Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання попереднього договору недійсним, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що нею та [PERSON] 30.05.2009 року було укладено договір завдатку, згідно якого сторони в строк до 15 липня 2009 року зобовязані були укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна в м. Полтаві, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Для забезпечення виконання зобовязання позивач передав відповідачу 2 500 доларів США. Оглянувши квартиру, виявила значні недоліки, в зв»язку з чим відмовилася укладати договір купівлі-продажу нерухомого майна та попросила повернути їй завдаток. Своїми діями відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10 000 грн. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просила суд визнати недійсним попередній договір купівлі продажу нерухомості від 30.05.2009 року, укладений між нею та [PERSON] Стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 500 доларів США, що еквівалентно 19 930 грн., 3% річних у розмірі грошового еквіваленту 2 062, 5 доларів США, що еквівалентно 16 442, 86 грн., інфляційні витрати у розмірі грошового еквіваленту 470 доларів США, що еквівалентно 3 746, 98 грн. та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання без поважних причин не з'явилися, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір (а.с. 12), згідно якого сторони зобовязалися в термін до 15 липня 2009 року укласти відповідно до вимог законодавства договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що на підтвердження зобовязання взятого на себе [PERSON] передала в рахунок вартості обєкта, а [PERSON] отримала завдаток в сумі, еквівалентній 2 500 доларів США. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося представником позивача договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було. За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного договору купівлі-продажу, сума коштів в розмірі 2500 доларів США., отримана [PERSON] від [PERSON]., не є завдатком, зазначену суму слід вважати авансом, незалежно від того, як така сума названа сторонами в укладеному договорі. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що сплачена сума авансу в розмірі 2 500 доларів США, що еквівалентно на час постановлення рішення 19 982 грн. 50 коп. підлягає поверненню позивачу в тому ж розмірі, в якому і була сплачена. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача суму коштів в розмірі 19 982 грн. 50 коп. Посилання [PERSON] в поданій до суду заяві про скасування заочного рішення на те, що попереднього договору вона не підписувала, коштів від [PERSON] в розмірі 2500 доларів США не отримувала, не заслуговують на увагу, оскільки нею не надано достовірності та повноти доказів, із заявою про забезпечення доказів в порядку ст.ст. 133, 134, 137 ЦПК України не зверталася. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] до суду з клопотаннями про призначення експертизи для визначення дійсності підпису до суду не зверталася. При вирішенні позовної вимоги про визнання попереднього договору недійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається в формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що що укладаючи договір від 30 травня 2009 року, сторони в порушення вимог ч. 1 ст. 635 ЦК не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору, встановленої ст. 657 цього Кодексу для основного договору, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати укладеним між сторонами попереднього договору, оскільки за правилом ч. 1 ст. 220 ЦК недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним попередного договір купівлі продажу нерухомості від 30.05.2009 року. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження моральні страждання позивача, які могли б виникнути від неправомірних дій відповідача, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат. Статтею 625 ЦК України, на яку посилається позивач передбачає відповідальність за порушення грошового зобов»язання, а на правовідносини, що склалися між сторонами, які регулюється ч.2 ст.570 ЦК України, дія останньої не поширюється. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем [PERSON] судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 220 грн.

Outcome: approved