Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2013 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 29 жовтня 1999 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,061 га, що розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 356009. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла 29 жовтня 1999 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 29 жовтня 1999 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-БК № 109271 (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 2,061 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 356009 (а.с.11). Померла 29 жовтня 1999 року [PERSON] була бабою позивача [PERSON]. Державний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлої 29 жовтня 1999 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не зміг у звязку з тим, що було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку (а.с.19), відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved