Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на домоволодіння, посилаючись на те, що восени 2005 року йому, як працівнику ТОВ «Дружба-Казначеївка» стало відомо, що ТОВ «Дружба-Казначеївка» має намір продати домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], яке належить товариству на праві приватної власності, в зв'язку з чим, в листопаді 2005 року він уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Казначеївка» угоду купівлі-продажу належного йому на праві приватної власності домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], при цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даного домоволодіння, зокрема, щодо ціни у розмірі 12 960 гривень, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, оформлення договору в нотаріальній конторі за спільні кошти. На підтвердження укладеної угоди в листопаді 2005 року ним було сплачено ТОВ «Дружба-Казначеївка» грошові кошти в розмірі 1000 гривень та решту грошей він зобов'язувався сплатити протягом 25 років, про що свідчить письмове зобов'язання (розписка), написана особисто ним та ТОВ «Дружба-Казначеївка». Після сплати ним в березні 2008 року через касу підприємства всієї суми грошових коштів у розмірі 12 960 гривень, він від ТОВ «Дружба-Казначеївка» отримав ключі і документи на належне товариству домоволодіння, зробив у ньому ремонт, став в ньому проживати, однак до цього часу ТОВ «Дружба-Казначеївка» договір купівлі-продажу належним чином не оформило, так як його представник не бажає з'являтись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу домоволодіння, оскільки постійно зайнятий на роботі, хворіє, а також підприємство на даний час знаходиться в скрутному матеріальному стані та вважає, що право власності на належне товариству домоволодіння після сплати ним грошей перейшло до нього. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості домоволодіння, безперешкодно користується будинком, а у зв'язку з небажанням та неможливістю відповідача з'явитись до нотаріуса неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, при цьому відповідач не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має можливості, тому він звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання послуг представництва від 23 листопада 2013 року (а.с. 18), будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву (а.с. 17), згідно якої підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідач - генеральний директор ТОВ «Дружба-Казначеївка» Лук’яненко В.В. (а.с. 20), будучи належними чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву (а.с. 19), згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає повністю, оскільки вартість домоволодіння позивачем сплачена в повному обсязі. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що восени 2005 року позивачу [PERSON], [INFO] (а.с. 3), як працівнику ТОВ «Дружба-Казначеївка» стало відомо, що ТОВ «Дружба-Казначеївка» (а.с. 6) має намір продати домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], яке належить товариству на праві приватної власності (а.с. 7, 9-11, 12-13), в зв'язку з чим, в листопаді 2005 року позивач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Казначеївка» угоду купівлі-продажу належного товариству на праві приватної власності домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], при цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даного домоволодіння, зокрема, щодо ціни у розмірі 12 960 гривень, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, оформлення договору в нотаріальній конторі за спільні кошти. На підтвердження укладеної угоди в листопаді 2005 року позивачу було сплачено ТОВ «Дружба-Казначеївка» грошові кошти в розмірі 1000 гривень та решту грошей він зобов'язувався сплатити протягом 25 років, про що свідчить письмове зобов'язання (розписка), написана особисто ним та ТОВ «Дружба-Казначеївка» (а.с. 14). Після сплати позивачем в березні 2008 року через касу підприємства всієї суми грошових коштів у розмірі 12 960 гривень (а.с. 8), він від ТОВ «Дружба-Казначеївка» отримав ключі і документи на належне товариству домоволодіння, зробив у ньому ремонт, став в ньому проживати (а.с. 5), однак до цього часу ТОВ «Дружба-Казначеївка» договір купівлі-продажу належним чином не оформило, так як його представник не бажає з'являтись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу домоволодіння, оскільки постійно зайнятий на роботі, хворіє, а також підприємство на даний час знаходиться в скрутному матеріальному стані та вважає, що право власності на належне товариству домоволодіння після сплати позивачем грошей перейшло до останнього. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості домоволодіння, безперешкодно користується будинком, а у зв'язку з небажанням та неможливістю відповідача з'явитись до нотаріуса неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, при цьому відповідач не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має можливості, тому позивач звернувся з даним позовом до суду (а.с. 1, 2). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved