Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

15 листопада 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 13 151 грн. 72 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 11 травня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №NKXRRX09080309, відповідно до якого позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 835,2 грн. на строк з 11.05.2007 по 11.05.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 20,46 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 139,2 грн., в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду 15 листопада 2013 року із позовом та надав суду Умови та правила надання банківських послуг. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із заяви [PERSON] вбачається, що останній звертався до банку з наданням кредиту строком на 12 місяців, з 1.05.2007 року по 11.05.2008 року включно. Надані банком Умови та правила наданя банківських послуг не містять підпису відповідача. Умови і правила надання банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. У Заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов. Крім того, у Заяві не зазначено умов надання кредиту, окрім розміру ліміту та процентної ставки за користування кредитом. Відповідно до п. 9.12. вказаних Умов і правил договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на цей же строк. Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що підписуючи Заяву, відповідач розумів вказані Умови, у тому числі щодо погодження сторонами терміну позовної давності тривалістю п'ять років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності. Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи те, що відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, процентів, комісію до 11.05.2008 року включно, а отже загальний строк позовної давності скінчився 11.05.2011 року. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 256, 257, 260,268 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позову не підлягають задоволенню - за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed