Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

В листопаді 2013 року прокурор Полонського району звернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] про зобов’язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] придбати на користь малолітнього сина [PERSON] житлове приміщення загальною площею на менш ніж 17,55 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що розпорядженням Полонської районної державної адміністрації від 20.05.2013 р. №141/2013-р [PERSON] та [PERSON] на підставі заяв від 23.04.2013 р. надано дозвіл на відчуження нерухомого майна – квартири [ADDRESS], ? частки, яка належала їх малолітньому сину [PERSON] [INFO], при умові придбання протягом трьох місяців з часу укладення договору купівлі-продажу даної квартири нерухомого майна, з якого не менше ніж ? частина належатиме на праві власності малолітньої дитини [PERSON] На момент надання вказаного дозволу [PERSON]А, [INFO], на праві приватної спільної сумісної власності належала ? частина вищезазначеної квартири, загальною площею 70,2 кв.м, що становить 17,55 кв.м. 28.06.2013 р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири. Пунктом 2.14 даного договору передбачено, що продавці зобов’язуються протягом трьох місяців з дня посвідчення договору купити для мололітнього [PERSON] рівноцінне майно. В судове засідання сторони не з’явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Прокурор Павелко А.В. позов підтримала та просила його задоолити. Відповідачі в своїй заяві позовні вимоги визнали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 23.04.2013 р. відповідачі звернулись з заявами до Полонської районної державної адміністрації про надання дозволу на відчуження майна в яких зобов’язувались в трьохмісячний термін придбати дитинрі рівноцінне майно. Відповідно до розпорядження Полонської районної державної адміністрації №141/2013 від 20.05.2013 р. надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] як батькам малолітньої дитини [PERSON] на відчуження нерухомого майна та зобов’язано батьків протягом трьох місяців з часу укладення договору продажу будинку прибдати майно, з якого не менше ? частина належатиме на праві власності їх синові. 28 червня 2013 р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири, пунктом 2.14 якого передбачено, що продавці зобов’язуються протягом трьох місяців з дня посвідчення договору купити для мололітнього [PERSON] рівноцінне майно. Відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2013 р., відомості про зареєстроване за [PERSON] нерухоме майно відсутні. Зазначені обставини сторонами не оспорювались, стверджені, зокрема, копією свідоцтва про народження [PERSON], копіями: заяв відповідачів, розпорядження Полонської районної державної адміністрації, договору купівлв-продажу, інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно.. А тому, дані факти відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України суд вважає встановленими, доведеними і такими, що додаткового доказування не потребують. Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.177 Сімейного кодексу України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Згідно із с.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Так як на день прийняття судом рішення відповідачі обов’язку придбання житла для свого малолітнього сина [PERSON]не виконали, суд вважає, що вимоги прокурора Полонського району є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів на користь держави відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved