Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №SAMDN3000013639371 від 11.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір. При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. У звязку із порушенням відповідачем своїх зобовязань перед банком, зокрема ненадання своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у нього станом на 16.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 7256,71 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013 року складає 57981,08 грн. і яка складається з наступного: 4698,88 дол. США заборгованість за кредитом, 2152,67 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 62,58 дол. США штраф (фіксована частина), 342,58 дол. США штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7256,71 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2013 року складає 57981,08 грн. за кредитним договором № SAMDN3000013639371 від 11.05.2007 року, а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації. Причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УМВС України в Чернівецькій області відповідач зареєстрований за адресою м. Чернівці, вул.Головна, 77/12. Саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що11.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №SAMDN3000013639371 від 11.05.2007 року про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, а також 21.05.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору (а/с 7,8). Відповідно до умов вище вказаного договору та додаткової угоди бак відриває клієнтові картрахунок і видає платіжну картку, термін дії якої один рік. Кредитний ліміт встановлено у сумі 5000 дол. США. Як вбачається з п. 1.2 договору про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Як вбачається зі змісту Правил користування платіжною карткою та договору, укладеного між позивачем та відповідачем, для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк (а/с 9). Як вбачається з п. 3.1.1;3.1.3 Правил користування кредитною карткою, які згідно Договором є невід'ємною частиною останнього і діяли станом на час укладення Договору, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше /до початку місяця закінчення строку дії/ не надійшло письмової заяви Клієнта про закриття Картрахунку, а також за наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку /в передостанній день місяця закінчення строку дії/ і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, укладеним між позивачем та відповідачем, відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань, внаслідок чого у нього станом на 16.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 7256,71 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013 року складає 57981,08 грн. і яка складається з наступного: 4698,88 дол. США заборгованість за кредитом, 2152,67 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 62,58 дол. США штраф (фіксована частина), 342,58 дол. США штраф (процентна складова) (а/с 3). Відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 16.07.2013 року офіційний курс гривні по відношенню до долара США встановлено в розмірі 799,3000 грн. за 100 дол. США (а/с 6). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань повинен нести в повному обємі відповідач. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором , а також судовий збір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved