Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просить: зобов'язати відповідача спростувати неправдиву інформацію «[PERSON] известен тем, что никогда не берет на прямую у «барыг», однако каким-то образом деньги он всеравно получал, и вот была проведена колоссальная работа по установлению каналов получения денег, выявлена целая цепочка посредников и подставных организаций через которые проходят платежи, многие факты получения г-ном [PERSON] денег задокументированы, всеми этими данными следствие располагает и готовит указанные материалы к рассекречиванию. О прямой причастности [PERSON] к указанным событиям свидетельствует и тот факт, что документ о приостановлении постановления о закрытии объекта подписал лично [PERSON]. На официальные запросы следователя [PERSON] не реагировал и отказывался выдавать любые данные кусаемые события преступления и личности преступника даже после получения решения суда о необходимости выдать документы. [PERSON] документы не выдал, а максимально затянув время, отказал в их предоставлении, сославшись на то, что у него их нет. Также интересным является тот факт, что [PERSON] подключил всю мощь аппарата для того. Чтобы [PERSON] вышел на свободу… Вся эта совокупность фактов дает ясно понять, что [PERSON] не просто знал, что в его ведомстве творятся такие дела, а он организовал всю цепочку создания проблем предприятиям и вымогательства взяток у их представителей. Конечно же, все что мы написали это косвенные факты, но есть и прямые доказательства. В том числе задержанный начальник отдела полностью подтвердил изложенные факты и добавил, что только от его управления [PERSON] в месяц получает 1,5 миллиона гривен». Зобов'язати відповідача відкликати письмові звернення, які направлені ним на адреси Державної служби України з надзвичайних ситуацій (ДСНС), Міноборони України та Генеральної прокуратури України. Стягнувши з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень та витрати, пов'язані з розглядом справи у суді. Свої вимоги обґрунтовує тим, що поширена відповідачем інформація по суті вказує на крадіжку, тобто злочинні дії, є наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. 29 серпня 2013 року, письмовими зверненнями на адресу ДСНС, Міноборони Українита Генеральної прокуратури України, з доданими до них роздруківками (зареєстровано ДСНС 07.09.2013) відповідачем була поширена недостовірна інформація,яка розміщена у мережі інтернет на сайті інтернет-видання «ОРД» [INFO] року, та яка була поширена [PERSON] додержавних органів, зазначивши, що «[PERSON] известен тем, что никогда не берет на прямую у «барыг», однако каким-то образом деньги он всеравно получал, и вот была проведена колоссальная работа по установлению каналов получения денег, выявлена целая цепочка посредников и подставных организаций через которые проходят платежи, многие факты получения г-ном [PERSON] денег задокументированы, всеми этими данными следствие располагает и готовит указанные материалы к рассекречиванию. О прямой причастности [PERSON] к указанным событиям свидетельствует и тот факт, что документ о приостановлении постановления о закрытии объекта подписал лично [PERSON]. На официальные запросы следователя [PERSON] не реагировал и отказывался выдавать любые данные кусаемые события преступления и личности преступника даже после получения решения суда о необходимости выдать документы. [PERSON] документы не выдал, а максимально затянув время, отказал в их предоставлении, сославшись на то, что у него их нет. Также интересным является тот факт, что [PERSON] подключил всю мощь аппарата для того. Чтобы [PERSON] вышел на свободу… Вся эта совокупность фактов дает ясно понять, что [PERSON] не просто знал, что в его ведомстве творятся такие дела, а он организовал всю цепочку создания проблем предприятиям и вымогательства взяток у их представителей. Конечноже, все чтомы написали это косвенные факты, но есть и прямые доказательства. В том числе задержанный начальник отделаполностью подтвердил изложенные факты и добавил, что только от его управления [PERSON] в месяц получает 1,5 миллиона гривен». Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3,28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції Українита законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо. Відповідно до частини 1, 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Слід також зазначити, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових та професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно ч.6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені). Відповідно до статті 302 ЦК України особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Жодних доказів того, що відповідач переконався у достовірності поширеної ним інформації щодо позивача в судове засідання не надано. Отже, на підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем було поширено завідомо недостовірні та неправдиві відомості у вигляді фактичних даних щодо вчинення позивачем злочинних діянь, які порушують особисті немайнові права позивача, зокрема, право на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, а тому поширенням [PERSON] у мережі Інтернет інформації щодо [PERSON], яка є предметом даного розгляду, не може кваліфікуватися як оціночне судження або критика. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, як вона була поширена. А тому вимоги щодо спростування недостовірної інформації та зобов'язання відповідача письмові звернення, які направлені ним на адреси Державної служби України з надзвичайних ситуацій (ДСНС), Міноборони України та Генеральної прокуратури України підлягають задоволенню. Позивачка також просила стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка полягає у душевних та моральних стражданнях. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує те, що позивачка є посадовою особою, оскільки віна був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим було порушено звичайний для нього спосіб життя та зазнавнегативних емоційних хвилювань (висловлення про його дії розповсюджені вмережі інтернет, та направлені до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (ДСНС), Міноборони України та Генеральної прокуратури України), тривалість цих хвилювань, та

Outcome: partial