Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

15 серпня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Зміївського району Харківської області, [PERSON], третя особа Зміївська районна державна нотаріальна контора, і просить суд ухвалити рішення, згідно якого визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті своїх батьків та сестри. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається, що за життя її батьку [PERSON], матері [PERSON] та сестрі [PERSON] належало по 1/3 частці квартири [ADDRESS]. Після смерті 05 квітня 2000 року [PERSON], 22 грудня 2005 року [PERSON]Є та 14 травня 2010 року [PERSON], позивач звернулась до суду із заявою про визначення додаткового строку,достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таке рішення судом було ухвалено, та надано їй тримісячний строк для подання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, так як не було позивачем надано оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 05 січня 1994 року Зміївської ДРЕС. Нотаріусом було відмовлено у здійсненні запиту до органу приватизації з метою отримання дублікату вказаного правовстановлюючого документа у зв»язку із зміною законодавства, про що не було надано письмову відповідь, через відсутність заведеної спадкової справи. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Зміївського району Харківської області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності. (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі (а.с.29) Представник третьої особи Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з»явивися, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника не надав ( а.с.18) В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, з»явився її представник, який повністю підтримав позовні вимоги довірителя, та повідомив про фактичні обставини, як викладено у позовній заяві.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності дійшов наступного. Судом встановлено, що батькам та сестрі позивача за життя належала на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.01.1994 року, виданого Зміївською ДРЕС в рівних частках по 1/3 трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 56,86 кв.м.. Вказаний факт підтверджується копією витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно № 151015 від 12.03.2003 року, виданого КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» ( а.с.8) Після смерті 05 квітня 2000 року [PERSON], де факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 228955 від 06 квітня 2000 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Зміївського району Харківської області, [PERSON], померлої 22 грудня 2005 року, де факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 052348 від 23 грудня 2005 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Зміївського району Харківської області, [PERSON], померлої 14 травня 2010 року, де факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 270632 від 17 травня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с.5-7). Факт родинних відносин та наявність права на спадщину між спадкодавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спадкоємицею [PERSON], доказуванню не підлягає відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, так як вказані обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, Чугуївського міського суду Харківської області від 04 червня 2013 року у цивільній справі № 636/1186/13-ц ( а.с.12). За наведеного, позивач [PERSON] має право на спадкування квартири [ADDRESS] після смерті своїх батьків та сестри. Після смерті батька [PERSON] позивачка як його дочка , є спадкоємцем першої черги, оскільки доказів про складення заповіту нотаріальною конторою, чи сторонами не надано. Остання фактично могла прийняти спадщину, вступивши в управління спадковим майном у відповідності до вимог статті 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Та у відповідності до ч.2, п.4 та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, так як цивільні відносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовують також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01 січня 2004 року. У відповідності до вимог статті 548 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою чи з застереженням. Як визначено п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. На час відкриття спадщини на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], а саме станом на 05 квітня 2000 року положення ст.ст.1270, 1272 ЦК України не існували. Позивач мала б довести нотаріусу фактичне прийняття спадщини після смерті свого батька. Зазначене узгоджується із приписами п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз?яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Таким чином, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом. Однак, представником позивача [PERSON] не надано від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області вмотивованої постанови про відмову в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право власності на її ім»я. Крім того, доводи позивачки та її представника про їх звернення до нотаріальної контори та неможливість в нотаріальному порядку оформити спадщину спростовуються відповіддю завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1320/0116 від 05.09.2013 року. Із якої вбачається, що після померлих 05 квітня 2000 року [PERSON], 22 грудня 2005 року [PERSON], та 14 травня 2010 року [PERSON], з заявою про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався (а.с.22). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством на час відкриття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Позивачем не надано доказів про неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку за правилами ЦК УРСР ( 1963 року) та ЦК України, та як наслідок не доведено порушення її прав відповідачами і наявність спору про право цивільне. За наведеного, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed