Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Артемівську Донецької області про зобов'язання виплатити одноразову допомогу в подальшому уточнила свої позовні вимоги і просила суд стягнути солідарно з ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Артемівську Донецької області на її користь одноразову допомогу в сумі 72620 грн. В судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її чоловік [PERSON] працював на Артемівському машинобудівному заводі «Побєда труда» наладчиком зварювального обладнання. 2 вересня 1994 року він працював у другу зміну і загинув від ураження електричним струмом. Оскільки комісія, яка проводила розслідування, відмовила скласти акт по ф.Н-1 вона змушена була звернутись до суду з позовом в якому просила зобов'язати підприємство скласти такий акт. Рішенням Артемівського міського суду Донецької області від 25.06.2003р. було зобов'язано ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 02.09.1994р. о 23 годині 00 хвилин в приміщенні чергових слюсарів цеху №3 ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда», внаслідок якого був смертельно травмований [PERSON] На підставі вказаного рішення суду 27.12.2005р. відповідачем був складений акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з наладчиком зварювального обладнання 4 розряду ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда». Зазначила, що вона знаходилась з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1980 р. , від шлюбу у них народилась дитина, [PERSON], [INFO] З загиблим вони проживала однією сім'єю, на одній житловій площі, де були всі зареєстровані. Відповідно вона має право на одноразову допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку чоловіка, що передбачено п.10 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків. В порушення вимог законодавства підприємство не нарахувало та не виплатило їй одноразову допомогу. На її заяву до підприємства, в якій вона просила здійснити їй виплату одноразової допомоги у розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого вона отримала відмову в якій було зазначено, що оскільки акт про нещасний випадок було складено в грудні 2005 року тому вона з даними вимогами повинна звернутись до ФССНВВ. 13.01.2006р. вона звернулась до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Артемівську з проханням призначити і виплатити страхові виплати в зв'язку зі смертю годувальника, однак отримала відмову від 03.04.2006р. в якій зазначено, що виплати членам родини потерпілого проводяться Фондом в разі настання нещасного випадку після 01.04.2001р. Тому вона змушена була звернутись до суду з даними позовними вимогами. Зазначає, що заробітна плата [PERSON] за останні 3 місяці, що передували нещасному випадку складають за червень 1994 року - 1571085,00 крб., за липень 1994 р. - 2053872,00 крб., за серпень 1994 року - 1796900, 00 крб. Відповідно до п. 22 «Правил...» середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню з урахуванням підвищення тарифних ставок підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства. Коригування з урахуванням індексу інфляції складає: за червень 1994 року 1571085,00крб. х ( 1.021 за липень, 1,026 за серпень)= 1645783 крб, за липень 1994 р. - 2053872,00 крб. х( за серпень - 1,026) = 2107272 крб. Станом на 02.09.1994р. середня заробітна плата потерпілого за останні три місяці перед нещасним випадком складала: за червень 1994 року в сумі 1645783 крб. + за липень 1994 року в сумі 210727 2 крб. + за серпень 1994 року 1796900 крб.: 3 місяці = 1849985,00 крб. : 1000000=18,49 грн. Сумарний індекс інфляції за період з часу нещасного випадку складає: за 1994 рік 2,91 х за 1995 рік 2,817 х за 1996 рік 1,397 х за 1997 рік 1,101 х за 1998 рік 1,200 х за 1999 рік 1,192 х за 2000рік 1,258 х за 2001 рік 1,061 х за 2002 рік 0,094 х за 2003 рік 1,082 х за 2004 рік 1,123 х за 2005 рік 1,103 х 1,116 (за 2006 рік) х 1,166 (за 2007 рік) х 1,223 (за 2008 рік) х 1,123 (за 2009 рік) х 1,092 (за 2010 рік) х 1,046 (за 2011 рік) х 0,998 за 2012 рік х 1,002 за січень-травень 2013 рік = 65 грн.45 коп. Заробітна плата потерпілого станом на 01.01.2013р. з врахуванням індексу інфляції складає 18,49 грн. х 65,45 = 1210 грн. 17 коп. Підлягає до сплати одноразова допомога у сумі із слідуючого розрахунку: 1210,17грн. х 12 місяців= 14522 грн. х 5 років = 72620 грн. Просить стягнути солідарно з ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Артемівську Донецької області одноразову допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого [PERSON] у сумі 72620 грн. Просить також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 1800 грн. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно на заводі працював [PERSON] в якості наладчика зварювального обладнання цеху № 3. [INFO] [PERSON] загинув на підприємстві від ураження електричним струмом. Комісія, яка проводила розслідування, відмовила скласти акт по ф.Н-1. В подальшому суд зобов'язав підприємство скласти акт про нещасний випадок на виробництві і 27.12.2005р., на виконання рішення суду, було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з [PERSON] Зазначає, що Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», закріплюють положення щодо виникнення права на відшкодування шкоди з моменту складання акту про нещасний випадок. «Правила...» втратили свою чинність на підставі Постанови КМУ № 807 від 11.07.2001 р. Крім того 01.04.2001 року вступив в дії ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» тому, враховуючи час складання акту про нещасний випадок , виплачувати одноразову допомогу повинен ФССНВВ. Крім того звернув увагу суду на те, що нещасний випадок стався з [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння і тому розмір одноразової допомоги може бути зменшено до 50 відсотків. Вважає, що необхідно стягнути з ФССНВВ на користь позивача одноразову допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого [PERSON], відмовивши в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» - відмовити. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Артемівську Донецької області позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що на час настання смерті потерпілого [PERSON] на виробництві діяли «Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993р. №472, згідно п.п.10,39 Правил в разі смерті потерпілого на виробництві, підприємство повинно було призначити і виплатити в місячний строк одноразову допомогу особам, які мали на це право. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві здійснює такі виплати членам сім'ї потерпілих, які загинули на підприємстві після 01.04.2001р., тобто з дня набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності». У відділення ФССНВВ не має законних підстав для призначення та виплати страхових сум членам сім'ї [PERSON] За даними позовними вимогами повинно відповідати підприємство. Тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог до ФССНВВ. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] працював у ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» в якості наладчика зварювального обладнання цеху № 3. 02.09.1994р. о 23 годині 00 хвилин в приміщенні чергових слюсарів цеху №3 ВАТ «Артемівського машинобудівного заводу «Побєда труда» стався нещасний випадок, внаслідок якого був смертельно уражений електротоном [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації громадянського стану м.Артемівська 03.09.1994р., в віці 37 років від ураження технічним електрострумом. На момент смерті [PERSON] продовжував працювати на підприємстві. Рішенням Артемівського міського суду Донецької області від 25.06.2003р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» про зобов'язання скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1 позовні вимоги [PERSON] було задоволено повністю та зобов'язано ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався 02.09.1994р. о 23 годину 00 хвилин в приміщенні чергових слюсарів цеху №3 ВАТ «Артемівського машинобудівного заводу «Побєда труда», внаслідок чого був смертельно травмований [PERSON] На виконання рішення суду 27.12.2005р. ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з [PERSON] Як вбачається з акту про нещасний випадок, причиною смерті [PERSON] стало ураження електричним струмом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.02.1980 року по день смерті [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 16.02.1980 р. Відділом РАГС Артемівської міської ради. Відповідно до довідки ПП «Житловик» за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] він проживав разом з дружиною [PERSON] Публічне акціонерне товариство «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» засновано відповідно до рішення Міністерства вугільної промисловості, прийнятого наказом від 20.07.1994р. №190, шляхом перетворення Державного підприємства «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» у Відкрите акціонерне товариство «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію державних підприємств» №210/93 від 15 червня 1993р., до Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про господарські товариства». У зв'язку з приведенням Статуту товариства у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства», найменування товариства Відкрите акціонерне товариство «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» змінено на найменування Публічне акціонерне товариство «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда». Зміна найменування не є перетворенням товариства, товариство продовжує свою діяльність у попередній організаційно-правовій формі - «акціонерне товариство». Публічне акціонерне товариство «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» зберігає за собою всі права та обов'язки, що належали йому як відкритому акціонерному товариству, що підтверджується Статутом Публічного акціонерного товариства «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда», довідкою АБ №378409 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Згідно із ст .8 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. у редакції, яка діяла у зазначений період, усі працівники підлягають обов'язковому соціальному страхуванню власником від нещасних випадків і професійних захворювань. Статтею 11 цього Закону передбачено, що власник зобов'язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно до п.10 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків у випадку смерті потерпілого власник підприємства зобов'язаний виплатити одноразову допомогу сім'ї потерпілого у розмірі не менш його п'ятирічного заробітку. На підставі Закону України від 23.09.1999р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001р., Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства надавали в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі виплати й послуги, або таке право встановлено у судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992р. №6 з послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у абз.2 п.1-2 роз'яснив, що уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а вразі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. До кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце. Також відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Право на відшкодування шкоди у [PERSON] виникло з [INFO], тобто з дня смерті її чоловіка [PERSON] На час смерті [INFO] [PERSON] діяли «Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993р. №472. Згідно п.п.10,39 Правил, у випадку смерті потерпілого на виробництві, підприємство повинно було призначити та виплатити в місячний строк одноразову допомогу особам, які мали на це право.: п.39 «Одноразова допомога виплачується потерпілому у місячний термін з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а у разі смерті потерпілого - з дня його смерті особам, які мають на це право». П.10 «Розмір одноразової допомоги встановлюється колективним договором (угодою, трудовим договором). У разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не менше п'ятирічного заробітку. Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено факт невиконання потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, розмір одноразової допомоги може бути зменшено в порядку, що визначається трудовим колективом за поданням власника та профспілкового комітету підприємства, але не більше як на 50 відсотків. Вина потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, але не для відмови у такому відшкодуванні. Колективним договором ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» від 1994р. передбачено в розділі 6 «Умови та охорона праці», згідно до таблиці 1 п.6.8., у відповідності із Законом України «Про охорону праці» в разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги складає п'ятилітній заробіток потерпілого. Якщо пошкодження здоров'я настало не тільки з вини адміністрації заводу, а і внаслідок порушення потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, то колективним договором передбачено зменшення розміру одноразової допомоги диференційно за різні порушення з боку працівника. Підставою для призначення страхових виплат є акт Н-1. У разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров'я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення застрахованою особою нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги підлягає зменшенню, але не більше як на 50 відсотків. Відсоток зменшення розміру одноразової допомоги визначається рішенням комісії з питань охорони праці підприємства. Як вбачається з акту форми Н-1 від 27.12.2005р., рішення комісії з питань охорони праці ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» про зменшення розміру одноразової допомоги не приймалось, хоча однією з причин настання нещасного випадку і зазначено перебування потерпілого в стані алкогольного сп'яніння. Таким чином належним позивачем по справі є ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда». Намагання ВАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» перекласти відповідальність за нещасний випадок 1994 року на ФССНВВ, який діє з 01.04.2001р. згідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» доводів позову не спростовує. Розглядаючи питання відповідальності ФССНВВ, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФССНВВ слід відмовити із слідуючих підстав. Відсутні юридичні та фактичні підстави для задоволення такого позову, а саме: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві здійснює такі виплати членам сімей потерпілих, які загинули на виробництві після 01.04.2001р., тобто з часу вступу в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно п.п.10,39 Правил в разі смерті потерпілого на виробництві, підприємство повинно було призначити і виплатити в місячний строк одноразову допомогу особам, які мали на це право. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві здійснює такі виплати членам сім'ї потерпілих, які загинули на підприємстві після 01.04.2001р., тобто з дня набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності». У відділення ФССНВВ не має законних підстав для призначення та виплати страхових сум членам сім'ї громадянина [PERSON], провина Фонду відсутня, оскільки з вини підприємства не було нараховане та виплачено одноразову допомогу. За таких обставин суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань слід відмовити у повному обсязі. Під час виникнення спірних правовідносин, діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (далі Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, які є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини по відшкодуванню шкоди власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків. Відповідно до п. 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці". Згідно до ст. 456 ЦК УРСР (1963 року), у випадку завдання громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків, організація, відповідальна за шкоду, зобов'язана відшкодувати потерпілому в повному обсязі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому одноразову допомогу у встановленому законом порядку. Не заслуговують на увагу ствердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки цивільним законодавством на позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю позовна давність не поширюється. Положення ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» передбачають, що компенсація працівниками втрати частини заробітної плати у звзязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання ціна на споживчі товари і тарифі на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до наданих Законами (Кодексом законів про працю України, законами України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди» та іншими нормативно-правовими актами) прав, підприємства самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами встановлюють форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», конкретні розміри тарифних ставок (окладів) працівників підприємства встановлюються самостійно в колективному договорі або іншому локальному документі з дотриманням норм законодавства, генеральної, галузевих (регіональних) угод. Згідно із п. 22 Правил середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку визначається за 12 або 3 останні повні календарні місяці, що передували каліцтву. Відповідно до волевиявлення позивачки, до розрахунку взято заробітну плату [PERSON] за 3 місяці, що передували даті настання нещасного випадку. Компенсація проводиться на індекси росту цін (інфляції), офіційно визначені та опубліковані Міністерством статистики України за відповідні місяці. Відповідно до довідки відповідача з 02.04.2001 року в штатному розпису підприємства було виключено таку штатну одиницю як наладчик зварювального обладнання у зв'язку із зменшенням структурних підрозділів заводу і відсутністю такою структурної одиниці як цех ланцюгів №3. Розраховуючи розмір одноразової допомоги суд виходить зі слідуючого: Згідно облікових рахунків заробітної плати, наданих відповідачем ПАТ «Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» за 1994 рік, заробітна плата [PERSON] за червень 1994 року складала 1571085крб., за липень 1994 року - 2053872 крб., за серпень 1994 року - 1796900крб. З врахуванням індексу інфляції зарплата складає: за червень 1994 року 1571085,00крб. х 1.021 (за липень) = 1645783 крб. за липень 1994 року 2053872,00крб. х 1,026 (за серпень) = 2107272 крб. Таким чином, станом на 02.09.1994р. середня заробітна плата потерпілого за останні три місяці перед нещасним випадком складала: (за червень 1994 року в сумі 1645783 крб. + за липень 1994 року в сумі 2107272 крб. + за серпень 1994 року 1796900 крб.) / 3 місяці = 1849985 крб. : 1000000=18,49грн. Сумарний індекс інфляції за період з часу нещасного випадку складає: За 1994 рік 2,91 х за 1995 рік 2,817 х за 1996 рік 1,397 х за 1997 рік 1,101 х за 1998 рік 1,200 х за 1999 рік 1,192 х за 2000 рік - 1,258 за 2001 рік- 1,061 х за 2002 рік 0,094 х за 2003 рік 1,082 х за 2004 рік 1,123 х за 2005 рік 1,103 х 1,116 (за 2006 рік) х 1,166 (за 2007 рік) х 1,223 (за 2008 рік) х 1,123 за 2009 рік х 1,092 за 2010 рік х 1,046 за 2011 рік х 0,998 за 2012 рік х 1,002 за січень-травень 2013 рік = 65,45. Заробітна плата потерпілого станом на 01.01.2013р. з урахуванням індексу інфляції складає 18,49грн. х 65,45 = 1210,17грн. Підлягає до сплати одноразова допомога у сумі 1210,17 грн. х 12 місяців х 5 років = 72620 грн. Таким чином з ПАТ Артемівський машинобудівний завод «Побєда труда» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню одноразова допомога у розмірі 72620 грн. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, пов'язані з правовою допомогою у сумі 1800 грн. На обґрунтування цих вимог позивач надала угоду про надання правової допомоги від 01.10.2007 р. укладену між нею та [PERSON] на сплату 1800 грн. на правову допомогу, розрахунок вартості послуг, розрахункові квитанції по сплаті [PERSON] 1800 грн. Згідно зі ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать також витрати на правову допомогу. Ст. 84 ЦПК України передбачає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлено Законом України «Про граничний розмір компенсації і витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Даним Законом було затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ у розмірі 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якою ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги [PERSON], який приймав участь у розгляді справу у суді, у розмірі 1800 грн. підтверджені документально і підлягають задоволенню у сумі 1800 грн., оскільки понесена сума витрат не перевищує граничний розмір компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи, встановлених законом (з урахуванням часу, на протязі якого представник [PERSON] приймав участь у слуханні справи - 13 годин. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнявся від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 726 грн. 60 коп.

Outcome: approved