Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача,третьої особи, посилаючись на наступні обставини: 19 січня 2009 року між мною та [PERSON] було укладено договір позики грошей в сумі тридцять вісім тисяч п'ятсот гривень, що еквівалентно 5000 доларам США, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Згідно даного договору позикодавець передав мені у власність грошові кошти в сумі тридцять вісім тисяч п'ятсот гривень, що еквівалентно 5000 доларам США. Повернення позиченої суми повинно бути проведено у строк до 19.01.2010 року. Проте термін повернення коштів сплив, а борг мною було повернуто [PERSON] частково в сумі, що еквівалентна 2600 доларів США. Остання сума передана мною [PERSON] була 11.12.2012 року. Після чого в січні місяці 2013 року [PERSON] звертається в суд з позовом до мене про стягнення з мене боргу за договором позики. 1 березня 2013 року відкрито провадження в даній справі. Також звертається до приватного нотаріуса [PERSON] для вчинення виконавчого напису. 19 січня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON], яка є відповідачем по справі було вчинено виконавчий напис, який пред'явлений до виконання в ДВС Христинівського РУЮ (копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається), яким запропоновано стягнути з мене на користь [PERSON] заборгованість в розмірі тридцять вісім тисяч п'ятсот гривень, що були передані мені в позику на підставі договору позики грошей посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] 19.01.2009 року за р. № 168 строк платежу за яким настав 19 січня 2010 року, а також витрати [PERSON] по вчиненню виконавчого напису у розмірі п'ятсот гривень, всього тридцять дев'ять тисяч гривень. Вважаю, що даний виконавчий напис є незаконним, а тому повинен бути скасований в зв'язку з тим, що спір щодо даного боргу на даний час є предметом розгляду Христинівського районного суду ( копія ухвали про відкриття провадження в справі додається). Окрім того згідно даного виконавчого напису пропонується стягнути з мене на користь [PERSON] суму боргу по договору позики - п'ять тисяч доларів США, з яких на час вчинення виконавчого напису 2600 доларів США я повернув, але дані кошти не враховані при вчиненні даного виконавчого напису. Для з'ясування питання проте чи проведені розрахунки по договору позики приватний нотаріус мене не викликав та не повідомляв, а позикодавець [PERSON] не повідомив приватного нотаріуса про часткове повернення мною позики в сумі 2600 доларів США, в зв'язку з чим я вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та пояснив суду, що відповідач його повідомляла в телефонному рижими про заяву третьої особи щодо вчинення виконавчого напису за договором позики від 19.01.2009 року, однак він не зміг явитися до відповідача за адресою на яку йому було надіслано телеграму він не проживає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримував, надав пояснення аналогічні вказаним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила суду, що дійсно нею 19.01.2009 року №168 було посвідчено договір позики грошей, згідно якого [PERSON] (ІДН [NUMBER]), проживає в [ADDRESS], позичив у [PERSON] (ІДН [NUMBER]), проживає в [ADDRESS], грошові кошти у сумі 38500 (тридцять вісім тисяч п'ятсот) гривень, що еквівалентно 5000 USD (п'ять тисяч доларів США). Договір посвідчено згідно вимог Закону «Про нотаріат» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 p.оку за №283/8882, правочин сторонами не оспорювався. За умовами договору повернення позиченої суми повинно бути проведено у строк до 19.01.2010 (дев'ятнадцятого січня дві тисячі десятого) року. 17 січня 2013 року [PERSON] звернувся із заявою на вчинення виконавчого напису в якій зазначив про невиконання умов договору позики [PERSON] З метою забезпечення прав [PERSON], в день подачі заяви [PERSON], о 14 год. 25 хв. мною направлено телеграму на адресу позивача, яка зазначена в договорі позики - [ADDRESS], 20000, з проханням з'явитися в робоче приміщення приватного нотаріуса. 18.01.2013 року мені надійшло повідомлення про невручення адресату телеграми, оскільки він не проживає за вказаною адресою. Суттєвим на час розгляду справи судом є те, що у позовній заяві [PERSON] вказана та ж сама адреса, за якою йому у січні поточного року мною направлялась телеграма. Діючи у відповідності до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, та на підставі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, я вчинила виконавчий напис на нотаріально посвідченому договорі позики, який за правилами п. 1 вказаного вище Переліку є документом що підтверджує безспірність заборгованості. Надання нотаріусу будь-яких інших документів та з'ясування відносин сторін правочину щодо повернення боргу за договором позики нормами діючого законодавства не передбачено. Окрім того, вважає за необхідне зазначити про порушення позивачем норм ЦК та ЦПК України при зверненні з позовом до суду. Зокрема, справи про відмову у вчиненні виконавчого напису та про правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, згідно з ЦПК України, розглядаються в порядку позовного провадження. Але коли у першому випадку нотаріус повинен брати участь у справі як відповідач, то у другому випадку відповідачем виступає боржник, позивачем - кредитор, а нотаріус залучається до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Такого ж висновку дійшов і Вищий господарський суд України (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам"). Проаналізувавши судову практику по розгляду цивільних справ можна дійти такого висновку: у разі оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії, а також при розгляді позовів про відшкодування майнової шкоди нотаріусом, нотаріус може залучатися до судового провадження в якості відповідача, в інших випадках нотаріус залучається в якості свідка або третьої особи. Поставлена вимога перед судом про скасування виконавчого напису не визначена ст.. 16 ЦК України як спосіб захисту цивільного права. Покликань на інші норми закону чи договір, які передбачають вказаний спосіб захисту цивільного права, позовна заява не містить. За таких обставин позовна заява [PERSON] не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та не підлягає до задоволення в повному обсязі, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] позов не визнав та поясний суду, що дійсно в проводженні Христинівського районного суду Черкаської області перебуває на розгляді його позовна заява про стягнення боргу за договорами позики (розписками) із [PERSON] в сумі 6000 тис. та 11000 тис. доларі США, дані договори позики (розписки) не посвідчувались нотаріально, а виконавчий напис було зроблено за договором позики, який був посвідчений нотаріально. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON], 19.01.2009 року за №168 було посвідчено договір позики грошей, згідно якого [PERSON] у [PERSON], грошові кошти у сумі 38500 (тридцять вісім тисяч п'ятсот) гривень, що еквівалентно 5000 USD (п'ять тисяч доларів США). 17 січня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на вищезазначеному договорі позики. 19 січня 2013 року приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 39 000 гивень, що були передані в позику на підставі договору від 19.01.2009 року за №168. Згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктами 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року №20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку. Спірний нотаріальний напис, вчинений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON], містить всі відомості, які повинен містити виконавчий напис відповідно до п.287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме: дату (рік, місяць, число) вчинення, нотаріальну контору (нотаріальний округ), прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис; найменування та адресу стягувана: найменування та адресу боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем або мита, яке підлягає стягненню з боржника; зазначення статті Закону України "Про нотаріат" та пункту Переліку документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, печатку, та відповідає формі № 76 Правил ведення нотаріального діловодства від 31.12.2008 року. Покликання позивача на те, що предметом розгляду Христинівським районним судом спору щодо даного боргу, а саме за договором позики за №168 від 19.01.2009 року спростовані доводами третьої особи, а саме заявою про уточнення позовних вимог від 29.07.2013 року. Окрім того суд зазначає, що виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. Для вчинення виконавчого напису існує декілька умов: - перевірка нотаріусом факту, чи входить до переліку безспірних заборгованість, по відношенню до якої треба вчинити виконавчий напис; - перевірка документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, які підтверджують безспірність. Ці два факти в даному випадку мають місце. При цьому суд звертає увагу позивача, що безспірність стягнення заборгованості визначається не нотаріусом або стягувачем, а передбачена саме переліком, який передбачає подання нотаріусу для вчинення виконавчого напису лише документа, що встановлював прострочення виконання. Під документом, що підтверджує прострочення, як правило, вважається його письмове погодження з простроченням виконання зобов'язання, прохання відстрочити виконання зобов'язання або відсутність відповіді на одержане поштове відправлення. Як вбачається із матеріалів справи нотаріусом було надіслано телеграму на адресу боржника, яку він не отримав по причині того, що за даною адресою не проживає, більше того в судовому засіданні встановлено, що позивача нотаріус повідомляв про звернення [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису однак [PERSON] проігнорував його звернення. Окрім того, питання про скасування виконавчого напису позивачем було порушене перед судом тільки 28.10.2013 року, тоді як про виконавчий напис, йому було відомо починаючи із 23.01.2013 року. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Таким чином, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором і боржником, а підтвердження безспірності зобов'язання боржника, і тому нотаріус не викликає боржника, не з'ясовує його заперечень проти вимог кредитора. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тоб то, надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, повністю відповідають необхідному переліку документів (які подаються стягувачем нотаріусу), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року. №1172, а також главі 14 Закону України „Про нотаріат" та розділу 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мін'юсту від 03.03.2004 року. №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за №283/8882). Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст.87, ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат»та,

Outcome: dismissed