Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить встановити факт, що він постійно проживав зі своєю бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини, яка відкрилась 28 липня 2012 року в с. Лісогірка Хмільницького району Вінницької області. Також просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті бабусі, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6660 га, вартістю 63461 грн. 05 коп., яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач посилається на те, що він постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, здійснював за нею догляд, після смерті провів обряд поховання, взявши всі витрати по його проведенню, на даний час користується спадковим майном за призначенням, тобто прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Крім позивача спадкоємцем за законом є [PERSON], який спадщини не приймав та на неї не претендує. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка до дня своєї смерті постійно проживала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 серпня 2012 року (а.с.7). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6660 га, вартістю 63461 грн. 05 коп., яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вказане підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №119185 від 14 травня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14 травня 2005 року за № 010502500434 (а.с.8, 9). Згідно заповіту посвідченого 28 квітня 2000 року секретарем виконкому Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області(а.с. 6), гр. [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0398537, який згодом став підставою для видачі спадкодавцю Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 119185 від 14 травня 2005 року. Позивач [PERSON] до дня смерті спадкодавця здійснював за спадкодавцем [PERSON] догляд, після смерті провів обряд поховання, взявши всі витрати по його проведенню на себе, на даний час користується спадковим майном за призначенням. Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини, яка відкрилась 28 липня 2012 року в с. Лісогірка Хмільницького району Вінницької області та в шестимісячний строк після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Крім позивача спадкоємцем за законом є [PERSON], який спадщини не приймав та на неї не претендує, що підтверджується його заявою (а.с.13). Вказане підтверджується довідкою Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області №405 від 24 жовтня 2013 року(а.с.11). Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки факт спільного проживання знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, позивач підтримує позовні вимоги, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст.1220-1225, 1258, 1268-1270, 1272-1275, 1278 ЦК України та

Outcome: approved