Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Полтавського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] у частині зобов'язання [PERSON] добровільно укласти із [PERSON] договір безоплатного земельного сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до [ADDRESS]. Посилалась на те, що їй належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач є власником суміжного домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. З приводу користування земельною ділянкою, яка відмежовує домоволодіння сторін судом розглядався спір, який завершився укладенням 26 квітня 2012 року мирової угоди. Вважає, що умови мирової угоди щодо укладення з [PERSON] договору сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до [ADDRESS] не відповідає її правам та інтересам. Розташування вигрібної ями біля будинку, завдає руйнування останнього, про що вона не знала на час укладення мирової угоди, а дізналась восени 2012 року. Також в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [PERSON] не виконав зобов'язання за мировою угодою та не надав згоду на розробку технічної документації із землеустрою та не погодив межу її земельної ділянки шляхом підписання акту погодження меж. Зі своєї сторони вона виконала свої зобов'язання у частині сплати коштів за будівництво колодязя. Ухилення [PERSON] від виконання взятого зобов'язання має істотній характер, оскільки унеможливлює приватизацію нею земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні. До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 17 грудня 1974 року від свого батька він отримав у власність домоволодіння по [ADDRESS]. У 1983 році на земельній ділянці, якою користувалась його мати, за домовленістю з останньою ним була побудована зливна яма, якою він користується до цього часу. У 1991 році його сестрі [PERSON] батьки подарували будинок із господарськими спорудами поряд з його домоволодінням. Зазначив, що в порушення будівельних норм та правил його сестра побудувала на межі земельних ділянок сарай без відповідних погоджень та дозволів. В даний час вона чинить перешкоди в користуванні його земельною ділянкою. Він не має можливості користуватись зливною ямою та у нього немає виходу на вул.Перемоги, незважаючи на те, що його домоволодіння розташовано по [ADDRESS]. З метою вирішення спору, між ними 26 квітня 2012 року укладена мирова угода, яка була затверджена судом. В подальшому [PERSON] відмовляється виконувати мирову угоду в частині укладення договору сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до вул.Перемоги. Враховуючи вказане, просив зобов'язати [PERSON] до виконання мирової угоди від 26 квітня 2012 року в частині укладення договору на встановлення безоплатного сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до [ADDRESS] по земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] і знаходиться в користування [PERSON] Ухвалою Полтавського районного суду від 06 лютого 2013 року вказані позовні заяви об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а позов до неї не визнала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник [PERSON] [PERSON] вважала, що мирова угода в тій частині, в якій просить її розірвати позивач, повинна бути розірвана оскільки [PERSON] не надав згоду на розробку технічної документації із землеустрою та не погодив межу земельної ділянки [PERSON], чим істотно порушив умови угоди. До того ж вважала, що питання щодо укладення договору сервітуту повинне вирішуватись добровільно за згодою обох сторін. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов оскільки вважала, що одностороння відмова від виконання мирової угоди не допустима. Представник третьої особи Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Лепейко Л.І. вважала, що оскільки сторони уклали мирову угоду, вона повинна ними виконуватись, а тому позов щодо розірвання мирової угоди в частині вважала таким що не підлягає задоволенню, а позовні вимоги стосовно зобов'язання до укладення мирової угоди підлягають задоволенню. Представник третьої особи - відділу Держкомзему України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 29 червня 1991 року [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.27, 28). Відповідно договору дарування від 17 грудня 1974 року [PERSON] є власником сумісного домоволодіння по [ADDRESS] Полтавської області (а.с.54). З приводу відмови [PERSON] у наданні [PERSON] згоди на виготовлення технічної документації та відмови від підпису в акті встановлення меж, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту, визнання права власності на майно, судом розглядався спір, який завершився укладенням 26 квітня 2012 року мирової угоди. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2012 року вказана мирова угода була затверджена (а.с.5, 6). Відповідно до ухвали суду (п.5) [PERSON] добровільно погодилась укласти договір на встановлення безоплатного земельного сервітуту на право проходу до вигрібної ями та по [ADDRESS], яка знаходиться на земельній ділянці і перебуває в її користуванні. За вказаною угодою (п.8) [PERSON] добровільно погодився надати письмову згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за [PERSON] та акт встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Згідно ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. У разі недосягнення згоди сторонами, договір може бути розірваний за рішенням суду. Позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено, що після укладення мирової угоди істотно змінились обставини, якими сторони керувались при укладенні мирової угоди. Доводи [PERSON] про те, що вигрібна яма спричиняє руйнування житлового будинку, підтверджень під час розгляду справи не знайшли. До того ж вказані обставини досліджувались під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії та рішенням Полтавського районного суду від 04 червня 2013 року, яким в задоволення позову відмовлено. В рішенні зазаначено, що [PERSON] не доведено наявності обставин, які б свідчили про те, що руйнування будинку знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з розміщенням вигрібної ями. При розгляді даної справи, [PERSON] не надані суду докази, які б спростували зазначене вище. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не виконав умови мирової угоди в частині надання письмової згоди на виготовлення технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за [PERSON] та акт встановлення меж земельної ділянки спростовується тим, що фактично необхідну документацію [PERSON] видано на підставі мирової угоди від 26 квітня 2012 року. Вразі не вирішення вказаного питання [PERSON] вправі була звернутись до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди, що нею не зроблено. Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Зважаючи на те, що суду не було надано належних та допустимих доказів щодо істотної зміни обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та щодо ухилення відповідача за первісним позовом [PERSON] від виконання умов мирової угоди, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про розірвання мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] у частині зобов'язання [PERSON] добровільно укласти із [PERSON] договір безоплатного земельного сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до [ADDRESS] слід відмовити. Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного. Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. В силу п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення, зазначеного у ст.3 цього Закону. Враховуючи, що мирова угода, затверджена судом, припускає добровільне її виконання, а вказаний Закон направлений на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), то у разі невиконання стороною умов такої угоди у добровільному порядку, заінтересована сторона має звернутися до суду з позовом про спонукання виконання мирової угоди в примусовому порядку (ст.16 ЦК України), що стане підставою для вчинення виконавчою службою дій,спрямованих на примусове виконання і відповідатиме вимогам п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі. Мирова угода між сторонами від 26 квітня 2012 року була визнана ухвалою Полтавського районного суду від 26 квітня 2012 року, яка набрала законної сили. Згідно ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. В силу ст.ст.11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.525, 526 ЦК України. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] під час розгляду справи доведено, що [PERSON] ухиляється від виконання мирової угоди, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання до виконання мирової угоди від 26 квітня 2012 року в частині укладення договору на встановлення безоплатного сервітуту на право проходу до вигрібної ями та до вулиці Перемоги в с.Копили Полтавського району Полтавської області по земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться в користуванні [PERSON] слід задовольнити. Також, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнуто понесені ним судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.45). На підставі викладеного, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

Outcome: approved