Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (далі - ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Зазначала, що з 01 грудня 2009 до 27 травня 2013 року працювала у ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на посаді інженера І категорії. У зв'язку зі скороченням чисельності працівників її було звільнено з роботи за ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За період з 01 липня 2012 року до 27 травня 2013 заробітна плата їй не виплачувалась. Крім того, в день звільнення заборгованість по заробітній платі їй виплачена не була. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 36 270 грн. 48 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. У подальшому позивачем було подано заяву про зміну розміру позовних вимог, у якій крім заборгованості по заробітній платі, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь 37 873 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також просила зобов'язати відповідача нараховувати середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, та посилалася на те, що компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату дорівнює нулю. У судовому засідання позивачка позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача визнав позов частково, а саме: в частині стягнення з ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на користь [PERSON] 36 270 грн. 48 коп. заборгованості по заробітній платі, в решті позовних вимог просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість позову в цій частині. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] працювала у ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на посаді інженера І категорії з 1 грудня 2009 року (а.с. 5) та була звільнена з роботи 27 травня 2013 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6). Згідно з довідкою № 13 від 18 липня 2013 року, виданої ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з травня 2012 року до травня 2013 року складає 36 270 грн. 48 коп. (а.с. 3). Зазначену суму заборгованості відповідачем позивачу не сплачено. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Ураховуючи те, що позивачці сума заборгованості по заробітній платі виплачена не була, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з ДП«Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на користь [PERSON] 36 270 грн. 48 коп. заборгованості по заробітній платі. Одночасно підлягає задоволенню позов і в частині стягнення середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України за період з 28 травня 2013 року до 24 грудня 2013 року у розмірі 37 873 грн. 20 коп. Разом з тим, позов в частині зобов'язання ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» нараховувати середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату задоволенню не підлягає як необґрунтований. Ураховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 741 грн. 44 коп.

Outcome: partial