Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

У травні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на наступні обставини. 06 листопада 2012 року померла її матір [PERSON], яка на момент смерті проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. 1/2 частина зазначеної квартири належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, яке було видано управлінням державного майна міста Маріуполя 18 листопада 1996 року за № 44545. При цьому, 1/2 частина квартири належала сину померлої [PERSON]. 19 грудня 2010 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його матір [PERSON], про те своїх спадкових прав належним чином не оформила. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею за законом є позивачка. Позивачка не може оформили свої спадкові права після смерті її матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру у звязку з його втратою, при цьому, право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується довідкою управління міського майна. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що у звязку з втратою правовстановлюючого документу, а саме оригіналу свідоцтва про право на власності на житло, вона не має можливості оформити свої спадкові права після смерті її матері. Просила позов задовольнити. Відповідач по справі, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Допитавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилась 20 грудня 1942 року, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 07 жовтня 1959 року виконавчим комітетом Курської обласної ради депутатів трудящих, актовий запис про народження № 25 від 05 серпня 1945 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно свідоцтва про шлюб виданого 31 липня 1984 року Палацом Одруження міста Жданова Донецької області, [PERSON], [INFO] уклала шлюб із [PERSON] Ємельяном Івановичем 31 липня 1984 року, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище «Чериба». З довідки № 07-4/2512 виданої 24 травня 2013 року управлінням міського майна Маріупольської міської ради вбачається, що квартира [ADDRESS] була приватизована згідно розпорядження органу приватизації обєднання підприємств житлово комунального господарства від 18.11.1996 року № 44545 на імя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 20 грудня 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 19 грудня 2010 року, актовий запис про смерть № 1775 від 20 грудня 2010 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06 листопада 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла 06 листопада 2012 року, актовий запис про смерть № 1445 від 06 листопада 2012 року. Відповідно довідки від 27 травня 2013 року виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс», [PERSON], померлий 19 грудня 2010 року з 25.07.1969 року та на момент смерті був зареєстрований в [INFO] та проживав разом зі своєю матірю [PERSON]. Відповідно довідки від 27 травня 2013 року виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс», [PERSON], яка померла 06 листопада 2012 року з 13.03.1969 року та на момент смерті була зареєстрована в [INFO]. Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], яка померла 06 листопада 2012 року було відкрито спадкову справу № 26/2013, заяву про прийняття спадщини подала [PERSON]. При цьому після смерті [PERSON], який помер 19 грудня 2010 року згідно даним Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалась. Згідно постанови приватного нотаріуса Маріупольського Міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 травня 2013 року, було прийнято рішення про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після померлої [PERSON], яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після померлого сина [PERSON] Пунктом 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування » розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного, проаналізувавши у сукупності усі докази по справі, суд приходить до висновку, що у позивачки відсутні умови для отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з чим вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 06 листопада 2012 року, квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved