overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з 13 жовтня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час спільного життя в них народилась дитина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не бажає цього робити добровільно, у звязку з чим вона була змушена звернутися з цим позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала доводи, викладенні у позовній заяві, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача визнав, проти їх задоволення та стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісячно не заперечував. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частині від доходу її матері, батька. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У судовому засіданні було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 226394, виданого відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 17 квітня 2003 року, 17 квітня 2003 року народилась дитина [PERSON], батьками якої є: мати - позивач [PERSON], батько відповідач [PERSON]. Згідно позовної заяви, що не заперечувалось і відповідачем, малолітня дитина [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 75/154. З позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON], [INFO], а відповідач з вимогами позивача про стягнення аліментів у розмірі 1\\4 частки щомісяця згоден. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що доводи, викладенні позивачем в підтвердження своїх позовних вимог, достовірні, тому уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, 14 квітня 2021 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімя фактично не існує, шлюб носить формальний характер із-за відсутності взаємних почуттів і поваги один до одного, між ними постійно виникали конфлікти, внаслідок чого сторони припинили сімейні відносини сторони не підтримують сімейно шлюбних відносин, на даний час проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення не заперечує, вважає за можливе шлюб розірвати, про що надала заяву, а також просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої доньки, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімя фактично не існує, шлюб носить формальний характер із-за відсутності взаємних почуттів і поваги один до одного, між ними постійно виникали конфлікти, внаслідок чого сторони припинили сімейні відносини з квітня 2012 року, сторони не підтримують сімейно шлюбних відносин, на даний час проживають окремо, відповідач мешкає в м. Ірпінь. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: Максима [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечує, вважає за можливе шлюб розірвати, про що надав заяву. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх синів, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року, але на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Син перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. На підставі пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], є сторони по справі. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання його не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує сина одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, з запропонованим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню, погодився. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2003 року, але на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Діти перебувають на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітніх: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO], є сторони по справі. Дочка та син проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання їх не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує, з запропонованим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню, погодився. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з необхідністю в обґрунтуванні доводів сторони заявника, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ 03.06.2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 25.07.2010 року уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 34,50 кв.м, жилою площею 9,0 кв.м. з надворними будівлями і спорудами, який належав [PERSON] і [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 03.05.1993 року. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав їй 5\~ 000,00 гривень., а остання видала їй розписку та передала правовстановлюючі документи на обєкт нерухомості. Позивачка не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а [PERSON], померла 14.10.2010 року. Чоловік її [PERSON] помер ще 14.01.2003 року. Спадкоємцями є її син [PERSON], який від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки позивачка та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, але у звязку зі смертю [PERSON] нотаріально оформити договору купівлі - продажу не встигли, а спадкоємці, відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просила визнати договір дійсним. У судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно розписки від 25.07.2010 року, сторони уклали договір купівлі - продажу квартири № 1 будинку № 35 розташованого по вул.Старікова у с.Рибінське, Волноваського району, Донецької області. Житловим будинком фактично володіє позивачка, проживає в ньому та зробила ремонт, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості житлового будинку розташованого за адресою:вул. Старікова 35/1 у с.Рибінське Волноваського району, Донецької області і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачкою необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, враховуючи значний обсяг описової і мотивувальної частини рішення суду, виготовлення яких вимагає тривалого часу, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частину рішення, відклавши складання повного рішення суду на пять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Виходячи зі складності складання повного рішення по справі, у відповідності з ч. З ст. 209 ЦПК України, суд вважає за можливе проголосити його вступну і резолютивну частини, а складання повного рішення по справі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що 12.01.2008 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі РАЦСу Дрогобицького МРУЮ Львівської області. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось через несумісність характерів та втрату поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені. На протязі року вони проживають окремо. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання сина, вони не можуть досягнути згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Як їй відомо, інших осіб на утриманні у відповідача немає, він працює неофіційно та отримує нерегулярний, мінливий дохід, а тому має можливість надавати допомогу на утримання сина. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, доповнила, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі обраному під час реєстрації шлюбу. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнав. Доповнив, що матеріально допомагає синові і в подальшому не відмовляється його утримувати. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що сім'я [PERSON] остаточно розпалась і зберегти її неможливо - сторони втратила почуття любові та поваги один до одного, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. При таких обставинах суд вважає, що їхній шлюб слід розірвати. Ту обставину, що відповідач є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], - сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач погоджується їй таку допомогу надавати, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача аліментів у розмірі по 800 грн. щомісячно. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором вказуючи, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS88030102 від 08.03.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) 08.03.2006 року отримав кредит у розмірі 5371.68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 18.05.2013 року має заборгованість - 68127,78 грн., яка складається з наступного: - 5237.34 грн. - заборгованість за кредитом; - 24276.94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7745,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 3589.21 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 68127,78 грн., судовий збір у розмірі 758.73грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, наступні факти та обставини, що регулюються нормами цивільного законодавства: - відповідно до укладеного договору № DNH4KS88030102 від 08.03.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) 08.03.2006 року отримав кредит у розмірі 5371.68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом; - станом на 18.05.2013 року має заборгованість - 68127,78 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в установлений договором строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому суд вважає за потрібне стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати.

Outcome: approved