Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

ДКП «Луцьктепло» звернулося із позовом до [PERSON] про визнання договору укладеним. Позовні вимоги мотивує тим, що ДКП «Луцьктепло» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води нежитловому приміщенню, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане приміщення на праві приватної власності належить відповідачу і 27.05.2013 року на її адресу було надіслано проект договору про надання послуг по теплопостачанню, однак остання договір не підписала і про своє рішення стосовно укладення зазначеного договору не повідомила. У зв'язку з цим, з посиланням на вимоги ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати укладеним договір №4-191 про надання послуг з централізованого опалення між позивачем та [PERSON], який розроблений на основі Типового договору, затвердженою Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року «Про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води в редакції, що викладено у заяві про уточнення позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником нежитлового приміщення загальною площею 38,0 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.11). Позивач - ДКП «Луцьктепло» згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 695-1 від 28.12.2005 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Луцька» є надавачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 16-17). Структура та вартість зазначених послуг визначена рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №682-1 від 06.10.2011 року (а.с. 14-15). Судом встановлено, що ДКП «Луцьктепло» надіслано на адресу відповідача проект договору про надання послуг по теплопостачанню від 27.05.2013 року, однак зазначений договір не підписаний відповідачем (а.с. 8-10). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, тобто він являється нормативно-правом актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. При цьому, ст. 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Отже, зі змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанов №№ 529, 1070 слідує, що умови типових договорів, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам вищевказаним нормам законодавства. А тому, дослідивши запропоновані позивачем у проекті договору норми, суд приходить до висновку, що вони відповідають умовам Типового договору, що затверджений постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року і зважаючи, що відповідач не навів будь-яких доказів чи заперечень стосовно невідповідності проекту договору умовам Типового договору, то за таких обставин, суд вважає, що відповідач без відповідних підстав, свідомо ухиляється від підписання з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, який належним чином був підготовлений ДКП «Луцьктепло» та надісланий відповідачу. У зв'язку з цим, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист порушених або невизнаних прав, суд приходить до висновку, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Аналогічні висновки щодо подібних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12 і дана постанова згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved