Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач 29.02.3008 року уклав з банком кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 3000,00 гривень, але не виконує умов договору в зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту станом на 10.10.2012 року в сумі 22020 грн. 90 копійок, тому просив стягнути зазначені суми та судові витрати. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягає на задоволенні позову, пояснила, що це був картковий кредит, при цьому картка не видавалась, останній платіж відповідач зробив в 2008 році. Відповідач до суду не з'явився, причини суду не відомі, хоча його було повідомлено належним чином.Представник позивача згодна на заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ КБ «Приват Банк» не підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 29.02.3008 року уклав з банком кредитний договір № б/н., отримавши 3000 гривень зі сплатою відсотків за кредитом 24% на рік. В заяві про отримання кредиту відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з умовами і правилами надання банківских послуг складають договір, укладений між ним і банком про надання банківских послуг. Відповідно до заяви [PERSON] отримав кредитний ліміт в сумі 3000 гривень, з процентною ставкою 2% в місяць із розрахунку 360 днів в році. В заяві зазначений № карти, дата видачі ПІН коду та інші відомості в такій заяві не зазначені. Дата підписання заяви 29.02.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи- останній платіж відповідачем було зроблено 19.11.2008 року. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідно до умов укладеного договору визначених в заяві позичальника, договір складається з заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг Заявою позичальника не визначені строки погашення кредиту. Суду не надано Пам»ятку Клієнта, яка є невід»ємною часткою договору, також не зазначено дію картки. Згідно умов та правил надання банківських послуг визначено у розділі 2 ч.5- строки та порядок погашення кредиту наведено у Пам'ятці Клієнта. Така Пам»ятка з підписом відповідача стороною банку суду не надана. На запитання суду щодо стягнення основного боргу, пені, штрафу та строку позовної давності на вимоги за кредитним договором, представником позивача пояснено, що так як договір був пролонгований на підставі п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг , тому строк позовної давності не пропущений. З таким твердженням суд не погоджується з наступних підстав - відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послу г- строк дії договору 12 місяців з дня підписання. Відповідно до ст..252 ЦК україни - Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Тому строк дії договору між Банком(позивачем) та відповідачем до 20.02.2009 року включно. Тому пояснення , що такий договір був пролонгований (додатково погоджений, укладений) не ґрунтується на законі та не може бути прийнятий судом. Також з розрахунку , який наданий представником Банку вбачається, що останній платіж відповідач проводив за таким кредитним договором 19.11.2008 року, в березні 2009 року закінчився строк дії договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, позивачем не доведено в судовому засіданні обставин того, що договір від 01.08.2008 року діє на цей час та є пролонгованим( згідно умов). Про існування заборгованості банк знав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «ПриватБанк»до суду не надходило. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Строк позовної давності відраховується з 29.02.2009 року , тобто позивач повинен був звернутись за захистом своїх прав до 29.02.2012 року. Позов подано 28.10.2013 року, тобто пропущений строк звернення до суду. Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». На підставі ст.3,12,13,15,20, 256, 257, 258, 260, 261,267 ЦК України та

Outcome: dismissed