Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом , надалі його уточнив в якому зазначив , що 17 червня 2011 року між ним та боржником - [PERSON] було укладено договір-доручення про довірене управління фінансовими засобами, згідно якого, а саме п. 1.1. відповідач приймає його фінансові торгові рахунки за актом приймання-передачі, приймає ключі і паролі доступу до торгового рахунку, керує моїми фінансовими засобами, що знаходяться на торговому рахунку, забезпечує роботу торгового рахунку на фінансовому ринку «Forex», проводить фундаментальний і технічний аналіз ринку «Forex», відкриває і закриває торгові позиції на фінансовому ринку «Forex» на умовах договору. На виконання умов договору, а саме 1.2. ним відповідачу згідно акту приймання-передачі від 17 червня 2011 року було передано, відповідачем прийнято: торгівельний рахунок № 425224 для керування ним в рамках фінансового ринку «Forex»; всю необхідну документацію для керування торгівельним рахунком; ключі, паролі доступу до торгівельного рахунку; суму начального депозиту на торгівельному рахунку в розмірі 12474 доларів США . Також, п. 1.3. договору-доручення від 17.06.2011 року передбачена зона потенційного ризику, що спільно встановлено у розмірі 10%, від суми початкового депозиту і зафіксованої на балансі частини прибутку (якщо така була) на його торгівельному рахунку, який прийняла до керування відповідач. До того ж, в обов'язки відповідача входило не допускати збиткових угод (п. 2.1.4. Договору-доручення від 17.06.2011 р.) та не перевищувати зону потенційного ризику, що обумовлено в п. 1.3. цього Договору (п. 2.1.5. Договору-доручення від 17.06.2011 р.). У випадку збиткової торгівлі під час торгівельних сесій, і як наслідок, перевищення відповідачем зони ризику, обумовленої в п. 1.3. Договору-доручення, відповідач повинна відшкодувати йому збиток в 6-ти місячний строк любим доступним засобом вказаним ним, як проте зазначено в п. 3.4. Договору-доручення від 17.06.2011 року. Так, відповідач здійснюючи дії з фінансами його торгівельного рахунку № 425224 в розмірі 12474 доларів США станом на 01 вересня 2011 року, відповідач внаслідок збиткової торгівлі під час торгівельних сесій, перевищила зону ризику, яка обумовлена в п. 1.3. Договору-доручення від 17.06.2011 р. та допустила втрату переданих їй в керування засоби на депозиті торгівельного рахунку в розмірі 12474 доларів США, чим порушила п. 2.1.5 Договору-доручення від 17.06.2011 р. Тому, з метою врегулювання взаємовідносин по відшкодуванню спричиненої йому шкоди, між ним та відповідачкою 23 березня 2012 року було укладено Додаткову угоду до Договору-доручення про довірене керування фінансовими засобами від 17 червня 2011 року, згідно якої відповідач зобов'язувалася відшкодувати йому шкоду в сумі 12474 доларів США шляхом виплати особисто йому по 1000 доларів США або еквівалент в гривнях за курсом НБУ на момент виплати, до 30 числа кожного місяця починаючи з квітня 2012 року до 30 квітня 2013 року включно згідно графіку. Однак, відповідач [PERSON] в порушення укладеного договору та додаткової угоди, відмовляється відшкодовувати спричинені йому збитки у розмірі 12474 доларів США, що в еквіваленті складає 101663,10 грн. Крім того вважає, що відповідач повинна йому сплатити - 3% річних з суми боргу -складає 1788,16 грн.- пеню з суми боргу складає 22206 грн.28 коп ;- інфляційні втрати складають 609,98 грн. Просить суд з відповідача заборгованість за договором у розмірі 126267,52 грн. та сплачені судові витрати. [PERSON] надала суду зустрічний позов в якому зазначила, що з назви договору випливає, що він має поєднувати в собі два різні види цивільно- правових зобов'язання відповідно до ЦПК - доручення та управління майном, тоб то договір поєднує обидві вказані види зобов'язання , що робить такий договір змішаним. Так за договором доручення одна сторона ( повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони ( довірителя) певні юридичні дії. Звідси випливає, що трейдер виступатиме повіреним, а інвестор довірителем. Предметом даного договору є обов'язок повіреного щодо вчинення чітко визначених договором юридичних дій. Крім того закон зобов'язує довірителя при укладенні договору доручення надати повіреному довіреність, яка у разі закінчення строку її дії, має бути повернута повіреним разом із його звітом про виконання доручення і виправдними документами, якщо це вимагається договором чи характером доручення. Вважає, що з огляду на положення ч.1 ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона ( установник управління) передає другій стороні ( управителеві) на певний строк майно в управління , а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи ( вигодонабувача). Так у відносинах між позивачем і відповідачем, трейдер в такому виді зобов'язання виступатиме управителем, а інвестор - установником управління. Закон встановлює, що договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно ( ч.2 ст. 1029 ЦК України) .Однак, незважаючи на те, що закон обмежує коло осіб, які можуть виступати повіреними в договорі доручення, то за договором управління майном управителем може виступати виключно суб'єкт підприємницької діяльності. ( ч.1 ст. 1033 ЦК України). Отже зазначене правило виключає можливість участі ц у цих правовідносинах на стороні управителя ( а отже й трейдера) фізичної особи, яка не є підприємцем. У звїзку з тим, що у випадку відносин, що виникли між [PERSON] та нею трейдер ( [PERSON]) не є суб'єктом підприємницької діяльності, а отже існують підстави для визнання вказаного договору недісним відповідно до ч. 2 ст. 203 та ст.. 215 ЦК України. Вважає , що існують усі законодавчи підстави для визнання укладеного між [PERSON] та нею [PERSON] 17 червня 2011 року договору - доручення про довірче управління фінансовими коштами недійсним у зв'язку із тим , що він не відповідає вимогам законодавства України,а також вчинений особою , яка не володіла належною цивільною дієздатністю для вчинення такого виду правочинів. Просить суд визнати недійсним договір - доручення про довірне управління фінансовими коштами від 17.06.2001 року. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує. Представник [PERSON] проти первісного позову заперечує, підтримує зустрічний позов , просить договір визнати недійсним. Суд, заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , надані суду докази , прийшов до наступного. Судом встановлено , що 17 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-доручення про довірене управління фінансовими засобами, згідно якого, а саме п. 1.1. відповідач приймає фінансові торгові рахунки позивача за актом приймання-передачі, приймає ключі і паролі доступу до торгового рахунку, керує фінансовими засобами, що знаходяться на торговому рахунку, забезпечує роботу торгового рахунку на фінансовому ринку «Forex», проводить фундаментальний і технічний аналіз ринку «Forex», відкриває і закриває торгові позиції на фінансовому ринку «Forex» на умовах договору. На виконання умов договору, а саме [PERSON] згідно акту приймання-передачі від 17 червня 2011 року було передано, а [PERSON] прийнято: торгівельний рахунок № 425224 для керування ним в рамках фінансового ринку «Forex»; всю необхідну документацію для керування торгівельним рахунком; ключі, паролі доступу до торгівельного рахунку; суму начального депозиту на торгівельному рахунку в розмірі 12474 доларів США . Також, п. 1.3. договору-доручення від 17.06.2011 року передбачена зона потенційного ризику, що спільно встановлено у розмірі 10%, від суми початкового депозиту і зафіксованої на балансі частини прибутку (якщо така була) на торгівельному рахунку, який прийняла до керування відповідач. До того ж, в обов'язки відповідача входило не допускати збиткових угод (п. 2.1.4. Договору-доручення від 17.06.2011 р.) та не перевищувати зону потенційного ризику, що обумовлено в п. 1.3. цього Договору (п. 2.1.5. Договору-доручення від 17.06.2011 р.). У випадку збиткової торгівлі під час торгівельних сесій, і як наслідок, перевищення відповідачем зони ризику, обумовленої в п. 1.3. Договору-доручення, відповідач повинна відшкодувати позивачу збиток в 6-ти місячний строк любим доступним засобом вказаним ним, як проте зазначено в п. 3.4. Договору-доручення від 17.06.2011 року. Так, [PERSON] здійснюючи дії з фінансами його торгівельного рахунку № 425224 в розмірі 12474 доларів США станом на 01 вересня 2011 року, відповідач внаслідок збиткової торгівлі під час торгівельних сесій, перевищила зону ризику, яка обумовлена в п. 1.3. Договору-доручення від 17.06.2011 р. та допустила втрату переданих їй в керування засоби на депозиті торгівельного рахунку в розмірі 12474 доларів США, чим порушила п. 2.1.5 Договору-доручення від 17.06.2011 р. Тому, з метою врегулювання взаємовідносин по відшкодуванню спричиненої позивачу шкоди, між позивачем та відповідачкою 23 березня 2012 року було укладено Додаткову угоду до Договору-доручення про довірене керування фінансовими засобами від 17 червня 2011 року, згідно якої відповідач зобов'язувалася відшкодувати позивачу шкоду в сумі 12474 доларів США шляхом виплати особисто позивачу по 1000 доларів США або еквівалент в гривнях за курсом НБУ на момент виплати, до 30 числа кожного місяця починаючи з квітня 2012 року до 30 квітня 2013 року включно згідно графіку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК і є право відношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено , що відповідач не виконує своїх обов'язків, порушуючи умови договору-доручення від 17 червня 2011 року, Додаткової угоди від 23 березня 2012 року та вимоги ст. 526 ЦК України. Як викладено в ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора, повинен сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. 3% річних з суми боргу складає 1788,16 грн. . Крім того, законодавством встановлено сплату неустойки у вигляді пені за прострочення виконання договору, у відповідності до ст. 611 ЦК України у розмірі 22206,28 грн. Також, у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора, повинен сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - тобто інфляційні витрати які складають 609 грн .98 коп Таким чином у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог по первісному позову. Зустрічний позов суд вважає таким , що не підлягає задоволенню, тому що [PERSON] не надала суду доказів того, що вона не володіла належною цивільною дієздатністю для вчинення такого правочину. Суд не може погодитись з представником [PERSON], що управителем може бути виключно суб'єкт підприемицької діяльності, тому що в ч. п. ст.. 1033 ЦК України вказано, що управителем може бути суб'єкт підприємницької діяльності , і не вказано , що тільки виключно. Крім того між [PERSON] та [PERSON] 23 березня 2012 року було укладено Додаткову угоду до Договору-доручення про довірене керування фінансовими засобами від 17 червня 2011 року, згідно якої [PERSON] зобов'язувалася відшкодувати [PERSON] шкоду в сумі 12474 доларів США шляхом виплати особисто [PERSON] по 1000 доларів США або еквівалент в гривнях за курсом НБУ на момент виплати, до 30 числа кожного місяця починаючи з квітня 2012 року до 30 квітня 2013 року включно згідно графіку, тим самим [PERSON] на думку суду признала, що вона спричинила збитки [PERSON] Таким чином у суду є всі підстави для задоволення первісного позову. В задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Outcome: approved