Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

28 лютого 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 29.01.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 51М-07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 60000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22 % на рік. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з Публічним акціонерним товариством «Акцент - Банк» та [PERSON] договорів поруки. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 156 767,69 грн., та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10 000 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовлено (а.с.123-125). Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 127-130). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 51М-07 від 29.01.2007 року [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 60000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% річних на умовах і строк, передбачений договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 51М-07 від 29.01.2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Також з метою виконання [PERSON], зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки від 29.01.2007 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2008 року було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 51М-07 від 29.01.2007 року у розмірі 63056,17 грн., яка станом на 05.11.2007 року складалася з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51663,33 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9520,35 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 1872,49 грн. Дане рішення суду набрало законної сили та було повністю виконано, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2010 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся до суду із позовом з проханням стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 51663,33 грн. Відповідно до цього позивач розрахував заборгованість по процентам за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Оскільки заборгованість за тілом кредиту вже була стягнута, суд 1 інстанції дійшов висновку про відсутність можливості перевірити правильність розрахунків з нарахування заборгованості за процентами та пені, оскільки позивач перерахунок заборгованості за кредитом з урахуванням сплаченої заборгованості за тілом кредиту суду не надав. При цьому суд посилався на ч. 3 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням, у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги не підтверджені матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Однак з вказаними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Судом встановлено і з цим погоджується колегія суддів, що відповідно до укладеного договору № 51М-07 від 29.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 60000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах і строк, передбачений договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 51М-07 від 29.01.2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Також з метою виконання [PERSON], зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки від 29.01.2007 року. Також встановлено, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2008 року було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 51М-07 від 29.01.2007 року у розмірі 63056,17 грн., яка станом на 05.11.2007 року складалася з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51663,33 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9520,35 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 1872,49 грн. Дане рішення суду набрало законної сили та було повністю виконано, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2010 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості, в тому числі по відсоткам та пені, тому висновок суду щодо неможливості перерахунку заборгованості, враховуючи виконане рішення суду є помилковим, а тому, враховуючи положення ст.. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором, яка існувала станом на 05.11.2007 року у розмірі 63056,17 грн. та складалася з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51663,33 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9520,35 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 1872,49 грн., на підставі вищевказаного рішення суду, повністю виплачена, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2010 року, то стягненню підлягає лише заборгованість по відсоткам за користування кредитом, починаючи з дати на яку їх було нараховано та стягнуто за рішенням суду, закінчуючи датою виконання рішення суду, в тому числі погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51663,33 грн., а саме: з 05.11.2007 року по 29.07.2010 року, а в іншій частині позову слід відмовити. Приймаючи до уваги розрахунок заборгованості по відсоткам, наданий позивачем, обсяг зобов'язань, виконаних за рішенням суду та виходячи з умов кредитного договору (п.4.3, відповідно до якого при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту відсотки за користування кредитом становлять 40 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості, а не 22%, передбачені п. 4.1), колегія суддів прийшла до висновку, що заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 06.11.2007 року по 29.07.2010 року становить 55 878, 38 грн. Зазначена сума заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає стягненню в солідарному порядку лише з [PERSON], [PERSON], оскільки договір поруки № 167 з ПАТ «Акцент-Банк» був укладений 20.10.2010 року, тобто після строку в межах якого підлягають стягненню відсотки за користування кредитом (з 06.11.2007 року по 29.07.2010 року). Отже, в задоволенні позовних вимог позивача до ПАТ «Акцент-Банк» також слід відмовити. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] також на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial