Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь 32 577 гривень 77 копійок по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судовий збір в розмірі 325 гривень 77 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 28-0101-2472, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ніссан», державний № [NUMBER]. 10 січня 2008 року в м. Києві на вул. Попудренка, 18, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан», державний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «ДЕУ», державний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно довідки ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві та постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2008 року (справа № 3-4884/08), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 12.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та ст. 124 КУпАП. 11 січня 2008 року до позивача звернулась [PERSON], із заявою про настання страхового випадку та надала при цьому усі необхідні документи. 23 січня 2008 року позивач, на підставі калькуляції № 1006571 від 18 січня 2008 року, було складено страховий акт № 10617Т та розрахунок до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 69 077 гривень 77 копійок. 23 вересня 2008 року до відповідача було направлено регресну вимогу з проханням відшкодувати вказану шкоду в добровільному порядку. Боржник отримавши вимогу починаючи з січня 2009 року по квітень 2012 року виплатив частину заборгованості в сумі 36500 гривень 00 копійок. Проте, починаючи з травня 2012 року боржник перестав проводити оплату в добровільному порядку. Враховуючи викладене, залишок несплаченої суми складає 32 577 гривень 77 копійок. Представник позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процуесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2008 року по вул. Попудренка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ніссан Мурано», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Деу», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видати транспортних засобів строком на шість місяців (а.с.11) На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2008 не скасована та набрала законної сили. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки ВДАІ Дніпровського району м. Києва, автомобіль «Ніссан», д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження: переднє ліве крило, передній бампер, переднє ліве колесо, лівий поріг, передня ліва дверка (а.с. 9). Відповідно до калькуляції № 1006571 від 18 січня 2008 року, складеної ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», вартість ремонту автомобіля «Ніссан Мурано», д/н [NUMBER] складає 69501,73 гривень (а.с. 12-13). Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «Ніссан Мурано», д/н [NUMBER] являється [PERSON] (а.с. 8). 11 червня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (правонаступником якого є ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Ніссан», д/н [NUMBER] № 28-0101-2472 (а.с.3 -7). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. 10 січня 2008 року [PERSON] звернулася до ЗАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 14-15). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 23 січня 2008 року, складеного ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страхувальнику становить 69077,77 гривень (а.с.17). На підставі страхового акту № 10617Т від 23 січня 2008 року, визначено розмір страхового відшкодування на загальну суму 69 077,77 гривень, яке підлягає до виплати страхувальнику (а.с.16). 31 січня 2008 року ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» позивачем було перераховано 69077,77 гривень у рахунок страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 6247 від 31 січня 2008 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло право в порядку регресу на отримання від відповідача страхового відшкодування в розмірі 69077 гривень 77 копійок. 23 вересня 2008 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою з проханням сплатити суму страхового відшкодування. Як вбачається з позову, відповідач в період з січня 2009 року по квітень 2012 року частину заборгованості в сумі 36 500,00 гривень сплатив. Разом з тим, починаючи з травня 2012 року відповідач перестав проводити оплату страхового відшкодування. Таким чином, залишок несплаченого страхового відшкодування складає 32 577 гривень 77 копійок, що підлягають виплаті з боку відповідача позивачу. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачем доказів спростування вимог позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з [PERSON] на користь товариства страхового відшкодування в сумі гривень 32 577 гривень 77 копійка є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 325 гривень 77 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved