Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, на суму 4 885 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником автомобіля ВАЗ 211540 110 42 ЗНГ, державний номер [NUMBER]. 8 жовтня 2012 р. він довірив керування своїм автомобілем [PERSON]. Того ж дня, близько 13 год. 10 хв., відповідач, керуючи автомобілем «Рено Трафік», під час руху заднім ходом здійснив наїзд на його автомобіль, який знаходився по проспекту Леніна м. Олександрії в нерухомому стані. Внаслідок зіткнення було пошкоджено передній бампер його, позивача, автомобіля. За порушення Правил дорожнього руху відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Про характер пошкодження автомобіля свідчить довідка, видана інспектором ВДАІ. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 4 885 грн. 60 коп., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження від 12 жовтня 2012 р. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати шкоду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що він за свій кошт відновив пошкоджений автомобіль, витративши на це близько 5000 грн. Розмірвідновлювального ремонту автомобіля підтверджується висновком автотоварозначого дослідження і становить 4 885 грн. 60 коп. За даними ВДАІ власником автомобіля «Рено Трафік» є відповідач. Він, позивач, намагався отримати відшкодування через страхову компанію, з якою відповідач нібито уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зателефонувавши до компанії, однак на телефонний дзвінок ніхто не відгукнувся. У нього виникли сумніви щодо легітимності договору страхування. Він, як власник транспортного засобу, також уклав договір обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності, однак до свого страховика не звертався та обрав інший спосіб захисту своїх цивільних прав - шляхом стягнення збитків з власника джерела підвищеної небезпеки, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Останній відшкодовувати йому шкоду відмовляється. Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явився. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення та доводи позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що 8 жовтня 2012 р. близько 13 год. 10 хв. власник автомобіля «Рено Трафік» [PERSON], керуючи цим транспортним засобом по проспекту Леніна м. Олександрії, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності даного маневру, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 211540 110 42 ЗНГ, державний номер [NUMBER] , що перебував в нерухомому стані та належить позивачеві [PERSON] В порушенні Правил дорожнього руху судом визнано відповідача . Порядок та умови відшкодування шкоди регулюється статтями 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, відповідно до яких умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2012 р. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Цей Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика ( стаття 9 цього Закону). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В цьому випадку для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву ( ст. 35 Закону). Згідно ст. 1194 ЦПК України особа, яка застрахувала свою цивільно - правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з пояснень позивача, він як власник транспортного засобу застрахував свою цивільно - правову відповідальність, однак при цьому на підтвердження зазначеної обставини не надав відповідних доказів , як і доказів того , чи звертався він до страховика заподіювача шкоди з метою виплати йому страхового відшкодування, чи приймалося рішення про виплату страхового відшкодування, якщо відмовлено, то з яких підстав. Якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд цього рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє особу, вона має право подати позов щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. Отже, як свідчать обставини справи, позивач, як власник транспортного засобу за умови укладення з ним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності мав би дотриматися порядку відшкодування спричиненої йому шкоди, але його не дотримався. Водій як власник забезпеченого транспортного засобу несе майнову відповідальність лише у разу недостатності страхового відшкодування і сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. З урахуванням викладеного підстав для задоволення позову суд не вбачає. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивачеві не компенсуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed