Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-24 00:00:00

30 вересня 2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, [PERSON], зареєстрованому 29 січня 2011 року. Від шлюбу в них народилась дитина, [PERSON] - [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. На момент звернення до суду відповідач проживає окремо від колишньої дружини та дитини. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину, зокрема це виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання дитини, а також у тому, що чоловік жодним чином не приймає участі у вихованні сина. Відповідач іншим особам аліменти не виплачує. На момент звернення до суду відповідач здійснює господарську діяльність, як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтвом платника єдиного податку. Також позивач зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення неї трирічного віку та отримує державну допомогу у розмірі 132 (сто тридцять дві) гривень і тому самостійно утримувати дитину їй важко. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свого сина, тому позивач вважає за доцільне стягувати кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд, позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що він не відмовляється від сплати аліментів, та готовий матеріально забезпечувати сина всім необхідним. Суду відповідач пояснив, що не може сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень, бо на даний час його дохід є мінливим та не стабільним. Тому вважає за логічне та необхідне сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в 600 грн, оскільки саме таку саму він зможе реально сплачувати в якості аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача або платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). В судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що спільна дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, та на те що відповідач не надає коштів на утримання дитини, а тих коштів що вона отримує в якості державної допомоги, не вистачає на саме необхідне, не говорячи про розвиток дитини в цілому. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти сплати аліментів, але не погодився із їх розміром. З пояснень відповідача вбачається, що на момент розгляду справи він має нерегулярний, мінливий дохід, та відповідно до свого матеріального становища готовий сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн, та добровільно в межах своєї можливості допомагати позивачу забезпечувати їх спільному сину належні умови розвитку. Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №354130, [PERSON] був зареєстрований як ФОП (а.с.7) Також згідно свідоцтва [NUMBER] відповідач є платником єдиного податку (а.с.6) Тобто доходом платника єдиного податку є валовий дохід субєкта підприємницької діяльності, що не відповідає визначенню та розумінню поняття доходу, яке використовується у відповідних статтях Сімейного кодексу України. Тому визначити розмір його доходів в розумінні статей 181-184 Сімейного кодексу неможливо через те, що по-перше він має нерегулярний, мінливий характер, а по-друге його фактично не можливо визначити, позаяк ним в силу вимог чинного податкового законодавства не фіксується в фінансовій та податковій звітності суми видатків у його господарській діяльності. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial