Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

Позивачі за основним позовом звернулись до суду з позовом до [PERSON], яким просять визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]; усунути перешкоди у користуванні позивачами вказаною квартирою, шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення; зобовязати Московський РВ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Харківської області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В обґрунтуванні своїх доводів позивачі зазначають, що є власниками квартири [ADDRESS], в якої також і проживають разом з [PERSON] та зареєстровані по вказаної адреси. Окрім них, в квартирі зареєстрований відповідач з 1999р., оскільки на той час зі згоди власників прописаний тимчасово доки не придбає особисте житло. Квартира складається із трьох кімнат. Коли [PERSON] була неповнолітньою, проживала разом із матірю [PERSON], в інших кімнатах проживали матір [PERSON] та брат [PERSON] На сьогоднішній час [PERSON] як власник частини квартири має бажання мешкати в окремої кімнаті. Відповідач веде аморальний спосіб життя, влаштовує бійки, участі в поточних, капітальних ремонтах не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач обмежує право позивачів користуватися квартирою, останні не бажають сумісно мешкати. Також позивачі підтвердили факт, того, що у березні 2013р. замінили замки у квартирі і з того часу відповідач в квартирі не проживає. Позивачі, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердили вищевикладені обставини і просять вимоги позову задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав й звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] і [PERSON], яким просить визнати за [PERSON] право користування спірною квартою; усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення до квартири. Не погоджуючись з вимогами первинного позову, відповідач, обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову зазначає, що як член сімї основного наймача батька [PERSON] у 1973р. вселився у спірну квартиру і був прописаним до 1979р. Вдруге поселився і прописався зі згоди на той час власників квартири матері [PERSON] і сестри [PERSON] у червні 1999р. і проживав в квартирі до березня 2013р. [PERSON] тривалий час в квартирі не проживала, тому разом із матірю утримували житло, сплачували комунальні та інші послуги. В подальшому, мешкаючи разом із відповідачами, [PERSON] ніяких перешкод не чинить, проживає у своєї кімнаті, де самостійно робив ремонтні роботи, віддає свою пенсію за інвалідністю матері в якості сплати комунальних послуг. 10.03.2013р. відповідачі спровокували бійку і повідомили, що знятий з реєстраційного обліку рішенням суду. 11.03.2013р. відповідачі замінили замки на вхідній двері, чим не надали доступу до квартири, де залишились речі, меблі тощо, чим позбавили місця проживання, іншого житла [PERSON] не має, тому вимушений ночувати у друзів, в гаражі тощо. Просить зустрічний позов задовольнити, відмовити у задоволені основного позову. Представник [PERSON] підтримав позицію позивача за зустрічним позовом і просить його задовольнити. Третя особа в судове засідання не зявились, будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, надавши до суду заяву про слухання справи за її відсутністю. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги первісного позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги зустрічного позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що квартира № 13, яка розташована по вул. Гв. Широнінців, 18-«в» в м. Харкові зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] У квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], та з 1999 року [PERSON] Такі факти підтверджено витягом про державну реєсрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», копією свідоцтва про право власності, довідкою КП «Жилкомсервіс», дільниця № 34 від 02.09.2013р. (а.с.14-21,55). Встановлено, і не заперечується сторонами, що зі згодою власників [PERSON] та [PERSON] у 1999р. у спірну квартиру прописаний [PERSON] як член сімя власника. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Посилання позивачів за первісним позовом на той факт, що на сьогоднішній час [PERSON] не має права користуватися спірною квартирою, оскільки його матір [PERSON] не є власником квартири, а з позивачами не веде спільне господарство, на думку суду є помилковим і не відповідає вимогам ст.. 64, ч.4 ст. 156 ЖК України. Далі, у відповідності до положень ст.. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що у березні 2013р. власниками квартири змінено вхідні замки до двері квартири, і з цього часу і вказаної причини [PERSON] в спірній квартирі не мешкає. Такий факт підтверджується і заявами [PERSON] до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Х\\о, що містяться на а.с. 57-61, рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.05.2013р. (а.с.40). При таких встановлених обставинах, вимоги позивачів [PERSON] і [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, необґрунтовані та спростовуються вищевикладеним. Далі, позивачі за первісним позовом просять усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення відповідача із квартири. Між тим, з боку позивачів жодним доказом не підтверджено своїх доводів щодо чинення перешкод з боку [PERSON] Ствердження про його аморальний спосіб життя, систематичне порушення правил співжиття тощо є голослівними та не доведеними. Отже, позивачами за первісним позовом не надано тих доказів, що є підставами для виселення [PERSON], які чітко передбачені положеннями ст. 116 ЖК України, тому вимоги позову і в цієї частині задоволенню не підлягають. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати за ним право користування квартирою № 13 у будинку № 18-«в» по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові. Разом з цим, суд відмовляє позивачу в цієї вимоги, оскільки судом встановлено, що останній з 1999р. зареєстрований і постійно до березня 2013р. у вказаній квартирі проживає, нею користується, в його кімнаті знаходяться меблі, побутові та особисті речі, і додаткового рішення в цієї частині не потрібно. Далі, як встановлено текстом вище, з боку відповідачів за зустрічним позовом чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою [PERSON], тому у відповідності до вимог ст. 156 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд вважає, що вимоги останнього в цієї частині обґрунтовані та доведені, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial