Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 22 березня 2013 року приблизно о 19-30 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль Ноnda Ассогсі державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до укладеного договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1401-13-00004 від 17.01.2013 року належний позивачу автомобіль було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яка акредитована банком, в якому позивач на підставі кредитного договору № 30/22/080610 від 08.06.2010 року отримав у кредит грошові кошти на придбання зазначеного автомобіля. Після настання страхового випадку позивач звернувся до страховика з відповідною заявою і наступним наданням усіх необхідних документів. Листом від 21 травня 2013 року № 03/2989 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.п. 16.1.5. п. 16.1 р. 16 Договору страхування. Для визначення розміру завданої шкоди, позивач звернувся до спеціаліста, який у висновку 3622/ИС від 06.08.2013 року визначив, що розмір завданої матеріальної шкоди становить - 172850,00 гривень. Розділом 5 Умови страхування КАСКО, ДЦВ, ДНВ частини 1 Договору страхування визначено, що страхова сума КАСКО становить 140000,00 гривень. Зазначена сума є сумою страхового відшкодування, яке повинна бути виплачена позивачу відповідачем. В зв'язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 140000,00 гривень, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 1000,00 гривень та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1400,00 гривень. Позивач у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, та просив їх задовольнити. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення в яких позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 17 січня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1401-13-00004. Предметом страхування вказаного договору є транспортний засіб «Хонда» державний реєстраційний [NUMBER]. 26 березня 2013 року до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся позивач з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 22 березня 2013 року о 19 год. 30 хв. в м. Ровеньки сталося ДТП, внаслідок якого сталося пошкодження. Згідно власноручно написаних позивачем обставинах настання події, останній зазначив, що 22 березня 2013 року о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Ровеньки, траса смт. Кленовий керуючи своїм транспортним засобом з незрозумілих для нього причин автомобіль злетів в посадку, він відчув біль в районі голови і грудей, в результаті вказаних обставин транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказана подія на думку відповідача має тільки ознаки страхового випадку, передбаченого договором, та сама по собі не спричиняє обов'язку страховика здійснити страхове відшкодування відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про страхування», п. 10.3.4, п. 10.3.16 Договору. Згідно до п. 9.3.2 п. 9 Договору страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої страхувальником інформації і документів і оскільки вказаний випадок мав лише ознаки страхового випадку ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група» прийняло рішення про самостійне встановлення причин та обставин такого випадку. 18 квітня 2013 року відповідач звернувся з листом № 03/2495 до ДП Центру експертних досліджень з проханням провести транспортно- трасологічне та трасологічне дослідження, на вирішення якого поставити наступне запитання: чи могли утворитись пошкодження зафіксовані на автомобілі «Хонда Акорд» державний дійний [NUMBER], внаслідок описаного механізму пригоди. За результатами проведеного дослідження експертом ДП Центру експертних досліджень» було складено висновок експертного транспортно-трасологічного та трасологічного дослідження № 061-13 від 29 квітня 2013 року. Згідно мотивувальної частини вказаного висновку зазначено, що складена співробітниками госавтоінспекції схема не відображає дійсний склад речової обстановки заявленого місця ДТП та не відповідає дійсному місцезнаходженню зони стороннього механічного впливу, наявність якої вказана у передній частині автомобіля. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання - свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання випадку. Тому відповідач і був вимовити у виплаті страхового відшкодування. Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Комерційний банк «БМ Банк» в судове засідання не зявився. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах. На час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 березня 2013 року цивільно-правова відповідальність позивача, який є власником автомобіля «Хонда» державний реєстраційний [NUMBER], та є винним в скоєнні даного ДТП, була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 991 ЦК України. Так, зокрема, але не виключно, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: - навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; - вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; - подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; - одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; - несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; - наявності інших підстав, встановлених законом. З висновку експертного транспортно-трансологічного дослідження № 061-13 від 29 квітня 2013 року вбачається, що пошкодження, які зазнав автомобіль позивача, не могли бути наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 березня 2013 року (а.с.85-98). Згідно мотивувальної частини вказаного висновку зазначено, що складена співробітниками госавтоінспекції схема не відображає дійсний склад речової обстановки заявленого місця ДТП та не відповідає дійсному місцезнаходженню зони стороннього механічного впливу, наявність якої вказана у передній частині автомобіля. Статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно з п.п.1.3, 1.5, 1.7, 1.8 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів (у тому числі для вирішення питання про порушення адміністративної чи кримінальної справи), посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб можуть виконуватись експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Підставою проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридична або фізична особа) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також об'єктів, що надаються. Експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів. З викладених положень вбачається, що експертні дослідження проводяться фахівцями відповідних експертних установ на підставі письмових заяв (листів) замовника. Чинним законодавством не встановлено, що визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків може здійснюватися лише судовими експертами під час проведення експертизи призначеної судом. Будь-яких доказів того, що наданий відповідачем висновок експерта є необґрунтованим та/або складений з порушенням вимог чинного законодавства матеріали справи не містять. Клопотань про призначення судової експертизи до суду не надходило. З наведеного вбачається, що позивачем було подано до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» неправдиві відомості про факт настання страхового випадку 22 березня 2013 року, а тому страховик обґрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування .

Outcome: dismissed