Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що відповідач визнаний винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП за участю автомобіля «Тойота Камрі», що був застрахований позивачем. Таким чином, застрахованій особі було виплачено позивачем страхове відшкодування та понесено інші витрати на загальну суму 19419,23 грн. В свою чергу, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа». Так, ПрАТ «УСК «Княжа» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 13751,63 грн. та на даний час невідшкодована сума страхового відшкодування становить 5667,60 грн. З оглядку на викладене позивач просить стягнути з відповідача не відшкодовану суму в розмірі 5667,60 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 229,40 грн. Позивач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, але в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої останній підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання згідно поштового повідомлення, до суду не прибув та причини неявки суду не повідомив. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість вирішення справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Враховуючи специфіку виниклих правовідносин та виходячи з предмету спору, суд вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини врегульовано Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 21.02.2012 року відбулося ДТП за участю відповідача, який керував автомобілем ВАЗ-2106 та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», що був застрахований позивачем. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 05.04.2012 року відповідача було визнано винним за ст.124 КУпАП у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідно до страхового акту №157 від 04.04.2012 року та на підставі висновку експертизи №4772 від 07.03.2012 року та належних рахунків-фактур ТОВ «ТойотаІНЖПРОЕКТ», позивачем виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 18563,11 грн. на користь застрахованого власника автомобіля «Тойота» - учасника вказаного вище ДТП. Крім того, позивачем також понесені інші фактичні витрати згідно квитанцій в матеріалах справи, що разом із виплаченими страховими коштами становить 19419,23 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа», яке сплатило компенсацію стахового відшкодування на користь позивача в розмірі 13751,63 грн., що підтверджується належним платіжним дорученням в матеріалах справи. Отже, невідшкодована різниця компенсації страхового відшкодування становить 5667,60 грн. Відповідно до приписів ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивачем обґрунтовано позовні вимоги відповідним обставинами викладеними вище та які підтверджуються належними доказами в матеріалах справи, та які відповідачем не спростовані. Таким чином, у відповідача існує обов'язок погасити залишок невідшкодованої суми страхової виплати. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судове рішення ухвалане на користь позивача, суд також вважає за можливе задовольнити вимоги щодо стягнення з відповідачів судових витрат, сплачених при поданні позовної заяви в розмірі 229,40 грн., що підтверджується належною квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved