Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року, від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з Позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з січня 2013 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного сану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2027, та стягнути з [PERSON] на її ([PERSON]) користь щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмові заперечення на позов, де позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю та просить їх задовольнити, позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнає частково в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини. Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року (а.с.5). Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з 09 січня 2013 року, на даний час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Судом встановлено, що від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду Відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також відповідно до роз'яснень, що містяться у п 14. Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Оскільки позивач в позові одночасно із вирішенням питання про розірвання шлюбу просить суд розглянути позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання доньки, і із матеріалів цивільної справи вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру виплати коштів на утримання дитини, суд вважає, що в даному випадку між сторонами виник спір з цього приводу, який повинен бути вирішений у судовому порядку. Судом встановлено, а сторонами не спростовувалось, що інших дітей окрім доньки - [PERSON], відповідач не має, стягнення по виконавчих листах із відповідача не проводиться. Судом також встановлено, а сторонами визнана та обставина, що вказана дитина проживає разом із з Позивачем. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожитковий мінімум на 2013 рік в Україні встановлюється ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2013 рік" від 6 грудня 2012 року та визначений для дитини віком до 6 років у наступних розмірах: з 01 січня пo 30 листопада 2013 року у розмірі 972 гривні, а з 01 пo 31 грудня 2013 року у розмірі 1 032 гривень. Суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров'я, розмір його періодичного доходу у вигляді заробітної плати, обов'язок відповідача сплачувати аліменти на неповнолітню доньку, матеріальне становище позивача, й виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, приходить до висновку про необхідність шлюб розірвати та стягнути з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки до її повноліття, починаючи з 17 квітня 2013 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Визначаючи розмір аліментних платежів у вказаному розмірі (1/9 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача), суд також виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд зауважує, що розмір таких встановлених судом періодичних платежів, виходячи із розміру заробітної плати відповідача, у їх грошову вираженні перевищує відповідний прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, тобто є достатнім для повноцінного утримання дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме: розірвати шлюб, що був укладений між сторонами і зареєстрований 23 грудня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного сану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2027, та стягнути з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання доньки до її повноліття, починаючи з 17 квітня 2013 року. В решті позову відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Також відповідно до приписів ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення про розірвання шлюбу, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 грн. У зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 24, 55, 114, 180, 181, 182,183,191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215, 294, 376 ч.1 п.1 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

Outcome: partial