Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 28373 грн. 04 коп.. Обгрунтовує тим, що 18.12.2006 р. за кредитним договором №K3H0FB02830079 надав відповідачу кредит у сумі 1089 грн. 50 коп., з відсотковою ставкою за користування грошовими коштами у розмірі 5,04% на рік на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам - «розстрочка» складає укладений між ним і банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості мало здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, та інших витрат згідно умов. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував. Станом на 19.08.2013 р. загальна заборгованість склала суму 28373 грн. 04 коп., у т.ч.: за кредитом - 1089 грн. 50 коп.; процентами - 8837 грн. 59 коп.; комісією - 392 грн. 28 коп., нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 16226 грн. 38 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1327 грн. 29 коп. (процентна складова). Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача судові витрати у сумі 283 грн. 73 коп.. У судове засідання представник позивача за довіреністю, Давиденко М.І., не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити. Відповідач, [PERSON], позов не визнав, у письмових запереченнях зазначив, що 18.12.2006 р. за програмою Приватбанку - «товари у розстрочку» отримав кредит у сумі 1089 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку кредиту. При підписанні договору у п. 5.5. домовились збільшити строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, пені штрафів та інших платежів до 5 років, який банком пропущений. До спірних правовідносин просить застосувати строк давності та на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 18.12.2006 р. сторони уклали кредитний договір №K3H0FB02830079, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 1089 грн. 50 коп. на придбання товарів у розстрочку (споживчий кредит) відсотковою ставкою за користування грошовими коштами у розмірі 5,04% на рік на залишок заборгованості за кредитом, на термін 12 місяців, до 18.12.2007 р. (а. с. 6-15). Договір кредиту за програмою Приватбанку - «товари у розстрочку» складає заяву позичальника та умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт), тобто, у розумінні ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Відповідно до п. п. 3.2.2., 2.2.3., 3.2.4. умов позичальник зобов»язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду баку у порядку, строки та розмірі згідно заяви, тарифів і умов. Пунктом 4.1. умов передбачено, що за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Пунктом 4.2. умов передбачено, що при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та пп. 3.2.2, 3.3.3. даних умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеного у тарифах та заяві. Розраховані відповідно до цього пункту умов відсотки сплачуються позичальником окремо, понад зазначену в заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Пунктом 4.5. умов передбачено, що для погашення заборгованості, у тому числі винагороди й відсотків за користування кредитом позичальник надає банку кошти на рахунок для зарахування. Банк здійснює погашення заборгованості за кредитом у порядку, визначеному в п. 4.3. умов. Пунктом 5.1. умов визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2., даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Пунктом 5.3. умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірні 500+5% від суми заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов»язання належним чином не виконував, не погашав кредит і не сплачував проценти за користування грошовими коштами і винагороду банку. Станом на 17.05.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала суму 28373 грн. 04 коп., у т.ч.: за кредитом - 1089 грн. 50 коп.; процентами - 8837 грн. 59 коп.; комісією - 392 грн. 28 коп., нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 16226 грн. 38 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1327 грн. 29 коп. (процентна складова) ( а. с. 4, 5). Проте, положення ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачають позовну давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 5.5. умов строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови від 30.03. 2012 р. N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", роз»яснив, що ураховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). 18.09.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.12.2006 р. в загальній сумі 28373 грн. 04 коп., термін дії якого закінчився 18.12.2007 р., тобто, зі спливом встановленої договором позовної давності, відповідач подав заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 28373 грн. 04 коп., у т.ч.: за кредитом - 1089 грн. 50 коп.; процентами - 8837 грн. 59 коп.; комісією - 392 грн. 28 коп., нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 16226 грн. 38 коп., а також штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу - 500 грн. (фіксована частина) і штрафу - 1327 грн. 29 коп. (процентна складова) не підлягають задоволенню за спливом строку позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №K3H0FB02830079 від 18.12.2006 р. в загальній сумі 28373 грн. 04 коп. відмовити, за спливом строку позовної давності. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 256 - 258 , 261, 267, 525, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: dismissed