Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Позов мотивовано тим, що позивач 24.05.2013 року звільнився з місць позбавлення волі та повернувся за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Під час відбування покарання мати позивача, [PERSON], яка була власником домобудівлі померла [INFO]. З моменту повернення позивача з місць позбавлення волі і по теперішній час, відповідачка чинить перешкоди у користуванні майном, не дає згоду на проживання позивача в літній кухні. Просить суд зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні будинком, шляхом вселення його у зазначений будинок. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16.12.2013 року залучено Каховський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та просив усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS], шляхом вселення його в зазначений будинок. Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки він має намір проживати за місцем реєстрації з співмешканкою, та має своє житло у смт. Іванівка Херсонської області. Представник третьої особи позовні вимоги позивача підтримала. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинні довести ти обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 24.05.2013 року позивач [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі, на момент звільнення місце реєстрації відповідача: [ADDRESS] (а.с. 7, 9). Згідно ст.ст. 47, 48 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Померла [INFO] мати позивача і відповідачки [PERSON] на підставі заповіту від 12.05.2006 року заповіла все своє майно відповідачці [PERSON] (а.с. 36). Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що померла мати позивача і відповідачки [PERSON] заповіла своє майно доньці, на умовах, що її син, позивач по справі, буде проживати у будинку. Відповідачка погодилася, але свого брата до будинку не впускає і йому після звільнення з місць позбавлення волі немає де жити. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначаються його власником. Право користування жилим приміщенням позивач набув як член сім'ї власника жилого приміщення, за життя своєї померлої матері. Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем у випадку позбавлення його волі на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім'ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, передбачених законодавством. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що позивач має власне житло у іншому районі, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини нею не надано, а позивач, який звільнився з місць позбавлення волі, має право проживати у будинку за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ст.ст. 10, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: approved