Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

19 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український страховий дім», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 26 вересня 2013 року позивач уточнив позовні вимоги, просив виключити з участі у справі відповідача [PERSON] та заявив вимоги лише до Публічного акціонерного товариства «Український страховий дім». Позовні вимоги позивач обґрунтував наступним: 07.09.2012 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, за наслідком якої транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Спеціалістом відповідача оглянутий автомобіль позивача та визначена вартість відновлювального ремонту - 19 680, 00 грн. 17.10.2012 р., 19.10.2012 р. та 11.04.2013 р. позивач звертався до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, але відповідач не відшкодував шкоду, завдану застрахованим транспортним засобом. Позивач був позбавлений використовувати свій автомобіль з 07.09.2012 р. по 02.11.2012 р. Діями відповідача завдана моральна шкода у розмірі 5 000, 00 грн. На підставі наведеного позивач просив за рахунок страхової компанії відшкодувати 19 680, 00 грн., яки необхідні для розрахунку за проведення відновлюваного ремонту, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн., судові витрати. Відповідач з позовними вимогами не погодився та надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначив: на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ „Український страховий дім" за полісом (договором) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3476474. З метою визначення вартості матеріального збитку було замовлено авто товарознавче дослідження, за висновком якого вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу складає 14 766, 24 грн., в т.ч. ПДВ. Посилаючись на Закон України „Про податок на додану вартість", вважає, що оскільки позивачем не надано ніяких документів щодо проведення та оплати відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, сума регламентної виплати має бути зменшена на 20 відсотків податку на додану вартість. Відповідач вказує, що пунктом 5 полісу АВ3476474 встановлена франшиза в розмірі 510 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди відповідач вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження настання каліцтва або іншого ушкодження здоров'я в результаті дорожньо-транспортної пригоди. На підставі наведеного відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково в сумі 11 302, 99 грн., в іншої частині - відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.09.2013 р., підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, вважав можливим задовольнити позову в сумі 11 302, 99 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просив суд відмовити. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і докази в їхній сукупності, судом встановлені наступні обставини та відносини: 7 вересня 2012 р. приблизно о 8 годині в місті Авдіївка по вулиці Молодіжній [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожні обставини та при здійснені маневру повороту ліворуч скоїв зіткненя з транспортним засобом Тайота, державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Авдієвського міського суду Донецької області від 02.10.2012р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КпАП України. Позивач [PERSON] є власницею транспортного засобу Тайота, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно звіту № 979 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Тайота, державний номер [NUMBER], виконаного оцінювачем [PERSON] за заявою відповідача, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу відповідає 14 766, 24 грн. У складі зазначеної вартості суми ремонтних робіт та матеріалів визначені без урахування податку на додану вартість. 2 листопада 2012 року суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] виконав ремонт транспортного засобу Тайота, номер [NUMBER]. Вартість ремонту на підставі акта виконаних робіт від 02.11.2012 р. та рахунку від 02.11.2012 р. складає 19 680, 00 грн. без ПДВ. Відповідно відомостей єдиного державного реєстру [PERSON] зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, вид діяльності за кодом КВЕД 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, за кодом КВЕД 45.32 - роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи цивільно - правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2104 [PERSON], за виною якого 07.09.2012 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, застрахована відповідачем. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія та власника транспортного засобу ВАЗ 2104 реєстраційний номер [NUMBER], на час дорожньо-транспортної пригоди 07 вересня 2012 року була застрахована відповідачем, відносини, що виникли між позивачами та відповідачем, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 22.1 зазначеного Закону в редакції, що діяла на час ДТП, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи встановлено, що позивач свої позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заявив (з урахуванням уточнених позовних вимог) саме до страховика. На підставі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За ч. 2 цієї статті збитками зокрема є втрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 28 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Суд зазначає, що у процесі розгляду справи жодним з учасників справи не заявлялись клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи. З матеріалів справи вбачається, що для усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди позивачем був відремонтований власний транспортний засіб. Вартість ремонту становить 19 680, 00 грн. Судом не приймається посилання відповідача на норми Закону України „Про податок на додану вартість" у зв'язку з тим, що зазначений нормативно-правовий акт втратив чинність з моменту набуття законної сили Податкового Кодексу України. У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У розумінні ст. 22 ЦК України, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість зробленого ремонту відповідає поняттю матеріальної шкоди, яка підлягає страховому відшкодуванню. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. З письмових заперечень відповідача встановлено, що франшиза складає 510 грн., цей факт не заперечується стороною позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування завданої шкоди внаслідок пошкодження автомобіля сума матеріальної шкоди, визначеної з вартості проведеного ремонту у розмірі 19 680, 00 грн. за відрахуванням суми франшизи у розмірі 510, 00 грн., а всього 19 170, 00 грн. Стосовно позовної вимоги про відшкодування ПАТ «Український страховий дім» моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн., суд зазначає, що стягнення моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, передбачено п. 3 частини 2 ст. 23 ЦК України, тобто така шкода відповідно до ст. 22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовується самою особою, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Проте позивач відмовився выд позовних вимог до [PERSON], який винен у скоєні ДТП, а тому у суду відсутні процесуальні підстави відшкодувати моральну шкоду, пов'язану зі знищенням майна позивача. Також відсутні підстави відшкодувати за рахунок страхової компанії моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів отримання позивачем відповідного пошкодження здоров'я. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовій збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог присуджується позивачеві з відповідача. На підставі ст. ст.ст. 22, 23, 988, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 9, 12, 22, 28, 29 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial