Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Представник позивача 30.04.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ ( а. с. 2 - 4 ), посилаючись на те, що власником квартири [ADDRESS] є гр. [PERSON]. На його ім»я відкрито особистий рахунок № [NUMBER]. Проте, гр. [PERSON], за вищевказаною адресою з 16.07.2010 року знятий з реєстраційного обліку та з 21.07.2010 року зареєстрований та постійно проживає на території Кротенківської сільської ради, за адресою : [ADDRESS] Полтавського району. Споживачем природного газу у квартирі [ADDRESS] є гр.[PERSON], яка користується послугами з газопостачання, постійно проживає та зареєстрована за цією адресою. До травня 2011 року, гр. [PERSON] сплачувала частково вартість наданих послуг з газопостачання, проте, після цього періоду припинила проводити оплати взагалі. Відповідно до п. 10 та 11 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою КМУ України № 2246 від 09.12.1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» ( Правила… ), розрахунки населення за надані послуги з газопостачання проводяться за фактично діючими цінами на основі фактичних показників лічильника газу. У разі відсутності газового лічильника плата за послуги з газопостачання розраховуються відповідно до встановлених законодавством норм споживання газу. Відповідно до ст.1 п.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року ( з наступними змінами та доповненнями ), споживачем - є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замови продукцію для власних потреб. Згідно ст.1 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року ( з наступними змінами та доповненнями ), договір це - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем ( виконавцем ) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами ( розрахунковий документ ). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Таким чином, відповідачка є споживачем природного газу та перебуває у правових відносинах з ПАТ «Полтавагаз», але неналежним чином виконує взяті на себе зобов»язання, а саме, не сплачує за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ПАТ «Полтавагаз». Так, відповідно до вимог ст. 29 Постанови КМУ від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження «Правил надання населенню послуг з газопостачання» ( з наступними змінами та доповненнями) споживач природного газу зобов»язаний : укласти договір, пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями; виконувати вимоги «Правил безпеки систем газопостачання» та цих «Правил…», своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно п. 17 «Правил…» розрахунковим періодом для розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Так як, у відповідачки встановлений газовий лічильник, розрахунок здійснювався за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу. Заборгованість за спожитий природний газ у відповідачки виникла з листопада 2010 року, що підтверджується роздруківкою з особистого рахунку споживача. Станом на 01.07.2013 року сума заборгованості становить - 3 396,05 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання його умов не допускається, ст.526 ЦК України законодавчо закріплено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Вимоги ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов»язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску ПАТ «Полтавагаз» виконало належним чином. Зобов»язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст. 526, 714 ЦК України, п. 29 «Правил…», з боку споживача природного газу виконані не належним чином. Відповідно до ст.26 Закону Українеи «Про житлово-комунальні послуги» законодавчо визначено, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору. Згідно ст. 96 п. З ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо : заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Відповідно до ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Оскільки, судовий наказ виданий Полтавським районним судом Полтавської області скасовано, тому ПАТ «Полтавагаз» змушено звернутися до суду в позовному провадженні. Відповідно до ст. 99 ч. 2 ЦПК України, визначено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред»явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. ПАТ «Полтавагаз при зверненні до суду при подачі судового наказу було сплачено суму судового збору - 114,70 грн., таким чином доплата становить - 114,70 грн. Прохав стягнути з [PERSON] на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» 3 396,05 грн. - основного боргу та судові витрати в розмірі - 229,40 грн. У;хвалою суду від 05.12.2013 року за клопотанням відповідачки залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] ( а. с. 51 ). В зв»язку з цим представник позивача 09.12.2013 року надав суду уточнену позовну заяву ( а. с. 55 - 57 ), посилаючись на те, що власником квартири [ADDRESS] є гр. [PERSON]. На його ім»я відкрито особистий рахунок № [NUMBER]. Проте, гр. [PERSON] за вищевказаною адресою з 16.07.2010 року знятий з реєстраційного обліку та з 21.07.2010 року зареєстрований на території Кротенківської сільської ради, за адресою : [ADDRESS] Полтавського району. Згідно ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Споживачем природного газу у квартирі [ADDRESS] Полтавського району є гр.[PERSON], яка користується послугами з газопостачання, постійно проживає та зареєстрована за цією адресою. До травня 2011 року, гр. [PERSON] сплачувала частково вартість наданих послуг з газопостачання, проте, після цього періоду припинила проводити оплати взагалі. Відповідно до п. 10 та 11 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою КМУ України № 2246 від 09.12.1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», розрахунки населення за надані послуги з газопостачання проводяться за фактично діючими цінами на основі фактичних показників лічильника газу. У разі відсутності газового лічильника плата за послуги з газопостачання розраховуються відповідно до встановлених законодавством норм споживання газу. Відповідно до ст.1 п.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року ( з наступними змінами та доповненнями ), споживачем - є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для власних потреб. Згідно ст.1 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року ( з наступними змінами та доповненнями ), договір це - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем ( виконавцем ) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами ( розрахунковий документ ). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Таким чином, відповідачі є споживачами природного газу та перебувають у правових відносинах з ПАТ «Полтавагаз», але неналежним чином виконують взяті на себе зобов»язакня, а саме не сплачують за надані послуги з газопостачання, чим порушують права ПАТ «Полтавагаз». Так, відповідно до вимог ст. 29 Постанови КМУ від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» ( з наступними змінами та доповненнями ), споживач природного газу зобов»язаний: укласти договір, пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями, виконувати вимоги «Правил безпеки систем газопостачання» та цих «Правил…», своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно п. 17 «Правил…» розрахунковим періодом для розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Так як, у відповідачів встановлений газовий лічильник, розрахунок здійснювався за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу. Заборгованість за спожитий природний газ у відповідачів виникла з листопада 2010 року, що підтверджується роздруківкою з особистого рахунку споживача. Станом на 01.11.2013 року на показники лічильника 25 299 м.куб. сума заборгованості становить - 2 579,51 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, ст.526 ЦПК України законодавчо закріплено, що зобов»язання має шконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, вимоги ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Свої зобов»зання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску ПАТ «Полтавагаз» виконало належним чином. Зобов»язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст. 526, 714 ЦК України, п. 29 «Правил…», боку споживача природного газу виконані не належним чином. Відповідно до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавчо визначено, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору. Згідно ст. 96 п. З ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Відповідно до ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Оскільки, судовий наказ виданий Полтавським районним судом Полтавської області скасовано, тому ПАТ «Полтавагаз» змушено звернутися до суду в позовному провадженні. Відповідно до ст. 99 ч. 2 ЦПК України, визначено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред»явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. ПАТ «Полтавагаз при зверненні до суду при подачі судового наказу було сплачено суму судового збору - 114,70 грн., таким чином доплата становить - 114,70 грн. Прохали стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» 2 579,51 грн. - основного боргу та судові витрати в розмірі - 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача - Заліпа Н.Ю. ( а. с. 29 ) уточнений позов та проведену звірку по сумі боргу підтримала із вказаних в ньому підстав. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] ( а. с. 38 ) уточнений позов та звірку по сумі боргу визнала, надавши суду копію посвідчення відповідачки по інвалідності, вказавши, що судовий збір не підлягає стягненню з неї. Відповідач [PERSON] уточнений позов визнав в частині понесення ним лише судового збору, так як він там не проживає і не користується газом та одночасно не заперечував, що він є власником даного житла. Судом встановлено обставини, на які представник позивача послався в позові та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 12, 18 - 23, 46 - 49, 58 - 65. Відповідачка [PERSON] є інвалідом 2 групи. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає солідарному стягненню із відповідачів сума основного боргу, а судові витрати тільки із відповідача [PERSON], так як інша відповідачка по закону звільнена від його сплати згідно ст. 88 ЦПК України та ст. 322, 629, 714, 1190 ЦК України, так як власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом та договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Outcome: partial