Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : Мукачівський районний сектор ГУДМС України у Закарпатській області про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивує тим, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою [ADDRESS]. В 1993 році він виїхав до Ізраїлю, де в подальшому отримав громадянство цієї країни. 16 вересня 1993 року позивач дав довіреність [PERSON] на право управляти належним йому житловим будинком строком на три роки. В подальшому с. Бенедиківці отримало свою стару назву, що підтверджується довідкою сільської ради і тепер адреса домоволодіння, яке належить на праві власності позивачу - [ADDRESS]. На підставі довіреності він надав відповідачу право проживати у вказаному будинку, бути його представником в усіх державних установах по питаннях пов'язаних з утриманням житлового будинку, проводити необхідні платежі без права відчуження житлового будинку, а також без права прописки кого - небудь в будинку. Між ними також була усна домовленість про те, що [PERSON] за ці три роки виплатить йому певну суму коштів і тоді він переоформить будинок на відповідача. Так, після закінчення строку доручення, він неодноразово звертався до [PERSON] з листами про виконання останнім домовленості, а в разі невиконання - звільнити будинок, які останній ігнорує та продовжує проживати у будинку, у зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за [ADDRESS], виселити його та зняти з реєстраційного обліку. Представники позивача - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримали, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], виселити його та зняти з реєстраційного обліку. Відповідач - [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомили. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - представник Мукачівського районного сектору ГУДМС України у Закарпатській області у судове засідання не з'явився, від завідувача Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області Лящук О.А. на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. -2- Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON] дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11 вересня 1993 року виданого на підставі розпорядження Мукачівської райдержадміністрації за № 313 від 07 вересня 1993 року, будинок, який розташований за адресою [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с.5). Згідно копії Доручення виданого 16 вересня 1993 року строком на три роки, без права передоручення, [PERSON] надав право [PERSON], який проживає [ADDRESS] проживати у будинку за адресою [ADDRESS], бути його представником в усіх держаних установах по питаннях, пов'язаних з утриманням житлового будинку, проводити необхідні платежі, без права відчуження житлового будинку, здачі у найм та піднайм та без права прописки кого - небудь у вищевказаному будинку (а.с.6). У відповідності до довідки за №2792/02-10 виданою Ракошинською сільською радою 24 грудня 2012 року, стверджується, що село Бенедиківці Мукачівського району мало назву село Ракошино, а зараз повернуто попередню назву село Бенедиківці (а.с.7). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири також визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] неправомірно та незаконно проживає у [ADDRESS], який належить на праві особистої власності [PERSON], оскільки договір доручення від 16 вересня 1993 року дозволяв проживати відповідачу у вищевказаному будинку, але забороняв останньому вселятися в дане будинковолодіння, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про виселення підлягає до задоволення. Розглядаючи позовну вимогу про визнання [PERSON], [INFO] втратившим право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] суд приходить до наступного висновку. Згідно до Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за вищевказаною адресою, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Розглядаючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, виселення та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовної вимоги про виселення та зняття відповідача з реєстраційного обліку - слід відмовити, оскільки такі вимоги, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребують, так як задоволення попередньої - є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS], що передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 38,23 грн. судового збору. -3-

Outcome: approved