Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною заявою, в якій просить: - визнати свого сина [PERSON], [INFO] недієздатним; - встановити над [PERSON] опіку та призначити її опікуном. Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], [INFO] є рідним сином заявника [PERSON], що підтверджено відповідним записом в свідоцтві про його народження в графі «мати». Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ № 498448 від 29 липня 2013 року [PERSON] є інвалідом 2 групи первинно. Причини інвалідності - інвалідність дитинства до 18 років. Інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2016 року. Згідно медичного висновку на дитину інваліда з дитинства, наданого Курахівською міською лікарнею від 26 квітня 2005 року встановлено захворювання [PERSON] - помірна розумова відсталість. В даний час [PERSON] через інвалідність не може розуміти значення своїй дій та керувати ними. З метою забезпечення захисту прав і законних інтересів [PERSON], [INFO], заявник [PERSON] звернулась до суду для вирішення питання про визнання сина недієздатним та встановлення над ним опіки. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, натомість спрямувала на адресу суду письмову заяву, в якій просить свою заяву про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи Курахівської міської ради в судове засідання не явився, натомість на адресу суду спрямовано клопотання про розгляд справи у його відсутність. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, оскільки вважає доцільним визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, оскільки останній не може розуміти значення своїх дій та потребує стороннього догляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом розглядуваної заяви є визнання повнолітньої особи - [PERSON], [INFO] недієздатною. Згідно ч. 2 ст. 39 ЦК України порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється цивільно-процесуальним кодексом України. Справа про визнання громадянина недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених в ЦПК України. Так, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом (ч. 3 ст. 237 ЦПК України). Заявник по справі [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], відносно якого поставлено питання про визнання недієздатним (підтверджується свідоцтвом про народження), а тому справа порушена правомірно, підстав для закриття не має. Задовольняючи вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON], [INFO] недієздатним, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України підставами, у наслідок яких фізична особа може бути визнана судом недієздатною, зокрема необхідний хронічний, стійкий психічний розлад, при якому особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 року (зі змінами від 29 листопада 1974 року, від 24 квітня 1981 року, від 20 березня 1984 року, від 25 грудня 1992 року, від 25 травня 1998 року) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписки з історії хвороби й інше документи, видані лікувально-профілактичними установами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, причина інвалідності - інвалідність з дитинства до 18 років, перебуває на обліку медико-соціальній експертній комісії. На виконання ухвали суду від 30 серпня 2013 року, відповідно до ст.258 ЦПК України, Обласним центром судово-психіатричної експертизи була проведена амбулаторно судово-психіатрична експертиза. Згідно акту проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи№ 465а від 18 вересня 2013 року [PERSON] має стійкий хронічний психічний розлад - розумову відсталість в ступені імбецильності (помірну розумову відсталість - в редакції Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду) та за таким психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними та за своїм психічним станом потребує стороннього догляду. Оцінивши висновок експертів (відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України не є для суду обов'язковим), поряд з іншими письмовими доказами (медичними довідками про стан здоров'я), суд за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: approved