Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та КЕВ м. Харкова про визнання порядку користування житловим приміщенням та розподіл особистих рахунків. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 22.12.2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. З 2001 року позивач перебуває на військовій службі у Харківському університеті повітряних сил ім.. Івана Кожедуба. 14.11.2005 на підставі рішення начальника гарнізону від 08.11.2005 року позивачу з родиною у складі трьох осіб видано спеціальний ордер № 71 на право займання двох кімнат №№ [NUMBER], [NUMBER] площею 36 м.2 у [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду від 28.11.2012 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки і виникли суперечки з приводу користування житлом. Та на підставі ст.ст. 63,64, 104 ЖК просить суд встановити порядок користування кімнатами №№ [NUMBER], [NUMBER] площею 36 м.2 у [ADDRESS] та виділити у користування [PERSON] житлову кімнату № [NUMBER], а [PERSON] - житлову кімнату № [NUMBER], розташовану у [ADDRESS] та відкрити особисті рахунки для сплати комунальних послуг [PERSON] на житлову кімнату № [NUMBER], а [PERSON] на житлову кімнату № [NUMBER], розташовані у [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала просила суд її задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала нотаріально посвідчену заяву в якій просила суд позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник КЕВ м. Харкова у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов визнав частково, зазначив, щодо виділення в користування [PERSON] житлової кімнати № [NUMBER], розташованої у [ADDRESS] заперечує оскільки житлове приміщення належить відомству Міністерства оборони України та перебуває на його балансі, а відповідач після розірвання шлюбу з позивачем, як колишній член сім'ї військовослужбовця втратив зв'язок з МОУ та підлягає виселенню. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем надано до суду письмові пояснення на заяву представника КЕВ м. Харкова в якій зазначив, що доводи представника КЕВ м. Харків є необґрунтованими оскільки відповідно до приписів ч. ч. 2, 6 статті 125 ЖК без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба понад десять років, що підтверджено довідкою. Його колишня дружина [PERSON] виховує неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір'ю. Враховуючи приписи ст. 125 ЖК вважає, що оскільки іншого житла йому та членам його сім'ї не надано, то він має право вимагати визнання порядку користування житловим приміщенням . Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованність позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 22.12.2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. З 2001 року позивач перебуває на військовій службі у Харківському університеті повітряних сил ім.. Івана Кожедуба. 14.11.2005 на підставі рішення начальника гарнізону від 08.11.2005 року позивачу з родиною у складі трьох осіб видано спеціальний ордер № 71 на право займання двох кімнат №№ [NUMBER], [NUMBER] площею 36 м.2 у [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду від 28.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. ч. 7, 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до приписів ч. ч. 2, 6 статті 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Пленум Верховного Суду СРСР у п. 19 постанови від 3 квітня 1987 р. N 2 роз'яснив, що до одиноких осіб крім одиноких матерів, які не створили в подальшому сім'ю, можуть відноситися, зокрема, розлучене подружжя, який залишився проживати в службовому приміщенні. Крім того, враховуючи положення Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та п. 16 постанови Пленуму Верховного суду СРСР від 09.12.82 року N 8 "Про практику застосування судами Основ житлового законодавства Союзу СРСР і Союзних Республік", до категорії одиноких осіб можуть бути віднесені і одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини (особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом вона не набуває прав повнолітньої раніше). Виселення з службового приміщення з наданням іншого жилого приміщення проводиться не тільки у випадку, коли сам наймач службового житла відноситься до осіб, вказаних в ст. 125 Житлового кодексу України, але і тоді, коли у складі членів його сім'ї є такі особи. Виходячи з положень ч. 7 ст. 8 ЦПК України про застосування аналогії закону, при вирішенні питання про виселення військовослужбовців зі службових приміщень має враховуватися встановлений ст. 125 ЖК перелік осіб, які не можуть бути виселені з них без надання іншого жилого приміщення. Представники КЕВ м. Харкова не зверталися до суду з позовом про виселення [PERSON] Оскільки [PERSON] перебуває на службі понад десять років і не може бути виселений з вказаного приміщення без надання іншого житла, аналогічно, як і його неповнолітній син, який є членом родини позивача. [PERSON] є одинокою особою, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина і в силу приписів ст. 125 ЖК також не може бути виселена з вказаного приміщення без надання іншого житла. За таких обставин,

Outcome: approved