Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з його квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власником вказаної квартири згідно свідоцтва від 21.06.2012 року, однак відповідачі по справі - попередній власник квартири [PERSON] та члени її родини [PERSON] й [PERSON] до теперішнього часу не звільнили її, чим чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що зміна нового власника квартири не припиняє право відповідача [PERSON] на користування вказаною квартирою та відповідач не чинить перешкод позивачу у її користуванні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в призначений час в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] акціонерне товариство Ерсте Банк (яке є правонаступником ВАТ Ерсте Банк) є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], яка раніше належала відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом від 21.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 719, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 12.06.2012 року. Судом також встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Комунального підприємства Таврійський виконавчого комітету Херсонської міської ради від 08.04.2013 року за № 01-20/343. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з пояснень представника позивача, письмова вимога ПАТ Ерсте Банк про добровільне звільнення жилого приміщення квартири [ADDRESS] була направлена відповідачам по справі [PERSON], [PERSON] й [PERSON] 15.04.2013 року, яку вони отримали 18.04.2013 року й відповідачі до теперішнього часу проживають у [INFO] належної позивачу та зареєстровані за вказаною адресою, у звязку з чим порушуються права позивача, як власника зазначеної квартири, що підтверджується матеріалами справи та відповідачами не спростовується. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та в силу ст. 391 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підстав для відмови у їх задоволенні суд не вбачає. Доводи представника відповідача [PERSON] не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами та не дають підстав для відмови у задоволенні вимог позивача. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з кожного відповідача підлягає стягненню на користь позивача по 38 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті позивачем судового збору.

Outcome: approved