Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПП «Топаз ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В позові вказує, що з 08 червня 2011 р. працював оператором АЗС на підприємстві відповідача. 18 червня 2013 року позивач був звільнений за згодою сторін. В день звільнення відповідач не провів з ним розрахунок, а саме не виплатив заборгованість із заробітної плати в сумі 6 356 грн. 27 коп. Посилаючись на норми ст.ст. 116 та 117, 237-1 КЗпП України просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у сумі 6 356 грн. 27 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19 червня 2013 р. по день винесення рішення по суті та 1 000 грн. моральної шкоди, оскільки він поніс моральні страждання, внаслідок того, що був поставлений відповідачем у скрутне матеріальне становище, був змушений позичати кошти, щоб прогодувати себе і свою сім'ю, переживав та страждав з цього приводу. В судове засідання позивач не з’явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, не зважаючи на неодноразові повідомлення про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з’явився, витребувані судом документи не надав, як і заперечень на позов та доказів на спростування позовних вимог, тому суд вважає можливим слухати справу без його участі, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5). Відповідач мав перед позивачем на день звільнення заборгованість із заробітної плати в сумі 6 356 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунковим листком за червень місяць 2013 р. (а.с. 6), і доказів сплати вказаної заборгованості суду не надав, тому вимога позивача про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Як встановлено, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив в день звільнення всіх належних йому сум. Оскільки відповідачем всупереч вимогам суду не надано довідки про середньоденний заробіток позивача, суд обраховує його виходячи з наявних в справі доказів, а саме даних Пенсійного фонду України ( а.с. 8) Як вбачається з розрахунку позивача для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач, зазначаючи, що для обчислення взято заробітну плату за квітень-травень 2013 року, помилково взяв для розрахунку березень і квітень 2013 року, що не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», тому суд проводить розрахунок з належних місяців. Заробітна плата позивача за квітень 2013 року становить 1 269,78 грн., за травень 2013 року – 1 692,37 грн. (а.с. 8). Кількість робочих днів у квітні 2013 р. – 22, у травні 2013 р. – 19. Отже середньоденний заробіток позивача становить 72 грн. 25 коп. : (1269,78 + 1 692,37) : 41 . Відповідно до п 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми , суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Виходячи з середньоденного заробітку позивача у розмірі 72 грн. 25 коп. та 130 робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 19.06.2013 р. по 19.12.2013 р., на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9 392 грн. 50 коп. (72,25 х 130 = 9 392,5). Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідач порушив трудові права позивача, що в будь-якому випадку викликає моральні страждання та потребує додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки особі доводиться враховувати відсутність коштів, які вона законно сподівалась отримати. Виходячи з вищезазначеного, розмір моральної шкоди в сумі 1 000 грн. суд знаходить обґрунтованим та відповідаючим обставинам справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача судові витрати у сумі 157 грн. 48 коп. судового збору за задоволені вимоги по стягненню заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку та 114 грн. 70 коп. за задоволені вимоги про стягнення моральної шкоди, а разом 272 грн.18 коп.

Outcome: approved