Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] в період із 23 листопада 1974 року по 22 червня 1994 року. Під час шлюбу вони придбали житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Однак після смерті [INFO] року [PERSON], вона не може реалізувати своє право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує та позовні вимоги визнає Від третьої особи надійшла письмова заява, в якій справу просить слухати без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00008958097 від 19 квітня 2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 24 листопада 1974 року виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №68. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 серпня 1981 року, [PERSON] придбав у власність будинок з надвірними будівлями, житловою площею 52,10 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. 22 червня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Пунктом 22. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного при обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачнобудівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Таким чином, приймаючи до уваги те, що [PERSON] разом з [PERSON] перебували у шлюбі в період з 1974 року по 1994 рік, вели спільне господарство, за спільні кошти придбали житловий будинок, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved