Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на наступні обставини. З 7 листопада 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 12.09.2013, з причин різних поглядів на життя, стали виникати сварки, з втратою взаємного порозуміння. Примирення між сторонами є неможливим. Фактично шлюб припинено. В судове засідання позивач [PERSON] з'явилась, підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, прохала після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд вислухавши позивача дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 07.11.2009 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі, про що було видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER], актовий запис №575, видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 4). Дошлюбне прізвище позивача -[PERSON], від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 9), яка мешкає з позивачкою. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 12.09.2013 року, з причин різних поглядів на життя, стали виникати сварки, з втратою взаємного порозуміння. Примирення між сторонами є неможливим. Фактично шлюб припинено. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, примирення вважають неможливим у зв'язку неможливістю сумісного життя, тому подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача.. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається без змін. На підставі ст. 51 Конституції України, Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, ст. ст. 3, 24, 105, 109, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved