Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 16 квітня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту б/н згідно умов якого банк надає держателю кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на час звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед банком складає 32 348,84 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 8620,65 грн., заборгованості по відсотках 21 211,58 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 500 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1516,61 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що відповідач порушив умови укладеного договору визначеного сторонами, має прострочену заборгованість, просить її стягнути з відповідача в примусовому порядку у розмірі 32 348,84 грн. та судові витрати. Посилається на те, що укладений кредитний договір є споживчим кредитом, і строк його дії до повного виконання зобов»язань. [PERSON] користувався платіжною карткою до жовтня 2010 року, останній платіж позичальником внесено 12 вересня 2011 року, тому банк строк звернення до суду за захистом свого порушеного права не пропустив. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту б/н згідно умов якого банк надає держателю кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на час звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед банком складає 32 348,84 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 8620,65 грн., заборгованості по відсотках 21 211,58 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 500 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1516,61 грн. процентна складова. Судом достовірно установлено, що відповідач користувався платіжною карткою до жовтня місяця 2010 року. Відповідно до роз»ясень Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачем сплачувались платежі на виконання умов договору, і останній платіж був здійснений ним 12 вересня 2011 року на суму 600 грн., що свідчить про визнання боргу [PERSON], тому строк повернення кредиту не минув. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 32 348,84 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved