Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

в липні 2013 р. [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про поділ спільного майна подружжя, при цьому пояснив наступне. 27.09.2006 р. було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. За час шлюбу подружжям у спільну сумісну власність було придбано згідно Договору купівлі-продажу від 13.07.2011 р. машиномісце загальною площею 15,60 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києві; згідно Договору купівлі-продажу від 13.07.2011 р. машиномісце загальною площею 14,90 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києві; автомобіль марки Mitsubishi, моделі Pajero Sport 3.0, 2008 року випуску, тип ТЗ «легковий універсал», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lancer, 2007 року випуску, тип ТЗ «легковий седан», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER],. реєстраційний номер [NUMBER]. В наступному, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.06.2013р. по справі № 752/6420/13-ц було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. В свою чергу, оскільки неповнолітня дитина від шлюбу [PERSON] залишився проживати із відповідачем, позивач просив суд розділити вищезазначене майно між подружжя наступним чином: визнати за позивачем право власності на автомобіль марки Mitsubishi, моделі Pajero Sport 3.0, 2008 року випуску, тип ТЗ «легковий універсал», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за відповідачем право власності на машиномісце загальною площею 15,60 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києв, машиномісце загальною площею 14,90 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києві, а також автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lancer, 2007 року випуску, тип ТЗ «легковий седан», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER],. реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити Відповідач та її представник позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Врахувавши надані сторонами пояснення, з'ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.06.2013р. по справі № 752/6420/13-ц встановлено, що 27.09.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, про що було складено актовий запис № 2677. При цьому, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.06.2013р. по справі № 752/6420/13-ц розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ГПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що під час шлюбу зі відповідачем позивачем було придбано згідно Договору купівлі-продажу від 13.07.2011 р. машиномісце загальною площею 15,60 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києві; згідно Договору купівлі-продажу від 13.07.2011 р. машиномісце загальною площею 14,90 кв.м. в підземному паркінгу, гараж [ADDRESS] в м. Києві, а також зареєстровано право власності позивача на вищезазначені машиномісця у Київському бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна. Крім того, під час шлюбу із відповідачем було зареєстровано за позивачем згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки Mitsubishi, моделі Pajero Sport 3.0, 2008 року випуску, тип ТЗ «легковий універсал», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Разом з цим, під час шлюбу із позивачем було зареєстровано за відповідачем згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], яке в наступному змінено на Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lancer, 2007 року випуску, тип ТЗ «легковий седан», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER],. реєстраційний номер [NUMBER]. В свою чергу, відповідач у судовому позов визнала. Положеннями ч. 4 ст. 174 ЦПК України унормовано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог щодо порядку поділу майна між позивачем та відповідачем. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Положеннями ч. 1.ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов.

Outcome: approved