Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 24.12.1991 року Відділом ЗАГС Городищенського райвиконкому Черкаської області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після одруження деякий час в сім'ї була злагода, розуміли одне одного, не сварились. Із плином часу, взаємовідносини почали псуватися, зникла довіра, яка була до укладення шлюбу, зникло взаєморозуміння. Спроби налагодити відносини, нічого не дали. В січні місяці 2011р. шлюбні відносини були припинені. З чоловіком разом не проживали та не вели спільне господарство. 24.01.2012р. вироком Городищенського районного суду Черкаської області [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки і 1 місяць. Подальше спільне життя та збереження шлюбу надалі не можливе, так як суперечить її інтересам. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.12.1991р. Відділом ЗАГС Городищенського райвиконкому Черкаської області, залишити прізвище «[PERSON]» та стягнути понесені судові витрати. У судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про слухання справи без її участі, так як перебуває за межами області, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа, [PERSON], який відбуває покарання у ВТК №94 /селище Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області/ у судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи без його участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно до ч.3 ст.234 Цивільно-процесуального Кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Суд, врахувавши думку заявника, зацікавленої особи та оглянувши наявні в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і вразі неможливості примирення сторін відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.1991 року [PERSON], заінтересована особа по справі, та [PERSON], заявник по справі, зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГС Городищенського райвиконкому Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис за № 206 /свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 24.12.1991р./. Від даного шлюбу, неповнолітніх дітей немає. Подружжя з січня місяця 2011р. проживає окремо. [PERSON] відбуває покарання у ВТК №94 /селище Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області/, згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 24.01.2012р., засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки і 1 місяць. Подальше збереження даної сім'ї неможливе так як миритися сторони не бажають, шлюб фактично розпався, і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, бо проживання як подружжя, суперечить інтересам сторін. Отже, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про розірвання шлюбу, так як відносини між подружжям припинені, заявник свою заяву на розірвання шлюбу не відкликала, підтримує, заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, часу на примирення, сторони не просять, як і відсутні для того підстави. Суд, вважає, що в силу ст. 88 ЦПК України, заявлені судові витрати підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 229,40грн., як такі, що підтверджені у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України, доказом чого є квитанція про сплату судового збору. Що стосується витрат на правову допомогу, то вони не підлягають до задоволення, як такі, що не підтверджені належним чином. Заява підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу; копіями паспорту та ідентифікаційного коду. На підставі викладеного,

Outcome: approved