Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

27.09.2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-позивач) звернулось до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2013 року справу було направлено за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 05.12.2013 року Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська суддею Мірошниченко Н.В. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено до розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 06 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNК0RX07110036, про видачу кредиту в сумі 1634,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 06.08.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичними особами («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком Договір. Станом на 19 вересня 2013 року, відповідач не виконав взятих зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість яка складає 41341,57 грн, яку позивач і просить стягнути (а.с. 2-3). В судове засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи було повідомлено згідно правил ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України за згодою позивача, провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення та доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково по наступним обставинам. Так, 06 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNК0RX07110036, про видачу кредиту в сумі 1634,56 грн (а.с. 5-14), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 06.08.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичними особами («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком Договір. У відповідності до вимог ст. ст. 525-527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 19.09.2013 року заборгованість складає 41341 грн. 57 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 134 грн. 60 коп., заборгованість по відсоткам - 13050 грн. 35 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 25535 грн. 22 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф - 1944 грн. 84 коп. (процентна складова). Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками заборгованості (а.с. 4). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній цивільній справі врегульовані нормами Цивільного кодексу України, положеннями кредитного договору. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Як встановлено ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Як встановлено ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Як зазначено ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, та приймаючи до уваги те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме не виконані зобов'язання стосовно погашення кредиту та сплати процентів за його користування, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором є доведеними. Однак, вимоги позивача, в частині стягнення пені, підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України при порушенні зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата пені. Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею у Кодексі визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Заявлений до стягнення розмір пені - 25535,22 грн. не відповідає сумі неповернутого кредиту та відсотків, оскільки співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій, і наслідки порушення зобов'язань не є співрозмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст.3 ЦК України, суд дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 15806,35 грн. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNК0RX07110036 від 06.11.2006 року, у розмірі 31612 грн. 70 коп., з яких: 134 грн. 60 коп., заборгованість по відсоткам - 13050 грн. 35 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15806 грн. 35 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), штраф - 1944 грн. 84 коп. (процентна складова). Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» у розмірі 316 грн. 13 коп. На підставі вкладеного та

Outcome: partial