Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

31 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, відповідно до заявлених позовних вимог просила суд: «Скасувати наказ №154 від 07 жовтня 2013 року. Поновити [PERSON] на посаді провідного архітектора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва до розгляду. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва до розгляду на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва до розгляду на свою користь 50000,00 грн. моральної шкоди». 18 грудня 2013 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви просила суд: «Стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15443,48 грн.». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити, пояснила, що з 16 березня 2009 року позивач працювала в Комунальному підприємстві по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва. В період з 09 квітня 2009 року по 05 червня 2013 року позивач обіймала посади заступника директора та першого заступника директора, а з 06 червня 2013 року по 07 жовтня 2013 року працювала на посаді провідного архітектора. 07 жовтня 2013 року позивача було звільнено з посади провідного архітектора на підставі п.1 ст.41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Позивач вважає, що звільнення відповідачем проведено з порушенням вимог діючого законодавства, а саме: на час звільнення позивач обіймала посаду провідного архітектора, тому вона не входила до кола осіб, які можуть бути звільненні на підставі п.1 ст.41 КЗпП України; на дату звільнення, тобто 07 жовтня 2013 року, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №2, а трудовим законодавством заборонено звільнення працівника з роботи під час перебування його у відпустці та/або тимчасової непрацездатності, тому враховуючи наведені обставини, які свідчать про порушення трудових прав позивача під час проведення процедури її звільнення, просить скасувати наказ №154 від 07 жовтня 2013 року про звільнення, поновити позивача на посаді провідного архітектора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва; стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15443,48 грн. та 50000,00 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових пояснень на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.86-88), та пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні. Представник відповідача - Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва Волошина Я.Л., в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.25-28), додатково пояснила, що звільнення позивача із займаної посади відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства, підставою для звільнення позивача слугувала інформація отримана від Державної фінансової інспекції в місті Києві , яка викладена у листі від 22 серпня 2013 року (вих.№26-10-14-14/11305), де повідомлялось, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в місті Києві ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва за період з 01.01.2012 року по 01.04.2013 року, встановлено ряд порушень при веденні бухгалтерсько-фінансової звітності на підприємстві, на момент закінчення ревізії виявлена нестача на загальну суму 228 539,26 грн., у зв'язку з чим рекомендовано притягнути до відповідальності осіб винних у допущених порушеннях, а зважаючи на те, що позивач у період часу, за який проводилася ревізія, виконувала обов'язки директора підприємства, тому було прийняте рішення про звільнення її із займаною посади на підставі п.1 ст.41 КЗпП України. Крім того, представник відповідача, просила врахувати, що в день звільнення позивач була на підприємстві, була обізнана про винесення наказу про її звільнення, однак отримати наказ відмовилась, про що працівниками підприємства було складено відповідний акт, в подальшому позивач без попередження покинула робоче місце, докази, які мали підтвердити той факт, що позивач в день звільнення перебувала на лікарняному, підприємству надано не було, про ці обставини відповідачу стало відомо при ознайомлені з позовною заявою та долучених до позову доказів. Також, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не долучено доказів, які мали підтвердити факт проходження лікування та понесення витрат на придбання медичних препаратів, медичні документи на підтвердження стану здоров'я позивача для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача, пов'язаними зі звільненням позивача, та погіршенням стану здоров'я позивача, що має бути підтвердженого належними та допустимими доказами. Третя особа [PERSON], директор Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення на позов, просив в позові відмовити. (а.с.55-57) Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], представника відповідача Волошиної Я.Л., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва створено за рішенням Київської міської ради від 02.10.2001 №59/1493 «Про деякі питання діяльності підприємств, що входять до складу Київського державного комунального об'єднання зеленого будівництва «Київзеленбуд», є правонаступником Державного комунального підприємства по озелененню та благоустрою виробнича фірма «Флора-сервіс», Державного комунального підприємства по експлуатації зелених насаджень Шевченківського району, Державного комунального підприємства по експлуатації зелених насаджень Печерського району м. Києва, в частині прав та обов'язків, що випливають з переданого ними майна, засновано на комунальній власності територіальної громади м. Києва і підпорядковується Київській міській державній адміністрації. Підприємство здійснює свою діяльність на засадах повної господарської самостійності, госпрозрахунку, є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банку, круглу печатку із своїм найменуванням, штамп, бланки та інші реквізити. Права і обов'язки юридичної особи Підприємство набуває з його державної реєстрації. Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва діє на підставі Статуту, який затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.12.2001 р. №2715, зареєстрований Подільською районною у місті києві державною адміністрацією за №0089-1444 від 14 січня 2002 року. (а.с.61-70) Управління підприємством здійснює директор. Директор Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади власником або уповноваженим ним органом на контрактних умовах. ( п. 7.1 та п. 7.2 Статуту) Відповідно до положень частини третьої - п'ятої ст.65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, мови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що з 03 грудня 2012 року [PERSON] було призначено виконуючим обов'язки директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, на період перебування керівника підприємства у щорічній відпустці з 03 грудня 2012 року по 15 грудня 2012 року, про що видано наказ №237 від 29 листопада 2012 року. (а.с.36) 17 грудня 2012 року В.о. директора [PERSON] видано наказ за №263 «Про виконання обов'язків директора», про продовження виконання обов'язків директора підприємства з 17 грудня 2012 року на час відсутності директора відповідно до Розділу 3 пункту 6 Посадової Інструкції заступника директора КП УЗН Подільського району. (а.с.37) За наказом директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва [PERSON] від 06 червня 2013 року за №94 «Про переведення [PERSON] провідного архітектора», [PERSON] - заступника директора, з 06 червня 2013 року переведено на посаду провідного архітектора Відділу з капремонту, реконструкції та експлуатації будівель та споруд з посадовим окладом згідно штатного розпису. (а.с.38) На підставі наказу директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва [PERSON] від 07 жовтня 2013 року за №154 «Про звільнення», на виконання вимог п.3 Державної фінансової інспекції м. Києва №26-10-14-14/11305 від 22.08.2013 року «Про усунення виявлених ревізією порушень» колишнього В.о. директора [PERSON] (переведена на посаду провідного архітектора Відділу з капремонту, реконструкції та експлуатації будівель та споруд згідно Наказу №94 від 06.06.2013 року), [PERSON] - провідного архітектора (голову комітету з конкурсних торгів) звільнено з роботи 07 жовтня 2013 року згідно п.1 ст.41 КЗпП України за одноразову грубе порушення, що призвело до збитків підприємства на суму 228539 грн.26 коп. (а.с.29) Відповідно до п.1 ст.41 Кодексу законів про працю України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, проводиться з додержанням вимог частини третьої статі 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3, - також вимог статі 43 цього Кодексу. (ч.2 ст.41 Кодексу законів про працю України) Відповідно до ч.3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статі), а також у період перебування працівника у відпустці. Таким чином, ознакою грубого порушення є всі факти, що характеризують його склад, а саме дії та бездіяльність працівника, суттєві наслідки порушення трудових обов'язків, особливості причинного зв'язку між порушенням та його наслідками, та форма провини. Однократним грубим порушенням працівником трудових обов'язків є суттєве порушення фінансової дисципліни та відмова в допуску посадових осіб контролюючої організації до перевірки діяльності організації. Згідно ст.8 розділу ІІІ Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до своїх трудових обов'язків директор Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва зобов'язаний знати фінансовий стан підприємства, контролювати правильність витрачення коштів по затвердженому фінансовому плану та кошторисам, проводити аналіз стану фінансово-господарської діяльності, шукати шляхи в її закріпленню. Директор підприємства несе відповідальність за стан бухгалтерського обліку і звітності, стан фінансово-господарської діяльності, витрати грошових коштів за призначенням, своєчасне і в повному обсязі відрахування коштів і податків. Як з'ясовано судом, 22 серпня 2013 року (вих.№26-10-14-14/11305) заступник начальника Державної фінансової інспекції в місті Києві Єфименко С.М. направив на адресу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва лист про усунення виявлених ревізією порушень, яка проводилась Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2013 року щодо фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва за період з 01.01.2012 по 01.04.2013 , якою встановлено ряд порушень при веденні бухгалтерсько-фінансової звітності, викладених в Акті від 17 липня 2013 року №10-30/1623, та на момент закінчення ревізії виявлена нестача на загальну суму 228 539,26 грн. (а.с.31-34) Згідно положень п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» (зі змінами та доповненнями), підставою для розгляду питання про відповідальність займаній посаді керівників центральних і місцевих органів виконавчої влади, бюджетних установ або розірвання контракту з керівниками суб'єктів господарювання державного сектору економіки є недотримання ними фінансового та бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання у встановлені строки законних вимог органів державної контрольно-ревізійної служби. Як роз`яснено у пунктах 1, 18, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів", на суд покладено обов'язок охороняти конституційні права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується; при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язував звільнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пп. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст. 41 КЗпП України , чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1 , 148 , 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст.149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний витребувати у працівника, який порушив трудову дисципліну, письмові пояснення. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник володіє доказом того, що він такі пояснення витребував, ці обставини найшли підтвердження в поясненнях сторін, доказах наданих суду. Разом з тим, виходячи із загального обсягу доказів, які надано відповідачем на спростування позиції позивача щодо незаконного звільнення, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення правопорушення за яке позивача звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, не визначено яким чином вказані порушення трудової дисципліни завдали шкоди підприємству та чи є в цьому вина робітника, ці обставини не зазначені в наказі Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва від 07 жовтня 2013 року за №154 щодо звільнення [PERSON], де безпосередньо не наведено підстав для звільнення позивача, лише міститься запис «за одноразове грубе порушення, що призвело до збитків підприємства на суму 228 539 грн.26 коп.». В той же час, в силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарних проступків. При розірванні трудового договору за одноразове грубе порушення трудових обов'язків суд перевіряє, чи належить працівник до осіб, які можуть бути за вказаною підставою звільненні, до такої категорії осіб належить: керівники підприємства (філії, представництва чи іншого відокремленого підрозділу) та його заступники; головний бухгалтер підприємства та його заступники; службові особи митних органів та державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання; службові особи державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що з 06 червня 2013 року по день звільнення позивач [PERSON] обіймала посаду провідного архітектора Відділу з капремонту, реконструкції та експлуатації будівель та споруд Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, при цьому позивача звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, підставою для звільнення слугували результати ревізії Державної фінансової інспекції в м. Києві, яка проведена на виконання Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2013 року щодо фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва за період з 01.01.2012 по 01.04.2013, тому на момент звільнення позивач не відносилась до кола осіб, до яких може бути застосована п.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, також на день звільнення, тобто 07 жовтня 2013 року, позивач була відсутня на роботі, оскільки перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АВО №988763 (а.с.5), що у сукупності дає підстави вважати, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства про порядок звільнення працівника та в період тимчасової непрацездатності. Крім того, суд вважає безпідставними вимоги позивача про скасування наказу №154 від 07 жовтня 2013 року, який видано Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, оскільки ухвалюючи рішення про поновлення працівника на роботі, судом надається сукупна оцінка діям роботодавця та дотримання останнім норм трудового законодавства при звільненні працівника, при цьому у відповідності з положеннями ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, в свою чергу рішення суду є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є зобов'язальною стороною у спорі, тому відсутні правові підстави для розгляду окремих позовних вимог про скасування наказу про звільнення. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При вирішенні питання про поновлення позивача на роботі, суд вирішує питання про виплату позивачу за рахунок відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті за період з 08 жовтня 2013 року по 18 грудня 2013 року, день ухвалення рішення суду, та складає загальну суму 15443,48 грн., для розрахунку використана наступна методика: 296,99 грн. (розмір середньої заробітної плати за останні два місяці (червень, липень 2013 року) х 52 днів = 15443,48 грн., при проведені розрахунку суд виходить з відомостей, які викладені у довідці про середній заробіток позивача, яка видана Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва 16 грудня 2013 року за №53. Статтею 2371 Кодексу законів про працю України передбачено підстави відшкодування роботодавцем моральної шкоди, яку він заподіяв працівнику. Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Це правило кореспондується зі змістом ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди працівнику виключно у разі порушення його законних прав, якщо воно призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з наведеної правової норми під моральною шкодою слід розуміти моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв'язків, потребу у додаткових зусиллях для організації свого життя. Виходячи з предмету спору та наведених позивачем обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., оскільки наведені позивачем обставини на підтвердження заподіяння моральної шкоди не доведено належними та допустимими доказами, в той же час доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, як це передбачено ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, а встановлення факту порушення трудових прав позивача, як працівника, не є безумовною підставою для відшкодування за рахунок роботодавця моральної шкоди, ці вимоги носять самостійний характер та є окремими предметом доказування. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, третя особа [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд задовольняє вимоги в частині поновлення [PERSON] на посаді провідного архітектора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, присуджує стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 жовтня 2013 року по 18 грудня 2013 року в розмірі 15443 грн. 48 коп., в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання даного позову до суду.

Outcome: partial