Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовна заява мотивована тим, що з 18.06.2005 року позивач, [PERSON], перебуває з відповідачем, [PERSON], у шлюбі зареєстрованому Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні позивача по справі - [PERSON]. Посилаючись на те, що батько дитини у добровільному порядку матеріальну допомогу надає нерегулярно, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач і відповідач надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, з 18.06.2005 року позивач, [PERSON], перебуває з відповідачем, [PERSON], у шлюбі зареєстрованому Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №457. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні позивача по справі - [PERSON]. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Відповідно до ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст.183 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином судом встановлено, що позивачка має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з її віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь Держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved