Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати недійсною приватизацію однокімнатної квартири [ADDRESS] на його ім'я та ім'я його колишньої дружини [PERSON] в рівних частках на підставі відсутності настання реальних правових наслідків правочину; витребувати у відповідача [PERSON] оригінал даного свідоцтва про право власності на житло; зобов'язати відділ обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради анулювати розпорядження № 2061 від 17.01.2005 року і свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 17.01.2005 року; зобов'язати філію Полтавське обласне управління АТ Ощадбанк України компенсувати йому вартість витрачених житлових приватизаційних чеків та зобов'язати КП МБТІ Полтавської міської ради внести відповідні зміни в технічну документацію даної квартири. На підтвердження своїх вимог вказував, що на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів від 07 грудня 1993 року № 486 він став наймачем квартири [ADDRESS] замість своєї матері [PERSON] У травні наступного року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], яка 14 травня 2004 року зареєструвалась в даній квартирі. 17 січня 2005 року житло було приватизовано позивачем, як уповноваженим власником, та позивачкою в річних частках - по 1/2. Позивач вказує, що вважав, що участь відповідачки в приватизації житла призведе до покращення їхніх шлюбних стосунків, які почали погіршуватися. Однак, [PERSON], навпаки, фактично припинила подружні відносини, житлом не користувалась, участі в оплаті комунальних платежів не брала. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, а рішенням від 13 лютого 2012 року відповідачку визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позивач зазначає, що з моменту отримання свідоцтва про право власності на дане житло ні він, ні відповідачка не звертались до КП МБТІ Полтавської міської ради з приводу реєстрації права власності на квартиру, оскільки не мали реальних намірів створити спільне майно подружжя. Здійснивши приватизацію житла, він помилився щодо обставин, що мали істотне значення, приватизація не обумовила реального настання правових наслідків, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідачка [PERSON] жодних заперечень проти позовних вимог [PERSON] на адресу суду не надсилала. Представник відповідача - Виконавчого комітету Полтавської міської ради, за довіреністю Лобач Ю.О. подала пояснення по справі, в якому, посилаючись на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вказувала, що приватизація квартири була проведена за згодою зареєстрованих в ній осіб - [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства. У зв'язку з тим, що колишнє подружжя не здійснило державну реєстрацію права на нерухомість, воно не набуло права власності на це майно. До того ж, відповідачку за рішенням суду визнали такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] з подальшим зняттям з реєстраційного обліку. Треті сторони по справі письмових заперечень по справі або заяв на адресу суду не надсилали. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Його адвокат [PERSON] також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримував у повному обсязі. Представник відповідача - Виконавчого комітету Полтавської міської ради, за довіреністю Лобач Ю.О. подала заяву про розгляд справи без її участі. При ухваленні рішенні покладалась на розсуд суду. Від Комунального підприємства Полтавське міське бюро технічної інвентаризації Полтавської міської ради надійшла заяви про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник філії Полтавське обласне управління АТ Ощадбанк України в судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів від 07 грудня 1993 року № 486 [PERSON] особовий рахунок квартири [ADDRESS] був переоформлений з матері [PERSON] на сина [PERSON] (а.с. 6)., який був зареєстрований за даною адресою з 11.06.1993 року (а.с. 18). 17 січня 2005 року Головним Управління з питань житлово-комунального обслуговування населення, на підставі розпорядження № 2061, видано свідоцтво (серія ЯЯЯ № 124364) про право власності на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної часткової власності по ? частини [PERSON] та [PERSON]. Пунктом 28 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992року №56, із змінами та доповненнями, внесеними наказом Держжитлокомунгоспу України від 5.08.1994року № 72 відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов'язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Відповідно до статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. За відомостями реєстрових книг ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (довідка № 3410 від 06.11.2012 року) нерухоме майно за позивачем [PERSON] не зареєстроване (а.с. 21). Таким чином в порушення вимог ст. 210 ЦК України та пункту 28 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» [PERSON] та [PERSON] не здійснили державну реєстрацію права власності у органах державної реєстрації прав власності в зв'язку з чим даний правочин є не вчиненим. Статтею 215 ЦК України встановлено що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Рішеням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.02.2011 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано (а.с. 16), а рішенням від 13.02.2012 року - [PERSON], яка була прописана в квартирі [ADDRESS] з 14.05.2004 року (а.с. 18), було визнано такою, що втратила право користування даною квартирою та зобов'язано Октябрський районний відділ Полтавського МУЮ УМВС України в Полтавській області в особі відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб зняти її з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 17). Порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та склад документів, що підлягають оформленню визначене Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15 вересня 1992 року №56 із змінами, внесеними згідно з Наказом Держжитлокомунгоспу №72 від 05 серпня 1994 року, складеним відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до п. 4 ст. 5 цього Закону України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку. П. 5 встановлено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Пунктами 1, 2, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до п. 10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. З приводу вимоги [PERSON] повернути йому вартість витрачених житлових приватизаційних чеків в розмірі 3 грн. 06 коп., то слід зазначити, що відповідно до п.1.1 Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого Затверджено Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2000 N 179, житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду. Платежі за придбані об'єкти приватизації здійснюються з приватизаційних депозитних рахунків, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян, які мають право на приватизацію належного їм державного житлового фонду відповідно до чинного законодавства. В п. 2.1. та 2.2. вказано, що для використання коштів приватизаційних депозитних рахунків громадянин України звертається до установи Ощадного банку України (далі - установа банку) за місцем проживання, де знаходяться списки громадян, які складаються місцевими радами. Установи банку відкривають депозитний рахунок за номінальною вартістю житлового чека за наявності приватизаційного платіжного доручення, яке виписується органом приватизації. Приватизаційне платіжне доручення - це документ, який підтверджує, що громадянин України або особа, яка має на це повноваження (далі - клієнт), доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації В силу п. 2.3. вищезазначеного Положення приватизаційне платіжне доручення в трьох примірниках виписується органом приватизації в разі розрахунків у межах одного населеного пункту, а якщо банк платника і банк одержувача розташовані в різних населених пунктах, - у чотирьох. Перший і другий примірники засвідчуються підписами відповідальних осіб та печаткою органу приватизації. Приватизаційне платіжне доручення дійсне протягом одного місяця з дня його виписування (день виписування не враховується). В п. 2.5. зазначено, що установи банку приймають до виконання приватизаційні платіжні доручення від клієнтів тільки в межах наявних коштів. Після одержання установою банку належним чином оформленого документа (за підписом голови відповідної комісії місцевої ради, що підтверджує виправлення реквізитів списку) операція виконується згідно з установленим порядком. (п. 2.8). З огляду на те, що кошти на приватизаційних депозитних рахунках перераховуються на номінальною вартістю житлового чека за наявності приватизаційного платіжного доручення, яке виписується органом приватизації, тобто, державна приватизація майна з використанням житлових чеків є безоплатною, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити за безпідставністю. До того ж, як вже зазначалось вище, орган, який здійснює поліпшення житлових умов, перераховує відповідні суми житлових чеків до установ Ощадбанку України для зарахування на депозитні рахунки громадян лише після анулювання свідоцтва про право власності. Вимоги [PERSON] в частині зобов'язання КП МБТІ Полтавської міської ради внести відповідні зміни в технічну документацію даної квартири також є безпідставними, оскільки, як вказує сам позивач у позові, ні він, ні відповідачка не зверталися до органу з приводу реєстрації права власності на квартиру. Враховуючи, що в реєстрових книгах нерухоме майно за позивачем не зареєстроване, тобто, вносити зміни в технічну документацію не має потреби, оскільки будь - які дані - відсутні. Відповідно до правил частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Згідно з частиною 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 113 грн. 40 коп., тоді як п. 1.2. ч 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що мінімальний розмір судового збору при про подачі позову немайнового характеру становить 01, розміру заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду. Тобто, враховуючи дату звернення до суду з позовом - 24.01.2013 року, та розмірі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2013 року - 1147 грн., позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. таким чином, з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі різниці необхідного та фактично сплаченого та, а саме: 114,70 -113,40 =1,30 грн.

Outcome: partial