Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] 29.08.2013р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], 2003р.н., в твердій грошовій валюті, а саме в розмірі 1000грн. з усіх видів його доходу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем укладено 15.07.2000року. У шлюбі у них 19.04.2003р. народилась [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2012 року вони перестали проживати разом. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, цей шлюб є формальним. Її зарплати явно не достатньо для належного забезпечення дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю, зменшила вимги в частині стягнення аліментів, просить суд визначити їїх розмір в сумі 600грн. на місяць, задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов в частині вимог про розірвання шлюбу визнали, в частині стягнення аліментів визнали частково. Відповідач додатково пояснив, що офіційно ніде не працює, а тому просить суд визначити аліменти в розмірі 30% від прожиткового мінімуму. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.07.2000р. Цей шлюб для них є першим. Від шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON], [INFO]., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя сторін не склалося. Вони з червня 2012р. не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб позивачка не має, примирення не бажає. Суд вважає, що спроби примирення неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Відновлювати своє дошлюбне прізвище у зв'язку із розірванням шлюбу позивачка не бажає. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи вони перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини та не впливає на його обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів з відповідача позивачка покликається на те, що відповідач офіційно не працює та не має сталих доходів, інших дітей та утриманців він не має. За таких обставин розмір аліментів, відповідно до ст.184 СК України, визначається у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей та утриманців, стан здоров'я дитини і відповідача, яка зі слів позивачки є здоровою. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 600грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що призначення аліментів у меншому розмірі - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як провсить відповідач, не відповідатиме інтересам дитини. Суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати, одночасно визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON], 2003р.н. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial