Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № CNL-206/052/2008 від 08.11.2008 року [PERSON] отримала від ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 20 000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит, що визначений у Частині № 1 цього Договору (20 000,00 долари США), а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно п. З частини № 1 Кредитного договору було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,99% та FIDR. (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.) Відповідно до п. 4 частини № 1 Кредитного договору повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником Платежів, що зменшуються. Датою остаточного повернення кредиту є 17.09.2023 р. 17.06.2009 р. між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов додаткового договору сторони домовилися, що на період з 17.06.2009 р. по 17.11.2009 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 15,99 % річних. На період з 17.11.2009 р. і до повного виконання Боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі 5,99% річних + FIDR. 18.01.2010 р. між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов додаткового договору сторони домовилися, що на період з 18.01.2010 р. до 19.04.2010 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних, на період з 19.04.2010 р. по 18.10.2010 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 13,98 % річних. На період з 18.10.2010 року і до повного виконання Боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі 6,48%річних + ПРК. У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, Банком на підставі п. 1.9 частини № 2 Кредитного договору, Відповідачуі було направлено досудову вимогу № 200034356 від 20.06.2013 р. про погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 30-ти календарних днів, але вказана досудова вимога Відповідачемі виконана не була, сума заборгованості не погашена. Станом на 28.05.2013 р. заборгованість складає 1004031.02 грн, яка складається з 20 110,82 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2013 р. складає: 160 886,56 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 8051,37 долари США„ що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2013 р. складає 64354,60 грн. - сума заборгованості за процентами; 778930,64 грн. -пеня нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту. В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 17.09.2008 p. ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки №SR-206/052/2008 з [PERSON] (Відповідач2), згідно з якими Відповідач2 зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Відповідачем - Позичальником Боргових зобов'язань по Кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбаченими в Кредитному договорі. Відповідна досудова вимога №200034357 від 20.06.2013 р. була направлена [PERSON], але виконана ним не була. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-206/052/2008 від 17.09.2008 р. в розмірі 1004031,02 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 160 886,56 грн., заборгованості за відсотками - 64354,60 грн., заборгованості за пенею - 778930,64 грн., а також судовий збір в розмірі 3 441,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився: подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судовому засіданні подали заперечення до позову, в якому вказують, що з позовними вимогами не згодні враховуючи те, що [PERSON] з моменту останньої виплати за кредитним договором була працевлаштована не постійно, а [PERSON] з моменту останньої виплати за кредитним договором та по теперішній час не працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитину. Просять суд стягнути солідарно суму боргу, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 160 886,56 грн., заборгованість за відсотками - 64354,60 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08.11.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CNL-206/052/2008, згідно якого відповідач отримала від ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 20 000,00 доларів США. 17.06.2009 р. між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов додаткового договору сторони домовилися, що на період з 17.06.2009 р. по 17.11.2009 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 15,99 % річних. На період з 17.11.2009 р. і до повного виконання Боргових зобов'язань закредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі 5,99% річних + FIDR. 18.01.2010 р. між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов додаткового договору сторони домовилися, що на період з 18.01.2010 р. до 19.04.2010 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних, на період з 19.04.2010 р. по 18.10.2010 р. для розрахунку процентів за користування буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 13,98 % річних. На період з18.10.2010 року і до повного виконання Боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі 6,48%річних + ПРК. У відповідності зі ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором кредиту визначено кінцевий термін повернення кредиту - строк 17.09.2023 р. Частина 2 ст. 536 ЦК України регламентує, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно cm. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на 28.05.2013 р. заборгованість складає 1004031,02 грн, яка складається з 20 110,82 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2013 р. складає: 160 886,56 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 8051,37 долари США що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2013 р. складає 64354,60 грн. - сума заборгованості запроцентами; 778930,64 грн. - пеня нарахована на суми заборгованості, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 34). Суд враховує обставини, на які опираються відповідачі в своєму запереченні проти позову, а саме факт того, що [PERSON] не була постійно працевлаштована з моменту останньої виплати за кредитним договором, що підтверджується доданою до заперечення копією трудової книжки, а також [PERSON] не була працевлаштована з моменту останньої виплати за кредитним договором та до теперішнього часу, що також підтверджується доданою копією трудової книжки та має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить додана до заперечення проти позову копія свідоцтва про народження серії[NUMBER] від 29.01.2002 року. Суд приймає до уваги Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», у відповідності до якого Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах 3, 4 ст. 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. (що безпосередньо стосуєтться пункту Кредитного договору щодо пені у розмірі 1%). Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. В силу приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на вищезазначене суд вбачає за можливе зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитним договором до 225 241 грн. 16 коп. = (160 886 грн. 56 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту + 64 354 грн. 60 коп. - сума заборгованості за процентами). При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). У той же час суд не погоджується з позивачем в частині солідарного стягнення з відповідачів сплаченого позивачем судового збору. Так, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вказана норма права не передбачає стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому судові витрати підлягають стягненню у частковому порядку з кожного відповідача. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 543, 549-551, 554, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: partial