Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

17.09.2013 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Із позову вбачається, що 19.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір №0404/0208/88/004. Згідно з кредитним договором банк надав відповідачу кредит в розмірі 130000,00 гривень на строк до 18.02.2018 року. В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] договір №0404/0208/88-004-Z-1 від 19.02.2008 року, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м, що розташована за адресою м. Краматорськ, вул.. Паркова, б. 51 кв.14. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги. Відповідач зобов’язався здійснювати повернення кредиту щомісячно, не пізніше 20 числа кожного місяця, на рахунок позивача згідно графіку погашення кредиту та сплати відсотків. Відповідач не здійснював погашення кредиту, чим порушив умови кредитного договору. Заборгованість відповідача по кредиту не погашена і станом на 27.08.2013 року складає 217318,92 гривень, а саме: - заборгованість по основній сумі кредиту – 119028,54 грн.; - відсотки за користування кредитом – 57851,80 грн.; - заборгованість за нарахованою комісією – 0,00 грн.; - нарахована пеня – 40438,58 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена. Згідно умов іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за договором кредиту. Просить суд винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0404/0208/88-004 від 19.02.2008 року в загальному розмірі 217318,92 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на цілу трикімнатну квартиру загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул.. Паркова, б. 51 кв.14, що належить, [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0404/0208/88-004, укладеного 19.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк», шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб’єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2173,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з’явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно ст.. 74 ч.9 ЦПК України - через оголошення у пресі: газети «Донбас». За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про іпотеку». Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 549 ч. 3 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 0404/0208/88-004 від 19.02.2008 року позивач надав кредит відповідачу в сумі 130000,00 гривень. (а.с. 6-10). Позивач свої зобов’язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит Відповідачу, але Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов’язання за кредитним договором не виконав. Відповідач систематично порушує умови Кредитного Договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 27.08.2013 року складає 217318,92 гривень, а саме: - заборгованість по основній сумі кредиту – 119028,54 грн.; - відсотки за користування кредитом – 57851,80 грн.; - заборгованість за нарахованою комісією – 0,00 грн.; - нарахована пеня – 40438,58 грн. (а.с.23) 19.02.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем був укладений іпотечний договір № 0404/0208/88-004-Z-1. Згідно умов іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м, що розташована за адресою м. Краматорськ, вул.. Паркова, б. 51 кв. 14. (а.с. 15-18). 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» відповідно до Договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до [PERSON] за зобов’язаннями по кредитному договору №0404/0208/88-004 від 19.02.2008 року та [PERSON] договору №0404/0208/88-004 від 19.02.2008 р. та [PERSON] договору №0404/0208/88-004-Z-1 від 19.02.2008 р. Згідно п. 11 [PERSON] договору № 0404/0208/88-004-Z-1 від 19 лютого 2008 року, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов’язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 12 іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором може звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Згідно до п. 12.3.2 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь – якій особі – покупцеві на підставі договору купівлі – продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно п.9.5. [PERSON] договору та ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок Предмета іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за Договором кредиту в повному обсязі тобто, включаючи, сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами Договору кредиту, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за Договором кредиту. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов’язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов’язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов’язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до даного Договору іпотеки предметом іпотеки є: трикімнатна квартира, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м, що розташована за адресою м. Краматорськ, вул.. Паркова, б. 51 кв. 14, що належить на праві власності [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності, виданого Краматорським міськвиконком від 27.04.1993 року, на підставі рішення №1149/2 від 06.04.1993 року та договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу [PERSON] 02.08.2001 року р.№515, та зареєстровані в Краматорському міському бюро технічної інвентаризації за №4101-П в книзі 17. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов’язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов’язань, вимога про виконання порушеного зобов’язання у не менш ніж тридцятидений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Оскільки судом встановлено, що відповідач неналежне виконує основне зобов’язання за кредитним договором, банк направив іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки та надавав передбачений законом строк для усунення порушення. (а.с. 41) Відповідно до умов п. 5 [PERSON] договору заставна вартість предмету іпотеки визначена на рівні 191900 гривень. Однак з огляду на теперішню дійсну вартість нерухомого майна, позивач вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на Предмет іпотеки за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, в зв’язку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] основного зобов’язання, тобто погашення заборгованості по договору кредиту. В позовній заяві банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки саме на підставі ст. 38 Закону, оскільки таке звернення стягнення передбачене договором та Законом, позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки банком з укладенням від імені боржника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою – покупцем, за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб’єктом оціночної діяльності, з наданням банку всіх прав та повноважень необхідних для здійснення такого продажу, в тому числі, але не виключно, права отримання витягів з Державних реєстрів та отримання дублікатів необхідних документів у відповідних установах. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 2173,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved