Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов’язаних з виплатою страхового відшкодування. Ухвалою суду від 16.05.2013 року, до участі у справі в якості третьої особи залучено ПАТ «Страхова компанія [PERSON]». В обґрунтування позову зазначено, що відповідач 10 серпня 2009 року о 09 год. 00 хв., на 18 км а/д Запоріжжя-Маріуполь, керував транспортним засобом [PERSON] д.н.з. [NUMBER], виконуючи обгін, при перестроюванні на свою полосу руху не впевнившись у безпеці допустив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. [NUMBER]. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників Наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2009 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Шкода д.н.з. [NUMBER]. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 294 про оцінку вартості матеріального збитку власнику ДТЗ Шкода д.н.з. [NUMBER], складеного експертом, аварійним комісаром [PERSON] та складає 13 508,48 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/7621341 з терміном дії - з 10.08.09 р. до 24.08.09 р. У зв’язку з настанням події, МТСБУ 12 березня 2010 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 257,07 грн. Потерпілим було подано заяву про доплату ПДВ, у зв’язку з чим, МТСБУ 07 квітня 2010 р. здійснило дану доплату в розмірі 2 251,41 грн. Додатково МТСБУ понесено витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 2000 грн. та витрати пов’язані з встановленням розміру понесених витрат в розмірі 720 грн. В зв’язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 13 508,48 грн., кошти по сплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 2 000,00 грн. та судові витрати, пов’язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не з’явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю на підставі наданих суду документів, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не вважає себе винним у даній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2009 р. його не визнано винним, судом не було призначено судову – автотехнічну експертизу. Вважають, що при подачі позову, позивач пропустив строк позовної давності, враховуючи, що першу виплату позивач здійснив 12 березня 2010 року, а до суду з позовною заявою звернувся лише 14 березня 2013 року. Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про час, день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2009 р., відповідача визнано винним у вчинені ДТП, оскільки [PERSON] 10 серпня 2009 року о 09 год. 00 хв., на 18 км а/д Запоріжжя-Маріуполь, керував транспортним засобом «Мапл» д.н.з. [NUMBER], виконуючи обгін, при перестроюванні на свою полосу руху не впевнившись у безпеці допустив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. [NUMBER], але справу закрито у зв’язку зі спливом трьохмісячного строку з дня скоєння ДТП (а.с.12). Матеріали справи не містять спростування вказаних в постанові відомостей. Автомобіль Шкода, д.н.з. [NUMBER] був застрахований, що підтверджується полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/ 7621341 (а.с.10). На підставі висновку судового експерта автотехніка – автотоварознавця, аварійного комісара [PERSON] Н І., експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Шкода, д.н.з. [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику вказаного автомобіля на момент оцінки складає 13508 грн. 48 коп. (а.с.13-19). На підставі наказів МТСБУ № 640 від 11.03.2010 року і № 890 від 07.04.2010 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 21-22) та на підставі платіжних доручень позивачем за вказаною ДТП було сплачено 12.03.2010 року кошти у розмірі 11257,07 грн., 07.04.2010 року – у розмірі 2251,41 грн.. Крім того, МТСБУ понесло витрати за роботу аварійного комісара у розмірі 720,00 грн.,що підтверджується актом виконаних робіт від 09.12.2009 року (а.с.23 зв.), та платіжним дорученням № 460 від 08 лютого 2010 року (а.с.24, зв.), а тому названі витрати підлягають стягненню з відповідача Листом МТСБУ від 20.05.2010 № 9712/3-2-05, [PERSON] було запропоновано в добровільному порядку компенсувати позивачу зазначені кошти (а.с.25). Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування»,до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відтак, до Моторного ( транспортного) страхового бюро України, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України після сплати МТСБУ страхового відшкодування перейшло право вимоги до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто до винної особи – [PERSON] на відшкодування шкоди у порядку регресу у межах фактичних витрат. За положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що позивачем строки позовної давності не пропущені, оскільки позивач звернувся з позовом в межах позовної давності, вина [PERSON] встановлена судовим рішенням, яке ніким не оскаржено, вимоги позивача щодо стягнення понесених витрати у розмірі 13508, 48 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп (а.с.26). Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача [PERSON] надано Контракт про надання правової допомоги № 77 від 04 жовтня 2012 року та Додаткову угоду № 13 від 19.12.2012 року до Контракту (а.с. 27-31). Також суду надано платіжне доручення № 5348 від 28.12.2012 року про сплату 1000 грн. (а.с.30). Проте, названі документи не свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оскільки вони не є документами, оформленими у встановленому законом порядку, а такими документами можуть вважатись квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку, а вказане платіжне доручення не містить відомості, що кошти за додатковою угодою у розмірі 1000 грн. сплачено по справі відносно відповідача [PERSON], оскільки за умовами додаткової угоди, [PERSON] прийнято завдання не ведення декількох справ (а.с.31). Враховуючи наведене, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial