overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд надати йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його брата [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки він пропустив установлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини та у зв`язку з цим отримав від Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину. Однак він пропустив строк по тій причині, що вважав, оскільки він проживав у квартирі свого брата та залишився проживати в ній і надалі після його смерті, то фактично прийняв спадщину, тому вважає причини пропуску строку поважними. Разом з тим, про відмову від цієї спадщини він не заявляв. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі у судовому засіданні, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на вказану спадщину, однак отримав відмову на тій підставі, що ним пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.7). Так, судом встановлено, що позивач не прийняв спадщину у встановлений законом строк, оскільки він проживав у квартирі свого брата та залишився проживати в ній і надалі після його смерті, у зв'язку з чим вважав, що фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та на наявність у зв'язку з цим підстав для задоволення позову про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що передбачено ч.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

18 листопада 2013 року [PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 13 жовтня 1973 року м. Ігрень, бюро ЗАЦС Дніпропетровської області; від шлюбу неповнолітніх дітей не мають; сімейне життя з відповідачем не склалось, спільним побутом вони не пов'язані; позивач вважає, що шлюбні відносини припинились та подальше перебування у шлюбі не має жодного сенсу; просила шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнила, підтвердила усі обставини викладені в ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання, які відбулися 20.12.2013 року та 25.12.2013 року не з'явився, про час і місце засідання суду повідомлявся належним чином. Відповідно до телефонограми в телефонному режимі відповідача було повідомлено про дату та час судового засідання. Причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 13.10.1973 року (а.с. 3). Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини. Їх сім'я розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сім'ї. Вказані обставини підтверджуються поясненнями у позовній заяві. Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

07.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 01.03.2007 року його прийнято, згідно Наказа підприємства від 28.02.2007 року № 77, на посаду оператора установки волокноутворення 5 разряду у Товариство з обмеженою відповідальністю "Синтиз" м. Синельникове. 23.10.2013 року [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи ТОВ "Синтиз" нарахувало позивачу заробітну плату за період з липня 2013 року по вересень (включно) 2013 року в сумі 11171 грн. 90 коп., але платити її відмовилося. Відповідно до ст. 74 КЗпП України позивач має право на щорічну відпустку, але за період з жовтня 2012 р. по жовтень 2013 р. йому не надавалась щорічна відпустка, а при звільненні йому не була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. До початку судового засідання позивач надав заяву про слухання справи без його участі, а також уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 12645, 55 грн. Представник відповідача Наконечна Т.М. до початку судового засідання надала заяву про слухання справи без її участі, уточненні позовні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки [NUMBER] позивач з 28.02.2007 року по 23.10. 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Синтиз», працюючи оператором волокноутворення і був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Заборгованість підприємства при звільнені позивача складає 12645 грн. 55 коп. за період - липень 2013 року, серпень 2013, вересень 2013 року, жовтень 2013 року , що підтверджується довідкою ТОВ «Синтиз», а відтак позовні вимоги по заробітній платі є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача невиплачену заробітну плату в розмірі 12645 грн. 55 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо трудових правовідносин, а тому з ТОВ «Синтиз» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 229, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є його батьком. Причиною звернення до суду є та обставина, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, всі витрати на його утримання несе мати позивача. У зв'язку з чим просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина на період його навчання в твердій грошовій сумі розміром 800 грн. Позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити, а також розглядати справу за його відсутності. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав частково в розмірі 400 грн. та просив позовні вимоги задовольнити, а також розглядати справу за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.ст.180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, та яким підтверджується факт батьківства відповідача по справі, яке останній не заперечує. [PERSON] навчається в навчальному закладі Тернівському професійно - гірничному ліцеї, що підтверджується довідкою за № 554 від 28 листопада 2013 року, зі строком закінчення навчання 20 лютого 2015 року. Але при визначення розміру аліментів суд приймає до уваги, що з відповідачем проживає його мати похилого віку, яка є пенсіонером та потребує допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача судові витрати по справі на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Від спільного життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду є та обставина, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, всі витрати на її утримання позивач несе сама. У зв'язку з чим просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити, а також розглядати справу за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.ст.180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, та яким підтверджується факт батьківства відповідача по справі. Батьківство по справі щодо дитини, на утримання якої позивач ставить питання про стягнення аліментів, відповідач не оспорює. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позовних вимог. Згідно ст.367 ЦПК України суд, вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача судові витрати по справі на користь держави. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.1991 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання у них є неповнолітня дитина. Однак, подружнє життя не склалося, сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а тому просить ухвалити рішення, яким розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення повістки про виклик у суд на 25.12.2013 року (а.с.17), однак подав до суду заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити (а.с.9). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Враховуючи заяву позивача, пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що змінений позов слід задовольнити з таких підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 11 червня 1991 року виконавчим комітетом Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією актового запису №10 про його народження від 13.08.1998 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 125,133,135 СК України №00013188944 від 16.12.2013 року (а.с.13,14). Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Зазначені обставини встановлені під час розгляду справи в судовому засіданні. А тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що 13 липня 1991 року уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] року у них народився син [PERSON], [INFO] року - народилась донька [PERSON]. Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дітей він відмовляється. В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їх відносинах. Діти проживають із нею і перебувають на її утриманні. Їй одній важко належним чином забезпечувати дітей самим необхідним. Вона тимчасово не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми. Відповідач працює, отримує дохід і може допомагати їй в утриманні дітей. Так як заробітки відповідача сезонні, його доходи мінливі та нерегулярні вважає, що він має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на утримання двох дітей. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача, інших утриманців у відповідача немає і така сума аліментів є реальною для нього. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на двох дітей, а саме: на утримання сина, [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], до їх повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги змінила, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], так як відповідач має постійну роботу. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив, що має постійну роботу, тому бажає сплачувати аліменти на дітей в частці від доходу. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується актовими записами про їх народження. Діти перебувають на утриманні матері, що стверджується довідкою КП «Гніваньводопостач» № 2290 від 30.07.2013 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки від 29.07.2013 р. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] має постійну роботу, працює водієм автотранспортних засобів в ПрАТ «АГРОФОРТ» м. Кагарлик Київської обл., тому вимога позивачки про стягнення аліментів в частці від доходу є обґрунтованою. Інших утриманців у відповідача не має . Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що 04.12.2007 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк « Капітал» який є правонаступником ВАТ «Акціонерно-комерційний банк « Капітал» та відповідачкою укладено договор про надання споживчого кредиту № 0030 від 04.12.2007 року, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 6200,00 грн на строк з 04.12.2007 року по 03.12.2009 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 % річних. Станом на 25.10.2013 року відповідачка має заборгованість у розмірі 20604, 22 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Позивач у судове засідання не з»явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за відсутністю представника, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 04.12.2007 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк « Капітал» який є правонаступником ВАТ «Акціонерно-комерційний банк « Капітал» та відповідачкою укладено договор про надання споживчого кредиту № 0030 від 04.12.2007 року, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 6200,00 грн на строк з 04.12.2007 року по 03.12.2009 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 % річних. Станом на 25.10.2013 року відповідачка має заборгованість у розмірі 20604, 22 грн, яку необхідно стягнути з неї на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем по даній справі зареєструвала шлюб 20 червня 2006 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1252. При реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьківство відповідача щодо якого зареєстроване в органах РАЦС належним чином. Дитина проживає із нею і залишиться із нею після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісних характерів та різних поглядів на життя. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, ображав і бив її, не займався вирішенням сімейних проблем. Спільне життя з ним стало нестерпним і 3 роки тому вони припинили подружні відносини, відповідач пішов із сім'ї, вона більше не вважає їх подружжям. Їх шлюб фактично розпався і примирення між ними тавідновлення сім'ї неможливе. Подальше формальне збереження шлюбу з відповідачем втратило сенс і суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому остаточно прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Питання щодо участі відповідача в утриманні дитини сподівається вирішити добровільно. Спільного майна немає. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] позов визнає, зазначив, що миритися не бажає. Судом встановлено, що збереження даної сім'ї неможливе, оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, втратили взаємні почуття, а тому позов задовольняє.

Outcome: approved