overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги він мотивував тим, що [INFO]року помер її батько [PERSON]. [INFO]року померла її мати [PERSON]. Після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS]. До кола спадкоємців окрім позивача увійшов її брат [PERSON],який помер [INFO]. Нотаріусом в оформленні права на спадщину за законом на даний житловий будинок їй було відмовлено, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу про підтвердження права власності на житловий будинок..Таким чином нотаріус вважає, що у неї відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно. Так як позивач не має можливість вирішення спору у позасудовому порядку, то просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Безп’ятий В.В. в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони,дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову зі слідуючих причин. В судовому засіданні встановлено , що відповідно до свідоцтва про смерть,[INFO]року померла [PERSON],яка була власником житлового будинку [ADDRESS],що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.02.1990року виданого згідно рішення виконкому Миколаївської районної ради народних депутатів № 45 від 20 лютого 1990року та повідомленням Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 26.02.2013року. Також встановлено відсутність інших спадкоємців та те,що позивач є спадкоємцем і їй належить майно померлої за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вважається таким,що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі вищенаведеного за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої він вступив в управління спадковим майном. Однак у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звернувся, оскільки перебував на заробітках в Італії, тому звертається до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Ізяславської міської ради Ящук Т.І. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. [PERSON], яка померла [INFO] року, являлася рідною матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження. За життя [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0854 га, що розташована в [ADDRESS] призначена для обслуговування житлової будівлі та господарських споруд, про що свідчить копія договору купівлі-продажу, копія Державного акту на право власності на земельну ділянку. З копії заповіту, наявного у матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своєму внуку та сину позивача - [PERSON]. Однак, [PERSON] [INFO] року помер та спадщину за заповітом після смерті бабусі не прийняв. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], здійснював поховання матері, та після її смерті вступив в управління спадковим майном, однак у визначений законодавством строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, оскільки знаходився на заробітках в Італії. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] постійно знаходиться за кордоном на заробітках, приїздить додому рідко, приїжджав та здійснював поховання матері [PERSON] та сина [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причина пропуску [PERSON] строку на подання заяви для прийняття спадщини є поважною, а тому йому необхідно визначити додатковий строк для її подання. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов»язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного, ст.ст.116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

У жовтні місяці 2013 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 жовтня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають та утримуються матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі однієї третьої частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї третьої частини із заробітку відповідача щомісяця на утримання дітей, вважає що він має змогу сплачувати їх. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнав та не заперечує про стягнення аліментів в розмірі однієї третьої частини із його заробітку. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач відповідно до копій свідоцтв про народження дітей. Діти проживають і утримуються матір'ю, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори №3. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей, їх вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7662, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 87 400, 00 грн. за умовою сплати 16, 5% річних строком на 72 місяці з терміном остаточного погашення не пізніше 16 січня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором 17 січня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави майна № 7662. Предметом застави за договором є рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки KIA CERATO 1.65 МТ, 2007 року випуску, шасі № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 272,31 грн., та судового збору у розмірі 902, 72 грн. Відповідно до п.3.3.4 Кредитного договору боржник зобов'язується проводити погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси банку щомісячно у сумі 2 185, 00 грн. З 24 вересня 2008 року щомісячні платежі не здійснюються. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 272, 31 грн., та судовий збір у розмірі 902, 72 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7662, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 87 400, 00 грн. за умовою сплати 16, 5% річних строком на 72 місяці з терміном остаточного погашення не пізніше 16 січня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором 17 січня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави майна № 7662. Предметом застави за договором є рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки KIA CERATO 1.65 МТ, 2007 року випуску, шасі № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.3.3.4 Кредитного договору боржник був зобов'язаний проводити погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси банку щомісячно у сумі 2 185, 00 грн. З 24 вересня 2008 року щомісячні платежі не здійснюються. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню і витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 902, 72 грн. На підставі ст.ст. 590, 526, 553, 554, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Шляхтинецької сільської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] тітки [PERSON]. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки. Однак, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, оскільки вважала, що будучи єдиним спадкоємцем за заповітом зможе звернутися в нотаріальну контору в будь-який час. При звернені в сільську раду їй не було роз'яснено, що заяву про прийняття спадщини їй потрібно подати до закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Також пояснила, що документи на спадкове майно були в дочки [PERSON], а позивач вважала їх загубленими. На даний час документи дочка їй віддала. Просить визнати причину пропуску для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пославшись на доводи викладені у позові, додаткових письмових обґрунтуваннях та наданих суду усних поясненнях. Представник відповідача Шляхтинецької сільської ради в судове засідання не з»явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ТР №017887, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,92 га на території Шляхтинецької сільської ради для ведення сільського господарства. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.01.2012 року Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області гр. [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 03. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 листопада 2012 року вих. № 3244/02-31 відмовлено гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у зв'язку із пропущенням строку, необхідного для подачі заяви про прийняття спадщини. Свідок [PERSON], яка являється дочкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що не навмисно взяла у матері оригінал державного акту на право приватної власності на землю належну спадкодавцю та на даний час вже його повернула матері. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд вважає за потрібне визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 14 квітня 1990 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач участі в вихованні доньки не приймає, допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву в якій просить розглядати справу в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутність. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати щомісячно. Суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наявними у справі доказами, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 1990 року. Від спільного проживання народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с. 2/. Відповідач матеріальної допомоги позивачці на утримання доньки не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач участі у вихованні доньки не приймає, допомоги на її утримання в натуральній або грошовій формі не надає, працює в Вознесенській дистанційній колії №13 структурного підрозділу Одеської залізниці та отримує заробітну плату, тому суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягнути в частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

25.09.2013 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову вказала наступне: Сторони одружені з 16 серпня 2008 року, шлюб зареєстрований Вахрушевським виконкомом Краснолуцької міської ради Луганської області за актовим записом № 19. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не мешкають, у них відсутнє взаєморозуміння та повага, разом не проживають з червня 2013 року, сумісне господарство не ведуть. Позивачка у судове засідання не з'явилася, позов підтримала, на примирення не згодна, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав, на примиренні не наполягає, справу просив слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що сторони не ведуть сумісного господарства, в родині відсутнє порозуміння, втрачено взаємні почуття. Дану сім`ю зберегти не можливо. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони стали чужими один одному, втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 07.02.1987 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №148, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу: серія [NUMBER] виданим 07.02.1987 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданим 28.09.1989 р. Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №2959. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття; допустити рішення до негайного виконання в межах платежу одного місяця. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час сторони по справі однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 719. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 04, довідкою про склад сім'ї ТОВ «ІНФО-КОМ» №000461406 від 03.06.2013 року. Відповідач працює контролером верстатних та слюсарних робіт в ТОВ «ДДАП-РАКС», інших дітей немає, стягнень за виконавчими листами з нього не провадиться, має можливість надавати матеріальну допомогу, однак на утримання сина відповідач добровільно матеріальної допомоги не здійснює, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved