Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до Бериславського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом у якому посилається на те, що 08.07.2010 року о 16-00 годині на автодорозі Херсон-Генічеськ 33 км+300 м з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди винуватець не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Рено д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до звіту №173 про оцінку автомобіля Рено д/н [NUMBER] складеного ЗАТ «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС» становить 18026,70 грн. та витрати на проведення експертизи 450,00 грн. Шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 15472,25 грн., таким чином виконало покладені на нього обов'язок з відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 15472,025 гривень, кошти по сплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 2000,00 гривень та понесені судові витрати. Позивач надав суду заяву у який просить задовольнити позов, справу розглянути без участі представника позивача, додаткових доказів позовних вимог не має, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 15472,025 гривень, щодо коштів по сплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 2000,00 гривень не визнав, вважає що це не відноситься до судових витрат. Відповідно до ст..169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представника та вирішити справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав: Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини : Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" у п.2 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вина [PERSON] в здійснені дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 06.08.2010 року. Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON] 08.07.2010 року на момент скоєння ДТП не мав полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовано шкоду на умовах, визначеним Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ, враховуючи вимоги ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 15472,25 грн. (а.с. 19,20). Зі ст.22 ЦК України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування та відповідно до частини 2 зазначеної статті, збитки складаються з реальних збитків та упущеної вигоди. Відповідно ст. 1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд враховуючи, що позивачем відшкодовано завдану [PERSON] шкоду в повному обсязі відповідно проведеної оцінки, що підтверджено наказом та копією платіжного доручення (а.с. 19,20), тобто на думку суду, саме ця сума є реальними збитками позивача які підлягають відшкодуванню, а також відшкодування підлягають судові витрати понесені позивачем. Відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. [PERSON] зареєстрована, як фізична особа-підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №АЄ977465 від 14.11.2011 року та в обґрунтування витрат на правову допомогу надала платіжне доручення №3682 від 29.10.2013 року. З зазначеного платіжного доручення вбачається, що [PERSON] як фізична особа-підприємець прийняла від Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі 1000 гривень, на підставі контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання надавати правову допомогу у частині стягнення заборгованості, представництва Замовника, яким є МТСБУ в судах усіх інстанцій у справах пов»язаних з проведенням регламентних виплат, а також представництва Замовника на стадії виконавчого провадження у справах в яких Замовник є стягувачем та на підставі Додаткової угоди №41 до Контракту від 15.10.2013 року та довіреності від 28.11.2012 року, відповідно до якої вона є представником позивача у судових справах (а.с.23-28). У частині 1 ст.59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Конституційний Суд України визначив, що «право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги» (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №13-рп/2000 від 16 листопада 2000 р.( справа про право вільного вибору захисника)). Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Стаття 59 Конституції України у частині другій встановлює, що для надання правової допомоги під час вирішення справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Хто є фахівцем у галузі права законодавцем ще не визначено. ЦПК України зазначає, що ці питання врегульовуються спеціальним законом, якого ще не прийнято. Представник особи, за дорученням, яка підготувала позовну заяву, як у даному випадку діяла [PERSON] в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, мала процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено статтями 26, 42 ЦПК України, і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу, тому такі, вимоги не підлягають задоволенню. Стаття 79 ЦПК України не відносить до судових витрат, витрати за послуги представника, який у даному судовому засіданні, окрім вищенаведеного, участі не приймав. Відповідно ст. 88 ЦПК Україні стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 229 гривень 40 копійок. Відповідно постанови №6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 1166, 1191 ЦК України.

Outcome: partial