Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], звернулись до суду зі спільним позовом до [PERSON] з вимогою визнати за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року батька [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року сина [PERSON], судові витрати покласти на відповідача, що є предметом позову. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2012 року, провадження у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на спадкове майно зупинено до розгляду Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 2604/7637/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу, визнання права власності на ? частину у спільному майні та поділ спадкового майна за законом. (а.с.109-110) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на спадкове майно відновлено. (а.с.123-124) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових пояснень представника, які залучено до матеріалів справи (а.с.99-100137-140), пояснила, що [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого входить квартира [ADDRESS]. Позивач [PERSON], донька померлого, та позивач [PERSON], батько померлого, звернулись до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги по закону, іншими спадкоємцями першої черги за законом є відповідач [PERSON], дружина померлого, та [PERSON], мати померлого, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] Однак, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки правоуставновлюючи документи на квартиру [ADDRESS] знаходиться у відповідача, яка відмовилась надати документи нотаріусу, чим порушуються права позивача, які не мають можливості у встановленому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушені звернутись з даним позовом до суду, оскільки іншим шляхом оформити спадщину не виявляється за можливе, у зв'язку з чим просять задовольнити позов шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року батька [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року сина [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що з 16 березня 2006 року відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] року, в межах визначеного законодавством строку відповідач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить однокімнатна квартира [ADDRESS] однак згоди щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями не було досягнуто, оскільки відповідач вважає, що спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, придбане під час перебування зі спадкодавцем у фактичних шлюбних стосунках, з метою доведення цих обставин відповідач має намір звернутись з позовом до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, оскільки відповідач вважає спірну квартиру об'єктом спільного сумісного майна подружжя та має намір реалізувати своє право на звернення з позовом до суду з вимогою встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, третя особа скористалась процесуальним правом подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.33) Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.6) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом ма ють діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його сме рті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як підтверджується матеріалами спадкової справи №846/2010 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], яка заведена Сьомою Київської державною нотаріальною конторою, 06 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.71 зворот) 08 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер 2010 року.(а.с.69 зворот) 16 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.68 зворот) 15 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого сина [PERSON] на користь спадкоємців за законом (дочки померлого) [PERSON]. (а.с.69) Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч.1 ст.68 Закону України „Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. 09 грудня 2011 року [PERSON] звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], яки помер [INFO] року. 15 грудня 2011 року (вих. №3025/02-14) Сьома Київська державна нотаріальна контора, у відповідь на звернення [PERSON], повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не пред'явлено правовстановлюючі документи на квартиру та Витяг з реєстру прав власності з Бюро технічної інвентаризації, які необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину, але згідно документів, які знаходяться в спадковій справі після померлого [INFO] року [PERSON] оригінали документів, які необхідні для оформлення спадщини знаходяться на руках у [PERSON]. (а.с.84) Як передбачено у п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5 (яка діяла на час відкриття спадщини та оформлення спадкової справи) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У тому випадку, коли правовстановлювальний документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи свідоцтво, договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику цього свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених в установленому порядку, фотокопій правовстановлювальних документів на майно, які повертаються спадкоємцям. У відповідності до пунктів 4.12, 4.13, 4.15, 4.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо правовстановлюючий документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613 (із змінами), фотокопій правовстановлюючих документів на майно, які повертають спадкоємцям. Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, законодавець встановив, що у випадку прийняття спадщини виключається встановлення часток спадкоємців не у всій спадщині чи не охоплення визначенням часток спадкоємців всього майна, яке входить до складу спадщини, незалежно від того яку частку у спадковому майні просять визнати за ними спадкоємці. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно положень частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого входить об'єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS]. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, спадкоємці першої черги за законом: [PERSON], батько, [PERSON], донька, та [PERSON], дружина, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до відомостей, які містяться у спадковій справі №846/2010 щодо майна померлого [PERSON], державним нотаріусом не встановлено загального обсягу спадкового майна, що підлягає спадкуванню, як і відсутні докази, що мали підтвердити той факт, що за життя спадкодавцю [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу, визнання права власності на ? частину у спільному майні, задоволено частково. Судом встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO] року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 16 березня 2006 року; присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 грн.35 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 грн.35 коп., в решті позову відмовлено. (а.с.114-118, 119-121) Звертаючись до суду, позивачами [PERSON] та [PERSON] пред'явлено спільний позов до [PERSON] з вимогою визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року батька [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року сина [PERSON], обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі посилаються, як на підставу визнання права власності на спадкове майно, на положення ст.392 Цивільного кодексу України. Так, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Також слід врахувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Як роз'яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають . Згідно з п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5 ( в редакції чинній на день відкриття спадщини), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в межах розгляду даної справи позивачами не доведено, що після відкриття спадщини виявлено загальний обсяг рухомого та нерухомого майна, що підлягає спадкуванню, між спадкоємцями існує спір щодо поділу спадкового майна, при цьому позивачами не долучено докази, які мали підтвердити виникнення у спадкодавця за життя права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], зважаючи на відсутність в матеріалах справи правовстановлюючого документа на спірну квартиру, що дає підстави вважати, що позивачами визначено неналежний спосіб захисту прав власності на нерухоме майно, що є предметом спадкування, при цьому суд враховує, що у випадку прийняття спадщини виключається встановлення часток спадкоємців не у всій спадщині чи не охоплення визначенням часток спадкоємців всього майна, яке входить до складу спадщини, незалежно від того яку частку у спадковому майні просять визнати за ними спадкоємці. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачам за рахунок відповідача судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed