Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

16.05.2013 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], яка діє в своїх та інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики , в якому просив стягнути з відповідачів на її користь заборгованість у розмірі 1 492 697 ,10 грн. в межах вартості майна, отриманого відповідачами у спадщину, відповідно до частини кожного з них після смерті [PERSON] В подальшому позивачем подано до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог в якій він просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 746339,72 грн. та заборгованість у розмірі 248780,87 грн., але в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті [PERSON]; стягнути з неповнолітньої [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], заборгованість у розмірі 248780,86 грн., але в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті [PERSON] та стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 248780,86 грн., але в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 23 жовтня 2009 року [PERSON] за згодою її чоловіка [PERSON] уклав з ним договір позики. Згідно даного договору [PERSON] отримала в борг у [PERSON] кошти в сумі 480300 грн., з виплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3% річних, та зобов'язувалася повернути їх у строк до 23 березня 2010 року. 14.02.2011 року позивач надав відповідачу [PERSON] борг у розмірі 476400 грн. на строк до 14.07.2011 року, а 21.03.2011 року [PERSON] було надано у борг 476862 на строк до 21.03.2012 року. Сума боргу за договором позики з нарахованими відсотками, пенею та індексу інфляції становить 1433562 грн. [INFO] року чоловік [PERSON] - [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON], з якою він перебував у шлюбі і на момент укладення договорів позики, донька [PERSON], [INFO], та донька від першого шлюбу [PERSON] Позивач направив нотаріусу та спадкоємцям вимоги про задоволення вимоги кредитора щодо повернення позики, зобов'язання про повернення якого вважав спільною сумісною власністю подружжя, однак вони залишилася невиконаними, у зв'язку з чим позивач була змушений звернутися з позовом до суду. Також позивач просив стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволені, посилаючись на відсутність доказів викладеної у позові обставини про те, що [PERSON] брала кошти у борг в інтересах сім'ї, а тому вважав, що саме вона повинна відповідати за борговими зобов'язаннями. Від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа- [PERSON], будучи повідомленим належним чином, про місце, день та час судового розгляду , в судове засідання не з»явився. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 жовтня 2009 року було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 480300 грн.,що еквівалентно 60 0000доларів США, а остання зобов'язувалася повернути дану суму строк до 23 березня 2010 року (а.с.6). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі 4337. За домовленістю сторін договір є безпроцентним. Відповідно до пункту 6 Договору визначено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено, що 30 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Матеріали справи свідчать про те, що на укладення зазначеного вище договору чоловік відповідачки [PERSON] надавав згоду своїй дружині на укладення договору позики в розмірі 480 300, що є еквівалентом 60 000 доларів США, згідно з курсом НБУ на день підписання договору. Дана заява про надання згоди є нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 4335. 14.11.2011 року був укладений [PERSON] за згодою ії чоловіка [PERSON] нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] договір позики, реєстровий номер № 62 відповідно до якого позика в сумі, що є еквівалентом 60 000 доларів США повинна бути повернута не пізніше 14 липня 2011 року. Відповідно до пункту 4 Договору від 14.02.2011 року, за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором, позичальник виплачує пеню в розмірі 0,5 відсотків за кожний день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. Встановлено, що 21 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 128, за умовами якого позивач надав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 476862,00 грн., що є еквівалентом 60 тис. доларів США. Встановлено, що договір позики від 21.03.2011 року був укладений [PERSON] за згодою ії чоловіка [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою заявою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до пункту 2 Договору позики від 21.03.2011 року позика у сумі, що є еквівалентом 60 000 доларів США повинна бути повернута не пізніше 21 березня 2012 року. Згідно з пунктом 4 Договору позики від 14.02.2011 року за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором, позичальник виплачує пеню в розмірі 0,5 відсотків за кожний день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. Матеріали справи свідчать про те, що 23 березня 2012 відповідачем [PERSON] була надана розписка позивачу відповідно до якої вона зобов»язалась повернути позивачу грошові кошти в сумі 60 тис. доларів ,з урахуванням індексу інфляції. З даних заяви про згоду подружжя від 23.10.2009, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на укладання договору позики грошових коштів на будь-яку суму на умовах на її розсуд (а.с. 49). Відповідно до даних свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року ( а.с.150). Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], 05 грудня 2012 року нотаріусу подали заяви про прийняття спадщини [PERSON], як дружина померлого (а.с.149) та неповнолітня [PERSON], як донька померлого (а.с.145), що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 155), за згодою матері [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], 25 березня 2013 року до нотаріуса звернулася також його донька [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.159), з заявою про прийняття спадщини (а.с.156). З вимогами (претензіями) про обов'язок спадкодавця до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернулися кредитори спадкодавця: [PERSON] (а.с. 166), [PERSON] (а.с. 167), [PERSON] (а.с. 168), [PERSON] (а.с. 169), позивач [PERSON](а.с. 171), [PERSON] (а.с. 173), [PERSON] (а.с. 172). Судом встановлено, що 15 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] видано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину кожному на 1/3 частину 33,5% статутного фонду ТОВ "Укрторгконтракт-М" та пов'язаних з цією часткою корпоративних прав . Вартість спадкового майна, на яке видано кожне свідоцтво, становить 1 046,87 грн. Згідно заяви відповідачів від 15.08.2013 року та 28.11.2013 року вбачається, що останні відмовилися від вступу до складу учасників ТОВ "Укрторгконтракт-М", внаслідок чого їм були виплачені кошти в розмірі 222 851, 83 грн. кожному. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Крім того, статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 65 СК України дружина або чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги та факт отримання коштів в борг, які були використані в інтересах сім»ї. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 1433562грн., що підтверджується договорами позики від за згодою свого чоловіка [PERSON], для використання їх в інтересах сім'ї. Доказів на спростування даних обставин, представником відповідача-[PERSON] не надано. Встановлено, що сума боргу станом на 11.09.2013року становить за договором позики від 23 .10. 2009 року, з урахуванням 3% річних за користування коштами, і індексу інфляції 2506634,09 ; за договором позики від 14.02.2011 року -247460 грн; за договором позики від 21.03.2011 року -248245,72 грн.що підтверджується наданим позивачем розрахунком . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Заяву кредитора було подано до спадкоємців, які прийняли спадщину, у визначений ст. 1281 ЦК України строк.. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, 1/2 частину боргу, з урахуванням сум, обчислених згідно з умовами укладених в інтересах сім'ї договору позики, потрібно стягнути з відповідача [PERSON], а іншу частину - з спадкоємців [PERSON] у рівних частках, в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину. Таким чином, з [PERSON] потрібно стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 746339,72 грн. та заборгованість за договором позики у розмірі 248780,00грн., в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину; стягнути з неповнолітньої [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], заборгованість за договором позики у розмірі 248780,00 грн., в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину, та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 248780,00 грн., в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів, пропорційно до частини задоволених вимог підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 441 грн. , а саме, з [PERSON], яка діє в свої та в інтересах неповнолітньої [PERSON] в розмірі 2 867,50 грн.з [PERSON] в розмірі 573, 50 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved