Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

26 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що він працював охоронником на ПАТ «Мостобуд» «Мостобудівельний загін № 12» з 08.12.2010 року. Наказом № Мо/К – 01105 від 21.10.2013 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням. При звільненні йому не виплатили заробітну плату з січня 2013 року по жовтень 2013 року в сумі 15 439 грн. 30 коп. Довідку про заборгованість він одержав лише 21 листопада 2013 року. За два роки роботи йому не надали відпустки або компенсації. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 15439,30грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. (а.с.1) Окрім того, невиплата заробітної плати призвела до складного становища позивача та його сім’ї, повністю порушили його життєві принципи, переживання привели до наслідків хвороби і він змушений був звернутися до лікаря, у зв’язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну ним моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (а.с.1) В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив суд відмовити позивачу в частині стягнення моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Позивач [PERSON] відповідно до трудової книжки, 08.12.2010 року був прийнятий до Мостобудівельного загону № 12 ПАТ «Мостобуд» на посаду охоронника та звільнений з займаної посади на підставі наказу № Мо/К-01105 від 2013 року за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 3). Відповідно до розрахункового листа заборгованість по заробітній платі станом на 13.11.2013 року складає 15439 грн. 30 коп. (а.с. 2). В судовому засіданні представник відповідача підтвердив вказаний факт, та не заперечував того, що вказана до виплати сума не була виплачена позивачу. Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Розмір заробітної плати не оспорювався представником відповідача, а також представником відповідача не оспорювалась наявність заборгованості у підприємства перед позивачем по виплаті заробітної плати. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 15439,30 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організацій повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки станом на час розгляду справи судом відповідачем не виплачено в повному обсязі кошти, належні позивачам при звільненні, то вимоги про стягнення на підставі ст.117 КЗпПУ середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду. При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства, суд виходить з наступного розрахунку. Як вбачається з наданої позивачем довідки про середню заробітну плату, середня заробітна плата за день складає 80,49грн. (а.с.4). Звільнений позивач 28.10.2013 року, тобто на день постановлення рішення суду минуло 30 робочих днів. 80,49Х30=2414,70 грн. Отже, розмір компенсації, який повинен бути сплачений позивачу в зв’язку із затримкою розрахунку при звільненні становить 2414,70 гривень. В силу ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідач з січня 2013 року по день звільнення не сплачував заробітну плату позивачу, чим порушив його законні права на своєчасну оплату праці і тим самим привів до моральних страждань позивача, які виразилися в порушенні його нормальних життєвих зв'язків та хворобі. Приймаючи до уваги дійсні обставини справи, враховуючи вимогу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити частково позов позивача в частині відшкодування моральної шкоди на суму у розмірі 1000,00 грн., що відповідатиме дійсним обставинам справи. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні фактичних обставини справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у заявлений позивачем спосіб. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в частині задоволення вимог.

Outcome: partial