Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, 19.08.2013 року звернувся громадянин [PERSON], який просив визнати за ним право власності на нежитлові споруди та приміщення автогосподарства ГУМВС України в Одеській області за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за часів СРСР, за вказаною адресою було відведено земельну ділянку та за проектом зведено нежитлові будівлі та приміщення автогосподарства Одеського обласного управління Міністерства внутрішніх справ УРСР, а згодом і України. Після набуття незалежності Державою України, частка документації відносно зведення вище вказаної споруди було втрачено, а з боку ГУМВС України в Одеській області, не було вжито належних заходів із відновлення технічною та будівельної документації на зазначені нежитлові будівлі та приміщення, а також не було вжито будь-яких дії із належного оформлення прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на норми ст. ст. 316, 317, 319 та 321 Цивільного Кодексу (ЦК) України, позивач в своєму позові, пояснив, що він - [PERSON], як колишній співробітник та пенсіонер органів внутрішніх справ, особисто брав участь в будівництві та облаштуванні автогосподарства ГУМВС України в Одеській області, а відтак, як громадянин України, має право претендувати на визнання за ним речових прав щодо вказаної споруди. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав частково, просив задовольнити зустрічний позов МВС України та розглянути позовну заяву за його відсутністю. Відповідачі у судове засідання не з'явились, представники МВС України та ГУМВС України в Одеській області надали суду письмові заяви, згідно яких позовні вимоги [PERSON] просили відхилити, задовольнити зустрічний позов МВС України та розглянути позовну заяву за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені первісні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а вимоги зустрічного позову МВС України обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Як зазначено ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в ході судового розгляду та не заперечується сторонами, рішенням виконкому Одеської міської ради від 19.02.1964 року № 101 Управлінню охорони громадського порядку Одеського промислового облвиконкому було відведено земельну ділянку загальною площею 1,5 га за рахунок зеленої смуги між південно-західним масивом та шкільним аеродромом для будівництва гаражу та стоянки автомобілів. В 1980 році відповідні нежилі приміщення були побудовані, введені в експлуатацію та використовуються за цільовим призначенням з метою зберігання, ремонту тощо відомчого автотранспорту ГУМВС України в Одеській області, що підтверджується довідкою-витягом Одеського міського управління земельних ресурсів (земельна ділянка має назву: [NUMBER] та розташована за адресою: [ADDRESS]. Власник (користувач) Автогосподарство ГУМВС); листом управління з питань державного нагляду у сфері пожежної безпеки ГУ МПС України в Одеській області № 17-1131 від 19.04.2011 року; листом державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області від 21.06.2011 № 31/3157 тощо. УОГП в подальшому неодноразово перейменовувалось, в тому числі в Управління внутрішніх справ Одеської обласної Ради народних депутатів, УМВС України в Одеській області, ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до фактичних обставин, нормативів, що діяли за часів СРСР - Одеське обласне управління внутрішніх справ, що є структурним підрозділом МВС України, фактично набуло право власності на спірні споруди понад 40 років потому, законно та відкрито володіючи спорудами автогосподарства, орган внутрішніх справ не набув формалізованої реєстрації таких своїх прав на спірне майно у відповідності до чинного законодавства України. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе застосувати ст. 344 ЦК України - „Набувальна давність", згідно частини 1-ї якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років - набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Ставши правонаступником органів внутрішніх справ УРСР, зокрема управління внутрішніх справ Одеського облвиконкому ради народних депутатів - органи внутрішніх справ незалежної України фактично отримали (успадкувала) у виключно добросовісний засіб майном, що належало аналогічним органам СРСР та УРСР та починаючи із серпня (грудня) 1991 року, відкрито та добросовісно володіє майном, зазначеним в позові. Розглядаючи вимоги зустрічного позову, відносно визнання права власності на нежитлові будівлі автогосподарства ГУМВС України в Одеській області саме за Міністерством внутрішніх справ України, суд виходить із того, що у відповідності до ч. ч. 1 та 2, ст. 326 ЦК України - у державній власності є майно, у тому числі і грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про управління об'єктами державної власності" - суб'єктами управління об'єктами державної власності зокрема, є міністерства та інші органи виконавчої влади. Згідно п.1, ч.2 „Положення про Міністерство внутрішніх справ України", затвердженого Указом Президента України № 383/2011, від 06.04.2011 року, „Міністерство внутрішніх справ України, входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та реалізації державної політики у сфері захисту прав і свобод людини та громадянина, власності, інтересів суспільства і держави від злочинних посягань..." За таких обставин та у відповідності до наведених загальних та спеціальних норм матеріального права - суд вважає за правомірне, визнати право власності на спірні будівлі (споруди) автогосподарства ГУМВС України в Одеській області, саме за профільним міністерством, що є самостійним органом виконавчої влади держави та має усі правові підстави на здійснення усього обсягу прав власника, що діє від імені та в інтересах Держави відносно зазначеного в позові нерухомого майна. Відповідно ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Як вказує ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 19 Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Таким чином наявне рішення суду, може бути підставою для відповідної державної реєстрації прав за Державою в особі МВС України за зустрічним позовом на спірне нерухоме майно автогосподарства ГУМВС України в Одеській області. Відповідно ч.1, ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (звільнення від доказування). Позивач за первісним позовом, не надав до суду доказів, визначених в ст. 57 ЦПК України, які б свідчили про правові підстави заявлених в позові, а надані первісним позивачем обґрунтування своїх позовних вимог є - нікчемними та такими, що не можуть бути прийняті судом.

Outcome: approved