Аско» вартістю 4900 грн., домашній кінотеатр вартістю 2200 грн., кондиціонер «Самсунг» вартістю 2200 грн., автономну опалювальну систему вартістю 5200 грн., декоративні полиці вартістю 5000 грн., всього на загальну суму 110 044 грн. За [PERSON] визнати право власності на автомобіль Renault Laguna н/з [NUMBER] , 2006 року випуску, кузов [NUMBER], об»єм двигуна 1998 см3,вартістю 100292,40 грн., телевізор «Філіпс» вартістю 6000 грн., холодильник «Вірпул» вартістю 7600 грн., всього на загальну суму 113 892,40 грн. Виходячи з загальної вартості спірного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, доля кожної сторони в розподілі майна становить 111 968,20 грн. Різниця в вартості часток складає 1924,20 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто, згідно із вимогами ЦПК України, якщо сторона пред'явила позов, то вона сама вирішує питання про можливість зміни предмета чи підстави позову, зменшення або збільшення позовних вимог чи відмови від позову. [PERSON] не заявлені вимоги про стягнення на її користь різниці в вартості часток майна, вона не скористалась своїм правом, відповідно до ст. 31 ЦПК України, щодо збільшення розміру позовних вимог, суд за власною ініціативою не може вирішувати це питання, тому справа розглядається в межах заявлених [PERSON] вимог. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо розподілу золотих прикрас , суд виходить з вимог ст.57 СК України, згідно якої особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Враховуючи, що золоті прикраси, які перелічені в позові [PERSON], є жіночими та належать [PERSON], суд визнає їх особистою приватною власністю дружини; оскільки вони не є спільною сумісною власністю подружжя, то розподілу не підлягають. У відповідності до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на правову допомогу та витрати, пов»язані з проведенням судових експертиз. Враховуючи майновий стан відповідача [PERSON], суд вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору на користь держави у відповідності зі ст.82 ЦПК України. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до СПД [PERSON], з яким було укладено договір про надання правової допомоги від 10.01.2012 року, за умовами якого вказано розмір винагороди 2000 грн. за складання процесуальних документів; за надання консультаційних послуг та представництва в суді першої інстанції оплата договором не передбачена( а.с. 10-11). Позивачем та його представником в порушення вимог ст..60 ЦАК України не надано доказів на підтвердження сплати вищезазначеної суми за правову допомогу, а також на підтвердження витраченого часу на правову допомогу. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON]на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 2 000 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки сторонами при подачі позовів був сплачений судовий збір, а також обидві сторони понесли витрати по оплаті судових експертиз, а їх позови задоволені частково, суд вважає, що понесені сторонами судові витрати пропорційні задоволеним їх вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial