Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У серпні 2013 р. [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом, в якому просили визначити, що частка в праві спільної сумісної власності померлого, 14 травня 2012 року, [PERSON], [PERSON], померлого 08 жовтня 2012 року та [PERSON], померлої 28 листопада 2012 року на квартиру [ADDRESS] становить по 1/3 частці кожному. Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] та позивачка [PERSON], зазначили, що 14 травня 2012р. помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] та його батьки: батько [PERSON], який помер 08 жовтня 2012 року та мати [PERSON], яка померла 28 листопада 2012 року. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належала їм на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 лютого 1998 року житлово-комунальним відділом Миколаївського глиноземного заводу, згідно розпорядження №167/9 від 09.02.1998р. та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №10924 від 29.06.1998р. [PERSON] для прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь малолітнього сина [PERSON], а [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, але їм було в цьому відмовлено, оскільки не можливо встановити розмір спадкової частки, які належали чоловіку та його батькам та рекомендовано звернутися до суду. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина і спадкоємцями після їх смерті є онук та донька [PERSON], позивачка по справі. Посилаючись на вищезгадане, позивачі просили позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак направив заяву про слухання справи за його відсутністю і просив рішення суду винести, відповідно до норм діючого законодавства. Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в суд не з'явилася, але надіслала заяву з проханням слухання справи у її відсутності, позов підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази і оцінюючи їх в сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 14 травня 2012р. помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 162781, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 17.05.2012р. 02.09.2012р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою, в інтересах малолітнього сина [PERSON] про прийняття спадщини, яка складається з частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та своєю заявою відмовилася від своєї частини спадщини після смерті чоловіка на користь малолітнього сина [PERSON]. 15.08.2013р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через не можливість встановити розмір спадкової частки, яка належить особисто померлому батьку малолітнього [PERSON]. 08 жовтня 2012 року помер батько [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 167886, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 11.10.2012р 28 листопада 2012 року померла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 170683, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 29.11.2012р Після їх смерті, 22.12.2012р. дочка [PERSON] та невістка [PERSON], в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, яка складається з частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 лютого 1998 року житлово-комунальним відділом Миколаївського глиноземного заводу, зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 10924 від 29.06.1998р. квартира [ADDRESS] належить трьом особам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставою припинення або часткової власності. За приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право спільної сумісної власності є без частковим правом спільної власності. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р., частки співвласників є рівними. Однак, співвласники спірної квартири померли, а тому встановити саме їх ідеальну частку в спільній сумісній власності без їх письмової згоди неможливо. У відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. На підставі викладеного, суд вважає, що частки померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності, становлять по 1/3 частці кожному в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved