Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 06 жовтня 2001 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1190. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років взаємовідносини між нею та її чоловіком поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Відповідач припускається до аморальних вчинків: застосовує фізичне насильство до неї, внаслідок чого вона мала тілесні ушкодження різного ступеню, що підтверджується висновками спеціаліста Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.05.2013р. №274/А та від 24.05.2013р. №95/А. Після чергової сварка, в ході якої відповідач фізично та словесно ображав її, принижував, завдав тілесних ушкоджень, вона забрала сина та переїхала проживати до своєї матері. Позивач зазначає, що вона, як матір сина [PERSON], усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину,створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає, що син повинен проживати разом з нею, оскільки вона спроможна створити для нього необхідні умови проживання, виховання, розвитку та навчання. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання її сина [PERSON] разом з нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених в позові та просила їх задовольнити, пояснила, що на даний час вона створила нову сім'ю, її новий чоловік доброзичливо ставиться до її дитини, піклується за нього, дитина знаходиться на обліку у лікаря, потребує постійного нагляду, при розірванні шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вказав, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON],[INFO]. Починаючи з січня 2012року відповідачка з ним сварилася та від'їжджала до своєї матері. Зазначає, що не застосовував до [PERSON] фізичного та морального насильства. Після того, як відповідачка мешкає окремо, він у добровільному порядку надавав відповідачці кошти на утримання сина та усі додаткові витрати, брав участь у його вихованні, проводив з ним багато часу. Від сина він дізнався, що він боїться нового чоловіка відповідачки, бо той б'є його. Відповідачка не підготувала дитину, що він буде жити з чужою людиною. Вказує, що працює на ВАТ «Запоріжсталь» , отримує заробітну плату в розмірі 5000,00гривень щомісячно, має постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, маю позитивні відгуки за місцем роботи та проживання, дуже любить свою дитину і бажає піклуватися про неї, виховувати, надавати й всебічний духовний та моральний розвиток. Відповідачка мешкає у орендованій квартирі, працює з 08 години до 17 години, дає можливість своєму новому чоловіку фізично та психологічно подавляти дитину. Вважає, що їх спільна дитина для її нормального розвитку і виховання повинна проживати разом з ним. Позивач за зустрічним позовом просить визначити місце проживання його сина [PERSON] разом з ним. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, також додав, що працює позмінно, коли він буде вночі на роботі, за його дитиною зможе доглядати його цивільна дружина, яка також має 4-річного сина. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судовому засіданні просив суд в інтересах дитини визначити місце проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON]. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06 жовтня 2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №1190 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2013 року, відновляти їх вони не мають намірів, відповідач [PERSON] застосовував до позивача фізичне насильство, внаслідок чого позивач мала тілесні ушкодження різного ступеню що підтверджується копією амбулаторної картки та висновками спеціаліста Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи №364 від 30.04.2013 року та №452 від 20.05.2013 року. Також в 2012 році позивач зверталась до Запорізького обласного центру соціально-психологічної допомоги, що підтверджується довідкою №275 від 23.10.2013 року (а.с.58). Даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, на даний час сторони мають інші родини. Підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. Спору щодо нажитого в шлюбі майна сторони не заявляли. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст.161 СК України якщо мати і батько які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що неповнолітня дитина від шлюбу проживає з позивачем, остання не заперечує спілкуватись дитині з батьком. Позивач працює головним спеціалістом відділу з організації соціально-побутового обслуговування інвалідів та ветеранів управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, отримує стабільну заробітну плату та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.33,62). Згідно характеристики зі школи, мати учня [PERSON] приділяє багато уваги і часу у вихованні дитини (а.с.59). За довідкою КУ «ОКПЛ» ЗОС від 21.10.2013 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2010 року з діагнозом «розлад розвитку шкільних навичків, церебрастенічний синдром» (а.с.60). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою : [ADDRESS] від 28.10.2013 року, стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітнього [PERSON] задовільні. Дитина мешкає разом з матір'ю [PERSON] в найманій квартирі. Для розвитку, виховання, навчання та відпочинку малолітньої дитини створені усі необхідні умови (а.с.65). Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування від 18.11.2013 року про розв'язання спору щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] (а.с.66). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснив, що він мешкає разом з [PERSON] з серпня 2013 року в цивільному шлюбі. Між ним та малолітнім [PERSON] склалися доброзичливі стосунки. Він приймає участь у вихованні дитини, робить з ним уроки, забирає зі школи. Дитина має проблеми з станом здоров'я. Батьку дитини не заперечують з ним спілкуватись. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю [PERSON] та деякий час проживала разом з родиною [PERSON]. Під час її проживання, в родині постійно відбувалися сварки, бійки. Вона викликала міліцію. Сварки відбувалися в присутності дитини. Від батька поваги до матері не має. Батько лається нецензурно в присутності дитини. На даний час її донька проживає у цивільному шлюбі, її цивільний чоловік гарно відноситься до дитини, піклується за ним. [PERSON] крім основної роботи працює таксистом в ночі і не буде мати часу для належного догляду за дитиною. Згідно характеристики, наданої огнеупорщику ТОВ «Запоріжсталь», [PERSON] є позитивним, відповідальним працівником (а.с.36). За актом обстеження умов проживання [PERSON] від 23.12.2013 року, на час складання акту обстеження, умов проживання дитини не створено (робиться ремонт), не завезено всі меблі, зі слів [PERSON] на момент ремонту квартири, вони тимчасово мешкають у співмешканки, одна із кімнат буде обладнана під дитячу. Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України № 475-Х1V від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Суд критично відноситься до доводів відповідача щодо того, що позивач не зможе створити належні для дитини умови проживання, оскільки винаймає квартиру та враховує пояснення свідків і акт обстеження умов проживання щодо належних умов проживання дитини. Суд вважає також за необхідне прийняти до уваги той факт, що відповідач працює позмінно і не зможе приділяти достатньої уваги сину, який хворіє і потребує постійного догляду, та вважає безпідставними доводи [PERSON] про те, що за його сином вночі буде доглядати його співмешканка та допомагати у лікуванні мати співмешканки. Підстав, передбачених ч.2 ст.161 СК України, які б перешкоджали проживанню дитини з матір'ю немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved