Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

06 вересня 2013 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судовому засідання представник позивача з уточненням позовних вимог, з підстав, передбачених ст..ст. 625,1046,1047,1049 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за договорами позик в сумі 32 тис. грн. , трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 1247,92 грн. та судові витрати в розмірі 332,48 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив , що відповідно до договору позики від 03 вересня 2009 року [PERSON] позичив відповідачу гроші в розмірі 15 тис. грн. , які [PERSON] зобов'язана була повернути 03 вересня 2011 року , а відповідно до договору позики від 08 лютого 2012 року позивач позичив відповідачу гроші в розмірі 17 тис. грн. , які [PERSON] зобов'язана була повернути до 31 грудня 2012 року. На момент звернення позивача до суду, кошти за договорами позики в розмірі 32 тис. грн. не повернуті. Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов'язання , то у відповідності до ст..625 ЦК України остання зобов'язана сплатити три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 1247,92 грн. , починаючи від дня прострочення до моменту подання позову до суду (06.09.2013 року ). Відповідач позовні вимоги визнала частково в розмірі 6200 гривень. В судовому засіданні представник відповідача в заперечення позову пояснив , що дійсно [PERSON] взяла в борг у [PERSON] позику в розмірі 15 тис. грн. , однак частково повернула кошти в розмірі 8800 грн. і залишок позики становить лише 6200 гривень. Стосовно коштів в розмірі 17 тис. грн. , то дані кошти відповідач не отримувала , але вказана сума - це частина грошових коштів від загальної суми 56 тис. грн., яка виникла як нестача по наслідкам ревізії від 08 лютого 2012 року, проведеної за період з січня по лютий 2012 року. Вказана нестача була розподілена на трьох чоловік - працівників ТОВ « Квінта »: [PERSON], [PERSON] та відповідача, а тому [PERSON] примусили написати розписку про отримання коштів в розмірі 17 тис. грн. В судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання , що про обставини позики грошей [PERSON] у [PERSON] та їх поверненню, їм нічого невідомо. Не заперечили факт роботи [PERSON] в магазині автозапчастин, який знаходиться в приміщені ТОВ « Квінта». Свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, що [PERSON] працювала в магазині автозапчастин власником якого є [PERSON] Дійсно [PERSON] позичала у позивач 15 тис. грн. на ремонт будинку, однак більшу частину боргу в розмірі 8800 грн. повернула [PERSON] Щодо коштів в розмірі 17 тис. грн. , то розписку про отримання даних коштів [PERSON] примусив написати [PERSON], оскільки в магазині , де працювала відповідач була виявлена нестача матеріальних цінностей в розмірі 54 тис. грн. і дану суму розподілили на всіх працівників магазину. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до статей 1046 ,1049 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або такуж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками . Судом встановлено , що 03 вересня 2009 року та 08 лютого 2012 року між сторонами були укладені договори позики відповідно до яких [PERSON] отримала в [PERSON] у позику відповідно 15 тис. грн. та 17 тис. грн. Факт написання розписок про отримання позики не заперечуються сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні оригіналами розписок. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] повернула частину коштів з отриманої позики в розмірі 15 тис. грн., а саме в розмірі 8800 грн., не підтверджено будь - якими належними та допустимими доказами, а тому суд вважає їх необґрунтованими. Також не приймаються судом до уваги заперечення [PERSON], що розписка про отримання коштів в розмірі 17 тис. грн. була написана нею під примусом та надана з метою відшкодування нестачі по проведеної на підприємстві ревізії , оскільки в розписці про отримання коштів відсутнє посилання про дане ,. інших доказів щодо доведення даного факту суду не надано. Оскільки сторонами не додержано письмової форми правочину , яка встановлена законом , тому у відповідності до статті 218 ЦК України суд не посилається в рішенні на показання свідків , так як в даному випадку рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. На підставі викладеного суд приходить до висновку , що вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 32 тис. грн. є обґрунтованими та доведеними. У частині стягнення трьох відсотків річних від прострочено суми заборгованості позов також підлягає задоволенню в повному обсязі. Три відсотки річних від простроченої суми заборгованості 15 тис. грн.,виходячи з дня прострочення на момент подання позову до суду становлять - 15000х3х732:365:100 = 902,47 грн. Три відсотки річних від простроченої суми заборгованості 17 тис. грн.,виходячи з дня прострочення на момент подання позову до суду становлять - 17000х3х249:365:100 = 347,92 грн. Загальна сума трьох відсотків річних становить - 1250,39 грн. У відповідності до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь в справі. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 1247,92 грн., тому саме дана сума і підлягає стягненню з відповідача. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 332,48 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved