Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

20.08.2013 року позивач звернулася в суд з позовом до ПрАТ «СК «Здорово» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки належної виплати від дня звільнення по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 09.03.2010 року працювала на посаді заступника директора центру обслуговування клієнтів №3 у м. Києві АТ «СК «Здорово», а з 01.10.2012 року була переведена на посаду директора цього ж центру. 29.04.2013 року була звільнена з роботи за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. На момент її звільнення відповідачем не було проведено розрахунку належних їй виплат, оскільки за товариством рахувався борг по заробітній платі з березня місяця, який станом на 29.04.2013 року складав 6 759, 06 грн.. На виконання судового наказу, що був виданий Голосіївським районним судом м. Києва за її ж заявою про стягнення заробітної плати відповідач 16.07.2013 року було виплачено належну їй заробітну плату на момент її ж звільнення. У зв»язку з порушенням строків проведення розрахунку при звільненні, просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки проведення розрахунку при звільненні, а також з підстав порушення строків виплати заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні відшкодувати моральну шкоду грошовою компенсацією у розмірі 5 000, 00 грн.. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, просила стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати розрахунку при звільненні за період з 29.04. по 16.07.2013 року з розрахунку, що середньоденний її заробіток у відповідача складав 183, 45 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, що була завдана відповідачем у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні. Представник відповідача заперечував з приводу заявлених позивачем вимог, посилаючись на те, що затримка розрахунку при звільненні позивача мала місце у зв'язку з фінансовими труднощами товариства. Однак у подальшому товариство провело належні позивачу виплати у добровільному порядку. Крім того стверджував, що позивач визначила середньоденний розмір її заробітної плати за даними довідки, що була видана для розрахунку виплат на випадок безробіття. Проте, бухгалтерією ПрАТ «СК «Здорово» проведено розрахунок середньоденної заробітної плати позивача, який становить розмір - 171,04 грн., однак за браком часу зазначену довідку не може надати суду завірену товариством. Позивач не заперечила проти того, що при проведенні розрахунку належної їй компенсації за затримку розрахунку при звільненні судом буде прийнято до уваги середньоденний розмір її заробітної плати у відповідача в сумі - 171,04 грн.. Заслухавши думку осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 09.03.2010 року перебувала у трудових відносинах із позивачем, а 29.04.2013 року була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 6-9). За даними довідки ПрАТ «СК «Здорово», виданої 27.05.2013 року за №162-003/13 останнє заборгувало [PERSON] заробітну плату та суму розрахункових коштів (з податками) при звільненні у загальному розмірі 6 759, 06 грн., з яких заробітна плата за квітень становить 5 526, 82 грн., сума розрахункових коштів при звільненні становить 1 232, 24 грн. (а.с.10). 15.07.2013 року ПрАТ «СК «Здорово» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» 5 510, 68 грн., що складають належний до виплати розрахунок при звільненні з урахуванням утриманих податків. (а.с.12). За правилами ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плати виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми можуть бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Наразі, не проведений ПрАТ «СК «Здорово» розрахунок належних [PERSON] виплат на момент її звільнення, що мало місце 29.04.2013 року є грубим порушенням законодавства про працю з боку ПрАТ «СК «Здорово», а тому заявлені позовні вимоги в частині компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 115 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Час затримки виплати [PERSON] розрахунку при звільненні з 29.04. по 15.07. 2013 року складає 48 робочих днів. Отже, з підстав затримки розрахунку при звільненні, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача середній заробіток за час з 30.04. по 15.07.2013 року, що за проведеним судовим розрахунком складає 8 379, 00 грн. (171,04 х 48 = 8 379, 00). Що ж стосується позовних вимог [PERSON] у частині відшкодування моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач просила відшкодувати таку шкоду з підстав порушення відповідачем строків виплати заробітної плати за час перебування з останнім у трудових відносинах, а також порушення строків виплати розрахунку при звільненні, що змінило звичайний спосіб її життя та позбавило можливості оздоровити сина, о перебуває на її утриманні. Однак, на підтвердження обставин, зазначених як підстав для відшкодування моральної шкоди позивач не надала суду належних доказів, а тому суд не може прийти до висновку, що мало місце порушення строків виплати заробітної плати позивачу, а також перебування на утриманні останньої сина, якого вона була позбавлена можливості оздоровити влітку 2013 року, отримавши належний розрахунок у зв'язку зі звільненням 15.07.2013 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь держави має сплатити відповідач. На підставі викладеного,

Outcome: partial