Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Посилався на те, що 21 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", який в подальшому був перейменований в Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №Ск-461-000230/8-2008, відповідно до умов якого [PERSON] було надано споживчий кредит в розмірі 13 090 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 7 % на рік з кінцевим терміном повернення до 21 серпня 2010 року. В порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 12 серпня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 164 026 грн. 94 коп. Відповідач повідомлялися про існуючу заборгованість та необхідність її погашення, однак залишив дану вимогу позивача без задоволення. Просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 164 026 грн. 94 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1640 грн. 27 коп. Справа слухалася у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному об'ємі. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через публікацію в пресі оголошення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Ск-461-000230/8-2008 від 21 серпня 2008 року, згідно з яким відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 13 090 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 7% на рік з кінцевим терміном повернення до 21 серпня 2010 року (а.с.5-18). Згідно вказаного договору, кретині кошти були видані відповідачу шляхом перерахування коштів у сумі 12000,00 грн. на картковий рахунок Позичальника та коштів у сумі 1 090 грн. 80 коп. на рахунок Банку у якості плати за перевірку документів, які сплачує Позичальник в день отримання споживчого кредиту. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт, отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується його заявою про відкриття карткового рахунку, розпискою про одержання картки та ПІН-коду від 21 серпня 2008 року та випискою по операціях за картковим рахунком, а також випискою з особового рахунку (а.с.19-23,35-43, ). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Статуту Банку, погодженого Національним банком України 16.06.2009 року, було змінено найменування юридичної особи з «ВАТ «Родовід Банк» на «ПАТ «Родовід Банк» (а.с.43-47). В порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 12 серпня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 164 026 грн. 94 коп., з яких: 13 090,80 грн. - сума простроченого кредиту, 1 821,80 грн. - сума прострочених процентів; 8 665,93 грн. - прострочена нарахована щомісячна плата; 137 704,46 грн. - нарахована пеня; 2 742,95 грн. - три проценти річних (а.с.33-34). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається із вимог ст.536 ЦК України, за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач повідомлявся про наявну заборгованість та необхідність її погашення, однак залишив дану вимогу позивача без задоволення, що підтверджується досудовими вимогами від 18 травня 2011 року та від 04 липня 2013 року (а.с.30-32). Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг за кредитним договорам підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку зі зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved