Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування 60/1000 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що є власником 60/1000 зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № 2-144 від 20 грудня 1996 року. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, на теперішній час в зазначеному домоволодінні не проживає, однак залишається зареєстрованим, а цей факт змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Посилаючись на викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування 60/1000 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що, згідно зі свідоцтвом про право власності № 2-144 від 20 грудня 1996 року [PERSON] є власником 60/1000 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідач своїми діями створює перешкоди позивача в реалізації права власності, а також змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання квартири та по сплаті за комунальні послуги. Крім того, згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2013 року по справі № 1512/1506/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON] та ЖБК «Трудовий зв'язок» про визнання майна спільною власністю та поділ майна та за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ЖБК «Трудовий зв'язок» про визнання майна спільною власністю та поділ майна визнано мирову угоду відповідно до якої [PERSON] відмовляється від будь-яких майнових вимог до [PERSON] з приводу спільного майна подружжя, отримання від нього будь-якого майна в натурі чи грошової компенсації його вартості, в тому числі, від будь-яких майнових прав на 60/1000 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Також, відповідно до п. 3 зазначеної мирової угоди, що на протязі тижня з моменту набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди [PERSON] зобов'язується звернутись до компетентних органів внутрішніх справ за місцем реєстрації з заявою про зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], а також здійснити усі інші, передбачені законом заходи, необхідні для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Пунктом 4 зазначеної мирової угоди зазначено, що в разі невиконання [PERSON] п. 3 зазначеної мирової угоди, вона буде вважатись такою, що втратила право користування 60/1000 зазначеного домоволодіння, визнання факту її непроживання в зазначеному домоволодінні без поважних причин понад строки, встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України та згоди на зняття її з реєстраційного обліку зазначеного домоволодіння. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При викладених обставинах суд вважає, що перешкоди, які відповідач створює позивачам в реалізації його права власності необхідно усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування 60/1000 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved