Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир від 06.11.2006 року, договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2007 року та договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 року. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, залучено співвідповідачем [PERSON] та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2009 року за яким [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON]. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що в переведенні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває позовна заява позивача до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Зазначає, що ним з відповідачкою під час спільного проживання були придбані: однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38 кв. м., право власності на яку оформлено на позивачку [PERSON] та однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 29 кв. м., право власності на яку оформлено на позивачку [PERSON] Відповідач [PERSON], завідомо знаючи про наявність в суді позовів умисно, з метою позбавити позивача права власності на частину спільного майна, за договором купівлі - продажу № 2952 від 06 листопада 2006 року продала спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON], та в цей же день за договором купівлі - продажу № 2437 від 06 листопада 2006 року продала спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON]. [PERSON] в свою чергу, за договором купівлі - продажу № 1525 від 02 серпня 2007 року перепродала спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON], а [PERSON] за договором купівлі - продажу № 1509 від 10 жовтня 2007 року перепродав спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON]. [PERSON], знаючи, що у Трускавецькому міському суді перебуває цивільна справа відносно згаданої квартири за договором купівлі - продажу від 09.04.2009 року, продала згадану квартиру [PERSON] Позивач вважає, що відповідач [PERSON] поступила не порядно, знаючи про наявність в Трускавецькому міському суді його позову, умисно, з метою позбавити позивача частки у спільному майні подружжя, продала спірні квартири, а тому позивач змушений звернутись до суду з вищезазначеним позовом. Позивач та його адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила причини своєї неявки, хоча її належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі. Адвокат [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила причини своєї неявки, хоча її належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила причини своєї неявки, хоча її належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила причини своєї неявки, хоча її належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачкою [PERSON] підтримували цивільні шлюбні стосунки з 1990 року по червень 2006 року, проти чого вони в судовому засіданні не заперечували. Під час їхнього сумісного проживання, [PERSON] було придбано: однокімнатну кватиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38 кв. м. та однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 29 кв. м., право власності на які оформлено на позивачку [PERSON], підтвердженням чого є відповідні договори. Ця обставина визнається сторонами, а отже у відповідності ч. 1 до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] без дозволу позивача [PERSON], було продано: згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2006 року, квартиру [ADDRESS], [PERSON] та згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2006 року, квартиру [ADDRESS], [PERSON] Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, як вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що договори, а саме: договір купівлі-продажу від 06.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2952, відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] та договір купівлі-продажу від 06.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2437, відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS], слід визнати недійсними, оскільки відповідач по справі [PERSON] уклала дані договори без необхідного обсягу цивільної дієздатності, а саме: договори укладені без згоди іншого члена подружжя, з метою позбавлення прав позивача на дане майно. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 10.10.2007 року продала квартиру [ADDRESS] [PERSON], підтвердженням чого є договір купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1509. В свою чергу [PERSON] 02.08.2007 року продала спірну квартиру [ADDRESS], [PERSON], підтвердженням чого є договір купівлі-продажу квартири від 02.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1525, яка в подальшому дану спірну квартиру 09.10.2009 року продала [PERSON], підтвердженням чого є договір купівлі-продажу квартири від 09.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №473. Відповідно до абз.2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 норма частини першої статті 216 ЦК ( 435-15 ) не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Оцінюючи зібрані по справі докази, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир від 10.10.2007 року, 02.08.2007 року, 09.10.2009 року, слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо недобросовісності набувачів.

Outcome: dismissed