Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним первісним позовом посилаючись на те що 22 травня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу відповідно до якого він продав сою, а відповідач зобов'язався сплатити йому вартість придбаного товару на загальну суму 87400 грн. в строк до 10 червня 2012 року . Факт складання даного договору було посвідчено письмовою розпискою складеною [PERSON] Оскільки відповідач не виконав до теперішнього часу взяті на себе обов'язки просив суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним та стягнути з відповідача на його користь борг за вказаним договором розмірі 87400 грн. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись на ту обставину що між ним та [PERSON] було обговорено умови складання договору-купівлі продажу товарної партії насіннєвого матеріалі - сої. Оскільки [PERSON] завірив його у наданні йому відповідного пакету документів які б підтверджували походження та якість насіннєвого матеріалу пізніше , він погодився на завантаження належного йому транспорту та вивезення зі складу який належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] вказаного матеріалу в кількості 5750 кг. Оскільки на день відвантаження матеріалу вказаних документів надано не було ,на підтвердження факту отримання сої він 22 травня 2012 року склав на прохання [PERSON] розписку а [PERSON] в свою чергу зобов'язався до 10 червня 2012 року надати відповідні документи. До теперішнього часу [PERSON] документів щодо походження насіннєвого матеріалу не надав , хоча він. в свою чергу вніс частково плату за отриманий товар на суму 40000 грн. Оскільки вказана угода не відповідає інтересам держави і суспільства та моральним засадам просив визнати його не дійсним та застосувати наслідки недійсного правочину передбачені ч.3 ст. 228 ЦК України . Позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] судового засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до положень ст. ст. 74-76 ЦПК України. Представник [PERSON] , за довіреністю [PERSON] , в судовому засіданні підтримав заявлений [PERSON] позов і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому , в задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити за не обґрунтованістю. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74-76 ЦПК України . Раніше допитаний в судовому засіданні заявлений ним позов підтримав і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому , первісний позов не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Представник [PERSON] , за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому , в задоволенні первісного позову просив суд відмовити за необґрунтованістю. Вислухавши сторони , свідків , дослідивши матеріали справи суд встановив , що між [PERSON] та [PERSON] було укладено правочин відповідно до якого [PERSON] передав , а [PERSON] прийняв сою на суму 87400 грн. які [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] в строк до 10 червня 2012 року. Вказаний правочин було укладено в простій письмовій формі проти чого не заперечував в судовому засіданні [PERSON] На виконання вказаного правочину [PERSON] , який є співробітником [PERSON] , на його прохання перерахував на ім'я [PERSON] 40000 грн. за квитанціями від 08 червня 2012року та 03 липня 2012 року в сумі по 10000 грн. та 21 червня 2012 року в сумі 20000 грн. Складання між сторонами такого правочину відповідало положенням ст. 205 ЦК України , оскільки формою правочину є спосіб вираження волі його сторін і правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків і він вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною або сторонами. Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як слідує з положень ч.1 ст.18 Закону України « Про зерно та ринок зерна в Україні» ( далі Закону) суб'єктам ринку зерна гарантується право вільно розпоряджатися власними ресурсами зерна та продуктами його переробки, укладати угоди щодо їх продажу, у тому числі на експорт, брати участь у формуванні зернових ресурсів України, але як визначеного ст. 21 вказаного Закону якість зерна та продуктів його переробки, що виробляються в Україні або ввозяться на митну територію України, має відповідати державним стандартам та іншим нормативним документам. Відповідно до порядку видачі або відмови у видачі сертифікату якості зерна який визначено ч.3 ст. 21 Закону, рішення про видачу або відмову у видачі сертифіката якості зерна та продуктів його переробки при переміщенні територією України приймається протягом трьох днів після надходження від суб'єкта ринку зерна заяви про видачу сертифіката якості на партію зерна та продуктів його переробки і завершення завантаження транспортного засобу. Якщо після закінчення зазначеного строку рішення про видачу або відмову у видачі сертифіката якості на партію зерна та продуктів його переробки не буде прийнято, вважається, що суб'єкту ринку зерна надано такий сертифікат. При цьому доказом подання заяви про видачу сертифіката якості на партію зерна та продуктів його переробки є копія зазначеної заяви з відміткою про дату її прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Сертифікат якості зерна та продуктів його переробки діє протягом строку перевезення вантажу та розвантаження у пункті призначення. Тобто як встановлено судом, складанню вказаного правочину, предметом якого була партія зерна , а саме сої повинно було передувати спеціальний порядок отримання відповідного сертифікату його якості який діє протягом строку перевезення вантажу та його розпорядженням . Однак сторонами не надано суду належних доказів які б підтверджували факт його отримання що дає суду підстави вважати вказаний правочин є нікчемним та який з самого початку не породжує передбачених законом правових наслідків , за вказаних обставин суд вважає що як позовні вимоги заявлені [PERSON] та і позовні вимоги заявлені [PERSON] є не обґрунтованими і таким що не підлягають задоволенню з підстав зазначених в них.

Outcome: dismissed