Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що між нею та відповідачем була досягнута домовленість, у відповідності з якою вона придбає у останнього 1/2 частку домоволодіння [ADDRESS]. Для реалізації цього наміру 11.04.2013 року між ними був підписаний договір завдатку, у відповідності з яким відповідач отримав від неї грошову суму у розмірі 1000 доларів США, та була встановлена дата нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, яку вони визначили не пізніше 11 травня 2013 року. У подальшому, в рахунок наступної суми покупки, нею було передано відповідачу грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. З незалежних від відповідача причин договір купівлі-продажу посвідчений не був, але в рахунок наступної покупки вона ще передала відповідачу грошову суму у розмірі 6500 доларів США, що також підтверджується його розпискою від 17.06.2013 року. Всього за період з травня по червень включно нею була передана відповідачу грошова сума у розмірі 10000 доларів США, що на той період було еквівалентно сумі 81500 грн., що також підтверджується договором позики від 18.07.2013 року, зі строком повернення до 31.10.2013 року. На теперішній час відповідач на її телефонні дзвінки не відповідає, внаслідок чого вона вважає, що він втратив інтерес по відчуженню свого майна, тому повинен повернути їй всі грошові кошти, передані йому за наступну покупку належної йому 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS]. Враховуючи те, що сума за договором позики від 18.07.2013 року ними обумовлена у розмірі 81500 грн., то саме цю суму він повинен їй повернути, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належно, причин неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики, та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи без достатніх правових підстав або коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб або наслідком події. Судом встановлено, що сторони досягли домовленості, у відповідності з якою позивач [PERSON] вирішила придбати у відповідача [PERSON] 1/2 частку домоволодіння [ADDRESS]. Для реалізації цього наміру 11.04.2013 року між сторонами був підписаний договір завдатку, у відповідності з яким відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 1000 доларів США (а.с.33). У подальшому, в рахунок наступної суми покупки, позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою від 17.05.2013 року (а.с.36). 17.06.2013 року позивач передала відповідачу грошову суму у розмірі 6500 доларів США (а.с.35). 18.07.2013 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності з яким відповідач отримав в борг від позивача грошову суму в розмірі 10000 доларів США, що на день укладення договору становить 81500 грн., зі строком повернення до 31.10.2013 року (а.с.34). На теперішній час договір купівлі-продажу 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS], в рахунок якого позивач передала відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 10000 доларів США, між сторонами не укладено, кошти позивачу не повернено. Відповідачем не надано суду доказів щодо виконання взятих на себе зобов'язань, або щодо спростування позовних вимог. Отже, відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти, факт отримання яких підтверджується договором позики від 18.07.2013 року. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу за договором позики є правомірними, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved