Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до суду з позовом до Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею 70,3 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м. та господарські будівлі: літня кухня «Б», сарай «В», погріб «в», вбиральня «Д», сарай «Е», погріб вхідний «Ж», ворота огорожі №3, огорожа № 4, колодязь питний №5, колодязь пробивний №6 , що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позов тим, що він в 1995 році придбав цей житловий будинок та господарчі будівлі в КСП ім. Войкова і більше 20 років користується ними, але даний будинок ніде на балансі не перебуває, тобто в нього є право на цей будинок за набувальною давністю. У попереднє судове засідання позивач - [PERSON] не з'явився, його інтереси представила представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 18 квітня 2013 року, яка позовні вимоги підтримали повністю, просить суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Під час судового засідання представник позивача [PERSON] пояснила суду, що позивач придбав в колгоспі імені Войкова Котелевського району Полтавської області, відповідно до рішення загальних зборів колгоспників житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки був членом даного колгоспу. З 1995 року позивач разом зі своєю родиною проживає у вищевказаному житловому будинку, і по сьогоднішній день, але своєчасно та належним чином оформити своє право власності на вказане нерухоме майно не оформив. В теперішній час взагалі позбавлений можливості оформити право власності на спірний житловий будинок та господарські будівлі поза судовим розглядом, тому і вимушений звернутися з вище вказаним позовом до суду. Представник відповідача - Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області упопереднє судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Козлівщинська сільська рада Котелевського району Полтавської області надіслала до суду листи № 05-06/353 від 19 вересня 2013 року, в якій просить розглядати справу без участі їх представника зазначивши, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнають в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Агрофірма «Маяк» у попереднє судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» надіслало до суду лист № 253 від 23 вересня 2013 року, в якій просить розглядати справу без участі їх представника. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється у попередньому судовому засіданні судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до світлокопії договору, 05 лютого 1995 року [PERSON] уклав з колгоспом ім. Войкова Котелевського району Полтавської області договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області, за 50% вартості даного будинку, оскільки був членом колгоспу, повна вартість становить 10000 крб., що становить 5000 крб. (а.с. 12). Позивач сплатив вказану вище суму в касу господарства 25 березня 1995 року, що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру (а.с. 24). Але, в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку, не був посвідчений нотаріально, позивач не зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку. Позивач фактично користувався нерухомим майном з 1995 року і по теперішній час, без належних документів, які б посвідчували законне (документально оформлене) право на нерухоме майно, хоча між [PERSON] та колгоспом імені Войкова в минулому і відбулися угоди щодо договору купівлі-продажу нерухомого майна. При цьому, позивачу [PERSON] , Козлівщинська сільська рада Котелевського району Полтавської області в своєму листі від 18.06.2013 року № 02-26/232 повідомила, що до повноважень сільської ради не належить право видачі свідоцтв, а житловий будинок та господарські будівлі за [ADDRESS] на балансі сільської ради не перебуває. ( а.с. 16). Аналогічну відповідь позивач отримав при зверненні до ТОВ «Агрофірма «Маяк», яке в своєму листі від 05 вересня 2013 року № 212 повідомило позивача, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та КСП ім.. Войкова Котелевського району Полтавської області від 05 лютого 1993 року дирекція ТОВ «Агрофірми «Маяк» немає змоги, так як житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], на балансі товариства не перебуває. ( а.с. 22). Судом в ході судового розгляду даної цивільної справи встановлено, що згідно погосподарської книги за 1991-1995 р.р. № 3 особовий рахунок № [NUMBER], за 1996-2000 р.р. № 2 особовий рахунок № [NUMBER], за 2001-2005 р.р. № 1 особовий рахунок № [NUMBER], за 2006-2010 роки 1, особовий рахунок № [NUMBER], за 2011-2015 р.р. № 3, особовий рахунок № [NUMBER] за позивачем [PERSON] значиться житловий будинок [ADDRESS], в якій він та його сім'я проживають з 1995 року, про що свідчить довідка № 02-33/211 видана виконавчим комітетом Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 18 червня 2013 року (а.с. 15). Крім цього, володіння житловим будинком [ADDRESS] [PERSON] підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, інвентаризаційна справа № 135 від 07 червня 2013 року, характеристикою будівель та споруд (а.с. 17-21). Стосовно заяви позивача, що в нього виникло право власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю суд, відноситься критично, оскільки позивачу відомий попередній власник нерухомого майна, а за набувальною давністю такий власник взагалі не відомий, тобто дане нерухоме майно є чуже. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Системно проаналізувавши все вище викладене в сукупності, з урахуванням зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів та їх належною оцінкою, суд приходить до переконання, що виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України "Про власність", Закон України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", постанову Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у вище зазначених погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, а тому є всі законні підстави у суду для задоволення позовної заяви щодо визнання права власності на нерухоме майно за даним позовом. Задовольняючи позовну заяву - [PERSON] до Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма «Маяк», про визнання права власності на житловий будинок, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved