Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Прокурор Гусятинського району в інтересах держави в особі позивача управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації Гусятинського району Тернопільської області до [PERSON] про стягнення в користь держави в особі управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації - її понесених витрат щодо придбання путівок на санаторно-курортне лікування в сумі 6140 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], займаючи посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації, до повноважень якої належало оформлення документів та видача путівок ветеранам війни, інвалідам, чорнобильцям всіх категорій, дітям чорнобильцям для поїздки у санаторії, порушуючи вимоги наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 42 від 25.12.1997 року «Про затвердження Інструкції про порядок обліку,зберігання,розподілу та видачі путівок до санаторно-курортних та інших лікувально-оздоровчих установ в органах соціального захисту населення України» на протязі 2005,2006 років умисно склала завідомо підроблені офіційні документи,внаслідок чого оплачені за рахунок державного бюджету путівки на санаторно-курортне лікування на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] використала для видачі стороннім особам, тобто вчинила розтрату ввіреного її чужого майна,чим заподіяла збитки державі в розмірі 6140 гривень, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12013210070000102 від 18.03.2013 року, з яких вбачається, що дії [PERSON] під час досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.191, ч.2 ст.358 КК України. Згідно ухвали Гусятинського районного суду від 11 липня 2013 року [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. Добровільно [PERSON] завдані збитки державі не відшкодовано. Тому на підставі вищевикладеного просить позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор Гусятинського району, представник управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Стосовно заявленої вимоги зі сторони відповідача щодо застосування строку позовної давності прокурор вказав, що строк позовної давності предявлення даного позову не порушений, оскільки в березні 2013 року під час проведення оперативно-розшукових заходів працівниками СДСБЕЗ встановлено порушення з боку [PERSON] Інструкції про порядок обліку, зберігання, розподілу та видачі путівок до санаторно-курортних установ в органах праці та соціального захисту населення і складено відповідні рапорти на підставі яких 18.03.2013 року внесено заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідач в судове засідання 19.11.2013 року не зявилася, хоч була належним чином повідомлена про день,час, місце слухання справи, проте подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, згідно якої позов не визнає, а також письмові заперечення згідно яких вважає позов безпідставним, оскільки займаючи посаду спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації на протязі 2005,2006 років могла дійсно дати путівки іншим особам замість [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак вона цього не памятає. Вказала, що вона будь-яких благ не отримувала ні від кого. Санаторій підтвердив перебування цих осіб на оздоровленні. Прямої дійсної шкоди вона нікому не нанесла, кошти були використанні санаторієм за призначенням. Ухвалою Гусятинського районного суду від 11 липня 2013 року її звільнено від кримінальної відповідальності в звязку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Також вважає, що строк позовної давності щодо стягнення з неї коштів в сумі 6140 гривень пройшов, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення (2005,2006 роки) пройшло більше трьох років, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та пропуском строку позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, підтримала заперечення відповідача, посилаючись на доводи викладені у них. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі,вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2013 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області [PERSON] на підставі ст..49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.191, ч.2 ст.358 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження відносно останньої за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень закрито. Дана ухвала набрала законної сили. Згаданою ухвалою від 11 липня 2013 року на підставі матеріалів кримінального провадження встановлено, що [PERSON] займаючи посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації до повноважень якої входили - оформлення документів та видача путівок ветеранам війни, інвалідам, чорнобильцям всіх категорій, дітям чорнобильцям для поїздок у санаторії, порушуючи вимоги наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 42 від 25.12.1997 року «Про затвердження Інструкції про порядок обліку,зберігання,розподілу та видачі путівок до санаторно-курортних та інших лікувально-оздоровчих установ в органах соціального захисту населення України» протягом 2005,2006 років склала завідомо підроблені офіційні документи та розтрату ввіреного її чужого майна. А саме, [PERSON], перебуваючи на робочому місці підробила підписи на бланках про видачу путівок, розхідних ордерах, написала власноручно заяви на отримання путівок у санаторії «Медобори», «Збруч» від імені учасників війни: [PERSON], [INFO], жителя [INFO]; [PERSON], [INFO], жителя [INFO]; [PERSON],10.005.1936 року народження, жительки с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області; [PERSON], [INFO], жителя [INFO]. Використовуючи підроблені нею документи на отримання санаторно-курортних путівок на імя вищевказаних учасників війни видала стороннім особам ,які не мали права на безоплатне лікування, путівки у зазначені вище санаторії, чим завдала збитки державі на загальну суму 6140 гривень. Проте, вказані учасники війни путівок не отримували та на санаторно-курортному лікуванні не перебували. Тобто, встановлено факт заподіяння позивачеві неправомірними діями відповідача майнової шкоди на суму 6140 гривень ,яка підлягає стягненню на користь позивача в межах заявлених позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої злочином. Згідно матеріалів кримінального провадження на підставі яких винесена ухвала Гусятинського районного суду від 11 липня 2013 року злочинними діями [PERSON] заподіяно шкоду державі в особі управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації Гусятинського району Тернопільської області в сумі 61 40 гривень. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду , що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце події та чи вчиненні вони цією особою. На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом чи майну фізичної особи або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування ,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу в обраний нею спосіб. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Посилання відповідача в запереченнях та його представника в судовому засіданні на те, що строк позовної давності для стягнення з відповідача коштів в сумі 6140 гривень сплив і це є підставою для відмови в позові суд не приймає до уваги,як такі , що спростовуються матеріалами справи, зокрема рапортами оперуповноважених СДСБЕЗ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області [PERSON], [PERSON] від 18.03.2013 року, 29.03.2013 року,08.04.2013 року про проведення оперативно-розшукових заходів. Згідно із ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду доказів щодо безпідставності позовних вимог позивача. Враховуючи встановлені обставини справи та вищевказані вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь управління праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації Гусятинського району Тернопільської області 6140 (шість тисяч сто сорок) гривень як витрати для придбання путівок на санаторно-курортне лікування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного,

Outcome: approved