Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до бувшого чоловіка - [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до повноліття. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі та мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Вона з дитиною проживає окремо від бувшого чоловіка, останній не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина. Просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача в місяць, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити з викладених підстав, стягувати аліменти в розмірі 1/3 від доходу відповідача в місяць до повноліття сина [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо сплати аліментів на сина [PERSON] визнав повністю та пояснив, що згідний сплачувати на утримання дитини 1/3 частини свого доходу щомісячно. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого [PERSON], [INFO] стверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 222 відділу РАЦСу Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним та офіційно працює, однак не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка, працездатна, працює, однак її дохід є недостатнім для утримання спільної з відповідачем дитини. Виходячи з того, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Таким чином, враховуючи викладені обставини, а саме: матеріальне становище сторін, вимоги позивачки та доводи відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання сина, аліменти в розмірі 1/3 частин заробітку щомісячно, починаючи з 10.12.2013 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст.ст. 81 та 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved