Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] професійного електромеханічного ліцею в інтересах неповнолітнього [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, поновлення права власності, за участю третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на те, що вона 18 жовтня 2006 року уклала з [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність відповідачів по ? частці квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, а відповідачі повинні були відповідно до умов договору здійснювати матеріальне довічне утримання шляхом забезпечення її у сумі 50 грн. щомісячно, а також харчуванням, одягом та необхідною допомогою та доглядом. При цьому, за умовами договору, вона має право у випадку неналежного здійснення відповідачами своїх зобовязань за договором розірвати договір довічного утримання. В порушення вимог договору відповідач [PERSON] з травня 2010 року, а відповідач [PERSON] з березня 2013 року перестали виконувати вимоги договору, не надавали жодної грошової та іншої допомоги (купування речей, продуктів харчування тощо), тому вона просить розірвати даний договір довічного утримання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав обставини, викладені у позовній заяві на підтвердження вимог, просив суд позов задовольнити та розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 жовтня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та поновити право власності [PERSON] на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Згідно письмових пояснень відповідача [PERSON] їй нічого не було відомо про існування договору довічного утримання від 18.10.2006 року, за життя чоловіка він нічого не казав про договір, про необхідність виконувати будь-які обовязки щодо утримання позивачки їй не повідомляли навіть після смерті чоловіка [PERSON] Представник відповідача [PERSON] професійного електромеханічного ліцею [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], у судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила у їх задоволенні відмовити та пояснила, що [PERSON] прописаний [ADDRESS], де прописана мати, яка позбавлена батьківських прав, він має право користування цією кімнатою. Представники третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні вимог відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знає [PERSON], яка мешкає самостійно, але їй надавала допомогу її донька [PERSON], зараз сусіди надають їй допомогу. Онук після смерті батька мешкав з [PERSON]. [PERSON] вона не бачила і вона до [PERSON] не ходить. Син [PERSON] відвідував її рідко. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка [PERSON], бачить її кожного дня. Вона допомагає їй, так як донька мешкає у Рубіжному. [PERSON] помер у 2010 році, але він дуже рідко відвідував [PERSON], та не допомагав їй, [PERSON] вона не знає та не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає в одному будинку зі [PERSON] з 1968 року. Ніхто, окрім доньки [PERSON], їй не допомагав, невістку не бачила жодного разу. Син, [PERSON] іноді приходив, але, як говорила [PERSON], не допомагав, лише просто відвідував. Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідача, представників третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору довічного утримання, посвідченого 18.10.2006 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] у власність, а [PERSON] та [PERSON] отримали у власність по 1/2 частці квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, та мають надавати [PERSON] щомісячно матеріальне довічне забезпечення, а також усі види догляду, які оцінюються сторонами у розмірі 50 грн. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді забезпечення [PERSON] житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом. При цьому [PERSON] має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання від набувачів [PERSON] та [PERSON] матеріального довічного забезпечення та утримання, а також розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачами своїх обовязків, а [PERSON] та [PERSON] повинні у встановлені договором строки та в необхідному обсязі виконувати обовязки за договором. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоровя . Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обовязок перед відчужувачем є солідарним. Згідно ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків , незалежно від його вини, на вимогу набувача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно ст. 757 ЦК України обовязки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання зазначеного договору довічного утримання, посилається на неналежне невиконання його відповідачами, при цьому відповідач [PERSON] дані вимоги позивача визнала, а відповідно до ст.ст. 10, 31 ЦПК України, незважаючи на той факт, що згідно пояснень свідків та відповідача [PERSON], остання виконувала умови договору довічного утримання у відношенні [PERSON], але у суду немає підстав відмовити у задоволенні вимог до відповідача [PERSON] Як видно з договору довічного утримання, він укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Згідно копії актового запису про смерть № 1356, зареєстрованого відділом ДРАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 12.11.2010 року, [PERSON] помер 11.11.2010 року. Його син [PERSON] помер 20.08.2004 року Відповідач [PERSON], [INFO], є неповнолітнім на час розгляду справи, та сином померлого [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 063312, виданого Сєвєродонецькім міським відділом РАЦС 25.03.1997 року, та онуком [PERSON], згідно відповіді Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 678 від 03.10.2013 року перебуває на первинному обліку як дитина, яка позбавлена батьківського піклування та навчається в [PERSON] професійному електромеханічному ліцеї. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Суду не надано будь-яких даних щодо відмови [PERSON] від отримання спадщини після померлого дідуся [PERSON], або відомостей щодо вчинення таких дій від його імені будь-якою іншою особою. Представник [PERSON] професійного електромеханічного ліцею, що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], який є сином померлого [PERSON] та онуком померлого [PERSON], в судовому засіданні посилалась на необхідність захисту прав неповнолітнього, який є спадкоємцем майна померлих батька та діда, оскільки прийняв спадщину, так як не відмовився від неї, тому є власником частки квартири № 7, розташованої в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, отриманою його дідусем у власність за договором довічного утримання. При цьому у судовому засіданні суду не було надано доказів, пояснень свідків тощо, щодо будь-яких дій, спрямованих на належне виконання відповідачами умов за договором довічного утримання з моменту смерті [PERSON], тобто з 11.11.2010 року, що зокрема підтверджено і свідками у судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що є предметом доказування в даній цивільні справі, тобто предметом спору, тому, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем [PERSON], суд вважає, що відповідачі неналежним чином виконували обовязки за договором довічного утримання, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 18 жовтня 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], зареєстрований державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 2239 від 18.10.2006 року, підлягають задоволенню. Також суд зауважує, що згідно ст. 745 ЦК України договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При цьому, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як видно з п. 13 договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори [PERSON] 18.10.2006 року, право власності на квартиру підлягає державній реєстрації згідно ст. 182 ЦК України, тобто право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають держаній реєстрації, а згідно довідки № 01/410 від 18.11.2013 року КП «Сєвєродонецьке БТІ» та інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно № 13128370 від 20.11.2013 року, на час розгляду справи право власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області зареєстровано за [PERSON], тобто, хоча [PERSON] та [PERSON] і уклали договір довічного утримання з [PERSON] та набули права та обовязки щодо його виконання щодо останньої, але не набули права власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, тому і у відповідача [PERSON] не виникло право на спадкування частки наведеної квартири, в звязку з тим, що відповідно до ст.757 ЦК України до [PERSON] та [PERSON] не перейшли права набувачів, при цьому факт прийняття іншої спадщини відповідачами суд не розглядає, так як ці питання поза предметом спору. Оскільки судом встановлено, що договір довічного утримання не було зареєстровано в державному органі і на час розгляду справи право власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області від [PERSON] до будь-кого іншого не перейшло, тому позовні вимоги останньої про поновлення права власності на квартиру № 7, розташовану в будинку № 43 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку Луганської області, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial