Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ПАТ «Філдес Україна» про визнання договору недійсним, захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, вказуючи, що 15.12.2008 року вона уклала контракт про надання послуг № 0604125 з АТ «Філдес Україна» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Філдес-Україна»), згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання виконати дії, спрямовані на надання у її розпорядження системи продукту - авто ГАЗ 31105 (CAR CREDIT), а вона - сплатити вступний внесок на користь відповідача та вчасно сплачувати щомісячні внески за автомобіль. На виконання своїх зобов'язань вона сплатила відповідачу 68 056,34 грн., але автомобіль не отримала. Просила визнати договір недійсним, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 68056,34гривень та 1700,00 гривень моральної шкоди. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Про слухання справи повідомлені належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання представник відповідача не з'явився без поважних причин. Про слухання справи повідомлений належним чином згідно ст. 74 ЦПК Україна. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи 15.12.2008 року між АТ «Філдес Україна», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна» (а.с. 29), і [PERSON] було укладено контракт № 0604125 з ідентифікатором до нього, предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Кар кредит», з метою придбання автомобіля ГАЗ 31105 у групі. Клієнт системи сплачує: вступний внесок у розмірі 2062,8 грн., щомісячний чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) - 1,04%, щомісячні адміністративні витрати (плата за послуги з формування груп клієнтів системи та за здійснення організаційних дій з визнання автомобіля) - 0,35%, збір за визнання (одноразовий платіж, що підлягає сплаті в момент визнання за ним автомобіля) - 3%. Вартість автомобілю визначена в сумі 57300 гривень (а.с. 4-28). Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ПАТ «Філдес Україна» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля. Згідно з умовами контракту клієнт отримує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, що, в свою чергу, здійснюється ПАТ «Філдес Україна» на власний розсуд. При цьому право на отримання мають лише ті учасники, які зробили найбільшу кількість внесків. Також судом встановлено, що контракт не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ПАТ «Філдес Україна» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість, контрактом передбачено, що у випадку відмови клієнта від контракту з нього утримується 1% штрафу від вартості автомобіля, а також поверненню не підлягають вступний внесок, адміністративні витрати. Крім того, повернення коштів відбувається після ліквідації групи. Відповідно до наданих позивачем платіжних документів [PERSON] за контрактом сплачено 68056,34 грн. ( а.с. 33-38), що перевищує розмір вартості автомобілю. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 360-7 ч. 1 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.05.2012р., ухваленою за наслідками перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2011р. у справі за позовом фізичної особи до ПАТ «Філдес Україна» про визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди встановлено, що контракт, укладений між фізичною особою та ПАТ «Філдес Україна», не можна вважати угодою про посередницьку діяльність, яка не порушує права фізичної особи, а діяльність ПАТ «Філдес Україна» такою, що не порушує права споживачів та не вводить останніх в оману. Вказане випливає з того, що відповідно до умов контракту (угоди) фізична особа сплачує кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на його купівлю. При цьому ПАТ «Філдес Україна», яке нібито здійснює посередницьку діяльність, без залучення власних коштів формує групи клієнтів, за рахунок внесків яких здійснюється передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи. Судом встановлено, що при укладенні контракту одночасно порушенні вимоги ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо включення в нього умов, що є несправедливими, тобто такими, що вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу, а також встановлена його нікчемність в силу ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 цього ж закону, тому суд вважає, що контракт в такому разі підлягає визнанню недійсним згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України з підстав недодержання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України. На підставі проаналізованих доказів по справі та з урахування вказаної постанови ВСУ від 23.05.2012р., суд вважає, що спірний контракт є недійсним з підстав несправедливості його умов, а також з підстав його вчинення з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики, що вводить в оману споживача. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки контракт визнається недійсним у зв'язку з порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», то і наслідки повинні бути застосовані ті, що передбачені цим законом. У відповідності до вимог пункту 9 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитки, вони повинні відшкодовуватись винною особою у повному розмірі. У статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правових наслідків недійсності правочину з підстав порушення положень цієї норми не зазначено. Отже, збитками позивача в цьому разі є всі сплачені ним відповідачу за недійсним контрактом кошти у сумі 68056,34 грн., які необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України « Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією ( товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що внаслідок порушення умов контракту з боку АТ «Філдес Україна» вона переносила нервові стреси, на протязі довгого часу не мала змоги користуватися своїм власним автомобілем, марно затрачала багато часу та коштів для переїзду до місця роботи, у зв'язку з цим постійно переживала душевні страждання. Постійно телефонувала до АТ «Філдес Україна» щодо отримання автомобіля, але зазначене не може бути підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору у сумі 229, 40 грн. із вимог немайнового характеру та 680,56 грн. із вимог майнового характеру, що всього складає 909,96 грн..

Outcome: partial