Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Біловодської РДА Луганської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON]. відносно свого сина - [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських зобов'язань, із стягненням аліментів в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримала вимоги, викладені в позові, пояснив, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 2001 року, від якого народився син [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження [PERSON] відповідач вказаний батьком дитини. У 2003 році шлюб між відповідачем та [PERSON] був розірваний і з того часу відповідач вихованням свого сина [PERSON] не займався, його життям не цікавився. З 2003 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] відповідач сплачував аліменти до 2011року. У 2011 року стягнення аліментів припинилося на підставі заяви [PERSON] до виконавчої служби. На засіданні комісії з питань захисту дитини розглядалася заява [PERSON] та відповідача про дачу згоди на зміну прізвища дитині з [PERSON] на [PERSON] . Мотивували свою заяву тим, що [PERSON] не є рідним, біологічним батьком [PERSON]. 28.07.2011року було прийнято рішення про дачу згоди на зміну прізвища дитини на « [PERSON]». На даний час дитина проживає з бабусею, [PERSON], з якою проживають і інші діти [PERSON]. На даний час [PERSON] не призначена опікуном над [PERSON] , це питання буде вирішуватися пізніше з врахуванням всіх обставин. Відповідач в суді позов не визнав, вказав, що не є батьком [PERSON], про що орган опіки та піклування повідомляв ще під час життя [PERSON]. У 2002 році він уклав шлюб з [PERSON], вона взяла його прізвище. Для того, щоб родина була єдиною, він, знаючи про те, що дитина, якою [PERSON] була вагітною, не його, після народження дитини записав сина на себе, назвали [PERSON]. У 2003 році шлюб з [PERSON] був розірваний, з 2003 року він сплачував аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], оскільки у нього не було коштів в судовому порядку оспорити батьківство. У 2011році він з [PERSON] звернулися до органу опіки та піклування з заявою про дачу ними згоди на зміну прізвища [PERSON], так йому порадили зробити, щоб він більше не сплачував аліменти на утримання дитини, батьком якої не являється. У нього є інша родина, з жінкою він живе у цивільному шлюбі, він має рідного сина. Не визнає позов тому, що у разі, якщо він вирішить рідного сина всиновити, йому може бути відмовлено в цьому у зв*язку з позбавленням його батьківства відносно [PERSON]. Він погоджується з тим, що не виконує обов*язки по вихованню [PERSON], оскільки не вважає себе його батьком, не спілкується з ним, не цікавиться ним і не бажає виплачувати на його утримання аліменти . У 2013році [PERSON] померла, [PERSON] проживає у бабусі, [PERSON], проти чого він не заперечує. Забирати від [PERSON] [PERSON] і виховувати його він не збирається. 3-я особа [PERSON] позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала в повному обсязі, вказав, що лише зі слів доньки, [PERSON], після розірвання шлюбу з [PERSON], вона узнала, що відповідач не є рідним батьком [PERSON]. Після смерті [PERSON] троє з чотирьох її дітей проживають разом з нею, опікуном над [PERSON] вона не призначалася Відповідач після розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] не цікавився, не виховував його, але аліменти сплачував. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, 3-ї особи, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.2 ч.1ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В суді встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 6.06.2002 року ( арк..спр.6). У суді знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу з [PERSON], з 2003 року, життям [PERSON] не цікавився, батьківських почуттів до дитини не проявляє. На підставі рішення Біловодського райсуду Луганської області від 17.03.2003 року відповідач зобов*язаний був сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 14 частини всіх його доходів до повноліття дитини, аліменти утримувалися до 04.07.2011року, припинилося утримання по заяві стягувача [PERSON] з серпня 2011року ( арк..спр. 17). Згідно п.15,16 Постанови Пленуму ВС України №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З 2011року [PERSON] в повній мірі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], вихованням не займається, матеріально не забезпечує , не цікавиться його здоров'ям та життям, разом із ним не мешкає , не дивлячись на те, що мати [PERSON] в березні 2013року померла.( арк..спр.9). Комісією у складі спеціалістів служби у справах дітей Біловодської РДА та селищної ради проводилося обстеження матеріально - побутових умов життя [PERSON]. Відповідно до акту, який був складений 17.04.2013 року , умови проживання відповідача задовільні, він проживає в будинку разом з матір*ю. Наявність інших осіб не встановлено. ( аркю.спр.14). Згідно висновку органу опіки й піклування Біловодської райдержадміністрації від 16.07.2013 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO] . Доводи відповідача про те, що [PERSON] не є його рідним сином, посилаючись як на доказ на заяву [PERSON] до комісії по захисту прав дитини Біловодського району щодо переміни прізвища сину , суд до уваги не бере, оскільки законних підстав вважати відповідача сторонньою особою для [PERSON] не має і суду не надано. Як пояснив в суді відповідач, він дійсно з 2003 по 2011роки сплачував на утримання сина [PERSON] аліменти, так як не мав тоді і не має на даний час матеріальної змоги провести експертизу ДНК і вважає, що це потрібен зробити суд за свій рахунок, при цьому не надаючи до суду позов про оспорювання батьківства і не заявляючи клопотання про проведення даного виду експертизи. З 2003 року відповідач не приймав мір до оспорювання батьківства відносно сина [PERSON], [INFO], з 2011 року, маючи постійну роботу та заробіток і не сплачуючи при цьому аліменти , мав матеріальну можливість зробити експертизу ДНК та оспорити своє батьківство, але нічого для цього не приймав. Суд також вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, оскільки, як в передбачено ст..166 СК України, позбавлення батьківства не звільняє дану особу від обов*язку щодо утримання дитини. Так як в позові не ставиться питання про призначення неповнолітньому [PERSON] опікуна, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти на користь [PERSON] шляхом перерахування коштів на його особовий рахунок, відкритий у відділенні банку, в заявленому позивачем розмірі, який не суперечить законодавству та відповідає інтересам дитини і платника аліментів, з урахуванням вимог ч.2ст.182 СК України , відповідно до якої розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. На підставі викладеного,

Outcome: approved