Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором б/н від 13 січня 2006 року, в сумі 26392,61 грн., яка включає: заборгованість за кредитом- 5960,00 грн.; заборгованість по процентами за користування кредитом - 18699,63 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.: штраф (фіксована ставка)- 500,00 грн.; штраф (процентна складова)- 1232,98 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Давиденко М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що 13 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та має прострочену заборгованість за кредитним договором яка становить 26392,61 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 5960,00 грн.; заборгованість по процентами за користування кредитом в сумі - 18699,63 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.: штраф (фіксована ставка) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1232,98 грн., у зв'язку з чим ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача наявну заборгованість за кредитним договором та також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення з позовом до суду, мотивуючи тим, що посилання позивача як на підставу звернення з даним позовом до суду, є укладення між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. Разом з тим, відповідач заперечує факт користування банківською платіжною карткою, оскільки оформлення договору кредиту здійснювалось між сторонами за усним прохання колишнього чоловіка відповідача, якому вказана кредитна картка була передана, якою він фактично користувався та погашав заборгованість. Крім того, відповідач наголошує на тому, що позивачем пропущено строки звернення до суду з вимогою стягнення кредитної заборгованості, що є беззаперечною підставою для відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 27-28). Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представник відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінченим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як встановлено п. 3.1.3 «Правил користування платіжною карткою» при закінченню терміну дії відповідної картки подовжується на новий термін, якщо раніше не надійшла заява про закриття розрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на рахунку та при виконанні інших умов продовження, передбачених договором. Таким чином, вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував платежі, а банк в свою чергу не виконав умови договору, якими передбачено, що в разі якщо утримувач картки більше одного разу допустив прострочку погашення мінімального обов'язкового платежу, то утримувач картки поручає банку зупинити або припинити дію картки, відновити в її подовженні, заміні або видачі. Відповідно до п. 9.1 «Умов та правил надання банківських послуг» утримувач картки поручає банку зупинити або припинити дію картки, або відмовити у її продовженні, заміні чи видачі нової картки, якщо утримувач картки допустив більше одного разу прострочку погашення мінімального обов'язкового платежу. Крім того, п. 9.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачає, що при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення терміну дії картки банк стягує комісію за обслуговування карткового рахунку, якщо залишок менше комісії, то розмір комісії встановлюється в розмірі залишкових коштів на картці. При нульовому залишку коштів по неактивному рахунку останній закривається. Відповідно п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується та такий же термін. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» посилається на порушення відповідачем, протягом дії кредитного договору, зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року утворилася заборгованість за Кредитним договором б/н від 13 січня 2006 року на загальну суму - 26392,61 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 5960,00 грн.; заборгованість по процентами за користування кредитом - 18699,63 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.; штраф (фіксована ставка) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1232,98 грн. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Як передбачено у п.7 ч.13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, як роз'яснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року «за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)», встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» пред'явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 13 січня 2006 на загальну суму 5960,00 грн., поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту закінчення строку дії картки, тобто з січня 2009 року, в той час з позовом до суду позивач звернувся лише 30 вересня 2013 року, що підтверджується датою реєстрації позовної заяви, канцелярією суду, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до положень ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, безпосередньо у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 06 листопад 2013 року у справі №6-116 цс13. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення процентів в розмірі 18699,63 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.; штраф (фіксована ставка) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1232,98 грн., оскільки надані позивачем розрахунки не конкретизовані, не наведена методика нарахування відсотків виходячи із загальної суми заборгованості за період дії договору, а також в межах даного спору є підстави для застосування строків позовної давності, з урахуванням положень ст. 257 Цивільного кодексу України, враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав в січні 2009 року, що відповідає строку дії кредитної картки. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed