Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 18 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 250 000 грн. строком до 18.04.2017 року під 22 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язана щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту. Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів та в обумовлений строк із заборгованістю не розрахувалась. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення розрахунків та вимагати у позичльника, а в подальшому у поручителя повного дострокового виконаня грошового зобов"язання. Відповідачам були направлені листи - вимоги про дострокове виконання обов'язків за кредитним договором, проте заборгованість по кредитному договору сплачена не була. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору та договору поруки відповідачами в частині порядку та строків повернення кредитних коштів та забезпечення їх повернення утворилась заборгованість, сума якої станом на 11.03.2013 р. складає 268 661 грн. 92 коп., які позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів, поклавши на них судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400239190B, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 250 000 грн. у тимчасове користування під 22 відсотків річних з кінцевим терміном погашення всієї заборгованості 18 квітня 2017 року. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору в той же день між ПАТ «ВТБ Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, згідно умов якого, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за невиконання позичальником умов повернення кредиту. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язана щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами договору. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводила платежів в рахунок повернення позики та не розрахувалась з боргом в повному обсязі. Поручитель, в свою чергу, також не виконав покладені на нього обов"язки по забезпеченню виконання позичальником умов кредитного договору, наявну заборгованість не погасив. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі (Розділ 7 Кредитного договору). Таким чином, внаслідок порушень відповідачами умов договорів кредиту та поруки утворилась заборгованість, яка станом на 11.03.2013 р. складає 10 485,49 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 224 927,86 грн. поточної заборгованості за кредитом 16 838,55 грн. - простроченої заборгованості за процентами; 3 120,05 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 18.03.2013 року - 11.03.2013 року а також 13 031,43 грн. - 0,5 % пені нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту та процентів. Наведена сума боргу підтверджується квитанціями, що долучені до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим, щодо заявлених вимог позивача про стягнення 3% річних за порушення зобов'язань щодо повернення кредиту, 3% річних за порушення зобов'язань щодо сплати процентів, а також суми інфляційних втрат за порушення зобов'язань щодо сплати процентів суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 22% річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Нормами ст. 625 ЦК України не передбачено також і визначення суми інфляційних втрат по зобов'язанню сплатити відсотки за користування коштами, в цій частині йдеться про застосування такої штрафної санкції до суми боргу а не нарахованих відсотків за користування коштами. За таких обставин з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню: 10 485,49 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 224 927,86 грн. поточної заборгованості за кредитом, 16 838,55 грн. простроченої заборгованості за процентами; 3 120,05 грн. заборгованості за відсотками за період з 18.03.2013 року - 11.03.2013 року; 13 031,43 грн. - 0,5 % пені нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту та процентів, що загалом становить 268 403 грн. 38 коп. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачі в судове засідання не надали жодного доказу того, що заборгованості за кредитним договором не існує, а тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, що містяться в матеріалах справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в частині вимог, що знайшли обґрунтування протягом слухання справи. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial