Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Аеропорт Черкаси" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.12.2007 року по 02.11.2012 року він працював на комунальному підприємстві "Аеропорт Черкаси" на посаді начальника спецтранспорту, про що свідчить запис в трудовій книжці. Згідно з приказом № 100о/с від 01.11.2012 року позивача було звільнено за угодою сторін та видана трудова книжка, проте кінцевий розрахунок здійснено не було. Відповідно до довідки № 360-01 від 01.12.2012 року сума заборгованості підприємства по заробітній платі позивачу складає 10829,18 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі при звільненні в сумі 10829,18 грн. та 2000 грн. моральної шкоди за порушення законних прав та інтересів, яку позивач оцінює в 2000 грн. В ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив суд окрім заборгованості по заробітній платі при звільненні в розмірі 10829,18 та 2000 моральної шкоди, стягнути з відповідача відшкодування за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 20962,15 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав, просив позо задовольнити. Суду пояснив, що при звільненні позивача з підприємства, з ним не було здійснено розрахунку по заробітній платі в сумі 10829,18 грн. Крім того, пояснив, що [PERSON] має право на отримання відшкодування за весь час затримки розрахунку, виходячи із середнього заробітку за 2012 рік, що складає 20962,15 грн. За період роботи позивача на комунальному підприємстві відповідач систематично порушував законодавство про працю України, не своєчасно сплачував заробітну плату, тому позивач змушений був звільнитися з роботи. Все це призвело до моральних страждань, оскільки на утриманні у позивача двоє дітей, втрати нормальних життєвих звязків та додаткових зусиль для організації життя, які оцінюються в 2000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] позов визнала частково: в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, щодо стягнення компенсації за час затримки розрахунку суду пояснила, що позивачем невірно наведений розрахунок вказаної компенсації, так як він неправильно вирахував середньомісячну заробітну плату, а проти задоволення вимоги щодо відшкодування моральної шкоди заперечувала повністю. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що з 10.12.2007 року по 02.11.2012 року [PERSON] працював на комунальному підприємстві "Аеропорт Черкаси" на посаді начальника спецтранспорту, про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці. Згідно з наказом № 100о/с від 01.11.2012 року позивача звільнено 02.11.2012 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП та видана трудова книжка, проте, кінцевий розрахунок здійснено не було. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до довідки № 360-01 від 01.12.2012 року сума заборгованості підприємства по заробітній платі за 2012 рік перед [PERSON] складає 10829,18 грн. На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - до дня постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналогічний висновок висловлено і Верховним Судом України від 01.07.2013 року у "Висновках Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року", що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі N 6-15цс13). Розрахунок середнього заробітку, який підлягає стягненню за час затримки розрахунку, необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Так, з наданих суду відомостей вбачається, що позивач у вересні 2012 року перебував у черговій оплачуваній відпустці. Таким чином, до дати звільнення (02.11.2012р.) ним відпрацьований серпень (8 робочих днів) та жовтень (14 робочих днів), всього відпрацьовано 22 робочі дні. За жовтень нарахована заробітна плата в сумі 1460,45 грн., за серпень 922,68 грн. (1460,45 + 922,68 = 2383,13 грн.) Середньоденна заробітна плата становить 108,32 грн. (2383,13/22= 108,32 грн.). На час постановлення судом рішення затримка розрахунку становить 283 дні. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 30654,56 грн. (283*108,32=30654,56 грн.) Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуючи стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, доведеним спричинення моральної шкоди позивачу в сумі 1000 грн., викликаної моральними стражданнями та переживаннями, в зв»язку з неотриманням заробітної плати за виконану роботу, наявність на утримання двох неповнолітніх дітей та відсутністю засобів до існування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 337,91 грн.

Outcome: partial