Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до закінчення навчання. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що їх син навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут». Вказує, що вона не в змозі надавати матеріальну допомогу дитині у відповідному обсязі. Зазначає, що відповідач зобов’язаний утримувати дитину до закінчення нею навчання. Позивач у судове засідання не з’явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.16), надіслав заяву про розгляд справи за відсутності, позов визнає повністю (а.с.17). У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст..199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, обов’язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов’язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв’язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.3), батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки № 586/3630 від 19.09.2013 року (а.с.2), [PERSON] навчається в Інституті телекомунікаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», за денною формою навчання, за держзамовленням, строк закінчення навчання 30 червня 2017 року. [PERSON] отримує стипендію, розмір якої складає 730 грн (а.с.21). Позивачка не працює (а.с.20). Відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. В силу ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Враховуючи день пред’явлення позову – 19.11.2013 року, а також те, що відповідачем по рішенню суду Заводського району м.Мінська від 04.02.2002 року сплачувались аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] до його повнолітня, тобто до 19.11.2013 року (а.с.25), а тому аліменти підлягають стягненню з 20.11.2013 року і до закінчення навчання, до 30 червня 2017 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України “Про судовий збір” судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved