Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла 17 березня 1999 року. У встановлений шестимісячний строк спадщину прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Просила встановити факт прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 17 березня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть сері І-КИ № 225232, виданого виконкомом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 18 березня 1999 року. Після смерті [PERSON] у спадщину увійшло наступне майно: житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за адресою с. Маївка, вул. Київська, №34-а, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який належав її на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 1992 року та земельної ділянки для будівництва та обслуговування живого будинку, господарських будівель і споруд на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ДП Дн003390. Так, згідно заповіту від 19 травня 1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чумаківської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за реєстраційним номером №13, [PERSON] заповіла належне її на праві приватної власності квартиру зі всіма господарськими та побутовими спорудами, яка знаходиться в с. Маївка, вул. Київська, 34 [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожній. Враховуючи, що відкриття спадщини відбулось до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, Цивільний кодекс Української PCP 1963 року. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем у відповідності до ст.529 ЦК УРСР 1963 року. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому відповідно до статей 548, 549 ЦК та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 р. N 4 Про практику розгляду судами України справ про спадкування фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому. Довідкою Чумаківської сільської ради №142 від 29.04.1999 року повідомляється, що [PERSON] дійсно проживала спільно з матерю [PERSON], здійснювала догляд та поховання здійснила за власний рахунок. Згідно Наказу від 19 січня 1976 року N 1/5 Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих охорона спадкового майна триває до прийняття спадщини всіма спадкоємцями, а якщо його не прийнято - до закінчення строків, передбачених статтею 549 Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що факт прийняття спадщини на час відкриття спадщини знайшов свого підтвердження і такий факт має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника.

Outcome: approved