Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 22 грудня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №340-ф/06, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 270000 доларів США на строк з 22 грудня 2006 року по 21 червня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 14,5 % річних на споживчі цілі. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався забезпечити повернення отриманого кредиту на умовах, передбачених договором. Зокрема, згідно п. 3.3.2 [PERSON] зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, виходячи з 14,5 % річних у строк не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування відсотків. У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з 15,5 % річних, починаючи з виникнення простроченої заборгованості. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по кредитному договору станом на 14.06.2012 року в сумі 176481, 88 доларів США та 122395 грн. 71 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 110000, 00 доларів США; заборгованість по прострочених відсотках 66481,88 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 82679 грн. 30 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 39716 грн. 41 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні також позов підтримала. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Судом встановлено, що 22 грудня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №340-ф/06 (а.с.5-7). Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 270000 доларів США на строк з 22 грудня 2006 року по 21 червня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 14,5 % річних на споживчі цілі. Відповідач зобовязався забезпечити повернення отриманого кредиту на умовах, передбачених договором. Зокрема, згідно п. 3.3.2 [PERSON] зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, виходячи з 14,5 % річних у строк не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування відсотків. У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом, відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з 15,5 % річних, починаючи з виникнення простроченої заборгованості (п.3.2.8 Договору). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статей 526, 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З умов укладеного договору видно, що термін його виконання сплив 21.06.2010 року. Як вбачається з п.5.3. Договору, за порушення строків повернення кредиту або сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 3% річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору станом на 14.06.2012 року в сумі 176481, 88 доларів США та 122395 грн. 71 коп., в тому числі: заборгованість по простроченому кредиту 110000, 00 доларів США; заборгованість по прострочених відсотках 66481,88 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 82679 грн. 30 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 39716 грн. 41 коп. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.16-18). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved