Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення з відповідачів на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у сумі 399,60 грн., матеріальну шкоду у сумі 170402,78 грн., моральну шкоду у сумі 170000 грн., а всього 340802,38 грн. Стягнути з відповідачів на користь [PERSON], компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у сумі 316,40 грн., моральну шкоду у сумі 25000 грн., а усього 25316,40 грн. Стягнути з відповідачів на користь [PERSON] компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у сумі 796,50 грн., моральну шкоду у сумі 25000 грн., а всього у сумі 25796,50 грн. Стягнути з відповідачів на користь [PERSON] компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у сумі 26429,05 грн., моральну шкоду у сумі 100000 грн., а всього – 126429,05 грн. Посилаючись на те, що 30 травня 2010 року відповідач без будь-яких правових підстав (незаконно видана з простроченим строком дії довіреність від 28.03.2010 року, посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] від [PERSON], який діяв від ім’я власника автомобіля [PERSON] на підставі довіреності від 27.09.2008 року, виданої приватним нотаріусом [PERSON]В.) керував автомобілем «Субару Форестер», знятим з реєстраційного обліку 24.04.2009 року, власником [PERSON] для реалізації з транзитним номером АК78-17. Так як на час ДТП транзитні номери і довіреність виявились недійсними, відповідач незаконно встановив неіснуючі у базі даних ДАІ номера АВ5302 АІ підлягають утилізації, так як були зняті з автомобіля АЗЛК 408 ще 18.01.2005 року, знято з обліку і ті що належать [PERSON] Враховуючи той факт, що автомобіль не зареєстрований, відповідно він не проходив техобслуговування і водій не оформив обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності, цьому позивач не може отримати навіть сплату з цивільного страхування. Приблизно о 17-20 годині 30.05.2010 року відповідач [PERSON] здійснював рух по вул. Ленінградській м. Слов’янськ з боку м. Краматорська у напрямку центру міста Слов’янськ. У той же час по зустрічному руху зі своєї полоси у напрямку м. Краматорська здійснював рух автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві особистої власності, з пасажирами, тобто іншими позивачами. При русі на дільниці дороги у районі будинку №143 відповідач проявив злочину самовпевненість, на технічно несправному автомобілі зі 100% зносом усіх чотирьох покришок, входячи у поворот на великій швидкості, натягнув ручне гальмо, тим самим заблокувавши заднє колесо у повнопривідному автомобілі [PERSON] порушивши вимоги п.п.1.5., 2.3, б), 12.1 ПДР України, які почали діяти з 01.01.2002 року, втратив контроль над керуванням свого автомобіля, після чого виїхав на полосу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з рухаючим на зустріч автомобілем [PERSON] разом з іншими позивачами – пасажирами. В наслідок ДТП позивачі були госпіталізовані у лікарню з тілесними ушкодженнями різних ступенів тяжкості. З даного приводу була порушена кримінальна справа №81-1741. У відповідності з вироком від 27.07.2011 року Ворошиловського районного суду м. Донецька відповідач [PERSON] свою провину визнав повністю і був визнаний винним за ч.2 ст. 286 КК України, з покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з випробувальним терміном 2 роки, з відшкодуванням позивача, як цивільним позивачам у рамках кримінальної справи матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.09.2011 року даний вирок Ворошиловського районного суду м. Донецька був скасований і відповідач [PERSON] був звільнений від покарання на підставі п. «в» статтями 1, 6 ЗУ «Про амністію у 2011 році» від 06.07.2011 року. Даною ухвалою Апеляційний суд не спростував провину відповідача, а отже провина відповідача є доказаною. У зв’язку з тим, що ЗУ «Про амністію» не передбачає часткового звільнення від покарання, у тому числі і відшкодування матеріальної та моральної шкоди, цьому позивачі мають право звернутися за поновленням свого порушеного права у рамках цивільного судочинства. Відповідачі добровільних засобів для відшкодування шкоди позивачам не приймають. [PERSON] придбав медичні препарати на суму 233 грн. також після ДТП позивач півроку лікував своє здоров’я , після чого у вересні 2010 року отримав 3 групу інвалідності. [PERSON] придбала медичні препарати на суму 33,75 грн. Після перенесених стресів під час ДТП і після походжень з ціллю доказати невинність позивача у ДТП, а також перенесених хвилювань у судах, [PERSON] отримала на фоні стресів і неврозів гіпертонічну хворобу другого ступеню, практично живе у лікарні, щоденно приймає ліки. [PERSON] придбав медичні препарати на суму 132,85 грн. В наслідок неправомірних дій відповідача пошкоджений автомобіль, який належить [PERSON], розмір матеріальної шкоди складає 149780 грн. Також у експертизі вказано, що у ході виконання ремонтних робіт можуть бути виявлені додаткові скриті дефекти, що може суттєво збільшити витрати на ремонт. Вартість додаткових витрат складає 13818,10 грн. За проведення вказаної експертизи [PERSON] було сплачено грошові кошти у розмірі 486,78 грн. Послуги з доставки автомобіля з місця ДТП на автостоянку у м. Слов’янську, послуги з автостоянки автомобіля та послуги по його перевезенню склали 1318 грн. Вартість юридичних послуг представника потерпілих при розгляді кримінальної справи склало – 5000 грн. Таким чином матеріальна шкода спричинена [PERSON] склала 170402,78 грн. протягом довгого часу позивачі відчували гостру фізичну біль, викликану спричиненими тілесними ушкодженнями. Позивачі перенесли тяжкі душевні страждання у зв’язку з травмами, спричиненими їм, хвилюваннями з приводу можливих подальших ускладнень здоров’я, хвилювання і боязні втрати близьких. Психологічна обстановка у сім’ї становилась не виносимою у зв’язку з тим що не зупинявся біль, сльози, хвилювання і постійні переживання. В наслідок отримання травм погіршився загальний стан здоров’я, який висловлювався у гострому головному болі, болі при зміні погодних умов, перепади атмосферного здоров’я, при втомі, нервових та фізичних загрузках. У зв’язку з причиненими травмами, виникло необхідне медичне обмеження у вигляді заборони заняттям спорту, прийняття гарячих ванн, сонячних ванн, знаходження у приміщені з високою температурою, вживання гарячих напої, чаю та кофе на протязі довгого часу. Моральну шкоду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оцінюють у суму 170000 грн. Також [PERSON] були завдані витрати на лікування у сумі 316,40 грн. Протягом довгого часу позивач почувала гостру фізичну біль, яка була викликана спричиненням тілесних пошкоджень. Позивач перенесла тяжкі душевні хвилювання у зв’язку з травмами, спричиненими їй, хвилюванням з приводу можливих подальших ускладнень здоров’я, хвилювання та страх. В наслідок отримання травм погіршився загальний стан здоров’я, який висловлювався у гострому головному болі, болі при зміні погодних умов, перепади атмосферного здоров’я, при втомі, нервових та фізичних загрузках. У зв’язку з причиненими травмами, виникло необхідне медичне обмеження у вигляді заборони заняттям спорту, прийняття гарячих ванн, сонячних ванн, знаходження у приміщені з високою температурою, вживання гарячих напої, чаю та кофе на протязі довгого часу, також у неї появилась бессоніца, психологічний страхи, негативні сновидіння, від яких вона прокидалася ночами і не могла заснути, у неї з'явилася боязнь пересування в автомобільному транспорті, боязнь звуків биткого скла, несподіваного бавовни, скрип і вереск гальм проїжджаючих повз автомобілів, металевого стуку, моральну шкоду вона оцінила у сумі 25000 грн. [PERSON] була спричинена матеріальна шкода на суму 796,50 грн. та моральна шкода на суму 25000 грн., яка полягає у тяжкому душевному стражданні у зв’язку з травмами, спричиненими їй, хвилюваннями з приводу можливих подальших ускладнень здоров’я, хвилювання і боязні втрати близьких. Психологічна обстановка у сім’ї становилась не виносимою у зв’язку з тим що не зупинявся біль, сльози, хвилювання і постійні переживання. В наслідок отримання травм погіршився загальний стан здоров’я, який висловлювався у гострому головному болі, болі при зміні погодних умов, перепади атмосферного здоров’я, при втомі, нервових та фізичних загрузках. У зв’язку з причиненими травмами, виникло необхідне медичне обмеження у вигляді заборони заняттям спорту, прийняття гарячих ванн, сонячних ванн, знаходження у приміщені з високою температурою, вживання гарячих напої, чаю та кофе на протязі довгого часу. В наслідок ДТП [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду, яка склалась у сумі 26429,05 грн. та моральна шкода у сумі 100000 грн., моральна шкода її виражається у тому, що і у попередніх позивачів. Просять позов задовольнити повністю. 08 листопада 2013 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] спричинену матеріальну шкоду в сумі 170635,78 грн. та моральну шкоду 100000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 33,75 грн. та моральну шкоду в сумі 40000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 132,85 грн. та моральну шкоду в сумі 30000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 316,40 грн. та моральну шкоду в сумі 25000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 796,50 грн. та моральну шкоду у сумі 25000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 38429,05 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. На підставі вищевикладеного просять їх позов задовольнити. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явились були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, надали до суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому враховуючи, що позивачі та їх представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об’єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено, що 27 липня 2011 року вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька [PERSON] був визнаний винним за статтею 286 частиною 2 КК України та підвергнутий покаранню у вигляді 3 років позбавлення волі та підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання на 2 роки випробувального строку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 166499,78 грн. та моральну шкоду у сумі 10 тис. грн.., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 33,75 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 316,40 грн. і моральну шкоду у сумі 10 тис. грн.., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 796,50 грн. і моральну шкоду у сумі 10 тис. грн.., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 132,85 грн. і моральну шкоду у сумі 10 тис. грн.., [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 11429,05 грн. та моральну шкоду у сумі 25 тис. грн. (а.с.22-29). 27 вересня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області (а.с.30-32) апеляція засудженого [PERSON] задоволена. Апеляції прокурора, потерпілих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишити без задоволення. Вирок Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27 липня 2011 року відносно [PERSON] скасовано, а провадження по справі закрито. [PERSON] на підставі п. «в» ст. 1, 6 ЗУ від 08 липня 2011 року «Про амністію в 2011 році» від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.2 КК України звільнено. Згідно копії довіреності від 28.03.2010 року (а.с.35-36) [PERSON] діє від імені [PERSON] за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 27.09.2008 року за р.№6621, згідно усного безоплатного договору, цією довіреністю уповноважив [PERSON] розпоряджатись від імені власника, в тому числі, продати за ціну та на умовах та на свій розсуд, обміняти, заставляти в забезпечення зобов’язань власника, здавати оренду, позичку, зняти з обліку та зареєструвати в органах ДАІ, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати, належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: ЯАВ №001149, виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 27.05.2003 року, знятим з обліку для продажу в межах України МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 24.04.2009 року, автомобіль марки SUBARU FORESTER, 2003 року випуску, двигун №. Відповідно до копії висновку експертного дослідження №20 від 11.08.2010 року (а.с.37-44) величина матеріальної шкоди, спричиненої власнику [PERSON], в наслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] складає 149480 грн. З копії рахунку-наряду №21371/01 від 10.02.2011 року (а.с.46-49) вбачається, що позивач [PERSON] витратив на запасні частини і видаткові матеріали 1890 грн., з урахуванням ПДВ 315 грн., №281 від 09 лютого 2011 року – 11678,10 грн., у тому числі ПДВ 1946,35 грн. Згідно копії акту №12 від 01 березня 2011 року (а.с.50) прийому-передачі послуг СПД ФО [PERSON] передав, а [PERSON] отримав номерний знак для ТЗ у вигляді, обсязі та на умовах за попередньою домовленістю від 26 лютого 2011 року за що сплатив 250 грн. Відповідно до копії чеків на придбання ліків для [PERSON] були витрачені наступні кошти: 06.06.2010 року – 47 грн. та 09.06.2010 року – 186 грн. (а.с.53-54), [PERSON] 31.05.2010 року – 33,78 грн., [PERSON] 01.06.2010 року – 07 грн., 14.06.2010 року – 13,75 грн., 04.06.2010 року – 38,50 грн., 12,85 грн., 02.06.2010 року – 60,75 грн. (а.с.55-66), [PERSON] – 06 червня 2010 року – 229,50 грн., 25.06.2010 року -166 грн., 10.06.2010 року – 31,78 грн., 10.06.2010 року – 16 грн., 31.05.2010 року – 75 грн., 20,50 грн., 04.06.2010 року – 12,75 грн., 31.05.2010 року – 29 грн. та 40,60 грн., 02.06.2010 року - 87,70 грн. та 87,70 грн., на загальну суму 796,53 грн. Згідно копії квитанції від 25 липня 2010 року (а.с.67) за послуги автостоянки було сплачено 568 грн., також 25 липня 2010 року за транспортування автомобіля було сплачено 600 грн., відповідно до рахунку та акту виконаних робіт, та відповідно до копії квитанції від 25 липня 2010 року за №655423 позивачами було ще сплачено 150 грн. (а.с.70-71, 72-73). З копії квитанції від 11 серпня 2010 року (а.с.74) вбачається, що позивач [PERSON] сплатив за проведення експертизи 486,78 грн. Відповідно до копії договору про надання адвокатських послуг від 10 липня 2010 року (а.с.75-77) [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір про те, що [PERSON] зобов’язується виконати по завданню [PERSON], а [PERSON] зобов’язується прийняти та сплатити адвокатські послуги (надання правової допомоги по справі з приводу ДТП на проміжку траси «Слов’янськ-Краматорськ», яка трапилась 30.05.2010 року). Загальна вартість робіт складає 5000 грн., сплату коштів підтверджує копія квитанції на суму 5000 грн. від 02.03.2011 року. Згідно копії довідок з лікарні РФ м. Орська позивач [PERSON] після ДТП знаходилась на лікуванні у зв’язку з тяжкими наслідками ЧМТ і операції на головному мозку (а.с.96-101). Згідно ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, що йому заподіяні в результаті порушення її цивільного права. Збитками є витрати, що особа понесла в зв'язку з знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, що вона повинна, понести для відновлення порушеного права. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов’язана відшкодовувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого Відповідно до ст. 1188 ч.1 шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання. Відповідно до ст. 1188 ч.1 шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідальність за завдану позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду повинен нести відповідач [PERSON], як особа, яка керувала транспортним засобом, оскільки його вина повністю знайшла підтвердження в судовому засіданні, крім того встановлена вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27 липня 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2011 року, а тому позовні вимоги, щодо стягнення матеріальної шкоди на користь позивача [PERSON] в сумі 170635,78 грн., [PERSON] – 33,75 грн., [PERSON] – 132,85 грн., [PERSON] – 316,40 грн., [PERSON] – 796,50 грн., [PERSON] – 38429,05 грн. підлягають задоволенню, оскільки вказані суми підтверджені вищенаведеними письмовими доказами. Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину душевних страждань позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ступеня вини в заподіянні шкоди, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, ті обставини, що з моменту скоєння ДТП позивачам не відшкодована спричинена матеріальна шкоду, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачів щодо стягнення моральної шкоди частково, стягнувши на користь [PERSON] 7000 грн., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] – 5000 грн., [PERSON] – 7000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial