Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

21 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідачка належним чином не бере участі у матеріальному утриманні їх сумісної дитини - дочки [PERSON] , чим порушує її право на достатній рівень життя. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, в обґрунтування яких послався на факти та обставини, викладені у заяві, та зазначив, що з 20 січня 2003 року він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням місцевого суду від 25 листопада 2011 року розірвано. Від сумісного проживання вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачкою мешкають за різними адресами, мають окремий бюджет та не ведуть сумісне господарство. Дочка проживає разом з ним, повністю знаходиться на його утриманні, відповідачка у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Домовленості з відповідачкою про спосіб виконання її обов'язку по матеріальному забезпеченню дочки не досягнуто. [PERSON] фізично здорова, аліментів нікому не виплачує і на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних членів родини не має. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів її доходів, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка [PERSON], яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні та не повідомила про причини неявки, у зв*язку з чим за згодою позивача суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 січня 2003 року в Макіївському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 46. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з батьком і на утримання якої відповідачка добровільно матеріальну допомогу не надає. Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 25 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] фізично здорова, не має на утриманні інших дітей і непрацездадних батьків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по втримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] фізично здорова, проживає окремо від сім*ї, на її утриманні інших непрацездатних членів родини (утриманців) не має. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] належним чином не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини, майновий і сімейний стан відповідачки та визначає аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку ( доходу) її мати - [PERSON]. Відповідно до статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідачки в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved