Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

02.08.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ЖБК « Мир - 89 » « Про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку зі звільненням, стягнення заборгованості по оплаті лікарняних листів та відшкодування моральної шкоди », в якому вказувала, що з 14.10.2008 року вона була прийнята на роботу в ЖБК «Мир-89» на посаду головного бухгалтера. Наказом № 1 від 28.02.2010 року її з 01.03.2010 року було незаконно звільнено. Рішенням Пролетарського райсуду м. Донецька від 15.09.2010 року її з 01.03.2010 року поновлено на посаді головного бухгалтера ЖБК «Мир-89» та стягнуто на її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оплати відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Наказом ЖБК «Мир-89» № 4 від 20.10.2010 року її було поновлено на роботі на посаді бухгалтера та з 21.07.2010 року по 14.05.2013 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку. 14.05.2013 року вона зателефонувала голові ЖБК «Мир-89» [PERSON], з приводу виходу на роботу, оскільки дитині виповнилося три роки, проте він не відповів. 15.05.2013 року вона прийшла в ЖБК «Мир-89», але приступити до роботи не змогла, у зв'язку з тим, що приміщення в кооперативі закрито, а ключі у неї відсутні. Після цього вона відправила [PERSON] повідомлення на мобільний телефон та листа за місцем його мешкання щодо надання їй можливості приступити до роботи у зв'язку з закінченням відпустки. Після чого [PERSON] зателефонував їй і запропонував звільнитися за власним бажанням, оскільки він не бажає з нею працювати, при цьому повідомив, що у разі відмови, звільнить її за прогули. Однак вона відмовилася звільнятися та повідомила [PERSON] про те, що вона знову вагітна. Таким чином, саме [PERSON] умисно не допускав її до роботи у зв'язку з чим вона зверталася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області та прокуратури Пролетарського району м. Донецька. 02.07.2013 року вона отримала листа від голови кооперативу [PERSON], з якого вона дізналася, що на підставі наказу № 2 від 20.06.2013 року її звільнено за прогули. Вважає, що її звільнено незаконно, адже саме адміністрація ЖБК «Мир - 89» не допускала її до роботи, більш того звільнення вагітних жінок не допускається за діючим законодавством. При таких обставинах, позивач просить поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера, стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 гривен, тому що в зв'язку з незаконними діями відповідача, які виразилися у незаконному звільненні її з займаної посади її була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, втраті нормальних життєвих зв'язків, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя. В подальшому позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що оскільки її звільнено незаконно, тому просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, в якому вона перебувала з 15.05.2013 року 19.05.2013 року та з 25.05.2013 року по 03.09. 2013 року (72 робочих дня). Вважає, що розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу повинна складати сума 5040,72 грн.( 1505,24 грн. х 2 міс./ 43 робочих дня) х 72 робочих дня = 5040,72 грн.) оскільки рішенням Пролетарського райсуду м. Донецька від 15.09.2010 року встановлено розмір заробітної плати отриманої нею за останні місяці роботи до відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1837 грн. нарахованої заробітної плати та 1505,24 грн. - фактично виплаченої. До матеріалів справи нею було долучено листок непрацездатності, відповідно до якого вона перебувала на лікарняному з 20.05.2013 року по 24.05.2013 року ( 5 днів). На теперішній час вона перебуває на лікарняному у зв'язку з вагітністю і пологами, відповідно до якого строк перебування на лікарняному становить з 04.09.2013 року по 07.01.2014 року (126 днів). Таким чином, з відповідача необхідно стягнути оплату вищевказаних листків непрацездатності у розмірі 7976,59 грн. ( 1837,00 грн. Х 6 міс. / 181 кал. день) х 131 день = 7976,59 грн.). Таким чином, позивач просить суд поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера ЖБК «Мир - 89» з 15.05.2013 року, стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5040,72 грн., оплату листків непрацездатності у розмірі 7976,59 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. ( а.с.а.с. 97-98 ). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] (а.с. 23,24) позов підтримали у повному обсязі, просили суд його задовольнити, з підстав, на які позивач посилається в своєї позовної заяві, так як звільнення позивача відповідачем було проведено незаконно. При цьому позивач пояснила про те, що 14.05.2013 року вона повідомила [PERSON] про те, що виходить на роботу. 15.05.2013 року вона прийшла до будинку, де знаходився офіс кооперативу, але двері були закриті, тому відправила листа голові кооперативу поштою. 15.05.2013 року їй зателефонував [PERSON] та запропонував звільнитися за власним бажанням, або він звільнить її за прогули, оскільки він не бажає щоб вона виходила на роботу. [PERSON] умисно не допускав її до роботи, у зв'язку з чим вона зверталася до прокуратури та Територіальної державної інспекції з питань праці. 30.05.2013 року їй повідомили про виклик на збори кооперативу на 02.06.2013 року, де запропонували їй звільнитися. Вона повідомляла голову кооперативу по телефону що вагітна, про що і говорила на зборах, але їй повідомили, що платити гроші по догляду за дитиною не будуть, крім того вони вже мають іншого бухгалтера. 02.07.2013 року вона отримала листа від керівництва кооперативу, з якого її стало відомо про те, що вона звільнена з посади бухгалтера за прогули, але наказ про звільнення вона не отримувала. Трудову книжку вона зберігала у себе вдома, оскільки на роботі немає сейфу. Її заробітна плата складала 1500 грн., яка була встановлена раніше правлінням ЖБК. Її робоче місце знаходилося в офісі кооперативу, але оскільки там не було комп'ютеру вона часто працювала вдома. На зборах кооперативу їй не пропонували прийняти справи у наявного бухгалтера. Представник відповідача ЖБК «Мир-89» Почепецька К.В., яка діє на підставі довіреності (а.с.29-32) в судовому засіданні позов не визнала з підстав на які відповідач посилається в своїх запереченнях, при цьому пояснила, що [PERSON] не повідомляла про вагітність, вона лише сказала, що уходить у декретну відпустку, тому вони вирішили, що вона хоче продовжити свою відпустку по догляду за дитиною до 6 років, оскільки їм не було відомо про те, що на той час вона була вагітна, довідки про вагітність вона не надала. На теперішній час, [PERSON], працює бухгалтер тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною [PERSON] [PERSON] було запропоновано прийняти справи у бухгалтера, але вона повідомила, що піде у декретну відпустку. Копію наказу про звільнення [PERSON] була направлена поштою. Якщо б, станом на 02.06.2013 року, були данні про вагітність [PERSON], її би не звільнили. Заробітна плата бухгалтера станом на травень 2013 року складала 900 грн., розмір якої встановлюється загальними зборами членів кооперативу та штатним розписом. [PERSON] говорив, що [PERSON] розмовляла з ним по телефону та направляла повідомлення на мобільний телефон про те, що вона бажає приступити до роботи. Посада головного бухгалтера в ЖБК не передбачена. Чи був проведений повний розрахунок з [PERSON] при звільнені їй не відомо. Свідок [PERSON], який є головою правління ЖБК «Мир-89» в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] працювала в кооперативі з 2008 року, потім знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і повинна була приступити до роботи 15.05.2013 року, але на роботу вона не вийшла і не телефонувала. 17.05.2013 року надіслала йому на мобільний телефон повідомлення про те, що бажає вийти на роботу. Після чого він запропонував їй прийти на загальні збори у зв'язку з її прогулами, де бухгалтер їй запропонувала прийняти справи, але вона відмовилася, сказала, що працювати не буде і пішла. На зборах було присутніх біля 70 осіб, про те, що вагітна [PERSON] говорила. Наказ про її звільнення направили поштою. [PERSON] звільнили через місяць, оскільки думали, що вона ще вийде на роботу. В приміщенні, в якому було місце роботи бухгалтера, постійно працівників не має, вони з'являються там епізодично, а сам 15.05.2013 року він на роботі не був. Під»їзд будинку, в якому знаходиться приміщення де розташовується бухгалтер, закривається на замок. Після 17.05.2013 року йому телефонувала [PERSON], але про що вона говорила він не пам'ятає. Свідок [PERSON], яка на теперішній час працює на посаді бухгалтера в ЖБК «Мир-89» в судовому засіданні пояснила, що вона має постійне місце праці, а в кооперативі працює за сумісництвом з березня 2010 року, на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON] Її заробітна плата складає 900 грн. на місяць. Робоче місце знаходиться в одному з під'їздів будинку, де постійно вони не бувають, а приходять епізодично. В травні 2013 року [PERSON] на роботу не приходила, а повинна була приступити 15.05.2013 року. Голові кооперативу вона надіслала повідомлення на мобільний телефон про те, що бажає вийти на роботу. 02.06.2013 року на загальних зборах членів кооперативу вона запропонувала [PERSON] прийняти справи, на що остання відмовилася, сказала, що працювати не буде і пішла. При цьому вона не чула, щоб [PERSON] говорила про свою вагітність. Оскільки [PERSON] до роботи не приступила, голова кооперативу вирішив її звільнити. Наказ про звільнення вона направила [PERSON] поштою. Свідки [PERSON], [PERSON], які є мешкають в будинку ЖБК «Мир-89», в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] працювала бухгалтером кооперативу з 2008 року, потім знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і 15.05.2013 року повинна була приступити до роботи, але на роботу не прийшла. 17.05.2013 року голові кооперативу надіслала повідомлення, що бажає приступити до роботи. [PERSON] вирішив провести загальні збори членів кооперативу, де [PERSON] запропонували приступити до роботи, але вона відмовилася та сказала, що вона працювати не буде, оскільки йде в декретну відпустку, на що вони подумали, що вона піде у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 6 річного віку. Щодо звільнення [PERSON] їм нічого не відомо. 15.05.2013 року вони знаходилися в офісі, але [PERSON] не приходила. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивача, в судовому засіданні пояснив, що з 2008 року його дружина працювала в ЖБК «Мир-89», а потім знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У травні 2013 року дружина дзвонила [PERSON] з приводу того, щоб вийти на роботу, але він слухалку не брав. Потім вона ходила за місцем праці, але приміщення було закрито. 02.06.2013 року на загальних зборах членів кооперативу дружина говорила, що вона вагітна і бажає приступити до роботи, але її не вислухали і запропонували звільнитися, оскільки не хотіли кормити її дітей. [PERSON] пропонував членам кооперативу вислухати дружину, оскільки потім суд її може поновити на роботі, але його не послухали. Після чого він з дружиною пішли. Яка у дружині була заробітна плата йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є членом ЖБК «Мир-89» з 1975 року. [PERSON] працювала бухгалтером з 2008 року, потім знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На час роботи в кооперативі [PERSON] свого робочого місця у неї не було, потім вже була виділена кімната в будинку кооперативу, в якій знаходилися члени правління, тому вона працювала вдома, її заробітна плата складала на той час 1500 грн., а зараз 900 грн., це було прийнято загальними зборами, оскільки кооператив має борги. Раніш була посада головного бухгалтера. На робочому місці члени правління постійно не знаходяться, оскільки працюють на інших роботах. У кого саме є ключі від приміщення йому не відомо. 02.06.2013 року [PERSON] була присутня на загальних зборах, де говорила, що вона направляла повідомлення [PERSON] про те, що бажає притупити до роботи, але відповіді не отримала. Вона говорила, що допрацює до вересня 2013 року і більш не буде, також сказала, що вагітна, але ніякого документу не надала, при цьому мешканці будинку на неї кричали, говорили, що вона їх не влаштовує. Тимчасовий бухгалтер запропонувала [PERSON] приступити до своїх обов'язків, однак вона сказала, що буде звертатися до суду. Щодо звільнення [PERSON] йому нічого не відомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає даний позов про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по оплаті лікарняних листів та моральної шкоди, обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов про стягнення моральної шкоди, таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Донецької міської ради депутатів № 4/84-1 від 19.02.1975 року був заснований ЖБК «Мир-89». Статут ЖБК «Мир-89» був прийнятий на загальних зборах членів кооперативу 20.05.1984 року у складі 124 чоловік. Відповідно до п.п. 32 п. 5 якого Органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу та правління кооперативу. Відповідно до протоколу № 1 засідання правління ЖБК «Мир-89» від 25.10.2009 року [PERSON] був вибраний головою правління. Згідно п.п. 35 п. 5 Статуту до обов'язків правління входить прийняття на роботу та звільнення з роботи обслуговуючих кооператив робочих та службовців. (а.с. 48,53, 54-59). Як вбачається з копії направлення на працевлаштування, 13.10.2008 року Будьоннівсько - Пролетарською міжрайонною філією Донецького міського центру зайнятості [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) була направлена на працевлаштування до ЖБК «Мир-89» (а.с.5). Згідно копії наказу № 19к від 14.10.2008 року [PERSON] прийнята на роботу у якості головного бухгалтера з 14.10.2008 року, що також підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6, 68-69). Згідно відомостей обліку заробітної плати за жовтень-грудень 2009 року (а.с.86-88) [PERSON] отримувала заробітну плату у розмірі 1837 грн. нарахованої заробітної плати та 1505,24 грн. - фактично виплаченої. Розмір фактично отриманої заробітної плати позивачем підтверджується також видатково-касовими ордерами (а.с.129-141). Як вбачається з копій наказу № 1 від 28.02.2010 року (а.с.19) згідно рішення правління ЖБК «Мир-89» № 3 від 30.01.2010 року [PERSON] (Степанову) звільнено із займаної посади з 01.03.2010 року за численні недоліки у роботі, несвоєчасну здачу звітів до Пенсійного фонду Будьоннівського району м. Донецька та інше. (а.с.7). Рішенням Пролетарського райсуду м. Донецька № 2-2287/10 від 15.09.2010 року [PERSON] поновлено на посаді головного бухгалтера ЖБК «Мир-89» з 01.03.2010 року, стягнуто з ЖБК «Мир-89» на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.03.2010 року до 02.03.2010 року у розмірі 140,02 грн. та з 21.07.2010 року до 15.09.2010 року у розмірі 2800,4 грн., оплату відпустки у зв'язку із вагітністю та пологами з 03.03.2010 року до 21.07.2010 року у розмірі 8525,3 грн., заборгованість по заробітній платі за січень-лютий 2010 року у розмірі 3010,24 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн., а всього 14975,96 грн. (а.с. 8-9). Згідно копій наказів № 4к від 20.10.2010 року та № 5 від 07.10.2010 року, свідоцтва про народження дитини, [PERSON] поновлено на роботі з 01.03.2010 року на посаді бухгалтера з посадовим окладом 900,0 грн. згідно штатного розпису, з 21.07.2010 року по 14.05.2013 року їй надана відпустка по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO] (актовий запис № 375 від 07.06.2010 року вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області) до досягнення нею трирічного віку. (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до наказу № 2 від 20.06.2013 року, листа № 21/06-2 від 21.06.2013 року ЖБК «Мир-89», на підставі актів голови правління ЖБК «Мир-89» від 15.05.2013 року,17.05.2013 року та 24.05.2013 року у зв'язку з невиходом на роботу без поважних причин 15.05.2013 року, 16.05.2013 року, 17.05.2013 року по закінченню відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] звільнено з посади бухгалтера ЖБК «Мир-89» з 20.06.2013 року. Про прийняте рішення адміністрація ЖБК « Мир-89 » письмово повідомила позивача [PERSON] листом від 21.06.2013 року за № 2106-2, однак копія наказу про звільнення позивачу [PERSON] направлена та вручена не була. ( а.с. 15, 42, 43-45). Відповідно до вимог ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Приймаючи до уваги те, що трудова книжка знаходилася на зберіганні у позивача [PERSON], а копії наказу про її звільнення не була видана її взагалі, суд вважає про те, що строк звернення до суду для вирішення вказаного трудового спору позивачем [PERSON] порушений не був. З копій листів № 05-Д-1437/01-04 від 03.06.2013 року та № 62/186-13 від 03.06.2013 року вбачається, що [PERSON] зверталася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області та Прокуратури Пролетарського району м. Донецька щодо порушення відносно неї діючого трудового законодавства адміністрацією ЖБК «Мир-89». (а.с. 13,14). Як вбачається з довідки та копії штатного розпису, в ЖБК «Мир-89» заробітна плата працівникам, її розмір та посади були затверджені протоколом загальних зборів членів кооперативу № 2 від 22.11.2009 року, при цьому посадовий оклад бухгалтера складає 900,00 грн. Станом на 01.11.2013 року посадові оклади не змінювалися. Посада головного бухгалтера штатним розписом ніколи не була передбачена. (а.с. 47, 63). Доводи представника відповідача про те, що загальними зборами кооперативу було встановлені нові посадові оклади, що підтверджується копією рішення загальних зборів від 22.11.2009 року, суд оцінює критично, оскільки згідно ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни. Як встановлено у судовому засіданні, такого повідомлення до [PERSON] від голови кооперативу або правління кооперативу не надходило. Крім того, відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст.. 3 Закону України « Про оплату праці », мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Таким чином, відповідно до вказаних норм трудового законодавства, гарантована мінімальна заробітна плата працівників підприємств, установ та організацій підлягає коригуванню з моменту її чергового зростання, що відповідачем виконано не було. Позивач [PERSON] зверталася до голові ЖБК «Мир-89» з заявою щодо надання їй можливості приступити до виконання своїх трудових обов'язків після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується заявою [PERSON], копіями конверту, рекомендованого повідомлення та квитанції про відправлення листа на адресу голови кооперативу [PERSON] (а.с. 70-72). В судовому засіданні встановлено, що заробітна плата з травня-жовтень 2013 року [PERSON] не нараховувалась, що підтверджується копіями відомостей про нарахування заробітної плати за травень-жовтень 2013 року, списків зачислення заробітної плати, платіжними дорученнями. (а.с.80-85,113-124). З копії наказу про звільнення № 2 від 20.06.2013 року вбачається, що правовою підставою звільнення [PERSON] з займаної посади є п. 4 ст. 40 КЗпП України, т о б то позивач була звільнені з установи відповідача, у зв'язку з прогулами без поважних причин. В судовому засіданні, представником відповідача не надані суду достовірні докази, які б свідчили про те, що позивач, після закінчення терміну дії відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, 15.05.2013 року, без поважних причин не вийшла за місцем своєї праці. В судовому засіданні, з пояснень позивача, представника відповідача та допитаних свідків вбачається те, що постійного робочого місця правління кооперативу не мало. Приміщення, яке використовувалося для вказаної мети, розташоване в жилому під»їзді будинку, двері під»їзду якого закриваються на замок. Крім того, у вказаному приміщенні постійно наймані працівники кооперативу не знаходяться, так як перебувають там епізодично, по мірі необхідності. Вказані обставини свідчать про те, що 15.05.2013 року позивач не мала вільного доступу до вказаного службового приміщення. Крім того, про те, що позивач мала намір приступити до виконання своїх трудових відносин свідчить те, що вона за допомогою телефонного зв»язку направляла голові кооперативу відповідне повідомлення, що також не заперечується свідком [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Як вбачається із копій лікарняних листів [PERSON] 20.05.2013 року по 24.05.2013 року перебувала на лікарняному у зв'язку з захворюванням : гостра респіраторна інфекція, а з 04.09.2013 року до 07.01.2014 року перебуває на лікарняному у зв'язку із вагітністю та пологами. (а.с. 86, 99). Відповідно до копії довідки ВКК № 137/2301 від 13.08.2013 року, копії обмінної карти полового будинку ЦГКБ № 9, [PERSON] станом на 13.08.2013 року знаходилася на 26 неділі вагітності та 05.11.2013 року народила дитину. (а.с. 18, 67). При таких обставинах, в судовому засіданні встановлено те, що на момент видання наказу про звільнення позивач [PERSON] знаходилася у стані вагітності, про що достовірно було відомо керівництву установи відповідача, про що свідчить лист за підписом голови ЖБК « Мир - 89 » [PERSON], отриманий адміністрацією ЦПМСП № 11 03.06.2013 року, з приводу надання інформації що до наявної вагітності позивача [PERSON], яка 02.06.2013 року на засіданні загальних зборів членів ЖБК « Мир-89 » заявила що вона вагітна. ( а.с. 87 ). Таким чином, враховуючи той факт, що під час видання наказу про звільнення [PERSON], відповідачем порушені вимоги діючого трудового законодавства щодо заборони звільнення вагітних жінок, суд вважає необхідним поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера Житлово-будівельного кооперативу «Мир-89» з 15 травня 2013 року. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність поновлення на роботі позивача, то відповідно до вимог діючого трудового законодавства з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15.05.2013 року до 19.05.2013 року та з 25.05.2013 року до 03.09.2013 року у розмірі 5040,72 грн., з виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати [PERSON] 70,01 грн. (1505,24х243 робочих дня)х72 робочих дня). Що стосується позовних вимог про оплату лікарняного листа у зв'язку із вагітністю та пологами, то відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» оплата лікарняного листа у зв'язку з вагітністю та пологами здійснюється підприємством, яке потім звертається до Фонду соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності, за рахунок коштів якого компенсуються витрати, пов'язані з оплатою лікарняного листа. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню оплата лікарняного листа з 20.05.2013 року по 24.05.2013 року та з 04.09.2013 року по 07.01.2014 року у розмірі 7976,59 грн. виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 60,89 грн., обрахованої за останні 6 місяців з нарахованої заробітної плати у розмірі 1837грн.х6 місяців181 календарних днів)х131 день). Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » (з наступними змінами і доповненнями) роз'яснив, що у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України при наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконне звільнення і т.д. ) яке привело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що, у зв'язку з порушенням трудових прав позивачу [PERSON] були заподіяні моральні страждання, які складаються з того, що у результаті незаконних дій відповідача був порушений нормальний уклад її життя та майбутні життєві плани, на теперішній час вона морально подавлена та пригноблена, вказані обставини вимагають від неї значних додаткових зусиль для організації та поновлення звичного для неї та її родини образу життя. Тому суд дійшов висновку, про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, в розмірі 500 гривен. Крім цього, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 229 гривен 40 копійок. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення на роботі позивача, та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць в розмірі 1505 гривень 24 копійки, суд допускає до негайного виконання. На підставі викладеного, ст. 40, 94, 95, 184, 235, 233, 237-1, 367 КЗпП України, ст.. 3 Закону України « Про оплату праці », Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » ( з наступними змінами і доповненнями ),

Outcome: partial