Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності та встановлення факту спільного проживання, посилаючись на такі обставини. 06.01.2013 року помер [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3927 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради. За життя заповіту на випадок смерті він не склав. Позивачка перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року до дня його смерті, а тому відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом. У встановлений законом строк вона зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадку, але через те, що нею недоведені родинні відносини зі спадкодавцем, їй було відмолено у вчинені нотаріальних дій. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Представник відповідача позовні вимога визнала, проти задоволення позову не заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими. На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,3927 га, кадастровий номер 12:229:810:00:01:019:0017, розташована на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП № 019252, виданого 28.07.2004 року (а.с.10). З 2006 року і до дня смерті він постійно проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належному їй будинку № 13 по вул. Леніна в с. Борисівка Нікопольського району (а.с.7). 06.01.2013 року [PERSON] помер, не залишивши жодних заповідальних розпоряджень на випадок своєї смерті (а.с.9). Єдиною його спадкоємицею є позивачка, яка відноситься до четвертої черги спадкування за законом. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що нею не доказані родинні відносини зі спадкодавцем, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.4). Згідно пояснень свідка [PERSON], яка добре знала померлого, родичів у нього не залишилося, останні років сім проживав з позивачкою. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] раніше проживав зі своєю матірю, а коли вона померла, став мешкати у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Родичів у нього не було, його похованням займалася позивачка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Матеріалами справи, поясненнями сторін та свідків доведені ті обставини, що [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, тому виходячи із наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки вони ґрунтуються на законному праві позивачки на спадщину, не суперечать інтересам інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved