overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 15 квітня 2010 року Зарічанською сільською радою, Володимир-Волинського району, Волинської області, про що зроблено актовий запис №08. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через несумісність характерів та відсутність спільних життєвих інтересів. Шлюбні відносини на даний час припинились. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву, в якій зазначає що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Після розлучення залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій позов визнає повністю, проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про одруження серії 1-ЕГ № 053246 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2010р. З дослідженого свідоцтва про народження серії І-ЕГ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, примирюватись не бажають. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сімї. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сімя сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що 28.07.2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо і добровільно не бере участі в утриманні сина, чим ставить сімю у важке матеріальне становище. Враховуючи те, що син проживає разом з нею, а відповідач свідомо ухиляється від свого обовязку по матеріальному утриманню дитини, вважає, що аліменти слід стягувати в примусовому порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що з відповідача по інших виконавчих листах стягнення не проводиться, сторонньої допомоги вона ні від кого не отримує, просить задоволити позов повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що його місячна заробітна плата становить 1300-1400 гривень, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в сумі ? частини від його заробітку. Стан його здоровя задовільний, стягнень по інших виконавчих листах немає. Вислухавши пояснення сторін, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити. Згідно копії свідоцтва про одруження серії 1 СГ № 013742, [PERSON] та [PERSON] одружились 28.07.2005 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 268. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-СГ № 083684, [PERSON] народився 02.12.2006 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 1644 від 09.09.2013 року, виданої Рихтицькою сільською радою, вбачається, що [PERSON], 02.12.2006 року, проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Беручи до уваги вищенаведене та обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України, те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку щомісячно. Призначаючи для сплати відповідачу аліменти, суд виходить з того, що відповідач згідно свідоцтва про народження дитини є його батьком та не оспорює свого батьківства в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду повязаного з потребою у наведенні доводів, дачі аналізу доказам по справі, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Виходячи із вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у вересні 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 12.02.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка пояснила, що на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, відповідач не дбав про сімю та її інтереси, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Вважає, що примирення між ними неможливе, так як сторони мають зовсім різні погляди на шлюб та сімю, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд уважає, що справу можливо розглянути у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Судом установлено: Сторони знаходяться у шлюбі з 12.02.2007 року, зареєстрованого Березоворудською сільською радою Пирятиинського району Полтавської області, актовий запис № 1. (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Спільне життя між сторонами не склалось через постійні сварки, непорозуміння, втрату взаємних почуттів, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили взаємні почуття один до одного, позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини, примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 46\~ 653,98 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNXRF114800286 від 29.01.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 4\~ 438,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 46\~ 653,98 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNXRF114800286 від 29.01.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 4\~ 438,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 18.07.2013р. за ним склала 46\~ 653,98 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 4\~ 435,34 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 15\~ 692,37 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 2\~ 662,80 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21\~ 165,66 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2\~ 197,81 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 23\~ 738,59 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.10.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 23\~ 738,59 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.10.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 18.07.2013р. за ним склала 23\~ 738,59 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3\~ 000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11\~ 781,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 7\~ 350,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~ 106,60 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 34\~ 002,34 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNН4KP32690623 від 03.06.2006р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 640,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 34\~ 002,34 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNН4KP32690623 від 03.06.2006р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 640,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 19.07.2013р. за ним склала 34\~ 002,34 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3\~ 565,29 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11\~ 728,56 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 16\~ 613,14 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~ 595,35 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32\~ 455,28 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNН4KP20201894 від 17.11.2006р. [PERSON] отримав кредит у сумі 6\~ 731,14 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 32\~ 455,28 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNН4KP20201894 від 17.11.2006р. [PERSON] отримав кредит у сумі 6\~ 731,14 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 19.07.2013р. за ним склала 32\~ 455,28 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 5\~ 038,07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12\~ 250,74 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13\~ 144,79 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~ 521,68 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 30\~ 629,23 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 06.11.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 30\~ 629,23 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 06.11.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~ 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 18.07.2013р. за ним склала 30\~ 629,23 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3\~ 000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11\~ 594,50 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 14\~ 100,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~ 434,73 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved