Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на слідуючи обставини. Позивач з відповідачем проживали однією сім'єю з 2009 року і по лютий 2011 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, про що зроблений відповідний запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER]. Неповнолітній син, [PERSON] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. В лютому 2011 року сторони по даній справі припинили шлюбні відносини і з того часу вони проживають окремо. З часу припинення сумісного сімейного життя з відповідачем, їхній неповнолітній син знаходиться на утриманні позивача, бо відповідач постійної та регулярної матеріальної допомоги на утримання їхньої неповнолітньої дитини не надає. Відповідач являючись батьком неповнолітнього сина зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання дитини, але в добровільному порядку він свого батьківського обов'язку не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Інших дітей на утриманні відповідача немає, непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач вважає, що розмір аліментів, які в теперішній час підлягають примусовому стягненню з відповідача в судовому порядку має становити ? частину усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. За своїм станом здоров'я та матеріальним становищем відповідач в змозі надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки. Стягнень з відповідача за виконавчими листами не проводиться і відповідно він має реальну змогу сплачувати аліменти. Угоди про сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Тому позивач змушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала в повному об'ємі. Відповідач проти позову позивача не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №17 від 06.09.2010 року, з якого вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками неповнолітньої дитини. На утримання дитини відповідач не надає матеріальну допомогу. Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю. Довідка Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про склад сім'ї позивача є підтвердженням того факту, що неповнолітня дитина дійсно проживає разом з позивачем у справі. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліменти в частині від доходів й/або у твердій грошовій сумі. Відповідач записаний батьком дитини і зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач працездатного віку, має постійне місце роботи , тобто працює в ПП АФ «Борисфен, доказів неможливості утримувати дитину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тобто ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання малолітньої дитини, а також враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає правильним задовольнити позов повністю. Також згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved