Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Великопавлівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві [PERSON] вказав, що [INFO] померла [PERSON], яка при житті склала на ім"я позивача заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. При житті [PERSON] мала на праві приватної власності житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами [ADDRESS], які складаються із будівель, позначених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок наступними літерами: "А-1"- житловий будинок, "Б"- сарай, "В"-сарай, №1 - колодязь, №2-3 - огорожа, ворота, хвіртка. Вказане господарство станом на 01.07.1990 року мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON]. На даний час, позивач, як єдиний спадкоємець померлої [PERSON] за заповітом, бажає успадкувати вказане нерухоме майно, але в нотаріальному порядку не може здійснити своє право, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами [ADDRESS], тому і звертається до суду. В судовому засіданні позивач, [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, відповідач, Великопавлівська сільська рада, Зіньківського району, Полтавської області в судове засідання не з'явився, направивши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнавши позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... . Відповідно до ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову". Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Великопавлівської сільської ради Гудько Н.І., спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є [PERSON]. Після смерті [PERSON], за останнім місцем її проживання - [ADDRESS], відкрилася спадщина. До складу якої входить житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами [ADDRESS], позначені в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок наступними літерами: "А-1"- житловий будинок, "Б"- сарай, "В"-сарай, №1 - колодязь, №2-3 - огорожа, ворота, хвіртка. Спадкова справа на майно померлої, [PERSON], заведена приватним нотаріусом [PERSON] Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області 13 вересня 2013 року за №17-2013, згідно заяви спадкоємця, та винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до довідки Великопавлівської сільської ради № 793 від 10.10.2013р., будинковолодіння [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 6 особовий рахунок [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Членами якого станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] - голова двору; [PERSON]. [INFO] у віці 90 років в с.Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області померла [PERSON], свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 23 грудня 1996 року, Великопавлівською сільською радою, Зіньківського району, Полтавської області. [INFO] у віці 84 років померла [PERSON], про що 22 березня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 9 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], Виконавчим комітетом Великопавлівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області 22 березня 2013 року. Відповідно до довідки Великопавлівської сільської ради № 795 від 10.10.2013 року, останнім місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO] було [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою місце проживання інших осіб не зареєстровано. Спадкоємці, передбачені ст. 1241 Цивільного кодексу України, про право на обов'язкову частку у спадщини, відсутні. Відповідо до довідки Великопавлівської сільської ради № 794 від 10.10.2013 року земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не приватизована. Позов заявлено до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району, Полтавської області - органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У архівному витягу №01-47/26 від 18.11.2013 року вказано, що згідно з рішенням виконавчого комітету Зіньківської районної Ради народних депутатів Полтавської області від 28.03.1988 року №67 « Про оформлення права особистої власності на житлові будинки в селах району» вирішили оформити право особистої власності на житлові будинки, які належать громадянам району. Виконавчим місцевим Радам народних депутатів оформити видачу власникам житлових будинків свідоцтв на право особистої власності, які необхідно зареєструвати в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації. У відповідності до ст.. 213 ЦПК України суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні та

Outcome: approved