Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що являється власником земельної ділянки площею 227 кв.м по [ADDRESS] згідно з Державним актом на право власності від 16.03.2009р., виданим на підставі рішення Черкаської міської ради № 4-754 від 11 грудня 2008 року. Відповідач є власником суміжного домоволодіння по [ADDRESS] та встановила паркан з порушенням межі належної позивачці земельної ділянки, чим створила перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану та відновлення межі згідно земельно-кадастрової документації. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] в 2007 році відмовилась підписати [PERSON] акт погодження меж суміжних ділянок, оскільки розміри та межа ділянки [PERSON] по акту не відповідали фактичним розмірам та розташуванню межі на момент набуття сторонами права власності на сусідні домоволодіння, в зв'язку з цим між сторонами виник спір. Після відмови [PERSON] намагалась перемістити паркан з місця фактичного знаходження з захватом частини її ділянки, тому встановила бетонний паркан на місці існуючої фактичної межі. Після пред'явлення [PERSON] позову про усунення перешкод [PERSON] дізналась про отримання [PERSON] Державного акту без погодження нею межі, на підставі заочного рішення суду про визнання її відмови у погодженні меж незаконною, чим були порушені права суміжного землекористувача шляхом зменшення ділянки належного їй домоволодіння. В подальшому зверталась до суду для скасування зазначеного заочного рішення, після чого звернулась з позовом про скасування Державного акту з підстав його видачі з порушенням прав суміжного землекористувача. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили свій позов задоволити, позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити у задоволенні її позову. Відповідач [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити у задоволенні її позову, свої позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Представник Черкаської міської ради Луговський О.С. позов просив вирішити на розсуд суду. Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали цивільної справи № 2-1075-11, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2007 року. [PERSON] є власником суміжного домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.10.2005р., договорів купівлі-продажу від 13.10.2005р. та від 05.10.2007р. За домоволодінням по [ADDRESS] (нині власник [PERSON]) рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 174 від 26.03.1955 року закріплено земельну ділянку площею 400 кв.м. На підставі акту погодження меж від 06.06.2007р. рішенням Черкаської міської ради № 4-754 від 11.12.2008р. [PERSON] у власність надана земельна ділянка по [ADDRESS] площею 277,9 кв.м, Державний акт серії ВЗ № 049816 виданий [PERSON] 16.03.2009р. Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.04.2008р. визнано відмову [PERSON] у погодженні межі протиправною, дозволено ЧМР надати у власність [PERSON] ділянку по [ADDRESS] без підпису [PERSON] в акті погодження меж від 06.06.2007р. Вказане рішення за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення судом було скасоване та в ході нового розгляду справи рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.07.2011р. відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] про погодження меж присадибної ділянки. В листопаді 2010 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні ділянкою встановленням паркану з порушенням межі, встановленої Державним актом від 16.03.2009р., провадження у справі № 2-1075-11 відкрито 12.03.2011р., рішення суду від 08.12.2011р. про задоволення позову скасоване ухвалою апеляційного суду від 19.06.2012р. із залишенням позову без розгляду. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21/СЕ-13 від 20.08.2013р. фактичний розмір земельної ділянки по вул. [ADDRESS] у користуванні [PERSON] становить 266 кв.м, межа даної ділянки не відповідає Державному акту серії ВЗ № 049816 від 16.03.2009р. та її площа є зменшеною на 11 кв.м порівняно з розміром ділянки, наданій позивачці у власність - 277,9 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 664 від 15.09.1955 року за домоволодінням по [ADDRESS] (нині власник [PERSON]) закріплено на праві постійного користування земельну ділянку площею 550 кв.м., фактичний розмір ділянки по [ADDRESS] у користуванні [PERSON] - 494 кв.м., з яких за позовом [PERSON] підлягає вилученню 11 кв.м. із залишенням у користуванні 483 кв.м. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.120 ЗК України на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Відповідно до ст. 118 ЗК України встановлений порядок приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Як передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (з наступними змінами і доповненнями), технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки (п.1.16). Згідно з ч.2 ст.198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, підтверджено поясненнями сторін, актом погодження меж від 06.06.2007р., що [PERSON] не підписувала акт погодження меж земельної ділянки та відмовилась від його підписання, оскільки у користуванні кожної з сторін на момент приватизації перебували земельні ділянки меншої площі та зміненої конфігурації порівняно з наданими міськвиконкомом у користування в 1955 році, що підтверджено матеріалами інвентаризаційних справ на домоволодіння сторін та технічних паспортів, а також технічною документацією із землеустрою для виготовлення документа, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку. Відмова [PERSON] у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки пов'язана зі спором між сторонами щодо визначення межі, а тому не може бути визнана неправомірною, не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права вимагати встановлення твердих меж в порядку ст.106 ЗК України, даним правом за законом відповідач наділена у тому ж обсязі, що і позивач. Рішення суду від 22.04.2008р. про визнання протиправною відмови [PERSON] у погодженні скасоване та в ході нового розгляду справи рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.07.2011р. відмовлено у позові [PERSON], про погодження меж присадибної ділянки та встановлено, що відмова у погодженні пов'язана із виникненням спору про межі між сторонами, а тому не може бути визнана протиправною. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування у випадку суперечності його актам цивільного законодавства і порушення цивільних прав та інтересів (п.2 ст.16, ст.21 ЦК України). Судом встановлено, що приватизація земельної ділянки [PERSON] здійснювалась в період спору з суміжним землекористувачем щодо межі, у власність [PERSON] за оскаржуваним рішенням без погодження суміжного землекористувача була надана ділянка зміненої конфігурації та площі порівняно з закріпленою у користування по [ADDRESS] згідно з рішенням міськвиконкому № 174 від 26.03.1955 року, в зв'язку з цим відповідно змінилась без погодження суміжного землекористувача межа суміжної земельної ділянки у користуванні [PERSON], а також зменшилась до 483 кв.м площа ділянки по [ADDRESS] порівняно із закріпленою рішенням міськвиконкому № 664 від 15.09.1955 року за домоволодінням по [ADDRESS] ділянкою площею 550 кв.м, право користування якою [PERSON] при придбанні домоволодіння набула у тому ж обсязі, які і попередні власники. Таким чином, при наданні у власність [PERSON] земельної ділянки була без законних підстав змінена межа та зменшена площа земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON], чим порушені її права та законні інтереси, що є підставою для задоволення позову [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради № 4-754 від 11 грудня 2008 року в частині передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 277,9 кв.м по [ADDRESS] та Державного акту про право власності серії ВЗ № 049816 від 16 березня 2009 року та відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS]. Що стосується доводів позивачки [PERSON] про те, що на момент приватизації земельна ділянка в її користуванні і так була зменшена за рахунок приватизації іншими суміжними користувачами, крім [PERSON], закон у рівній мірі захищає права та законні інтереси всіх користувачів земельних ділянок. Зміна площі землекористування одних користувачів за рахунок вилучення відповідної площі з користування інших має відбуватись у визначеному законом порядку - за погодження користувача або в судовому порядку за участю всіх учасників правовідносин з надання їм рівних можливостей для захисту своїх прав на землекористування. Заперечення землекористувача проти погодження меж суміжної земельної ділянки потребує урахуванню органом місцевого самоврядування, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та відповідно до ст.158 ЗК України розв'язання спорів щодо встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Посилання на пропуск [PERSON] строку позовної давності не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами даної справи та справи 2-1075-11, що [PERSON] про порушення своїх прав дізналась у 2011 році, коли судом 12.03.2011р. було відкрите провадження у справі 2-1075-11 за пред'явленим у листопаді 2010 року позовом [PERSON] про усунення перешкод у користуванні ділянкою, в подальшому у межах передбаченого ст.ст.256, 257 ЦК України трирічного строку у червні 2013 року звернулась до суду з позовом про визнання державного акту на землю недійсним та скасування рішення про приватизацію земельної ділянки, перед цим в 2011 році за заявою [PERSON] було скасоване заочне рішення від 22.04.2008р. про визнання відмови в погодженні межі протиправною та завершений розгляд даної справи відмовою у позові [PERSON] про погодження межі. Доводи позивачки про те, що про приватизацію відповідач могла довідатись в 2009 році не підтверджені об'єктивними доказами, спростовуються тим, що оспорюване рішення міської ради від 11.12.2008р. приймалось без відома та узгодження з відповідачем, на підставі рішення суду від 22.04.2008р., постановленому в ході заочного розгляду справи без присутності [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed