Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод у здійсненні права власності і права користування нерухомим майном шляхом зняття з реєстрації та виселення із житлового будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.06.2004 року, виданого на ім`я [PERSON], вона являється власником житлового будинку в цілому, що розташований по в[ADDRESS]. В даному будинку крім неї проживає її син [PERSON] та колишній чоловік, відповідач по справі - [PERSON], шлюб з яким вона розірвала 17.04.2013 року. На протязі останніх років сумісне проживання з відповідачем в одному житловому будинку стало неможливим та невиносимим із-за систематичного зловживання ним спиртними напоями, на грунті яких в сім`ї часто виникають сварки, які нерідко закінчуються бійками та образами, а також застосуванням до їхнього сина морального та фізичного насильства, яке викликане нанесенням їм побоїв та знищенням майна, в зв`язку з чим позивачка неодноразово була змушена звертатися в правоохоронні органи та медичні заклади за допомогою. Вона неодноразово просила відповідача добровільно піти від неї, пояснювала йому, що сумісне життя між ними неможливе, пропонувала добровільно розділити майно, нажите за час спільного проживання, але на її прохання та пропозиції отримувала чергові побої та образи. На протязі 2012-2013 років, відповідач [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, відповідних визновків для себе з цього приводу не зробив, продовжує зловживати спиртними напоями, не має бажання займатися суспільно-корисною працею, на грунті п`янства систематичнго заводить сварки та бійки в сім`ї, знищує предмети побуту, виганяє їх з сином з власного будинку та створює невиносимі умови для спільного проживання, чим порушує її право приватної власності на житло. Вона неодноразово зверталася в органи внутрішніх справ із заявами про фізичне насильство щодо неї та її сина з боку відповідача, проханням про проведення адміністративної виписки із житлової площі житлового будинку, що належить їй на праві приватної власності, однак у проведенні таких дій їй відмовляли із посиланням на те, що вирішення даного питання належить до компетенції судів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] добровільно виселитися із житлового будинку та знятися з реєстрації місця проживання в [ADDRESS] відмовляється, позивачка просить суд винести рішення, яким захистити її житлові права та усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з місця його реєстрації, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою площею будинку [ADDRESS] та виселити його із вказаного будинку, зобов`язавши Рахівське відділення ДМС в Закарпатській області зняти громадянина [PERSON] з реєстрації, а саме житлового будинку [ADDRESS]. Судові витрати віднести за рахунок відповідача. Позивачка, [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять дану справу розглядати у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач, [PERSON], повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також про час та місце розгляду справи повідомлявся через розміщення оголошення в газеті, причини його неявки суду не відомі. Відповідач, Рахівський РВ ГУМВСУ в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, однак начальник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - Андрусяк Ф.Ф. надіслав через канцелярію суду заяву про розгляд даної справи у відсутності їхнього представника. Проти задоволення даних позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивачки, [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS], підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08 червня 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2004 року. Хоча право власності на вказане майно було набуте позивачкою під час перебування у шлюбі з відповідачем, однак вказане майно в силу п.2 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу України є особистою приватною власністю [PERSON], так як набуте нею в порядку спадкування по заповіту, після смерті [PERSON]. Стаття 59 СК України передбачає, що той з подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користуватися ним. Згідно довідки виконкому Верхньоводянської сільської ради №1846 від 25 травня 2013 року на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться її син [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з Постанови Рахівського районного суду від 26 лютого 2013 року [PERSON] в 2012 та 2013 році двічі притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, також неповнолітній [PERSON] поставлений на облік служби у справах дітей Рахівської РДА як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Як встановлено вище, такі обставини в сім`ї позивачки склалися внаслідок негативної поведінки відповідача. Про дане також твердить акт обстеження матеріально-побутових умов [PERSON]. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до стаття 109 Житлового Кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Також, стаття 116 Житлового Кодексу УРСР, передбачає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тому враховуючи вищенаведене, та те, що відповідач неодноразово притягався до відповідальності за насильство в сім`ї, його поведінка робить неможливим його співжиття з позивачкою, як колишньою дружиною (копія рішення суду від 17.04.2013 року) та неповнолітнім сином [PERSON], враховуючи, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог є доведеними, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача, [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути судові витрати, що підтверджені платіжними квитанціями, а саме 114.70 гривень судового збору, 50 гривень за розміщенняв газеті оголошення . про виклик відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved