Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

позивач [PERSON] подав до суду позов до [PERSON] комісії ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.12.1995 р. по 25.12.2012 р. він працював на посаді лікаря з гігієни дітей та підлітків ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція. 23.10.2012 р. у відповідності до наказу № 39 У в звязку з ліквідацією ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція було прийнято рішення про звільнення з 25.12.2012 р. його, [PERSON], з займаної посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, згідно з п. 2.4 вказаного наказу, було зобовязано головного бухгалтера [PERSON] провести йому, як звільненому працівнику, виплату вихідної допомоги відповідно до чинного законодавства. 25.12.2012 р. на підставі наказу № 10-к Про звільнення у звязку з ліквідацією його, [PERSON], було звільнено з посади лікаря з гігієни дітей та підлітків ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція, а також зобовязано провести з ним повний розрахунок і виплатити вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі середнього заробітку. Однак, відповідач не виплатив йому нараховану вихідну допомогу в розмірі 1821 грн. 30 коп., пояснивши, що невиплата такої виникла через перерахування коштів з ГУ Держсанепідемслужби у Львівській області. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому, [PERSON], його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який становить 15650 грн. 20 коп. Просить також стягнути з відповідача в його користь 3000 грн. моральної шкоди, яка була завдана йому через невиплату коштів, що викликало в нього моральні та душевні страждання, погіршення самопочуття та втрату нормальних життєвих звязків. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка становить 15650 грн. 20 коп. та відмовився від позовних вимог предявлених при подачі позову до відповідача [PERSON] комісії Львівської обласної СЕС, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] комісії ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в даному випадку, коли пройшла реорганізація СЕС, коштами як такими вони не володіють і по мірі надходження коштів з обласної СЕС вони будуть погашати заборгованість перед звільненими працівниками. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали та дослідивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що з 01.12.1995 р. по 25.12.2012 р. [PERSON] працював на посаді лікаря з гігієни дітей та підлітків ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція. Відповідно до наказу ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція від 23.10.2012 р. № 39 У [PERSON] звільнено з 25.12.2012 р. з займаної посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з ліквідацією ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція. Наказом ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція від 25.12.2012 р. № 10-К Про звільнення у звязку з ліквідацією [PERSON] звільнено з посади лікаря з гігієни дітей та підлітків ДЗ Камянка-Бузька районна санітарно-епідеміологічна станція, зобовязано провести з ним повний розрахунок і виплатити вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі середнього заробітку. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Як пояснив позивач [PERSON], і що не заперечив представник відповідача [PERSON], останній не виплатив йому нараховану вихідну допомогу в розмірі 1821 грн. 30 коп. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в законні строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п. 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. № 9 Про практику розгляду судами трудових споріву випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Як зазначено в абзаці 3 п. 2.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, середньомісячна зарплата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні останнього до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, до виплати [PERSON] підлягає нарахована, однак не виплачена при звільненні, вихідна допомога в розмірі 1821 грн. 30 коп. (довідка голови ліквідаційної комісії від 17.01.2013 р.), а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення, сума якого складає 15650 грн. 20 коп., виходячи з наступних розрахунків: Заробіток [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, які передували його звільненню 2321,30 грн. + 1821,30 грн. = 4142,60 грн. ; 4142,60 грн. : 45 (робочі дні останніх двох календарних місяця роботи) = 92,06 грн. ; середньоденний заробіток 92,06 грн. х 170 робочих днів затримки розрахунку = 15650,20 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3000 грн., суд вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки стягнення з відповідача вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку є достатнім фактором відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід - 2 - стягнути судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 229,4 грн. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved