Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

у жовтні 2012 року позивач, [PERSON], діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом Київської міської ради, треті особи Головне управління юстиції у м.Києві, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 800 кв.м. розташовану по [ADDRESS]. В подальшому згідно з поданих остаточних уточнень 25.07.13р., які суд розцінює як заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач просила визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 390,435 кв.м. Свої вимоги мотивували тим, що малолітній [PERSON] є спадкоємцем за законом спірної земельної ділянки, яка належала [PERSON], як спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Позивач, діючи в інтересах неповнолітнього сина в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням зменшення позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, Київська міська рада в судове засідання представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Третя особа, Головне управління юстиції у м.Києві до суду представника не направила, просила розглянути справу за їх відсутності, процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору скористалася, надіславши пояснення з якого вбачається, що відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку позбавило державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу, просили постановити рішення за наявними документами та доказами, відповідно до вимог діючого законодавства Третя особа, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до суду представника не направив, просив розглянути справу за їх відсутності, процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору скористався, надіславши пояснення з якого вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцями не зареєстровано, у зв'язку з чим відсутні правові підстави визнання права власності за позивачем, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа, Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації до суду повноважного представника не направили, надіславши пояснення з якого вбачається підтримання позову в повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України за згодою позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7 спадкової справи №110/2010). Останнім місцем проживання [PERSON] був житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою №200 від 23.10.09р. виданою КП «Голосіївприватсервіс» (а.с. 17 спадкової справи №110/2010). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно спадкодавця, яке складалося з ? частини житлового будинку [ADDRESS], який належав останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1997 року та відповідно ? частина земельної ділянки загальною площею 780,87 кв.м. для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських будівель (а.с.26 спадкової справи №110/2010). Враховуючи відсутність даних у матеріалах справи про складання заповіту [PERSON] спадкування після його смерті відбулося за законом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] (а.с.13 спадкової справи №110/2010) та син [PERSON] (а.с.12 спадкової справи №110/2010). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В матеріалах справи міститься довідка №199 від 23.10.2009р. видана КП «Голосіївприватсервіс» з якої вбачається, що [PERSON] з 20.10.1973 року по день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою спірного спадкового житлового будинку [ADDRESS] (а.с.16 спадкової справи №110/2010). В свою чергу доказів вступу в управління або володіння спадковим майном, у встановлений шестимісячний строк, сином спадкодавця [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що мати спадкоємця, [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася [INFO] після смерті сина [PERSON], оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, тому що інших доказів, які б спростовували дану обставину матеріали справи не містять. Крім цього, сторони не заперечують та визнають факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] Матеріали справи не містять доказів отримання спадкоємицею [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] померла [PERSON] (а.с.5 спадкової справи №110/2010). Останнім місцем проживання [PERSON] був житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою №199 від 23.10.09р. виданою КП «Голосіївприватсервіс»(а.с. 16 спадкової справи №110/2010). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно спадкодавця, яке складалося з ? частини житлового будинку [ADDRESS] та відповідно ? частина земельної ділянки загальною площею 780,87 кв.м. для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських будівель, яка належала останній, як спадкове майно прийняте після смерті [PERSON] Враховуючи відсутність даних у матеріалах справи про складання заповіту [PERSON] спадкування після її смерті відбулося за законом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є неповнолітній онук [PERSON], який є сином [PERSON], доказів про наявність інших спадкоємців матеріали справи не містять. 18.02.2010 року [PERSON] від імені та в інтересах неповнолітнього спадкоємця [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори (а.с.4 спадкової справи №110/2010). 23.11.2011 року [PERSON] від імені та в інтересах неповнолітнього спадкоємця [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складалося, на її думку, з ? частини житлового будинку [ADDRESS], який належав [PERSON], як спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] (а.с.25 спадкової справи №110/2010) 23.11.2011 року державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Погоріла Л.С. видала Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] отримав спадкове майно [PERSON], яка померла [INFO] та яке складалося з ? частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.33 спадкової справи №110/2010). Відповідно до довідки №2700/02-14 від 08.08.12р. позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частина земельної ділянки загальною площею 780,87 кв.м. для обслуговування ? частини житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду. Так, суд вбачає за можливе задовольнити позов та визнати право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 780,87 кв.м. для обслуговування ? частини житлового будинку та господарських будівель [ADDRESS], що фактично відповідає позовній вимозі про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 390,435 кв.м., яка розташована в [ADDRESS], після смерті спадкодавця [PERSON] за наступних підстав. Захист прав та інтересів дитини є одним із найважливіших завдань Української держави, адже ставлення до дітей, їхніх прав і свобод, повага до їхньої людської гідності якнайточніше відображають рівень гуманності й цивілізованості суспільства. Охорона дитинства в Україні є стратегічний загальнонаціональний пріоритет, з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток. Відповідно до розділу І Закону України «Про Загальнодержавну програму "Національний план дій щодо реалізації Конвенції ООН про права дитини" на період до 2016 року» - Україна як член міжнародного співтовариства бере участь у діяльності зі створення сприятливого для дітей середовища, в якому гідний розвиток і захист їх прав забезпечується з дотриманням принципів демократії, рівності, миру, соціальної справедливості з урахуванням моральних засад та традиційних цінностей українського суспільства, спрямованих на зміцнення сім'ї та морального здоров'я дітей в Україні. Відповідно до п.3 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.89р. (ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91) «Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.» Відповідно до п.1 ст.27 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73) кожна дитина без будь-якої дискримінації за ознакою раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, національного чи соціального походження, майнового стану або народження має право на такі заходи захисту, які є необхідними в її становищі, як малолітньої, з боку її сім'ї, суспільства і держави. Згідно зі ст.5 Сімейного кодексу України держава охороняє дитинство. Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство охороняються державою. Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до п.1 рішення Київської міської ради від 29.11.2001 року №134/1568 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських будівель» Київська міська рада передала, в тому числі [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та [PERSON] за адресою [ADDRESS] у спільну часткову власність. Згідно з п.4 вказаного рішення Київради Київському міському управлінню земельних ресурсів доручено виступити замовником з виготовлення та видачі власникам земельних ділянок державних актів у встановленому порядку. Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України (від 25.10.2001 № 2768-III без змін та доповнень на день винесення рішення №134/1568) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Як вбачається з Переліку земельних ділянок, які передаються громадянам у приватну власність до рішення Київради №134/1568 спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність було передано земельну ділянку, яка перебувала у користуванні на підставі рішення ради №718 від 07.06.1955 року. Одночасно відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.06.13р. №057021-12399 співвласнику спільної часткової власності на спірну земельну ділянку [PERSON] було видано державний акт про право власності на земельну ділянку на підставі рішення Київради №134/1568. Таким чином, право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] загальною площею 780,87 кв.м. було набуто спадкодавцем [PERSON], а отже, може бути визнано власністю у порядку спадкування за спадкоємцем, малолітнім [PERSON], в тому числі враховуючи набуття права власності на житловий будинок та господарські будівлі розташовані на спірній земельній ділянці. На підставі викладеного

Outcome: approved