Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до виконкому Синельниківської міської ради з вимогами про визнання прав та обов»язків забудовника в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Заповіту батько не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є позивачі, як діти спадкодавця. Позивачі вказали, що прийняли спадщину після смерті батька: [PERSON] згідно з вимогами ст.1268 ЦК України, так як потсійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] подала нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини як це передбачено ст.1269 ЦК України, але нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з тим, що право власності за померлим [PERSON] на вищезазначений будинок-не зареєстровано. Надати нотаріусу документ, який посвідчує право власності на житловий будинок позивачі не можуть, оскільки спірний будинок лише заінвентаризований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Синельниківською держнотконторою 20 вересня 1956 року в реєстрі № 4562 на незакінчений будовою, а право власності не зареєстровано. Будинок [ADDRESS] розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 442 кв.м. Згідно рішення №20 Синельниківської міської ради від 22.10.1963 року вулиця Павлоградська у м.Синельникове Дніпропетровської області була перейменована на [ADDRESS]. Також згідно зазначеного рішення № будинку 31 «а» було змінено на № 51. Позивачі вказали, що будинок їх батько давно добудував і будівництво було здійснено згідно з законом, але закінчений будівництвом об»єкт він не здав в експлуатацію і помер. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 30.05.2008 року №7 зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Так як житловий будинок [ADDRESS] будувався згідно із законом, а позивачі є спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом, спадщину вони прийняли, то за ними, кожним окремо по ? частині, мають бути визнані права забудовника, які належали померлому [PERSON]. До початку слухання справи в судовому засіданні позивачі, кожен окремо, надав суду заяву якою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Виконком Синельниківської міської ради в судове засідання не з'явився, але до початку слухання справи через канцелярію суду представник по довіреності Тарабара Є.П. надала письмову заяву про слухання справи без участі представника міської ради. Проти вимог зазначених у позовній заяві не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], (а.с.6). Факт смерті дружини спадкодавця [PERSON], [INFO] підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] на а.с.5. Факт родинних відносин між спадкоємцями та спадкодавцем підтверджується копіями свідоцтв про народження: [PERSON], народженої [INFO] та [PERSON], народженого [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на зазначений житловий будинок (а.с.10-12). Згідно листа №1386 від 24.07.2013 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомляє, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані у [ADDRESS],заінвентарізовані за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Синельниківською держнотконторою 20 вересня 1956 року в реєстрі № 4562 на незавершене будівництвом житлового будинку. Право власності не зареєстровано. (а.с.13). З копії Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Синельниківської держнотконтори 20.09.1956 року вбачається, що продавець [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] належне їм домоволодіння по вулиці [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку незакінченого будовою, розташованого на земельній ділянці площею 442 кв.м. (а.с.9) Згідно довідки КП "Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області № 279 від 21.10.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в м. [ADDRESS], заінвентаризований за [PERSON]. Право власності не зареєстровано. З довідки також вбачається, що згідно рішення №20 Синельниківської міської ради від 22.10.1963 року вулиця Павлоградська була перейменована на [ADDRESS]. Також згідно вищезазначеного рішення №31-а було змінено на №51.(а.с.14) Згідно копії довідки голови квартального комітету №25 Синельниківської міської ради що на а.с.16, померлий [PERSON], [INFO] проживав та був зареєстрований з 14.05.1979 року за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO]. Проживав разом з сином. Син- [PERSON], [ADDRESS] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. (а.с.16). З копії паспорту [NUMBER], виданого на ім.»я [PERSON], народженого [INFO] вбачається, що останній значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 24 листопада 1983 року (а.с.19-20). В матеріалах спадкової справи № 99/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON], наданої на запит суду нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори, міститься заява [PERSON], якою вона 04 травня 2012 року прийняла спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] (а.с.31). Згідно постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 20.08.2013 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] в зв»язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS], за померлим [PERSON] не зареєстровано. (а.с.17). В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спадкодавцем [PERSON] було завершено будівництво житлового будинку загальною площею 70,8 кв.м. на земельній ділянці площею 442 кв.м. за адресою [ADDRESS] у м.Синельникове Дніпропетровської області, що підтверджується копією технічного паспорту на зазначений житловий будинок. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На виконання вимог Цивільного Кодексу України прийнято спеціальний Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 р., яким врегульовано відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону, а реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише у разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна (ст. 3), що підтверджує взаємопов'язаність державної реєстрації цих фактів. Державна реєстрація зазначених трьох видів фактів здійснюється за допомогою створюваної державної інформаційної системи - Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень. У п.1 ст. 4 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Згідно зі ст..19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для реєстрації права власності на майно є акт прийому нерухомого майна в експлуатацію. Так, в судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя не встиг оформити реєстрацію права власності на новостворене майно, що не заперечувалось позивачами. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ч.1 ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що позивачі є рідними дітьми спадкодавця [PERSON] померлого [INFO]. Інших спадкоємців немає. Спадщину після смерті батька позивачі прийняли: [PERSON] згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] подала у встановлений шестимісячний строк заяву нотаріусу Першої синельниківської держнотконтори. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 30.05.2008 року №7 зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 331, 1216,1217,1218,1220,1261,1268,1296 ЦК України, п.п.8., Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень

Outcome: approved