Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в розмірі ?? частини з всіх видів доходу відповідача щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність у зв'язку зі станом здоров'я. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач є працездатною особою, яка працює та отримує пристойну заробітну плату, крім зарплати отримує ще й пенсію близько 1000 грн. та аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів доходу відповідача, її сукупний місячний дохід в декілька разів перевищує прожитковий мінімум, відповідач сплачує спільний кредит, а тому в даному випадку відсутні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого 25 вересня 2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 1132. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У теперішній час сторони припинили шлюбні відносини. Але, в період шлюбу 25 лютого 2013 року позивач перенесла інсульт, після чого на протязі чотирьох місяців перебувала на лікарняному, у зв'язку з чим отримала третю групу інвалідності з 19.06.2013 року згідно довідки МСЕК від 21.06.2013 року. Відповідно до довідки виданої Територіальною державною інспекцією з питань праці у Полтавській області [PERSON] працює у даній організації на посаді головного спеціаліста-юриста з 23 липня 2012 року та за період з 23.07.2012 року по 31.10.2013 року отримала дохід у розмірі 37638,67 грн. Згідно довідки про середню заробітну плату [PERSON] у 2012 році вона становила 2490 грн. 58 коп., а у 2013 році - 2683,53 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» становив для працездатних осіб з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2013 року 1147 грн., а з 01 грудня 2013 року становить 1218 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Частиною 4 вищезгаданої статті встановлено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як вбачається із довідки № 676 виданого Октябрським управлінням Пенсійного фонду у м. Полтаві позивач [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи, отримує щомісячно пенсію в розмірі 894,00 грн. Доказів про необхідність додаткових витрат на лікування та відновлення позивач суду не надала. Крім того, згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05.11.2013 року (справа № 553/3932/13-ц) позивач отримує аліменти в розмірі ? від усіх видів заробітку відповідача на утримання доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] також погашає спільні з позивачем борги за кредитним договором №37*00017311460 від 16.01.2013 перед АТ „Сбербанк Росії", що позивачем не заперечувалось. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення та враховує, що відповідач має на утриманні батьків, сплачує згідно рішення суду аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з всіх заробітку, та погашає спільний з позивачем кредит. Відповідно до п. 17 ППВСУ від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище, зокрема, платника аліментів,інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги всі докази по справі та відмовляючи в позові, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин, визначених ст. 75 СК України. При цьому суд враховує позицію відповідача, дає правильну оцінку матеріальному становищу сторін по справі, а тому вважає, що розмір аліментів заявлений позивачем в даному позові, а також розмір який визначено стягувати з відповідача згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05.11.2013 року складає 50% від доходу відповідача щомісячно, тобто позивач просить суд стягнути в сукупності максимальний розмір аліментів, передбачений ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року. Зважаючи на те, що тільки середньомісячна заробітна плата, не враховуючи пенсії по інвалідності, позивача перевищує в декілька разів прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», те, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх видів заробітку, а також спільний кредит, позивач не надала суду доказів про потребу та необхідність у додаткових витратах на лікування та відновлення стану, суд вважає, що позивачка не є такою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ст. 75 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed