Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь 1724,24 гривень боргу; 647,6 гривень інфляційних витрат; 3% річних - 693,19 гривні, а всього 3065.03 гривні, судові витрати, а також зобовязати відповідачів укласти з КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що підприємство надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Нетішин відповідно до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Станом на 01.10.2013 року у мешканців квартири № 17, що по вул. Миру, 2 в м. Нетішині [PERSON], [PERSON], [PERSON] перед КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» виникла заборгованість за період з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року з оплати комунальних послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в сумі 1 724,24 гривні. В добровільну порядку відповідачі вказану суму відшкодувати відмовилися, том позивач просить стягнути таку заборгованість в судовому порядку. Рішенням місцевого суду від 27.08.2013 року з відповідачів на користь позивача стягнуто аналогічну заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період 01 травня 2010 року по 01 лютого 2013 року. Таким чином з 01 травня 2010 року по 01 жовтня 2013 року за час прострочення оплати комунальних послуг передбачені ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та три відсотки річних у сумах 647,6 гривень та 693,19 гривні, відповідно до розрахунку. Крім того, позивач посилається на те, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Одним з обовязків споживача є укладення договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, існує необхідність приведення стосунків між відповідачами, - споживачами комунальних послуг та позивачем, - підприємством, яке надає ці послуги у відповідність до норм закону. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов визнали частково. Погодилися з існуючою заборгованістю за період з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року у сумі 1724,24 гривні, яку відповідачі не оплачували вчасно, оскільки КП НМР "ЖКО" хоч надає комунальні послуги, але не всі якісно. Просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки такий договір їм ніхто не пропонував укласти, а також застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які регулюються Цивільним та Житловим кодексами України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіям. Відповідно до ст.ст.68,162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що виникають з умов зазначеного договору. Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, зокрема послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у строки, встановлені договором або законом. Плата за такі послуги нараховується щомісячно відповідно розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показів засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово - комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобовязань ( зокрема з оплати послуг), на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦПК України. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. 17, в по вул. Миру, 2 в м. Нетішині. Позивач безпосередньо надає споживачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та щомісяця надсилає квитанції на оплату наданих послуг, нарахування яких проводиться відповідно до діючих тарифів. Вказаний розрахунок ( а.с.4) проведений відповідно до встановлених тарифів за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER], відкритого на власника [PERSON] і відповідачі не подавали доказів на спростування розміру таких послуг. За період з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року заборгованість становить 1724,24 гривень. В судовому засіданні відповідач та його представник просив застосувати до позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат строк позовної давності. Відповідно до ст.ст.256, 257, ч.3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене, суд вважає, що представником позивача не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з вищеозначеною вимогою, тому відсутні підстави для його поновлення. Оскільки позов подано до суду у жовтні 2013 року, то стягнення заборгованості за 3% річних та інфляційними витратами, в межах строку позовної давності, необхідно проводити за період з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2013 року, згідно поданого розрахунку, який відповідачем та його представником не спростовувався та не оспорювався. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2013 року 3% річних становлять 693,19 грн. 47,11 грн. = 646,08 гривень та інфляційні витрати за цей же період становлять 647,60 грн. - 142,98 грн. = 504,62 гривні, які з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку. Оцінюючи наведені обставини, в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.02.2013 року по 01.10.2013 року та стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2013 року є обґрунтованими і такими, що підлягають солідарному стягненню з відповідачів зі стягненням судових витрат. Вимоги позивача щодо зобовязання відповідачів укласти з КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» договір про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території задоволенню не підлягають, оскільки зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків, а у відповідності до ст. 12 ЦК України особа здійснює такі вільно та на власний розсуд.

Outcome: partial