Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

25 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 8 липня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 78, від якого є неповнолітня дитина. Позивач посилалася на те, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов'язки. З грудня 2012 року спільне проживання та ведення спільного господарства припинились, сім'я фактично розпалася і подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач позов до суду заяву, у якій визнав позов і просив розглянути справу за його відсутності. У судовому засіданні позивачка просила розірвати шлюб, пославшись на зазначені обставини. Суду пояснила, що чоловік не виявляє ніякого інтересу до неї та дитини, аліменти сплачує за рішенням суду, проживає окремо з грудня 2012 року, з нею та дитиною практично не спілкується. У зв'язку з цим вважає, що збереження шлюбу неможливе і наполягає на його розірванні. Вислухавши пояснення позивача, врахувавши заяву відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, копія якого долучена до справи, [PERSON], який народився [INFO] року в м. Томськ-7, Російська Федерація, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Києві, громадянка України, зареєстрували шлюб 8 липня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 8 липня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 78. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]; дружини - [PERSON]. Місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, яка долучена до справи. Згідно довідки ф. 3 подружжя спільно не проживає, дитина проживає з матір'ю. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що на час звернення до суду та вирішення справи сімейні відносини між подружжям фактично повністю припинені і подружжя не бажає їх відновити. Спору про місце проживання дитини не виникає, вона залишається проживати з матір'ю. Питання участі батька в утриманні дитини вирішено в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За правилом частини другої цієї статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що взаємні права та обов'язки подружжя не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам, в т. ч. інтересам дитини. Сім'я фактично розпалась і можливості збереження шлюбу суд не вбачає. За встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Судові витрати по оплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви на суму 114 грн. 70 коп. за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved