Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1999 року. 15 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Вказує на те, що після розірвання шлюбу відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, адже є здоровою людиною, працює, хоч і не офіційно, та отримує дохід. Крім сина на її утриманні перебуває ще двоє дітей, а тому самотужки нести всі витрати немає можливості, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с.6) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, стабільного доходу немає. А тому, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача слід стягувати в твердій грошовій формі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, визначаючи суму стягуваних аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, також враховує матеріальне становище позивача та відповідача, а тому, суд вважає, що відповідач спроможний надавати допомогу в розмірі 600 гривень щомісячно. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває троє дітей, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно починаючи з 09.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Outcome: partial