Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

22 жовтня 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ КБ „ПриватБанк" з позовом про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 04 вересня 2008 року з [PERSON] було укладено договір №DNQ1RX201331059 за яким останній отримав кредит у розмірі 1484,98 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік з суми залишку заборгованості по кредиту. Підписом у заяві [PERSON] підтвердив згоду на умови надання кредиту з порядком погашення заборгованості, яка здійснюється щомісяця та складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інші витрати згідно умов. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав повністю, а відповідач всупереч договірним зобов'язанням неналежно виконував істотні умови договору. Станом на 26 вересня 2013 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором 33530,73 гривень з яких: заборгованість за кредитом 1255,59 гривень, 60,84 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом 177,91 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором 29963,50 гривень, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривен штраф (фіксована частина) та 1572,89 гривень штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь ПАТ „Приват банк" та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. На підтвердження домовленості між сторонами в матеріалах справи мається заява позичальника №DNQ1RX201331059 про згоду на умови та правила надання банківських послуг (6-12) порушення істотних умов яких, зі сторони відповідача, у судовому засіданні достовірно встановлено. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За розрахунком заборгованості за договором № DNQ1RX201331059 від 04.09.2008 року укладеного між Приват Банком та клієнтом [PERSON] вбачається, що останній станом на 26 вересня 2013 рік має перед позивачем заборгованість у розмірі 33530,73 гривень з яких: заборгованість за кредитом 1255,59 гривень, 60,84 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом 177,91 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором 29963,50 гривень, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривен штраф (фіксована частина) та 1572,89 гривень штраф (процентна складова). Задовольняючи вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведені ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. З [PERSON] також слід стягнути документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved