Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь 197 450 грн. завданої моральної шкоди та 1000 понесених на правову допомогу, стягнути з [PERSON] на її користь 197 450 грн. завданої моральної шкоди та 1000 грн. понесених на правову допомогу, стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь 5680 грн. 27 коп. на поховання та 2550 грн. завданої [PERSON] моральної шкоди, стягнути з Міжобласної дирекції "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно -страхова компанія" на її користь 5680 грн. 27 коп. на поховання та 2550 грн. завданої [PERSON] моральної шкоди Свої вимоги мотивувала тим, що 09 липня 2010 року близько 23 годин 00 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить третій особі [PERSON], рухаючись по вул. І.Приходька м.Кременчука, на перехресті даної вулиці та вулиці Котлова допустив зіткнення з мотоциклом "Ямаха" без державного реєстраційного номеру, яким керував водій [PERSON], та на якому в якості пасажира перебував її син [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її син [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. За даним фактом ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області було порушено кримінальну справу № 103325027 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, водіям [PERSON] та [PERSON] було пред"явлено звинувачення в скоєнні ними вказаного вище злочину, а вона визнана потерпілою по даній кримінальній справі. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.10.2011 року [PERSON] від кримінальної відповідальності по даній кримінальній справі звільнено на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.03.2012 року [PERSON] від кримінальної відповідальності по даній кримінальній справі звільнено на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року. Цивільний позов, який був нею заявлений по даній кримінальній справі до вказаних вище відповідачів судом було залишено без розгляду для подальшого розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.14 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року амністія не звільняє від обов"язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Внаслідок скоєння [PERSON] та [PERSON] злочину їй завдана матеріальна та моральна шкода. Так, на поховання її сина, яке відбулося 12.07.2010 року, вона була змушена витрачати грошові кошти, тим самим їй було завдано матеріальну шкоду. Витрати на поховання склали 11 360 грн. 54 коп. Також вона була вимушена користуватися послугами юриста по наданню правової допомоги., за що сплачено 2000 грн. Крім матеріальної шкоди та витрат по наданню правової допомоги відповідачами [PERSON] та [PERSON] їй була завдана і моральна шкода, яка виразилась у її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї та її сина, а також переживаннях, нервуваннях, у втраті назавжди самої близької мені людини - її сина, її надії в житті. Вона до цих пір не може змиритися з тим, що його вже немає в живих. Вона постійно думаю про нього, у неї від переживань, пов"язаних з його смертю, від того, що його немає живого зник інтерес до життя, їй зараз доводиться докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя, в зв"язку з чим порушений встановлений життєвий уклад. Її син загинув в розквіті сил. Вона отримала душевну травму, втратила душевний спокій, не може нормально жити. На підставі статей 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України вона має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Завдану моральну шкоду оцінює в сумі 400 000 гривень по 200 000 грн. з кожного. Відповідачем [PERSON] на час пригоди був укладений відповідний договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу та він мав страховий поліс цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ВЕ 3718884, виданий МД "Дніпро" ПрАТ "УПСК "то відповідно до ст.ст.3,22 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" половину витрат на поховання та частину моральної шкоди, за [PERSON] повинна відшкодувати дана страхова компанія. Оскільки відповідачем [PERSON] на час пригоди не був укладений відповідний договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу та він не мав страхового полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до вимог п. "а"ст. 41.1 Закону половину витрат на поховання та частину моральної шкоди за його дії повинно здійснити МТСБУ. Оскільки матеріальну та моральну шкоду відповідачі сплачувати добровільно не бажають, в зв"язку з цим вона вимушена звертатися до суду для стягнення з відповідачів завданої шкоди в судовому порядку. 14.05.2013 року [PERSON] змінила позовні вимоги, а саме прохала суд, винести рішення, яким стягнути солідарно на її користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 494900 грн. моральної шкоди та 2000 грн. понесених нею витрат на правову допомогу, а всього 496900 грн. Стягнути на її користь з відповідача моторно (транспортного) страхового бюро України 5680 грн. 27 коп. витрат на поховання та 2550 грн. завданої відповідачем [PERSON] моральної шкоди, а всього 8230,27 грн. Стягнути на її користь з відповідачів міжобласної дирекції "Дніпро" ПрАТ "Української пожежно - страхової компанії" 5680 грн.27 коп. витрат на поховання та 2550 грн. завданої відповідачем [PERSON] моральної шкоди, а всього 8230 грн.27 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, так як винуватцем ДТП крім нього також є і [PERSON], тому необхідно визначити ступінь вини кожного, оскільки він також потерпів від даної ДТП, в результаті чого став інвалідом, а також вважає занадто завищеною суму моральної шкоди визначеної позивачем у позовних вимогах. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про поважність неявки суд не повідомив. Представник відповідача Міжобласної дирекції "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно - страхова компанія" до судового засідання не з"явився з невідомих суду причин, згідно письмових заперечень проти позову у задоволенні позову до Міжобласної дирекції "Дніпро "приватного акціонерного товариства "Українська пожежно -страхова компанія" просить відмовити у зв"язку з його необґрунтованістю. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судового засідання заперечував проти позову, вважаючи, що його безпідставно пред*явлено до Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки є страхова компанія, яка повинна нести відповідальність за завдану водіями матеріальну шкоду, і шкода може бути відшкодована в межах страхової суми. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з"явився з невідомих суду причин, належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON], представника відповідача Міжобласної дирекції "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно -страхова компанія" та третьої особи [PERSON]. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] близько 22 год. 50 хв. керуючи автомобілем "Шкода Октавія" д.н. [NUMBER] по вул..І.Приходька в м.Кременчуці та наближаючись до перехрестя із вул..Котлова в м.Кременчуці, порушив вимоги п.п.10.1 та 16.3 ПДР України, а саме не переконався в безпеці маневру та не надавши переваги у русі мотоциклу "Ямаха", під керуванням [PERSON], який в свою чергу також порушив вимоги п.п.12.3, 12.9 ПДР України, допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля з передньою лівою частиною мотоцикла "Ямаха", внаслідок чого відбулася ДТП, в результаті якої пасажир мотоцикла "Ямаха" [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. За результатами розгляду кримінальної справи по даному факту, постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 10.10.2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України на підставі п. "в" ст..1 Закону України "Про амністію у 2011 році" та провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито. Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.03.2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України на підставі п. "г" ст..1 Закону України "Про амністію у 2011 році" та провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито. Згідно ст..61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.07.2010 року [PERSON], який як встановлено судом є сином позивачки [PERSON], помер [INFO] року. Згідно ст..28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто у [PERSON] наявні передбачені Законом підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана зокрема із смертю потерпілого. Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Як встановлено судом [PERSON], який є сином позивачки, спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер, внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] та внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, експлуатацію яких здійснювали вказані відповідачі. В результаті дій відповідачів [PERSON] та [PERSON], що призвели до смерті [PERSON], позивачка зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань від втрати близької людини - рідного сина, тобто позивачці безумовно завдано моральну шкоду. Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, відсутність можливості для відновлення попереднього стану та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку, що наявні підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди в сумі 200 000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. А саме, підлягають стягненню в межах 5 відсотків ліміту саме зі страховика - Міжобласної дирекції "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно -страхова компанія" 2550 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем [PERSON] Моторне (транспортне) страхове бюро України не є страховиком в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому і не має обов'язку відшкодовувати позивачу моральну шкоду завдану відповідачем [PERSON] і такі витрати повинні відшкодовуватися винною особою, тому в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачки необхідно стягнути різницю зазначеної вище суми моральної шкоди 200000 грн. - 2550 грн.) у розмірі 197 450 грн. з винних осіб - відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи питання про стягнення майнової шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Частиною 18 ст. 2 Закону України "Про поховання та похорону справу" передбачено, поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про поховання та похорону справу", передбачено, що особа, яка зобов'язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб'єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування Разом з тим, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав для звільнення сторін від доказування судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено витрати на похованням її сина [PERSON] у розмірі 4488 грн. 52 коп., згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання №3425 - 10/БН від 10.07.2010 року, чеку №20489 від 10.07.2010 року, рахунком - замовленням від 12.07.2010 року №3428 - 10/Н та чеком №20492 від 12.07.2010 року. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, на час вчинення злочину був чинний договір обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено 31.05.2010 року між третьою особою по справі [PERSON] та ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія", що підтверджується полісом №ВЕ/3718884 та відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. Також судом встановлено, що станом на [INFO] року, тобто на час ДТП, відповідач [PERSON] в порушення вимог Закону України "Про дорожній рух", Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПДР України не мав діючого договору обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 41.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"встановлено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. З позовних вимог позивача встановлено, що розмір заявлених витрат на поховання складає 11360,54 грн., але підтверджено згідно чинного законодавства лише 4488,52 грн., що не перевищує розміру ліміту відповідальності страховика ПАТ СК "Україська пожежно - страхова компанія", та може бути повністю покрито за рахунок саме страхової компанії ПАТ СК Українська пожежно - страхова компанія", зважаючи також і на те, що [PERSON] звернулась до ПАТ СК "Українська пожежно - страхова компанія з заявою про отримання страхового відшкодування та надала всі необхідні для виплат документи, у зв*язку з укладенням страхової угоди водієм [PERSON], тобто маються всі підстави для стягнення зазначеного розміру шкоди саме з ПАТ СК Українська пожежно - страхова компанія", а не з Моторно (транспортне) страхове бюро України. Статтею 27.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при надані страховику, але не Моторно (транспортному) страховому бюро України, оригіналу свідоцтва та документів, які підтверджують такі витрати, тобто витрати на поховання відшкодовуються саме страховиком, яким є ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія", але не Моторно (транспортне) страхове бюро України, оскільки останнє не є страховиком в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому і не має обов'язку відшкодовувати позивачу витрати на поховання, а враховуючи положення ст.41.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторно (транспортне) страхове бюро України не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках Моторно (транспортне) страхове бюро України повинно відшкодувати частину шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Тобто, страховик Міжобласна дирекція "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно - страхова компанія" повинно відшкодувати лише витрати на поховання, а не матеріальні збитки (поминальний обід, продукти харчування, довідка ЗАГС, одяг), то залишок суми в розмірі 6872,02 грн. не є витратами на поховання, а є матеріальними збитками позивача та якщо ці матеріальні збитки визнано обґрунтованими то їх повинні відшкодувати відповідачі [PERSON] та [PERSON] Тому, суд приходить до висновку що підтверджені витрати на поховання у розмірі 4488,52 грн. повинно відшкодувати Міжобласна дирекція "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно - страхова компанія" в межах ліміту відповідальності страховика 51000 грн. відповідно до ст.. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Однак, суд позбавлений можливості стягнути іншу частину (11 360 грн. 54 коп. - 4488 грн. 52 коп.) завданих позивачу матеріальних збитків з відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки, у відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди до відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивачем [PERSON] не заявлялись. Враховучи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме на її користь із відповідачів з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку 197 450 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, із відповідача Міжобласної дирекції "Дніпро" приватного акціонерного товариства "Українська пожежно -страхова компанія" необхідно стягнути 4488 грн. 52 коп. витрат на поховання та 2550 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а в задоволенні позовних вимог в іншій частині необхідно відмовити. Оскільки позов підлягає задоволенню, то із відповідачів на користь держави на підставі ст..88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial