Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» про поновленні на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. В ході розгляду справи позовні вимоги позивачем були неодноразово доповнені, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, в доповненнях до позовної заяви посилався на те, що 15 серпня 2011 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» на посаду підручного сталевара. Наказом № 115-У від 20 травня 2013 року його було звільнено з займаної посади згідно п. 4 ст. 40 КзпП України (прогул без поважних причин). Вважає вказаний наказ незаконним та необґрунтованим, тому він підлягає визнанню незаконним, а він - поновленню на роботі на тій же посаді. Просив суд: визнати наказ №115-У від 20.05.2013 року про його звільнення за прогул незаконним та скасувати його; зобов'язати ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» поновити його на роботі з 21.05.2013 року на посаді підручного сталевара та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2013 року по 25.12.2013 року у сумі 33600 грн. 60 коп. та стягнути моральну шкоду у сумі 2294 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача, діючий на підставі доручення, позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позовної заяви відмовити. Суду пояснив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і не відповідають фактичним обставинам по справі. 02.04.2013 року позивач, порушуючи трудову дисципліну, на роботу не вийшов. Позивач письмово не повідомив керівництво про свій намір використати 02.04.2013 року, як донорський день. Оскільки такої заяви від позивача не надходило, то відсутність позивача на роботі 02.04.2013 року протягом усього дня без поважних причин вважається прогулом. Вказав, що позивач самостійно використав без погодженням з власником або уповноваженим ним органом день відгулу. Порядок накладання дисциплінарного стягнення підприємством не порушено. Згода профспілкового комітету на його звільнення адміністрацією не отримувалася, оскільки підприємству не було відомо чи є позивач членом будь-якої профспілки Отже, і обов'язку отримувати згоду профспілкового комітету на звільнення позивача у відповідача не було. Вказав, що звільнення здійснене законно, згідно до вимог КЗпП України. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю « Металургійний завод «Дніпросталь» на підставі наказу № 271-П від 15.08.2011 року на посаду учня підручного сталевара. Згідно до наказу №139-Р від 01.06.2012 року переведений підручним сталевара 5 розряду з 01.06.2012 року ( а.с.10). Наказом №115-У від 20.05.2013 року [PERSON] звільнено з 20 травня 2013 року зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2013 року у [PERSON] був вихідний день. В цей день у зв'язку з поганим самопочуттям він звернувся в поліклініку за місцем роботи до окуліста, який поставив йому діагноз « кон'юктивіт» та порекомендував йому пройти курс амбулаторного лікування, так як у нього була інфекційна хвороба очей. Від лікарняного [PERSON] відмовився ( а.с. 52). Як вказав позивач, він відмовився від лікарняного листа у зв'язку з тим, що у нього був донорський день, який він бажав використати 02.04.2013р., враховуючи, що 03.04.2013 р. його зміна була з 20.00 години у зв'язку з чим він вважав, що за два дні вилікується. У зв'язку з тим, що він не знав номерів телефонів в.о. начальника зміни та сталевара та був вихідним, то він зателефонував 01.04.2013р. [PERSON] та [PERSON], з якими працював в одній бригаді та попросив передати в.о. начальника зміни Кузнецову та сталевару [PERSON], що у нього кон'юктивіт і він в рахунок донорського дня буде вихідним 02.04.2013р. Його колеги по роботі повідомили йому, що вони передали його прохання в.о. начальника зміни та сталевару, які не заперечували про його відсутність на роботі з поважних причин. 03.04.2013р. він вийшов у нічну зміну з 20.00 годин і до нього ніяких претензій не було. Сталевар [PERSON] запитав його про самопочуття. 05.04.2013р. коли в вихідний він пішов до начальника дільниці виплавки і внепічної обробки сталі [PERSON] для оформлення донорського дня за 02.04.2013р., той став вимагати від нього лікарняний лист. 30.04.2013р. його викликали в відділ по роботі з персоналом та запропонували йому написати заяву про звільнення за власним бажанням. Під тиском він написав заяву про звільнення за власним бажанням 30.04.2013р., але оцінивши ситуацію яка з ним сталася, він 07.05.2013р. відкликав свою заяву. 14.05.2013р. він нього потребували написати повторно заяву про звільнення за власним бажанням, або він буде звільнений по статті. 20.05.2013 року він був звільнений по статті. Згідно до довідки КЗ Дніпропетровська обласна станція переливання крові від 22.10.2013 року №844 [PERSON] дійсно здав кров 06.02.2013 року у КЗ «Дніпропетровська обласна станція переливання крові» ( а.с.70) Свідок [PERSON], який працював в одній бригаді з позивачем, розповів про те, що дійсно йому телефонував [PERSON], який просив передати начальнику зміни прохання, щоб 02.04.2013 року закрити донорським днем, оскільки він захворів. Він передав прохання начальнику зміни [PERSON], який не заперечував щодо надання [PERSON] донорського дня. А потім [PERSON] звільнили за прогул. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворилася і діє на підприємстві і членом якої є працівник. В судовому засіданні встановлено, що на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» діє Первинна організація профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь». Відповідно до довідки Дніпропетровського міського управління юстиції Головного Управління юстиції в Дніпропетровській області від 07.05.2012 року №01-20/1346 Первинна організація профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» набула статусу юридичної особи та внесена до Реєстру об'єднань громадян за №280 від 04 травня 2012 року ( а.с.57). Свідоцтво про реєстрацію №107 ( а.с. 58). Про створення Первинної організації профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» був повідомлений директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» ( а.с.63). [PERSON] є членом профспілки ( а.с.66-67). Оскільки звільнення [PERSON] не погоджувалося з Первинною організацією профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», то судом провадження у справі призупинялось до вирішення Первинною організацією профспілки питання про дачу згоди або відмови в дачі згоди на звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно до Протоколу засідання профспілкового комітету №4 від 11.11.2013 року згода профкому на звільнення [PERSON] не надана. Встановлено, що зважаючи на те, що [PERSON] раніше не мав доган від керівництва, доручені завдання виконував якісно та своєчасно, конфліктів у колективі не мав, прогул здійснив вимушено, про що зафіксовано в особистій медичній картці. ( а.с.91). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. В судовому засіданні встановлено, що позивачем були попереджені в.о. начальника зміни [PERSON] та сталевар [PERSON], про хворобу та використання ним донорського дня і які не заперечували в його наданні, про що в своїй пояснювальній на ім'я директора підприємства вказує [PERSON] Належних доказів, які в спростовували твердження позивача відповідачем суду не надано, лише констатується факт відсутності [PERSON] на робочому місці 02.04.2013року та ненадання ним завчасно письмової заяви про намір використати донорський день. Та те, що повідомлення про намір використати донорський день шляхом телефонного зв'язку, не може розглядатися як поважна причина відсутності на робочому місті оскільки чинним законодавством передбачена чітка процедура попередження керівництва про участь працівників у здачі крові. Трудове законодавство виходить з принципу презумпції невинуватості, тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов'язаний сам доводити свою невинуватість. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] дійсно 01.04 2013 року відмовився від лікарняного листа, попередив керівництво про не вихід на роботу 02.04.2013 року в рахунок донорського дня, що підтверджується показаннями свідка [PERSON], та наявність вмотивованої відмови профспілкового органу, суд приходить до висновку, наказ № 115-У від 20.05.2013 року підлягає визнанню незаконним, а позивач - поновленню на роботі. Позивачем заявлені вимоги щодо виплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2013 року по день постановлення рішення районним судом, який станом на 25 грудня 2013 року складає 33600 грн.00 коп. Згідно до наданого розрахунку заробітна плата за березень і квітень 2013 року складає 9163,93 грн. ( березень -4530,08 грн., квітень 4633,85 грн.) де одноденний заробіток 305 грн.46 коп. Час вимушеного прогулу з 21.05.2013 року по 21.12.2013 р. -110 робочих днів. Відповідно до ст. 235 КзпП України, постановляючи рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами. Як вбачається із матеріалів справи відповідно до довідки ТОВ « Металургійний завод «Дніпросталь» №341 від 18.12.2013 року заробітна плата [PERSON] за березень 2013 року склала - 5620 грн. 06 коп., а за квітень 2013 року - 5733 грн.57 коп., всього за два місяці 11353 грн.63 коп. ( а.с.106) Відповідно кількість робочих днів склала 30 дні ( а.с.105). Звідси середньоденна заробітна плата складає 378 грн. 45 коп. (11353,63 грн.: 30 робочих днів), Розрахунок суми: травень 2013 року - 9 робочих дня, червень 2013 року -18 робочих днів; липень 2013 року -23 робочих дня; серпень 2013 року - 21 робочих дня; вересень 2013 року -21 робочий день; жовтень 2013 року -23 робочих дня; листопад 2013 року -21 робочий день; грудень 2013 року -18 робочих дня, а всього 154 робочих дня х 378 грн.45 коп. = 58281 грн. 30 коп. Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині законні і підлягають задоволенню, однак позивачем невірно було вирахувано розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому суд приходить до висновку, про те, що із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 58281 грн. 30 коп. Позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 2294 грн.00 коп. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вказав в позовній заяві позивач та представник позивача в судовому засіданні порушення його законних, гарантованих Конституцією України, трудових прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, змусило його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, причина звільнення, зазначена відповідачем в його трудовій книжці робить практично неможливим працевлаштування на аналогічну посаду з такою ж заробітною платою, що додає йому додаткових моральних страждань та порушує його життєві зв'язки. Проаналізувавши доводи позивача і заперечення відповідача, суд приходить до висновку про наявність у позивача на протязі тривалого часу моральних страждань, оскільки він був позбавлений можливості працювати, купувати продукти харчування, тому суд вважає, що позивачу у зв'язку з незаконним звільненням заподіяно моральну шкоду, тому ураховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та засади розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, то із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1041 грн. 61 коп.

Outcome: approved