Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 30 травня 2001 року вона зареєструвала у вказаному будинку [PERSON], [INFO], який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з її дочкою [PERSON]. В 2007 році їхня сім'я розпалася і [PERSON] залишив її домоволодіння і виїхав за невідомою адресою. З того часу [PERSON] відносини з сім'єю не підтримує. На даний час [PERSON] в її будинку не проживає і їй не відомо його місце знаходження. В зв'язку з тим, що в її будинку зареєстрований [PERSON] вона вимушена сплачувати більші комунальні послуги, що завдає збитків її сім'ї. Тому для захисту своїх прав вона змушена звертатися до суду для визнання [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням, так як відповідач не користуються її житлом більше шести місяців, а саме з листопада 2007 року Представник позивача [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, що підтверджується оголошенням про виклик [PERSON] в судове засідання як відповідача, яке опубліковано в газеті «Вінниччина» 20 грудня 2013 року, в судове засідання двічі не з'явився без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що довідкою № 330 від 29 жовтня 2013 року, виданою виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області, в якій вказано, що [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] згідно по господарської книги № 2, номер об'єкта по господарського обліку 0143 (а.с.10). 30 травня 2001 року позивач зареєструвала у вказаному будинку [PERSON], [INFO], який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з її дочкою [PERSON]. Факт реєстрації місця проживання відповідача відділом ГГІРФО Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області по [ADDRESS], підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які проживають у [ADDRESS] (а.с.6-8), а також довідкою № 331 від 29 жовтня 2013 року, виданою виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області (а.с.9). В 2007 році сім'я розпалася і [PERSON] залишив домоволодіння позивача і виїхав за невідомою адресою. З того часу [PERSON] відносини з сім'єю не підтримує. З 20001 року і на даний час [PERSON] в будинку позивача не проживає і місце знаходження його невідоме. В зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований [PERSON], вона вимушена сплачувати більші комунальні послуги, що завдає збитків її сім'ї. Відповідно до ст.. 47 Конституції України від 28 червня 1996 року, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03 квітня 1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вищенаведене свідчить, що відповідач [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS], створює позивачеві [PERSON], яка є власником будинку, розташованого по [ADDRESS], перешкоди та обмеження у користуванні даним жилим приміщенням. А тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved