Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

В вересні 2013 року позивач КП «Макіївський міськводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS]. Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг водопостачання. За період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року за особистим рахунком відповідача №[NUMBER] утворилась заборгованість в сумі 1 193,34 грн. 10 червня 2011 року між відповідачем та КП «Макіївський міськводоканал» укладено угоду про погашення заборгованості на суму 3 245,46 грн. з терміном погашення до 10 грудня 2012 року. Однак, надалі відповідач не виконував умови договору розстрочки по сплаті заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, поточні платежі також не сплачувались в повному обсязі, внаслідок чого утворилась існуюча заборгованість. Позивач просив суд стягнути з [PERSON], ІПН [NUMBER] на користь КП «Макіївський міськводоканал» суму за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1 193,34 грн. Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки від 12 листопада 2013 року позов КП «Макіївський міськводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] суму заборгованості по водопостачанню та водовідведенню за період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року у розмірі 266,42 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з таким рішенням КП «Макіївський міськводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким стягнути з відповідача за його користь суму за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1 065,66 грн. В обґрунтування скарги зазначає, що угодою про погашення заборгованості від 10 червня 2011 року передбачений обов'язок саме відповідача погасити борг в розмірі 3 245,46 грн. до 10 грудня 2012 року. А тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов'язок кожного власника квартири за адресою [ADDRESS] погасити певну частину цього боргу. Особовий рахунок за цією адресою не розділений між співвласниками, є єдиним та оформлений на відповідача. Судом не враховано, що в судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. В засіданні апеляційного суду представник КП «Макіївський міськводоканал» Головкіна Н.А., діюча за довіреністю (а.с.57), доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити. В засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом і телефонограмою №1630, зареєстрованою у відповідному порядку від 04 грудня 2013 року (а.с.55), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач [PERSON] та інші співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] у якій позивачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення, порушили виконання зобов'язання з оплати фактично наданих КП «Макіївський міськводоканал» послуг, внаслідок чого за період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 утворилась заборгованість в розмірі 1 065,66 грн., яку зобов'язані сплачувати всі співвласники квартири, тобто кожний по 1/4 частині. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги пропорційно його частки у спільній сумісній власності, тобто в розмірі 266,42 грн. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині не можна погодитись. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що КП «Макіївський міськводоканал» є юридичною особою, з 05 листопада 2003 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с.11). Згідно статуту КП «Макіївський міськводоканал» є самостійним суб'єктом господарювання, до 01 липня 2012 року надавало послуги водопостачання та водовідведення населенню м. Макіївки. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 2 000 року, що видане колективним сільськогосподарським підприємством КСП «Криничанський», квартира за адресою: [ADDRESS] - належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначене свідоцтво зареєстроване у державного реєстратора - КП «БТІ м. Макіївка» 27 грудня 2 000 року (а.с.20-21). З розрахунку по квартирі за адресою: [ADDRESS] - є заборгованість з оплати водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року у розмірі 1 065,66 грн. (а.с.7-10). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 3 ст. 264 ЦК визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що 04 вересня 2013 року позивач КП «Макіївський міськводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем угоди про погашення заборгованості від 10 червня 2011 року (а.с.2-3). Так, 10 червня 2011 року КП «Макіївський міськводоканал» та [PERSON] уклали угоду про погашення заборгованості з водопостачання, відповідно до умов якої останній взяв саме на себе обов'язок погасити заборгованість за водопостачання на користь КП «Макіївський міськводоканал» в сумі 3 245,46 грн., що утворилась на 01 липня 2011 року, строк дії угоди до 10 грудня 2012 року (а.с.6). За таких обставин висновок суду першої інстанції, який, частково задовольняючи позов, зазначив, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, є правильним. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені положення закону та умови угоди про погашення заборгованості по водопостачанню від 10 червня 2011 року, відсутність в матеріалах справи доказів щодо належного виконання відповідачем зобов'язань за угодою, укладеною саме між відповідачем по справі та позивачем. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником на праві спільної сумісної власності квартири один, що розташована в будинку 40 по вул.. 60 років Октября с. Криничная, а не спільної часткової власності, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 20). Тому, доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення в повному обсязі суми боргу за спожити послуги з водопостачання по зазначеній квартирі саме з відповідача відповідно до умов договору є обґрунтованими та відповідають дійсним обставинам справи. Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог. Судове рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, та предметом перегляду не було (ст.303 ЦПК України).

Outcome: approved