Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача, заподіяної йому з вини останнього внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, із позовом, в якому просить стягнути завдані йому, належним відповідачу джерелом підвищеної небезпеки, майнової та моральної шкоди, а також судових витрат по зазначеній цивільній справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав частково, погодившись з розміром заподіяної матеріальної шкоди, але не визнаючи спричинення позивачеві моральної шкоди. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляди справи повідомлялася судом належним чином та про причини своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України та положень п.п.2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що його спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. Під володільцями цих джерел розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав. Суд також враховує, що згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність звязку між шкодою та противоправними діями винного. У відповідності до постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 24.09.2012 року по справі про адміністративне правопорушення № 2320/792/112, третю особу, що 8.02.2012 року керувала автомобілем марки МЕН, державний № [NUMBER], належним відповідачеві, при скоєні дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки Тойота Камрі, державний № [NUMBER], визнано винною в порушенні привал дорожнього руху. Згідно висновку комісійної автотоварознавчої експертизи № 3538/12-54 від 21.06.2013 року, розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля складає 176866,13 грн. У відповідності до довідки ПрАТ Страхова компанія Перша № 18 від 4.02.2013 року, страхова компанія 21 листопада 2012 року здійснила виплату позивачеві, у звязку із страховим випадком, що настав 8 лютого 2012 року, страхового відшкодування у сумі 49490 грн. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу, спричиненням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічних ушкоджень належному йому автомобілю, повинна бути відшкодовані відповідачем - власником транспортного засобу, яким керувала винна у вчиненні пригоди особа, що підтверджено матеріалами справи. Задовольняючи вимоги позову частково, суд виходить з того, що розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди складається з суми у 176888,13 грн., визначеної експертним висновком від 21.06.2013 року, за відрахуванням отриманого заявником страхового відшкодування в розмірі 49490 грн. та дорівнює 127376, 13 грн., що і підлягають стягненню із відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ступінь спричинених позивачу незручностей, заподіяних відповідачем, як власником джерела підвищеної небезпеки (автомобілем) та його вину в цьому, а також те, що заподіяння йому матеріальної шкоди призвело до певних фізичних та душевних страждань заявника, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, і яку суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає у розмірі еквівалентному 15000 грн. Що стосується вимог позову про відшкодування позивачеві судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України щодо можливості їх часткового задоволення та пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням їх документального підтвердження, а саме, в частині понесених ним витрат на проведення товарознавчого дослідження в сумі 800 грн. та судовий збір в розмірі 1503,16 грн. (1273,76 грн. за вимоги майнового характеру та 229,40 грн. позовні вимоги немайнового характеру), При цьому, суд зазначає, що витрати, понесені позивачем у звязку із розглядом справи про адміністративне правопорушення, що перебувала у провадженні Черкаського районного суду Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області (витрати на проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз та витрат на проїзд до судів) до стягнення не підлягають, оскільки не стосуються розгляду даної цивільної справи, а також не підлягають стягненню витрати на оплату правової допомоги через невідповідність положенням Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 року (№ 4191-УІ). На підставі наведеного та

Outcome: partial