Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 22 жовтня 2013 року із позовом про визнання права власності на квартиру № 4, будинку № 12, що розташований по вулиці Артема, м.Макіївки-40. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірна квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. У травні 1985 року вона з чоловіком купили у відповідача цю квартиру, про що свідчить розписка відповідача, але офіційно договір купівлі-продажу між ними укладений не був, оскільки на той момент позивач була вагітна і не могла ходити по всіх інстанціях. Позивач та її чоловік вселилися у спірну квартиру, зробили поточний ремонт. Через деякий час вони вирішили укласти договір купівлі-продажу нотаріально, але відповідач кудись поїхав, а куди саме – невідомо до наступного часу. За таких підстав позивач була вимушена звернутися до суду із даним позовом та просить суд визнати за нею право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, оскільки мешкає у ній разом з чоловіком вже понад 25 років, у цій квартирі народилися та зросли їхні діти. Вони зареєстровані у спірному житлі, підтримують його технічний стан у належному чині, оброблюють земельну ділянку, сплачують комунальні послуги. У судове засідання позивач не з»явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справу у її відсутність, її інтереси буде представляти адвокат [PERSON] Третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не з’явився, проте також надав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що проти вимог [PERSON] не заперечує, просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився за невідомих для суду обставин, про розгляд справи був повідомлений належним чином відповідно до ч 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. Суд, вислухавши доводи представника позивача, вислухавши пояснення свідків, дослідивши надані в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини є цивільними і регулюються нормами цивільного законодавства України, зокрема ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України. За змістом ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач більше 25 років проживає та доглядає за спірним житлом за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 1974 року, посвідчений нотаріусом Другої Макіївської державної нотаріальної контори, і який зареєстрований у КП «БТІ м.Макіївки 19 квітня 1974 року в реєстровій книзі № 5130-22. Спірну квартиру їй продав за 2000 рублів [PERSON], що підтверджує розписка, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що позивач разом із сім»єю більше 20 років проживають у спірному житлі, вони були присутніми при передачі грошей [PERSON] [PERSON] за продаж квартири, їхні підписи є у розписці, яку написав відповідач, коли отримав гроши від позивача. [PERSON] виїхав з місця проживання, а куди - невідомо. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України набувальна давність поширюється на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом або раніше, тобто до 1 січня 2001 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном протягом більше 10 років, а власник [PERSON] не заявляє вимог щодо повернення спірного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved