Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому вказав, що у зв'язку із відсутністю коштів для перереєстрації права власності на автомобіль в органах Державтоінспекції 28.08.2007 р. [PERSON] посвідчена довіреність щодо надання [PERSON] повноважень по розпорядженню автомобілем "ВМW - 330", 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], із державним номерним знаком [NUMBER]. Вказаний правочин укладений для приховання договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки за легковий автомобіль [PERSON] сплатив грошові кошти у сумі 50000 грн., що підтверджується розпискою щодо їх отримання, підписаною [PERSON] У мотивування заявлених вимог позивач зазначив, що згодом для належного переоформлення права власності на своє ім'я придбаного легкового автомобіля звернувся до органів УДАІ УМВС України. Однак, позивачу було відмовлено у цьому і водночас повідомлено, що постановою слідчого СВ Богунського РВ УМВСУ у Житомирській області від 19.05.2011 р. на даний автомобіль накладено арешт. Крім того, постановами державних виконавців Богунського ВДВС Житомирського МУЮ було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, у тому числі на вищезгаданий транспортний засіб. У зв'язку з вказаним, [PERSON] просить суд визнати довіреність від 28.08.2007 р. удаваним правочином купівлі - продажу легкового автомобіля "ВМW - 330", шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який із 22.08.2007 р. фактично перебуває у його власності. Крім того, просить суд звільнити вказаний транспортний засіб з-під арешту та стягнути із [PERSON] понесені витрати по оплаті судового збору. У судовому засіданні, яке відбулось 20.12.2013 р., позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, та просив його задовольнити. /а.с. 21-22/ Богунський ВДВС Житомирського МУЮ у судове засідання свого уповноваженого представника не направив. 16.12.2013 р. до суду надійшла заява від головного державного виконавця Сладь Т.П., в якій остання просила розглянути справу без особистої участі представника виконавчої служби, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. /а.с. 19/. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України. Заперечень на позов до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог та враховуючи, що у матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, що відповідає передбаченим статтею 169 ЦПК України нормам та вимогам і визнати даний позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно положень статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна із під арешту. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із матеріалів справи судом встановлені наступні юридичні факти. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АМС № 027212, виданого 22.08.2007 р. Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України у Житомирській області, легковий автомобіль "ВМW - 330", 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] /а.с. 7/ Відповідно до довіреності від 28.08.2007 р., що посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрована у реєстрі за № 9122, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON], незалежно один від одного: знімати з обліку та ставити на облік в органах ДАІ, керувати, укладати договір безоплатного користування (позички), оренди, продавати, обміняти, заставити легковий автомобіль марки "ВМW - 330", шасі (кузов, рама) [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. /а.с. 6/ Зі змісту розписки про отримання грошей за автомобіль від 22.08.2007 р. вбачається, що [PERSON] підтверджує, що 22.08.2007 р. продав легковий автомобіль "ВМW - 330", сірого кольору, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], із д.н.з. [NUMBER], [PERSON], за що отримав від останнього кошти у сумі 50000,00 грн. /а.с. 5/ Як вбачається з матеріалів справи, державними виконавцями Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції накладено арешт на все майно боржника [PERSON], а саме: - постановою № 39553487 від 03.09.2013 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 8/ - постановою № 26329292 від 10.05.2011 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 9/ - постановою № 31882748 від 27.03.2012 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 10/ - постановою № 31882253 від 27.03.2012 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 11/ - постановою № 31993087 від 05.04.2012 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 8/ - постановою № 30502680 від 26.12.2011 р. щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; /а.с. 17/ - постановою серії АА № 574890 від 01.09.2010 р. щодо арешту майна боржника та заборони на його відчуження. /а.с. 16/ Крім того, встановлено, що постановою слідчого СВ Богунського РВ УМВС України у Житомирській області Піонтківського В.В. 19.05.2011 р. накладено арешт на автомобіль марки "ВМW - 330", 2001 р.в., кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. /а.с. 14/ Всі зазначені вище постанови винесені у зв'язку із виникненням у [PERSON] після 22.08.2007 р. боргових зобов'язань перед різними кредиторами. У відповідності до норм частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч. 1 статей 626, 628 цього ж Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Крім того, виходячи з положень статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. У судовому засіданні позивач пояснив, що всі документи на автомобіль передані йому [PERSON] 22.08.2007 р. Відповідно до статті 235 цього ж Кодексу удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права і обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, суд вважає, що позовна вимога про визнання правочину, посвідченого нотаріальною довіреністю від 28.08.2007 р., удаваним правочином, є доведеною і підлягає задоволенню, оскільки дана довіреність укладена сторонами з метою приховування іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу даного транспортного засобу. Відповідно до норм статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із положень Постанови під № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено із метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, відповідно до норм ч.ч. 1 статей 316, 317 та 334 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Врахувавши у сукупності наведене вище, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до положень, що передбачені частиною першою статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved