Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що з початку 2012 року по січень 2013 року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. У вересні 2012 року вона завагітніла від [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. [INFO] народила сина [PERSON] і 22 червня 2013 року зареєструвала народження дитини в Подільському відділі РАЦС, яким складено відповідний актовий запис №1144 та видано Свідоцтво про народження (серія [NUMBER]). При цьому відомості про батька дитини до свідоцтва про народження були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (в актовому записі та свідоцтві батьком дитини вказано «[PERSON]»). Посилається на те,що за життя [PERSON] визнавав себе батьком їхньої дитини, вони фактично проживали з ним однією родиною, проводячи тривалий часом разом то в будинку або квартирі його батьків, вели спільне господарство в межах наших можливостей, спільно відпочивали на морі. [PERSON] бажав подати до відділу РАЦС заяву про визнання його батьком дитини,вони неодноразово обговорювали можливість їх шлюбу який відкладали до завершення навчання, однак він раптово помер до народження сина. Зазначає, що бажає, щоб син носив прізвище його біологічного батька - [PERSON],однак на даний час встановити факт батьківства [PERSON] щодо його сина [PERSON] у позасудовому порядку неможливо. Посилається на те, що [INFO] [PERSON] помер, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 1142. Зазначає, що встановлення факту, що [PERSON] є батьком [PERSON] їй необхідно для отримання допомоги у вигляді пенсії по втраті годувальника та для того, щоб в майбутньому дитина носила прізвище свого рідного батька. У зв'язку з чим звертається з даною заявою до суду. В судовому засіданні заявниця та її представники вимоги підтримують з вищевикладених підстав, обгрунтуваши поясненнями просять заяву задовольнити. Зацікавлені особи у судове не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представником ВРАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві та Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва до суду надано заяви про розгляд справи без їх участі ,при розгляді справи покладаються на розсуд суду та не заперечують проти вимог заявниці. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищезазначених осіб , відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення заявниці та її представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, складено відповідний актовий запис №1144 та видано Свідоцтво про народження 22.06.2013 року - серія [NUMBER]( а.с.3). Як вбачається із Свідоцтва про народження [PERSON], виданого 22.06.2013 року відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві , в графі «Матір» записано [PERSON], а в графі «Батько» записано - [PERSON] (а.с.3). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 1142 (а.с. 16). Як вже зазначалося вище, заявниця звертаючись із зазначеною заявою до суду обґрунтовує її тим,що батьком дитини є саме [PERSON], однак на час здійснення реєстрації народження дитини вони не перебували у зареєстрованому шлюбі і [PERSON] помер і тому запис про реєстрацію його батьком дитини був внесений відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Зі змісту ст. 256 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Стаття 128 СК України, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю , опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Встановлені судом обставини підтвердили і допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказували, що їм достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім'єю у квартирі [ADDRESS] за місцем реєстрації [PERSON] або у його батьків за містом і бажали після закінчення навчання [PERSON] зареєструвати шлюб, однак [PERSON] раптово помер і після його смерті заявниця і маленький син продовжують проживати з батьками покійного. Також заявницею суду надані в підтвердження факту проживання однією сім'єю і спільних фотознімків ,як з померлим [PERSON] так і його батьками (а.с.8-10). Крім того в судовому засіданні представником заявниці - [PERSON],батьком покійного [PERSON] підтверджено ту обставину , що дійсно його син та заявниця на протязі 2012-2013 років до смерті сина знаходились у фактичних шлюбних відносинах,проживали однією сім'єю разом з ними або у їх заміському будинку,планували реєстрацію шлюбу, після смерті сина заявниця також і по даний час з онуком проживають разом з ними і вони вважають їх близькими та рідними людьми. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявниці знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного ст.ст. 125, 128, 130 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved