Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказано, що 26 квітня 2013 року померла [PERSON], якою за життя, 22 квітня 2010 року було складено заповіт, яким остання земельну ділянку площею 8,2700 га, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 501389, заповіла позивачу по справі. Відповідач має право на обов’язкову частку у спадщині, однак від її прийняття відмовився, про що було вчинено у встановленому законом порядку відповідну заяву. На теперішній час оригінал вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено, залишилася тільки його копія. Вказане позбавляє позивача оформити спадщину нотаріально, оскільки відсутній відповідний правовстановлюючий документ на спадкове майно. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивач у судове засідання не з’явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з’явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Новочервоненська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 358620 [PERSON] померла 26 квітня 2013 року (а.с.8). На момент смерті [PERSON], останній належала земельна ділянка – рілля площею 8,2700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новочервоненської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 501389 (а.с.9). 22 квітня 2010 року [PERSON] відносно позивача було вчинено заповіт, посвідчений Новочервоненською сільської радою Троїцького району Луганської області, зареєстрований в реєстрі за № 22, яким остання вищевказану земельну ділянку заповіла позивачу (а.с.7). На теперішній час оригінал вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що було надано об’яву до місцевої газети (а.с.11). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітн6і непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов’язкова частка). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що 26 квітня 2013 року померла [PERSON], якою за життя, 22 квітня 2010 року було складено заповіт, яким остання вищевказану земельну ділянку заповіла позивачу по справі. Відповідач має право на обов’язкову частку у спадщині, однак від її прийняття відмовився, про що було вчинено у встановленому законом порядку відповідну заяву. На теперішній час оригінал вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено. Вказане позбавляє позивача оформити спадщину нотаріально, оскільки відсутній відповідний правовстановлюючий документ на спадкове майно. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем майна померлої за заповітом, оскільки відповідач, спадкоємець обов’язкової частки у спадщині від її прийняття відмовився, так як позивач за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1241, 1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», ст. 131 ЗК України

Outcome: approved