Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 09.09.2000 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, подружжя має неповнолітню дитину доньку Ганну, [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; відповідач нехтує сімейними цінностями, допускає неповагу до дружини, не піклується про доброзичливу сприятливу морально психологічну атмосферу в родині. Посилаючись у позові на те, що відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати родини, та за переконанням позивача не має подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, оскільки подружжя має протилежні погляди на життя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, наголошувала на тому, що рішення про розірвання шлюбу є з її боку добре виваженим, на нервовому грунті через поведінку відповідача вона захворіла та вимушена проходити лікування, не бажає мати з відповідачем нічого спільного, почуття кохання втрачені, відсутні спільні цілі та вона не бажає мати з відповідачем нічого спільного. Позивач просила розірвати шлюб, оскільки таке життя її не влаштовує та вона не бажає мешкати разом із відповідачем. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, наголошував на тому, що звинувачення позивача безпідставні та несправедливі, на тому, що позивач має психічні розлади, які необхідно лікувати. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 09.09.2009 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дитину доньку Ганну, [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, а також дійсні причини розірвання шлюбу (суперечки та сварки, втрата почуття любові, взаємної згоди та поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка (ст. 51 Конституції України), утім, з боку позивача відсутня вільна згода на перебування у шлюбі із відповідачем; суд враховує те, що відповідач, наголошуючи на можливості примирення, в судовому засіданні поводив себе без поваги до позивача, допускаючи в суді зневажливе ставлення до позивача та її хвороби, на виникнення наявності якої через негідну поведінку відповідача наголошувала позивач, та дозволяючи звернення до позивача у підвищеному тоні. Тому суд вважає позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦК України.

Outcome: approved