Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання ордеру недійсним та виселення. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.03.2013 року позовні вимоги Міністерства оборони України, Київського КЕУ Міністерства оборони України задоволено частково, визнано ордер виданий Солом»янською РДА в м. Києві № 00787 від 12.05.2008 року недійсним, виселено відповідачів [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] з наданням приміщення, яке вони раніше займали. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2013 року вказане рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.07.2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2013 року залишено без змін. 16.10.2013 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, яка обґрунтовується тим, що фактичним доказом існування нововиявленої обставини є те, що після набрання рішенням законної сили він звернувся до [PERSON] із письмовою заявою про надання можливості вселення у квартиру, яку він раніше займав. На що [PERSON] надала письмову відповідь, що вказане житлове приміщення розподілено їй, як черговику Святошинської райдержадміністрації м. Києва і приватизовано нею, зауваживши, що [PERSON] втратив своє право власності у вказаній квартирі. Також [PERSON] звернувся із письмовою заявою до Святошинської РДА м. Києва про надання йому ордеру на частину квартири [ADDRESS], так як ця квартира є комунальною власністю територіальної громади Святошинського району, 16 жовтня 2013 року він отримав відповідь про те, що йому необхідно звернутися до Міністерства оборони України. Це і стало причиною його звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, так як на момент розгляду справи і винесення рішення про надання йому приміщення, яке він раніше займав, йому не було відомо, що квартира [ADDRESS] зайнята іншою особою на законних підставах і є власністю Святошинської територіальної громади, а Міністерство оборони до цієї квартири ніякого відношення не має. Посилаючись на викладені обставини, відповідач [PERSON] в своїй заяві просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05.03.2013 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі, просили суд про її задоволення. В судовому засіданні представник позивачів проти задоволення заяви заперечував, вказуючи на те, що обставини, які викладені в заяві відповідача були відомі йому на момент розгляду справи і ухвалення рішення Деснянським районним судом м. Києва. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що заява про перегляд рішення суду є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки не існує жодних правових підстав для вселення [PERSON] у приватну власність його довірительки - квартиру [ADDRESS], вказана квартира була розподілена в законному порядку черговику Святошинської РДА в м. Києві, а саме його довірительці і приватизована нею, а відповідач [PERSON] на даний час є абсолютно чужою людиною для неї, оскільки всі відносини між ними закінчилися більше трьох років тому. Відповідачі [PERSON] (діюча також в інтересах [PERSON]), [PERSON] (діюча також в інтересах [PERSON]) в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Представники третіх осіб Солом»янської РДА в м. Києві, Святошинської РДА в м. Києві в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві в судове засідання не з»явився, надавши суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу без його участі та винести рішення з урахуванням житлових інтересів малолітньої [PERSON], [INFO]. Треті особи по справі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява відповідача [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.03.2013 року позовні вимоги Міністерства оборони України, Київського КЕУ Міністерства оборони України задоволено частково, визнано ордер виданий Солом»янською РДА в м. Києві № 00787 від 12.05.2008 року недійсним, виселено відповідачів [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] з наданням приміщення, яке вони раніше займали. (а.с.100-105 т. 2). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2013 року вказане рішення суду залишено без змін. (а.с. 223-227 т.2). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.07.2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2013 року залишено без змін.(а.с. 273-274 т.2). Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК). Відповідач та його представник, як нововиявлені обставини зазначають той факт, що на момент розгляду справи і при постановленні рішення судом, не були відомі обставини, що житлове приміщення, яке вони раніше займали та яке йому та його онуці [PERSON] було надано право зайняти після виселення, розподілено черговику Святошинської райдержадміністрації м. Києва і приватизовано ним, а Міністерство оборони до цієї квартири ніякого відношення не має. А при зверненні з відповідною письмовою заявою до Святошинської РДА в м. Києві відповідачу було порекомендовано звернутися до Міністерства оборони України. Суд вважає ці доводи відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та змісту рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року, суд виходив зокрема з наступного. Умовою надання відповідачам по справі квартири [ADDRESS], було звільнення ними займаної квартири [ADDRESS], оскільки невиконання ними цієї умови відповідно до ст. 59 ЖК УРСР є підставою для визнання ордера недійсним з наслідками, передбаченими ст. 117 ЖК УРСР. Згідно ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Згідно ч. 2 ст. 117 ЖК України, якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у будь-якому випадку надається інше, а не раніше займане жиле приміщення, якщо останнє зайняте з законних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2009 року відповідач [PERSON] приватизувала квартиру [ADDRESS]. Законність приватизації підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2011 року, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2012 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.11.2012 року. Приймаючи рішення про повернення відповідачів [PERSON] та [PERSON] у раніше займане ними приміщення судом не було і не могло бути враховано той факт, що відповідна квартира була приватизована іншою особою на законних підставах. Крім того, в судовому засіданні в своїх запереченнях представником позивача зазначалося, що відповідач [PERSON] 04.02.2009 року приватизувала без дозволу органу приватизації Київського КЕУ квартиру [ADDRESS] та 03.09.2009 року розлучилася з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що 08.01.2008 року була нотаріально посвідчена заява [PERSON] та членів його сім»ї про зобов»язання звільнити квартиру після отримання житла. 21.04.2008 року Розпорядженням органу приватизації №618 було скасовано розпорядження органу приватизації Святошинської районної у м. Києві ради від 18.11.2004 року про приватизацію квартири [ADDRESS]. 21.04.2008 року квартиру передано до Державного житлового фонду. [PERSON] та [PERSON] дотримались всіх зобов»язань і передали квартиру [ADDRESS] до Державного житлового фонду ще до отримання нового службового житлового приміщення та отримання ордеру від 12.05.2008 року заявником на вказану квартиру. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилаються відповідач та його представник, є нововиявленими та істотними. При цьому суд звертає також увагу і на те, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо раніше займане житло зайняте із законних підстав іншою особою, надається інше житло, а не раніше займане жиле приміщення». На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в зв»язку з чим відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України скасовує вказане рішення суду та постановляє нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки правова позиція відповідача [PERSON], щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є законною і обґрунтованою. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved