Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

25 жовтня 2013року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 23 вересня 1994року на товарній біржі «Південна товарна біржа» за №615 між позивачем та відповідачем. Позивач вказує на те, що 23 вересня 1994року він купив у відповідача житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться за адресою [ADDRESS] і складається з самого житлового будинку позначеного на плані літ. А-1, житловою площею 52кв.м., сараю літера Б-1, підвалу літ. В-1 п/д, споруди №1, за 100млн. карбованців. Однак на цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у зв'язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивач та відповідач виконали всі умови вказаного договору. Позивач неодноразово намагався встановити контакт з відповідачем з метою нотаріального посвідчення договору однак це не вдалося. Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити своє право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами - позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та просила визнати вищевказаний договір дійсним. Також позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0436га для обслуговування будинку, що знаходиться за тією ж адресою, що і житловий будинок. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 23 вересня 1994року на товарній біржі «Південна товарна біржа» сторони уклали договір купівлі продажу №615 за яким відповідач продала, а позивач купив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться за адресою [ADDRESS] і складається з самого житлового будинку позначеного на плані літ. А-1, житловою площею 52кв.м., сараю літера Б-1, підвалу літ. В-1 п/д, споруди №1, за 100млн. карбованців. Після кладення договору між сторонами на товарній біржі будинок було зареєстровано за позивачем у Вознесенському БТІ Миколаївської області 24.11.1994року за №1095. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.655ЦК України обов'язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором зареєстрованим 23.09.1994року товарною біржею «Південна товарна біржа» за №615 Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання цього договору дійсним і визнання права власності на житловий будинок за позивачем. Вищевказаний житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,0436га для обслуговування будинку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю виданим громадянину України виданим Новоодеською міською радою Миколаївської області 21.09.1994року зареєстрованим в книзі записів державних актів за №498, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вищевказані положення ст.120 ЗК України ст. 377 ЦК України спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані. З наведеного видно, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0436га для обслуговування будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved