Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду. В позовній заяві зазначив та в судовому засіданні підтвердив, що він народився в [ADDRESS] Його батьками були нині покійні [PERSON] та [PERSON], які проживали в [ADDRESS] Крім того у нього є брат [PERSON], який зі своєю дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] проживають у власному житловому будинку також в [ADDRESS] Житловий будинок належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному на підставі свідоцтва про право власності САВ № 953262, яке видане 02.04.2008 року Ометинецькою сільською радою Немирівського району на підставі рішення виконавчого комітету Ометинецької сільської ради № 13 від 31 липня 2007 року. Вказане право власності було зареєстровано за відповідачами у КП « Тульчинське МБТІ», про що свідчить витяг за № 18343959 від 02.04.2008 року. Про вказані факти видачі свідоцтва про право власності та факт реєстрації прав власності йому стало відомо в липня місяці 2012 року після смерті матері, коли він почав збирати документи щоб оформити спадщину. Виявивши існування зазначених документів вважає, що вони не є дійсними, оскільки при їх видачі Ометинецькою сільською радою було використано документи які не відповідають дійсності, цим порушено його права як спадкоємцем майна за заповітом матері. Недійсність свідоцтва про право власності на житловий будинок підтверджується тим, що на момент його видачі діяло тимчасове положення про порядок реєстрації права власності, а отже відповідно до даного документа сільська рада повинна була врахувати, що оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані,перебудовані або реконструйовані об»єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об»єкта і введення його в експлуатацію. В даному випадку свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] видане на ім'я відповідачів у справі без надання зазначених документів, що суперечить « Тимчасовому положенню про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» затверджене Наказом МЮ України № 7/5 від 07.02.2002 року . Крім того всі дозвільні документи на будівництво будинку були видані на імя батька [PERSON] і невідомо з яких причин сільською радою на житловий будинок та господарські споруди видано свідоцтво про право власності на це майно на імя відповідачів. На час видачі свідоцтва земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок відповідачів була власністю матері [PERSON] про що свідчить державний акт на землю 1-ВН № 021773. Оскільки свідоцтво про право власності на зазначене майно є незаконним то і незаконною є державна реєстрація права власності на це майно, яка здійснена КП « Тульчинське МБТІ» 02.04.2008 року за № 18343959, відповідно до якого було зареєстровано право спільної часткової власності за відповідачами у справі. Вважає, що свідоцтво про право власності на зазначене майно повинно було б бути видане на імя матері, при умові надання нею необхідних для цього документів, а в послідуючому він як спадкоємець після смерті матері за заповітом мав право на це майно. Просить суд задовольнити його позов та визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 953262 від 02.04.2008 року видане Ометинецькою сільською радою Немирівського району на підставі рішення виконавчого комітету Ометинецької сільської ради Немирівського району від 31 липня 2007 року за № 13 на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та скасувати Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійснену Комунальним підприємством « Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 02 квітня 2008 року за № 18343959, відповідно до якого було зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 1/3 частині кожному на житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений по [ADDRESS] Відповідачі позов не визнали, пояснили, що [INFO] року помер [PERSON] , який приходився їм батьком та дідусем. Після його смерті вони переїхали проживати до матері, щоб її доглянути. За життя батько розпочав будівництво житлового будинку по вул.. [ADDRESS] отримав земельну ділянку під будівництво, отримав всі необхідні дозвільні документи. До смерті він встиг збудувати фундамент, після чого помер. В квітні 1995 року вони переїхали з м. Вінниці в с.Ометинці і почали проживати з матір»ю [PERSON]. Між ними відбулась угода, що почате батьком будівництво буде продовжено ними і вони після завершення будівництва стають власниками цього будинку. Таким чином власними силами і за власні кошти вони завершили будівництво і в 2007 році отримавши від матері заяву про відмову від прав на будинок звернулись до сільської ради по питанню введення житлового будинку в експлуатацію та оформлення на нього права власності. Через деякий час сільською радою с. Ометинці було прийнято рішення про визнання за ними права власності на 1/3 частину за кожним членом сім»ї та видано свідоцтво про право власності і це право було зареєстровано КП « Тульчинське МБТІ». Вважають, що житловий будинок та господарські споруди збудовані ними власноручно та за власні кошти, належить їм на праві власності, свідоцтво про право власності та державна реєстрація вчинені законно. В задоволені позову [PERSON] до них просять відмовити. Свідки [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] підтвердили доводи відповідачів у справі, а саме, що дійсно в 1995 році [PERSON] разом з сім»єю переїхали жити в с. Ометинці де завершили будівництво початого батьком будівництва будинку, після чого перейшли проживати в цей будинок де і проживають по цей час. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали покази, які не містять доказів, щодо обставин справи. Суд вислухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали в межах наданих доказів приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Встановленим судом обставинам справи відповідають правовідносини, що врегульовані ЦК України, « Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» затвердженого Наказом МЮ України № 7/5 від 07.02.2002 року, із змінами та доповненнями станом на 19 травня 2005 року та іншими актами цивільного законодавства. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори) - ст. 202 ЦК України. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, згідно з ч. 1 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Виходячи з презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо на встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому законодавством (ст. 215 ЦК України) встановлено два види недійсності правочинів: нікчемний правочин правочин, недійсність якого встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається; оспорюваний правочин - правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, проте якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ст.. 393 ЦК України « Правовий акт органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Як встановлено в судовому засіданні, що будівництво житлового будинку по [ADDRESS] завершено в 2001-2002 роках і в цей же період відповідачі у справі перейшли проживати в зазначеному будинку. Рішенням виконавчого комітету № 13 від 31.07.2007 року « Про оформлення права приватної власності на кожного члена колишнього колгоспного двору по [ADDRESS], зазначено, що відповідачі являлись членами даного колгоспного двору. Однак даний висновок не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та документально підтверджено ( паспортні дані), що відповідачі переїхали на проживання в с. Ометинці Немирівського району лише в 1995 році, а в цей час т.т. з 15.04.1991 року колгоспні двори припинили своє існування. Крім того як вбачається з долучених до справи дозвільних документів на будівництво будинку, в якому проживають відповідачі дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видачі будівельного паспорту [PERSON] було надано 16.11.1993 року, дозвіл на проведення будівельних робіт надано 01.12.1993 року тобто після припинення існування колгоспних дворів. Отже висновки виконкому Ометинецької сільської ради, зазначені в рішенні виконкому № 13 від 31.07.2007 року про статус двору як колгоспного двору є таким,що не відповідає дійсності, а отже і видане на його підставі свідоцтво про право власності на майно є незаконним. Крім того при видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному виконкомом Ометинецької сільської ради допущено порушення вимог діючого на той час « Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» затвердженого Наказом МЮ України № 7/5 від 07.02.2002 року, із змінами та доповненнями станом на 19 травня 2005 року, який втратив чинність на підставі Наказу МЮ України № 1844/5 від 14.12.2012 року, відповідно до п. 6.1»а» якого оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об»єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об»єкта і введення його в експлуатацію. Як встановлено в судовому засіданні при видачі свідоцтва про право власності відповідачам у справі виконкому Ометинецької сільської ради не було надано жодного з зазначених документів, а земельна ділянка на якій був збудований будинок взагалі належала іншій особі. За таких обставин свідоцтво про право власності на житловий будинок і господарські будівлі в [ADDRESS] Немирівського району видане на імя відповідачів у справі не може залишатись в силі і підлягає визнанню незаконним та скасуванню. З цих же підстав та з підстави визнання недійсним самого свідоцтва про право власності підлягає скасуванню Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, здійснена Комунальним підприємством « Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 02 квітня 2008 року за № 18343959, відповідно до якого було зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 1/3 частині кожному на житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений по [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved