Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити майно подружжя. Позов мотивує тим, що 14 листопада 2008 року шлюб між позивачкою та відповідачкою був розірваний. За час проживання в шлюбі спільно було набуте майно, а саме житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та транспортні засоби автомобіль марки Volkswagen Passat 1991 року випуску середньою ринковою вартістю 44815 гривень, автомобіль ГАЗ моделі 3302 2000 року випуску середньою ринковою вартістю 30534 гривні, автомобіль марки УАЗ моделі 452 Д 1978 року випуску середньою ринковою вартістю 7100 гривень, автомобіль марки ГАЗ моделі 33021 1999 року випуску середньою ринковою вартістю 41028 гривень. Загальна вартість п»яти автомобілів становить 156229 гривень. Уточнивши позовні вимоги позивачка просить залишити за відповідачем житловий будинок, а за нею грошову компенсацію в сумі 156229 гривень, тобто вартість транспортних засобів, які були придбані у шлюбі, стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду додатково пояснила, що під час шлюбу з відповідачем спільно був придбаний будинок в [ADDRESS],також придбавались зазначені нею в позовній заяві автомобілі. Добровільно вирішити спір відповідач відмовляється, оскільки вважає, що коштів позивачки у спільно нажитому майні не має. Представник позивачки, підтримав уточнені позовні вимоги. Суду дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви та уточненим позовним вимогам. В судове засідання 26.11.2012 року ні відповідач, ні його представник в судове засідання не з»явились, були повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в черговий раз повідомили суд про причину неявки, які суд констатує, як систематичні. Крім того, відповідач має уповноваженого представника, який також в судове засідання не з»явився не повідомив про причини своєї неявки. В силу ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів про що позивачка не заперечила. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюб, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 93 від 14.11.2008 року (а.с. 6). Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони набули майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] та автомобілі. Житловий будинок зареєстрований за відповідачем [PERSON] (а.с. 17) володіє в цілому житловим будинком, на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.2004 року виданого Милятинською сільською радою на підставі рішення виконкому від 15.01.2004 року № 7. В судовому засіданні відповідач стверджував, що спірний будинок був придбаний виключно ним за його власні кошти. Представив суду копію договору купівлі-продажу будинку (а.с. 36 -37), згідно якого він виступив покупцем зазначеного будинку, датою укладення договору зазначено 06 травня 2003 року. Автомобілі Volkswagen Passat 1991 року випуску, автомобіль ГАЗ моделі 3302 2000 року випуску, автомобіль марки УАЗ моделі 452 Д 1978 року випуску, автомобіль марки ГАЗ моделі 33021 1999 року випуску, які зареєстровані відповідно до облікових карт приватного ТЗ за [PERSON] Судом встановлено, що все спірне майно було придбано сторонами у справі під час шлюбу. Спірні правовідносини склались в період, коли норми Цивільного кодексу України та норми Сімейного кодексу України не набули законної сили, оскільки останні вступили в дію з 01 січня 2004 року, а відтак слід застосовувати норми КпШС та норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідач повідомив суду, що спірні автомобілі ним були відчужені іншим особам, на даний час він вказаними транспортними засобами не користується та не володіє. Суду не представив підтверджуючих правовстановлюючих документів на відчуження транспортних засобів. Відтак, суд в розумінні ст. 11 ЦПК України приходить до висновку, що переконливих доказів відповідач суду не представив стосовно того, що саме спірне майно не відноситься до спільної сумісної власності подружжя судом не здобуто. Судом призначалась ухвалою судового засідання від 03.02.2012 року про проведення оцінки вартості спірного житлового будинку. Однак, згідно відповідей БТІ та ЕО (а.с. 17, 46), відповідач не забезпечив доступ до спірного житлового будинку. Наведені доводи представника відповідача, щодо недотримання порядку визначення вартості майна, також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовної заяви, оскільки визначення його вартості здійснено на підставі ст. 146 ЦПК України з посиланням на перешкоди відповідачів у проведенні експертизи. Відтак, судом приймаються до уваги докази, які надані стороною позивачки і справедливим буде задоволення позову щодо грошової компенсації вартості спільно нажитого майна подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені витрати позивачкою в сумі 1511 гривень 29 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved