Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

19.06.2007 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про повернення недобросовісно набутих коштів. Свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно зобов'язання по трьохсторонній угоді №186/1 між МПП "Моноліт-М", Львівським регіональним управлінням державного фонду СМБЖ та позивачем для будівництва його індивідуального приватного будинку у м. Миколаєві перераховано із кредитного рахунку на рахунок МПП "Моноліт-М", директором якого є [PERSON] кошти в сумі 53252 грн. Частина цих коштів відповідачем МПП "Моноліт-М" не використана у будівництво, а набута ним незаконно без належних на це підстав, а саме: 2258 грн. - навмисне неосвоєні кошти, 1494 грн. - безпідставно вилучені кошти як податок на прибуток, 3171 грн. - різниця завищеної вартості бетонних виробів. Всього матеріальні збитки оцінює у 6923 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив його позов задовольнити. Представник відповідача Львівського регіонального управління державного фонду СМББЖ в судове засідання не з'явився. однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача МПП "Моноліт-М" [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, відомостей про причини його неявки у суду немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі уклав кредитну угоду з Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння Молодіжному житловому будівництву" №186 від 23.06.2003 року про надання останнім кредиту на проведення індивідуального будівництва в сумі 52637,16 грн. За договором використання кредиту здійснюється шляхом перерахування банком агентом з рахунку позичальника на рахунок підрядника суми коштів за письмовим розпорядженням фонду відповідно до інвестиційної угоди - п.2.4 угоди. Згідно договору №10 від 15.07.2003 року між позивачем та відповідачем МПП "Моноліт-М" досягнуто домовленості про виконання будівельно-ремонтних та оздоблювальних робіт одноповерхового, двохкімнатного будинку у м. Миколаєві Львівської області вартістю на підставі кошторисної документації 54899 грн. 11.08.2003 року Львівський РУД фонд СМБЖ та відповідач - МПП "Моноліт-М" уклали в інтересах позивача - позичальника пільгового молодіжного кредитування інвестиційну угоду №17 про будівництво житла, яка є невід'ємною частиною договору№186-1, де фонд виконує функції замовника будівництва та вносить інвестиції у будівництво житлового будинку пільговими кредитними коштами позичальника в сумі 53252,13 грн. на нормативно-розрахункову площу 41 м. кв., вказані кошти були перераховані Фондом з поточного рахунку позичальника на рахунок МПП "Моноліт-М, про що свідчить банківський витяг про рух коштів "на виконання інвестиційної угоди". Однак, відповілач МПП "Моноліт-М" в особі директора [PERSON] в кінці довтня 2004 року заявив, що сума внесених інвестицій використана повністю, однак неосвоєним залишком залишались 6923 грн. Згідно висновку ДПС у Львівській області №2055 від 07.02.2013 року щодо правомірності віднесення до валових витрат МПП "Моноліт-М" податку з прибутку в сумі 1494,12 грн., що відповідно до вимог п.п.5.3.3 та п.5.3 ЗУ "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валових витрат не включаються витрати на сплату податку на прибуток підприємств. Крім того ДПС встановлено наявність відомості затрат. В другій відомості від 08.07.2005 року відповідач вже заніс іншу суму - 40267,6 грн. Різниця у вартості використаних матеріалів становить 3171 грн. Такі відповідач зайво дописав у відомість 2 на неіснуючі фінансово-господарські операції. Тобто відповідач дописав: 3171 грн. до будматеріалів, які не відповідали фактичному, та не підтверджені первинними платіжними документами; 2258 грн. не освоїв у процес будівництва позивача дані кошти, які утримує у власному користуванні по даний час. Вказані кошти мали цільове призначення і були необхідні для закупівлі і встановлення вікон, та для інших будівельних робіт. МПП "Моноліт-М" відмовився завершити освоїти за призначенням 6923 грн. за цінами серпня 2003 року, відповідно до кошторису. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року з наступними змінами - заподіяна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, умови зобов'язання між сторонами, а саме: договору №10 від 15.07.2003 року у термін за договором не виконано. Сторонами підтверджено, що виконання зобов'язання проводилося з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, будівництво проводилось з відхиленням від затвердженого проекту на вимогу позивача за усною згодою сторін. За таких обставин є доведеним факт порушення встановленого між сторонами зобов'язання, однак порушення умов договору не є наслідком винних дій відповідачів, тому такі не можуть нести відповідальність за невиконання умов зобов'язання, викладених у договорах. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Узв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір по справі.

Outcome: partial