Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 18.08.2012р. приблизно о 15 г 30 хв [PERSON] перевозив її на задньому пасажирському сидінні мопеда «Fada». Рухаючись по вул. Андрєєва м.Свердловська Луганської області, коли автомобіль SKANIA, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом, реєстраційний номер [NUMBER] здійснював маневр обгону мопеду, у той же час водій мопеду, щоб об’їхати вибоїни на дорозі в порушення п.10.1 ПДР України, не впевнившись в безпеці виконання свого маневру почав змінювати напрямок руху в бік центру дороги. В результаті між задньою планкою напівпричепу вантажного автомобіля та задньою частиною мопеду відбувся контакт, від чого мопед перекинувся. В результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження у вигляді: перелому седалищної кістки, вертлюжної впадини, лівої ліктьової кістки, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та забиття м’яких тканин, гематоми та саден, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, дії водія [PERSON] в даній дорожній пригоді не відповідали вимогам п.п.10.1 та 13.1. ПДР України та знаходились в причинному зв’язку з виникненням аварійної ситуації та настанням ДТП. Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 15.02.2013р. по кримінальній справі (№1-948/12) за обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, останнього було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин на підставі ст.46 КК України. Заявлений у кримінальній справі позивачем цивільний позов до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» залишений без розгляду. Водій [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», поліс обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.04.2012р. Як зазначає позивач, нею на лікування було витрачено 1019,21 грн, крім матеріальної шкоди їй була також спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та страждань, у зв’язку з ушкодженням здоров’я, порушені звичайного стану життя, погіршенні психічному стані. У зв’язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на її користь 1019,21 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в сумі 2550 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Луганської філії [PERSON], у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову і пояснив, що відповідно до ст.33 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов’язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Станом на 26.04.2013р. в Луганській філії та її підрозділах відсутнє зазначене повідомлення, надане винуватцем пригоди [PERSON], у зв’язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору, [PERSON], у судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки його відповідальність була застрахована відповідачем і його дружина [PERSON] витрачала гроші на своє лікування, які повинна відшкодувати страхова компанія. Він особисто не звертався до страхової компанії з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на момент вчинення ДТП ніхто не визнавав його винуватим у вчиненні ДТП, крім того, про свою вину у вчиненні ДТП він дізнався тільки при направленні кримінальної справи за його обвинуваченням до суду в листопаді 2012р. Одночасно йому ніхто в Свердловській філії страхової компанії не повідомляв, що його дружина, як потерпіла у справі має звернутися з відповідною заявою до страхової компанії про надання їй, як пасажиру та учаснику ДТП, страхових виплат у зв’язку з її лікуванням та на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Понад п’яти місяців після ДТП його дружина знаходилась на лікування стаціонарному та амбулаторному, та тільки після її одужання він від імені його дружини та отримання в суді обвинувального акту відносно себе звернувся до страхової компанії про відшкодування їй відповідних страхових виплат у відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні обґрунтовує несвоєчасне звернення з заявою до страхової компанії про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на її користь тим, що вона тривалий час знаходилась на лікуванні, він не знав, що його буде визнано винним у вчиненні цього ДТП, а також начальник Свердловського відділення страхової компанії [PERSON] своєчасно не повідомила їх про необхідність подання такої заяви. Допитана в судовому засіданні в якості свідка начальник відділення страхування в м.Свердловську ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» [PERSON] пояснила, що [PERSON] звернувся в місцеве відділення страхування та повідомив про ДТП за участю його та водія вантажного автомобілю з причепом. 28.11.2012р. [PERSON] повідомив її про те, що його визнали винним в ДТП та від імені своєї дружини написав заяву про відшкодування їй відповідних страхових виплат у зв’язку з її травмуванням внаслідок ДТП. Заяву та всі необхідні документи для цього в цей же день було заповнено [PERSON] та вона їх відразу передала електронною поштою до головного офісу, де вже мало бути вирішено питання про відшкодування страхових виплат. Вислухавши доводи представників сторін, пояснення третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що 18.08.2012р. приблизно о 15 г 30 хв [PERSON] перевозив [PERSON] на задньому пасажирському сидінні мопеда «Fada». Рухаючись по вул.Андрєєва м.Свердловська Луганської області, коли автомобіль SKANIA, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом, реєстраційний номер [NUMBER] здійснював маневр обгону мопеду, у той же час водій мопеду, щоб об’їхати вибоїни на дорозі в порушення п.10.1 ПДР України, не впевнившись в безпеці виконання свого маневру почав змінювати напрямок руху в бік центру дороги. В результаті між задньою планкою напівпричепу вантажного автомобіля та задньою частиною мопеду відбувся контакт, від чого мопед перекинувся. В результаті ДТП [PERSON] було завдано тілесні ушкодження. Відповідно до наданих суду квитанцій (а.с.6-21) [PERSON] витратила на своє лікування грошові кошти у сумі 1019,21 грн. Відповідно до полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №6022003 між Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» і [PERSON] (а.с.23) укладено договір обов’язкового страхування ці вільно-правової відповідальності, згідно якого цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідачем по справі. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 15.02.2013р. по кримінальній справі (№1-948/12) за обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (а.с.5), останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин на підставі ст.46 КК України. Крім того у постанові суду зазначено, що потерпіла [PERSON] не має претензій матеріального характеру до підсудного, оскільки останній надав їй необхідну допомогу. Цивільний позов до страхової компанії був залишений без розгляду. При дослідженні матеріалів кримінальної справи судом також встановлено, що кримінальна справа порушена слідчим СВ Свердловського МВ ГУМВС України в Луганській області 26.08.2012р. по факту ДТП, яке мало місце 18.08.2012р. приблизно о 15 г 30 хв за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (а.с.1 кримінальної справи №1-948/12). 01.11.2012р. [PERSON] пред’явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (ас.62-63 кримінальної справи). 26.11.2013р. у попередньому судовому засіданні Свердловського міського суду Луганської області [PERSON] вручено обвинувальний акт по зазначеній кримінальній справі та справа призначена до судового розгляду (а.с.87-88 кримінальної справи). Таким чином, [PERSON] дійсно стало відомо про наявність в його діях складу злочину саме з 01.11.2012р. та 26.11.2012р. він отримав обвинувальний акт у цій кримінальній справі та 28.11.2012р. звернувся до відділення страхування в м.Свердловську ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в з метою вирішення питання про відшкодування передбачених законодавством страхових виплат потерпілій від ДТП [PERSON] Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. З наданих відповідачем завірених копій документів вбачається, що 29.11.2012р. з повідомленням про страховий випадок до ПАТ УСК «Гарант-Авто» звернулась [PERSON] (а.с.37-40). Згідно пояснень в судовому засіданні третьої особи [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем, він взагалі не звертався з повідомленням про страховий випадок до ПАТ УСК «Гарант-Авто», хоча був водієм транспортного засобу причетним до дорожньо-транспортної пригоди. Таке повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка було подано [PERSON] 29.11.2012р., тобто визначений законом триденний строк не був дотриманий, незважаючи на те, третя особа на цей момент не був визнаний винним у вчиненні ДТП. При цьому позивачем не ставиться питання про поновлення таких строків та законодавством, яке регулює ці правовідносини в системі страхування цивільно-правової відповідальності не передбачено поновлення та продовження таких строків. Крім того, водій [PERSON] не надав суду поважних причин щодо виконання цього обов’язку та не підтвердив в судовому засіданні це документально. Позиція суду з цього питання також підтвердження вимогами, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. №4, відповідно до якої у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Крім того, суд зазначає, що п.4 ст.26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної в їх заподіянні. Тобто, як вбачається із постанови Свердловського міського суду Луганської області від 15.02.2013р. по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, останній відшкодував [PERSON] завдану шкоду і, тому, у страховика немає підстав для сплати страхового відшкодування. У зв’язку з викладеним, позивач не має право на страхове відшкодування від відповідача та позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст.1187, 1167 ЦК України, ст.26 Закону України «Про страхування», ст.33 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed