Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -- доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2012 року. Від проживання з відповідачем у шлюбі вони мають доньку [PERSON], [INFO], на яку відповідач зобов'язаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Подружні стосунки з відповідачем припинені в травні 2013, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів на неповнолітню доньку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі, але просила стягувати аліменти, починаючи з 01 грудня 2013 року, а не з дня подачі заяви до суду. Відповідач [PERSON] згідно ухвали судді від 05 червня 2013 року, був допитаний в якості відповідача Деснянським районним судом м. Києва. Відповідно до журналу судового засідання від 22 липня 2013 року та доданих матеріалів, які [PERSON] подав до суду, відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. В обґрунтування своєї позиції він повідомив, що не ухилявся від утримання дитини, оскільки платив аліменти [PERSON] на доньку 29.05.2013 р. - 1700 гривень; 15.06.2013 р. - 1 000 гривень; 20.07.2013 р. - 1000 гривень. У подальшому відповідач зобов'язався самостійно кожного місяця перераховувати аліменти. Відповідач просив суд в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів відмовити. Він не заперечував проти того, щоб справа слухалась у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від цього шлюбу сторони мають доньку, яка знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітньої доньки відповідач, згідно діючого законодавства, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог [PERSON] і не вказав суду джерела таких доказів. Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю - в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 229 (двісті двадцять дев'ять гривень) гривень 40 копійок.

Outcome: approved