Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 серпня 2013 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 07 грудня 2011 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,939 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 009705. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не було заведено поземельну книгу на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла 07 грудня 2011 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 07 грудня 2011 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 233924 (а.с.7). 30 травня 2005 року [PERSON] скала заповіт яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 2,939 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 009705 (а.с.9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом (а.с.9). Держаний нотаріус [PERSON], надала до суду спадкову справу після померлої 07 грудня 2011 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право власності на спадкову земельну ділянку не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не змогла у звязку з тим, що при зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку їй потрібно було надати витяг з поземельної книги, а при зверненні до відділу держземагенства для отримання витягу з поземельної книги їй було відмовлено, оскільки поземельна книга на спадкову земельну ділянку не заводилась (а.с.11). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, а саме, земельну ділянку та реалізувати свої спадкові права, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved