Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 15 серпня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач самоусунувся від виконання обовязку щодо виховання та матеріального утримання дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї доньки і ухиляється від виконання своїх обовязків. А тому позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею повноліття. Позивач у попереднє судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги і просить суд у судовому засіданні стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач у попереднє судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст.. 130 ЦПК України, ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав..\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що з 18 червня 2005 року по 15 серпня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та копією заочного рішення про розірвання шлюбу. В суді також встановлено, що дитина знаходиться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання дочки. Спільне подружнє життя між сторонами не склалося, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка не може самостійно утримувати дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved