Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-03 00:00:00

Позивачем 12.10.2012 року подано до суду позовну заяву, в якій просить суд розірвати договір від 08.09.2005 року про надання відновлюваної кредитної лінії № 550-3/1-412, укладеної між нею та ПАТ «Укрсоцбанком», та визнати припиненим іпотечний договір від 08.09.2005 року укладений на підставі вищевказаного договору та стягнути з [PERSON] на користь відповідача 55 334, 97 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона сумлінно виконувала умови кредитного договру до листопада 2010 року, але світова фінансова криза вплинула на виконання нею зазначеного вище кредитного договору, у зв'язку з чим відповідачем було прийнято рішення про надання позивачеві кредитних канікул, у відповідності до яких позивач почав сплачувати відповідачеві відсотки, а тіло кредиту позивач мала погасити пізніше. Позивачем було отримано повідомлення від ТОВ «Боргова агенція «Пристав» від 16.03.2012 року, в якому було вказано суму заборгованості позивача по кредитному договору та просили повернути кошти у повному обсязі та добровільному порядку протягом трьох робочіх днів з моменту отримання повідомлення. Надалі ТОВ «Боргова агенція «Пристав» неодноразово попереджала позивача про необхідність повернути кошти банку. Позивач звернулась до банку та просила їй надати сальдову відомість за кредитним договором, згідно до якої станом на 05.04.2012 року заборгованість складала 100 492, 53 грн. Наступного дня позивач здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 15 000, 00 грн. Оскільки у зазначеній сальдовій відомості позивачеві були не відомі назви платежів, згідно до умов кредитного договору, позивач звернулась до відповідача знову, з проханням надати їй більш чітку інформацію про стан заборгованості та просила розшифрувати сальдову відомість від 05.04.2012 року. Листом № 550-29-1727 від 10.05.2012 року Начальник Луганського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив позивача про стан заборгованості, яка склала 94 323,98 грн. Таким чином відповідачу надали два документи, про стан заборгованості за кредитним договором на 05.04.2012 року, в яких міститься різна інформація щодо розміру заборгованості. Позивачем знову було здійснено погашення кредиту у розмірі 16 000, 00 грн., та отримано сальдову відомість за кредитним договором, в якій було указано суму заборгованості у розмірі 78 627,29 грн., але в сальдовій відомості знов містились платежі не зрозумілі позивачу. Позивач вважає, що п В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову надала пояснення згідно до заперечень, які містяться в матеріалах справи. Вважала доводи позивача безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. /а.с.79-81/. Представник третьої особи не з'явився. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08 вересня 2005 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № 550-3/1-412. Договір був підписаний сторонами, [PERSON] надала згоду на укладання договору, про що свідчить її підпис. За умовами кредитного договору, [PERSON], надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 170 000, 00 грн., зі сплатою 15 відсотків річних. Погашення кредиту повинно здійснюватись відповідно до графіку, передбаченого п.1.2 Кредитного договору. Строк повернення кредитних коштів, встановлено до 07.09.2012 року. Кредит надавався позивачеві на споживчі цілі. Відповідно до п.1.4. Кредитного договору від 08.09.2005 року № 550-3/1-412 , в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, Кредитор укладає з Позичальником договір іпотеки, на підставі якого предметом іпотеки виступила житлова квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]/а.с.8-12/. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст. 1054 ЦК України, позивач отримала кредит, внаслідок чого в неї з'явились зобов'язання повернення кредиту зі сплатою відсотків. Позивач погодилась з умовами кредитного договору та договору іпотеки, про що свідчить підпис позивача. Позивач посилається на світову фінансову кризу, що спричинила неналежне виконання умов кредитного договору, а також на те, що надаючі різні сальдові відомості по сумі заборгованості Відповідач істотно порушив умови договору. Крім того, в порушення Закону України «Про банки та банківську діяльність», та ЗУ «Про захист прав споживачів» Банк розкрив інформацію відносно неї третій особі. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Тобто, право на ініціювання вимоги щодо розірвання договору, цивільним законодавством надано виключно сторонам за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Частиною 2 статті 652 ЦК України встановлено: якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Суд виходить з того, що жодного доказу існування одночасно чотирьох умов, визначених законом, позивачем та її представником не представлено. Так, будь-яких підстав вважати, що зміна обставин не настане у сторін не було, позивач перед укладенням кредитного договору ознайомився з його змістом, про що свідчать підписи [PERSON] При укладанні кредитного договору позивач добровільно взяла на себе певні обов'язки, що дозволило їй отримати грошові кошти та скористатися ними, а відповідач розраховував на повне забезпечення зобов'язання, оскільки кредитний договір є забезпеченим порукою. При подальшому виконанні договору співвідношення майнових інтересів сторін не змінюється, оскільки позивач від відповідача отримав те, на що розраховував, а відповідач у свою чергу, має право на отримання майнового інтересу, на який розраховував він. А тому до порушення співвідношення майнових інтересів призведе саме запропоноване позивачем розірвання кредитного договору. Отже, відсутність в сукупності всіх чотирьох умов, передбачених ст. 652 ЦК України, доводить безпідставність вимог позивача. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів або такуж кількість рече тогож роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та ссплатити проценти. Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Пунктом 1. ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеки»закріплено, що підставою для припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач вільно, свідомо, маючи належний обсяг дієздатності, будучи належно проінформованою про умови кредитування, уклала з банком кредитний договір на тих умовах, що зазначені у договорі. Порушень вимог чинного законодавства на час укладення спірного договору з боку банка, судом не встановлено. А тому підстав для задоволення даного позову суд не вбачає. Відповідно до вимог ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доказів на підтвердження обставин викладених в позові не надано, за таких підстав у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed