Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розподіл спільного майна подружжя, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за його частку у спільному майні подружжя в розмірі 8000 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частки боргових зобов'язань в розмірі 143 500 (сто сорок три тисячі п'ятсот) грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1515,00 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] компенсації за його частку у спільному майні в розмірі 8000 грн. залишити без розгляду, врешті частин позовних вимог підтримав позовні вимоги. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з’явились. Про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі зареєстрованому 25.04.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 226. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 06.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. У період шлюбу сторони по справі придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м.Херсон, вул. Лісна 21, про що свідчить договір купівлі-продажу від 18.10.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстр. номером № 2992. З пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що кошти на придбання житлового будинку надала їхньому подружжю мати позивача у розмірі 287000 грн., про що [PERSON] склав особисту розписку, про зобов'язання повернути дані кошти, що також підтверджується рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 24.01.2013 року. Так, згідно вищезгаданого рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.01.2013 року, яке набрало законної сили 05.02.2013 року, та міститься в матеріалах справи, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 287000 грн. в якості заборгованості за розпискою та 2870 грн. витрат на судові витрати. Щодо виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.12.2013 року ВП № 41273012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 287000,00 грн. та відповідно до постанови ВП № 14272858 від 20.12.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат у розмірі 2870,00 грн. У частині 23 постанови від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбанні чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що судом установлено, що за кошти одержані позивачем за укладеним в період шлюбу договором позики з [PERSON] було придбано житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя (право власності зареєстровано на обох сторін по справі), то за таких обставин суд вважає, що договір позики створив обов’язки для [PERSON], щодо повернення кредиту . Оскільки борг у розмірі 287000 грн. підлягає поділу між подружжям, то 1/2 частина його складає: 287000:2 = 143500 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1515,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved