Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві в особі П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві представник позивача зазначає, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , яка 06.09.2005 р. склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу, [PERSON] . Після смерті тітки відкрилась спадщина на спадкове майно: 33/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] . Позивач у встановлений законодавством шестимісячний строк звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини. 03.02.2012 р. нотаріальна контора надала письмову відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю 33/100 частини домоволодіння та частину земельної ділянки, в якій було зазначено, що з наданого Державного акту на право власності на землю, виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що земельна ділянка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. [PERSON] , при цьому з Державного акту не вбачається, яка саме частка земельної ділянки належить померлій [PERSON] . Що стосується домоволодіння, то у відповіді зазначено, що відповідно до виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно померлій [PERSON] належить 33/100 частини житлового будинку, але правовстановлюючого документу на зазначену у Витязі адресу позивачем не надано. В зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що було порушено його право на спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на 33/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку загальною площею 144,60 кв. м. з надвірних будівель і споруд та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його тітки, [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання представник відповідача - Київської міської ради - не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Представник третьої особи - Головного управління юстиції в м. Києві в особі 15-ої Київської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11). 06 вересня 2005 року [PERSON] , [INFO] було складено заповіт, яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про право на особисту власність на домоволодіння від 28 вересня 1995 року [PERSON] належить Ѕ частина домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с. 14). 17 січня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування жилого будинку, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] 17/100 частин жилого будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить: [PERSON] - Ѕ частина житлового будинку, [PERSON] - 33/100 частини зазначеного житлового будинку (а.с. 16). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю III-КВ № 137287 гр. [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.1000 гектарів, яка розташована на території м [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. [PERSON] (а.с. 21). Отже, на день смерті [PERSON] на праві власності належало 33/100 частини домоволодіння, яке розміщене в [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки площею 0.1000 гектарів, яка розташована на території м [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. З копії спадкової справи вбачається, що 27 грудня 2010 року із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] . [PERSON] , [INFO] , до 15-ої Київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] . 03.02.2012 р. Державний нотаріус 15-ої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. направив [PERSON] лист, в якому повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим в зв`язку з тим, що у наданому Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначено, що померлій [PERSON] належить 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , а правовстановлюючого документу на зазначену адресу нотаріальній конторі надано не було. Що стосується земельної ділянки, то в Державному акті на право приватної власності на землю не зазначено яка саме частка земельної ділянки належить померлій [PERSON] у спільному майні, що унеможливлює встановити склад та розмір спадкового майна. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, що зазначено у ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Як встановлено при розгляді справи, позивач [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та надав всі необхідні документи, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 статті 1226 ЦК України передбачено, що суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved