Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-11 00:00:00

15.04.2010року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр", [PERSON], треті особи - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", приватний нотаріус Харківською міського нотаріального округу [PERSON], Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про визнання виконавчого напису № 269 від 26.06.2009р., який вчинено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. таким, що не підлягає виконанню, про визнання незаконними дій [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при виконанні виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 269 від 26.06.2009р., вчиненого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р., про визнання недійсними прилюдних торгів по лоту №1 від 15.03.2010р. з продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що проведені Державною акціонерною компанією "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр", про визнання недійсним свідоцтва про придбання квартири [ADDRESS], з прилюдних торгів, виданого на підставі акту державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про продаж квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів, про витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 29.03.2011року позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису № 269 від 26.06.2009р., який вчинено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. таким, що не підлягає виконанню, та позовні вимоги про визнання незаконними дій [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при виконанні виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 269 від 26.06.2009р., вчиненого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р., визнання недійсними прилюдних торгів по лоту № 1 від 15.03.2010р. з продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], проведені Державною акціонерною компанією "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр", визнання недійсним свідоцтва про придбання квартири [ADDRESS], з прилюдних торгів, виданого на підставі акту державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про продаж квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів, витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS], роз'єднані в окремі провадження. Рішенням суду від 02.02.2012 року позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису на договорі іпотеки таким, що не підлягає виконанню задоволені, визнаний виконавчий напис № 269 від 26.06.2009р., вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. таким, що не підлягає виконанню. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04.07.2012 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова скасовано і ухвалене нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 26.06.2009р. за № 269 на договорі іпотеки від 19 червня 2007року, відмовлено. В процесі розгляду справи позивач подав уточнену позовну заяву, у якій просив визнати дії [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при здійсненні виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 269 від 26.06.2009р., вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. незаконними; визнати недійсними прилюдні торги по лоту №1 від 15.03.2010р. з продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] проведені Державною акціонерною компанією "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківського аукціонного центру"; визнати недійсним свідоцтво про придбання квартири [ADDRESS], з прилюдних торгів, від 20.03.2010р. видане [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №218, на підставі акту №143547 державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про реалізацію предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Харківського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" повернути грошові кошти у розмірі 200125,16 грн. Державній акціонерній компанії "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківського аукціонного центру" отримані від продажу квартири [ADDRESS] в м. Харкові з прилюдних торгів; зобов'язати [PERSON] відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції повернути грошові кошти у розмірі 30209,37 грн. отримані від продажу квартиру [ADDRESS] з прилюдних торгів на рахунок Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр"; Зобов'язати Державну акціонерну компанію "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр" повернути грошові кошти у розмірі 238272,00 грн. [PERSON], сплачені ним за придбану квартиру [ADDRESS] з прилюдних торгів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що 19.07.2007р. між ним та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", в особі філії Харківське обласне управління Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", було укладено іпотечний договір № 2560, за умовами якого, належна йому на праві власності трикімнатна (квартира [ADDRESS], була передана в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України", в забезпечення виконання Договору про іпотечний кредит № 1982 від 19.07.2007р.. 26.06.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №269 на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. [PERSON] відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 21.08.2009р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 269, вчиненого 26.06.2009р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], а також складено акт та накладено арешт на все майно боржника. Позивач вважає, що в порушення ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, не пересвідчився, що боржником отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження і ним здійснені дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. При цьому Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток, тобто за правилами статей 91-96 ЦПК України. 22.12.2009р. державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ складено опис майна та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], про що складено відповідний акт опису й арешту майна, який, як вважає позивач, в порушення п. 5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій складено за відсутності інших учасників виконавчого провадження і копія якого в порушення п. 5.6.9 вказаної Інструкції не направлена боржнику не пізніше наступного дня. Також позивач посилається на те, що копія звіту про оцінку квартири [ADDRESS], що виконана із залученням суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON], але звіт взагалі не був підписаний, ані начальником ДВС, ані особою, що оцінювала, а ні [PERSON], і направлявся позивачу простою кореспонденцією, але не був отриманий позивачем у зв'язку з відсутністю його за цією адресою тривалий час, чим було порушеного його право на оскарження оцінки належного йому майна. Також позивач вважає, що реалізація квартири була проведена в порушення Цивільного кодексу України, Законів України "Про заставу" та "Про іпотеку", а також Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999р. № 42/5, Тимчасового положення про порядок проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5 (далі - Положення), Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1448 від 22.12.1997р., оскільки Державна акціонерна компанія "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківського аукціонного центру", не тільки не повідомили позивача про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, про початкову ціну підлягаючої до реалізації належної йому квартири, а й взагалі не повідомило його про продаж належної йому квартири з прилюдних торгів. Інформаційні повідомлення розміщені в газетах "Урядовий кур'єр" та "Інформ город" не містять стартової ціни, дати, часу та місця ознайомлення з майном, реквізитів спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги, що суперечить приписам пп. 3, 6, 8 п. 3.6 Положення. Зазначені торги відбулися без присутності [PERSON] та по заниженій ціні, а саме - 238272,00 грн. Про продаж належної позивачу квартири стало відомо з протоколу прилюдних торгів по лоту № 1 від 15.03.2010р, що позбавило його права подати заявку, пред'явити необхідні документи для придбання квартири та взяти участь в цих торгах. Посилаючись на загальний характер приписів Закону України "Про іпотеку" в частині визначення порядку реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, позивач вважає що до спірних правовідносин мають застосуватись спеціальні акти цивільного законодавства, а саме Порядок реалізації арештованого майна, Тимчасове положенням про порядок проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, та Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна. Тому, оскільки в протоколі прилюдних торгів по лоту №1 від 15.03.2010р. вказано, що учасник прилюдних торгів був один [PERSON], початкова ціна спірної квартири та ціна її продажу є тотожними - 238272грн., та в протоколі не зазначено відомості про покупця, який запропонував у ході торгів найвищу ціну (переможець торгів), - це є грубим порушенням приписів ст. 45 Закону України "Про іпотеку", п. 2.2., п. 4.14. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та є підставою для визнання прилюдних торгів від 15.03.2010р. - недійсними. Окрім того, в порушення п. 6.3. Положення, на адресу позивача не надходив акт державного виконавця про проведені публічні торги. Виходячи з викладеного, оскільки при проведенні прилюдних торгів з продажу предмету іпотеки були допущені грубі порушені вимог чинного цивільного законодавства, що суттєво вплинуло на результати торгів, та є підставою відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, для визнання прилюдних торгів з продажу квартири - недійсними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, позовні вимог підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування, наведене вище. Уповноважений представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог. Представник відповідача Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківського аукціонного центру" в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог . Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, стверджуючи, що чинним процесуальним законодавством не передбачена така процесуальна дія, як зміна позовних вимог, оскільки позивачеві належать права збільшити або зменшити позовні вимоги, змінити предмет або підставу позову (до початку розгляду справи по суті). При цьому, оскільки справа вже розглядається по суті - то позивач на цій стадії вже позбавлений можливості змінити предмет або підставу позову. За таких приписів ст. 31 ЦПК України, вимоги позовної заяви (уточненої) не можуть бути прийняті судом до розгляду на цій стадії судового процесу. Окрім того, вважають, що твердження позивача стосовно нібито не надіслання на його адресу постанови про відкриття виконавчого провадження, копій акту арешту та опису майна боржника та звіту про оцінку майна є необґрунтованими, оскільки наявні матеріали справи це спростовують, а твердження позивача про нібито неотримання ним вказаних документів не мають жодного значення для вирішення справи, оскільки ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", а також ст. 76 ЦПК України визначено обов'язок надсилання відповідного поштового відправлення, а не його вручення (що є функцією пошти). Вважають що відповідні документи були надіслані на адресу, зазначену позивачем в іпотечному та кредитному договорі. Доказів про те, що позивач повідомив банк та/або виконавчу службу про інше своє місце проживання (за іншою адресою) позивачем також не надано. Таким чином визначений законом обов'язок був виконаний ВДВС шляхом надіслання відповідних повідомлень на адресу боржника, що підтверджено належними та допустимими доказами. Стверджувані позивачем порушення вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999р. № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999р. за № 865/4158, вважають безпідставними, оскільки зазначеними нормами регламентовано добровільне, а не примусове виконання рішень. Окрім того, Інструкцією № 74/5 не регламентований вид поштового відправлення, яким боржникові надсилається постанова про відкриття виконавчого провадження (пункт 3.6.2 Інструкції № 74/5). При цьому п. 4.1.1 Інструкції в частині посилання на умови, передбачені для вручення (а не надсилання) судових повісток, визначає відповідні умови, за яких постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику - постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. У той же час вважає посилання позивача на ст.ст. 91-96 ЦПК України безпідставними, оскільки вказаними нормами регламентовані види заходів процесуального примусу та порядок їх застосування, а також стягнення на підставі судового наказу та перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, що свідчить про те, що позивач у цій частині керується приписами Цивільного процесуального кодексу України від 18.07.1963р. (із змінами, внесеними до нього), який втратив чинність з 01 вересня 2005р.. У той же час ч. 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що: у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається… фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, чинний ЦПК України визначає чіткі і зрозумілі наслідки відсутності боржника за адресою його місця реєстрації (за умови, що боржник не повідомив суд або ВДВС про свою адресу) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Наведені приписи спростовують необґрунтовані посилання позивача на його відсутність по місцю реєстрації, як на підставу його позовних вимог. Окрім того, посилаються на неможливість застосування до спірних правовідносин приписів: Порядку реалізації арештованого майна (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999р. № 42/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.07.1999р. за № 480/3773); Тимчасового положення про порядок проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за № 745/4038); Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1997р. № 1448), без врахування приписів Закону України "Про іпотеку". Оскільки "Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна" (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1997р. № 1448), затверджене відповідно до п. 12.3.4 ст. 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та стосується заставленого майна, а не майна, що передане в іпотеку. У той же час позивачем (який є фізичною особою) не наведено жодного обґрунтування можливості (і необхідності) застосування до спірних правовідносин порядку, розробленого та затвердженого на виконання Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Окрім того Пунктом 1.1 "Порядку реалізації арештованого майна" (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999р. № 42/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.07.1999р. за № 480/3773) передбачено, що цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в ч. 5 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження". Також пункт 1.4 "Тимчасового положення про порядок проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна" (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за № 745/4038) містить пряму вказівку, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку". При цьому ст. 44 Закону України "Про іпотеку" прямо встановлено, що прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Окрім того, Закон України "Про іпотеку" встановлює інші особливості підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки зокрема щодо: порядку публікації та змісту повідомлення про проведення прилюдних торгів; порядку сповіщення державного виконавця, іпотекодавця та іпотекодержателя про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна; порядку проведення прилюдних торгів, допустимої кількості учасників та можливості придбання майна за початковою ціною у разі участі у прилюдних торгах лише одного покупця. Наявність у Положенні № 68/5 прямого посилання на організацію та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку" є підставою для висновку, що саме вказаний закон у даному випадку є спеціальним актом цивільного законодавства, що підлягає застосуванню - оскільки в інакше правозастосування виключатиме врахування таких особливостей. З огляду на наведене вважають, що прилюдні торги були організовані та проведені у повній відповідності до приписів чинного законодавства, що виключає можливість визнання їх недійсними. При цьому: протокол прилюдних торгів по лоту № 1 від 15.03.2010р., оформлений державним виконавцем ДВС у відповідності до ст. 62-2 Закону України "Про виконавче провадження" акт про реалізацію предмета іпотеки, а також видане нотаріусом на підставі його копії свідоцтво про придбання нерухомого майна (відповідно до п. 244 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) - всі означені документи складені та оформлені у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім того, із посиланням на ч. 2 ст. 388 ЦК України спірна квартира не може бути витребувана у [PERSON], оскільки у даному випадку, спірна квартира була придбана в порядку, встановленому для виконання судових рішень (відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна). Стверджуючи, що ч. 2 ст. 388 ЦК України гарантує особам, які купили майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації, а боржники взагалі не є стороною в таких правовідносинах. Також вважає, що ЦК України та Закон України "По виконавче провадження" не містять правових норм, які б давали право боржникам звертатися з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, як і відсутні правові підстави для визнання їх дійсними, а містяться лише норми щодо визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. У той же час, [PERSON] (позивач) своїх обов'язків перед банком не виконував, своїми правами у процесі виконання державною виконавчою службою виконавчого напису нотаріуса не скористався, дій виконавчої служби в передбачені законом порядку та строки - не оскаржував. У будь-якому разі інтереси покупця майна на прилюдних торгах не повинні зачіпатися у зв'язку із стверджуваним позивачем нібито вчиненням державним виконавцем та/або організатором прилюдних торгів неправомірних, на думку позивача, дій. Визначений ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" 15-денний строк публікації оголошення у засобах масової інформації до дня початку прилюдних торгів з-поміж іншої своєї функції, направленої на забезпечення можливості максимальної кількості бажаючих взяти участь у торгах, дозволяє боржнику, який до моменту реалізації майна не сплатив суму боргу, погасити його і тим самим уникнути продажу майна. Так, за змістом частини 1 ст. 42 Закону України "Про іпотеку", боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними. З огляду на вищезазначене, твердження позивача про те, що він мав намір взяти участь у торгах та викупити предмет іпотеки є необґрунтованими оскільки у даному випадку для припинення звернення стягнення на спірне майно достатньо було виконати частину вимоги, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю. До того ж, добросовісний набувач майна не повинен піддаватись постійному ризику втратити права на майно внаслідок стверджуваним позивачем окремих порушень закону, нібито вчинених до виставлення майна на продаж. Відтак, фактичні обставини справи та наявні у справі докази в їх сукупності із приписами Закону України "Про іпотеку", Цивільного кодексу України та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна зумовлюють відсутність та недоведеність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з проведенням прилюдних торгів з реалізації спірного майна, а стверджувані позивачем недоліки в організації проведення прилюдних торгів не вплинули на результати цих торгів, наслідком чого є відсутність матеріально-правових підстав для задоволення заявленого позову. Представник відповідача ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги позивача не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що у зв'язку з тим, що боржник [PERSON] 01.08.2010р. не погасив частину кредиту в сумі 1691,75 грн та з 02.02.2009р. не сплатив проценти за кредитом в сумі 2513,56 грн., 22.05.2009р. поточна та прострочена заборгованість боржника була визнана проблемною до повернення. Банк звернувся до нотаріуса з проханням вчинити виконавчий напис про стягнення заборгованості на свою користь . Ухвалою суду задоволено клопотання позивача та залучено третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції. Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" з числа таких осіб виключено. . Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, уповноважених представників відповідачів, ознайомившись з письмовими поясненнями, дослідивши матеріали справи та докази, надана сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень на позовні вимоги, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом справи встановлено, що 19.07.2007р. між позивачем [PERSON] та відповідачем - Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", який змінив назву на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі філії Харківське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено кредитний договір № 1982, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 203000 грн., а позичальник зобов'язався прийняти грошові кошти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 203000 грн., сплатити проценти за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором, між [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України" 19.07.2007р. укладено іпотечний договір № 2560, за яким належна [PERSON] на праві власності трикімнатна квартира [ADDRESS], була передана в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України". 26.06.2009р. кредитор (банк), звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою №19-08/1895 про вчинення виконавчого напису на договорі про іпотечний кредит №1982 від 19.07.2007р. 26.06.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №269 на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р., у зв'язку з невиконанням позивачем своїх кредитних зобов'язань. Доказів самостійного виконання зобов'язань перед банком на час розгляду справи судом [PERSON] до суду не надав. На підставі заяви банку постановою державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ у м. Харкові 21.08.2009р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №269, вчиненого 26.06.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р., складено акт та накладено арешт на все майно боржника. Вказана постанова надіслана на адресу позивача , що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи ( матеріалах виконавчого провадження, які оглянуто в судовому засіданні за участі учасників процесу) . 22.12.2009р. державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ складено опис майна та накладено арешт на спірну квартиру. Постановою державного виконавця від 22.12.2009 року призначено суб'єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача на право здійснення оцінки об'єктів нерухомості, видане Фондом державного майна України, для участі у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON]А, на користь банку суми заборгованості . Згідно звіту про оцінку майна, виготовленого ФОП [PERSON], вартість спірної квартири складає 238272,00 грн. Сторонам виконавчого провадження - банку (стягувачеві) та [PERSON]А (боржникові), були направлені копії звіту про вартість арештованого майна до відома, який банком був отриманий. Державним виконавцем надіслано заявку на реалізацію арештованої квартири. 19.02.2010р. між [PERSON] ВДВС ХМУЮ та ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр" було укладено договір № 488/4 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. До моменту звернення 15.04.2010р. до суду із цим позовом, [PERSON] окремо не оскаржував дії та/або бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання виконавчого напису №269, вчиненого 26.06.2009р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на договорі іпотеки № 2560 від 19.07.2007р. Прилюдні торги по реалізації арештованого майна - спірної квартири були призначені і відбулись 15.03.2010р., про що було своєчасно повідомлено банк, [PERSON] ВДВС ХМУЮ та боржника [PERSON] листом ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр" від 03.03.2010 року р. № 51/10-А . Банк та [PERSON] ВДВС ХМУЮ вказане повідомлення отримали, що знайшло своє підтвердження . Крім того, інформація щодо торгів була розміщена на офіційному сайті, а також відповідні інформаційні повідомлення розміщені в газетах "Урядовий кур'єр" та "Інформ город" . Тому доводи позивача про те, що він не зміг взяти участь у торгах через відсутність повідомлення про їх проведення судом, не відповідають дійсним обставинам та до уваги не приймаються. Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів від 15.03.2010р. зазначена квартира була продана за стартовою ціною 238272 грн. та переможцем торгів було визнано [PERSON] Вказаний протокол 19.03.2010 року надісланий листом ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр" на адресу банку, [PERSON] ВДВС ХМУЮ та боржника [PERSON] і всіма отриманий. 24.03.2010р. державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ було складено акт про реалізацію предмета іпотеки № 14354750, яки було затверджено в.о. [PERSON] ВДВС ХМУЮ і на підставі якого 29.03.2010р. [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (зареєстроване в реєстрі за № 218). 15.04.2010р. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на підставі вказаного свідоцтва було зареєстровано за [PERSON] право власності на спірну квартиру, про що видано витяг за № 25862759. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Під час розгляду справи встановлена відсутність під час проведення прилюдних торгів порушень вимог Закону України "Про виконавче провадження" та вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2.11.1999р. за № 745/4038, з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку", у частині повідомлення боржника про дату, час і місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну реалізації майна. Боржник не скористався передбаченим положеннями Закону України "Про виконавче провадження" правом оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження. Закон України "Про виконавче провадження" визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону). Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна, визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15.12.1999р. за № 865/4158, яка розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження" і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Пункт 1.4 "Тимчасового положення про порядок проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна" (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за № 745/4038) містить пряму вказівку, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку". Згідно зі ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Згідно зі ст. 43 цього Закону, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації спеціалізована організація письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (Закон України "Про іпотеку", ст.ст. 62, 62-1 Закону України "Про виконавче провадження" та пп. 5.11, 5.12 Інструкції). Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням (розд. 4), з урахуванням у даному випадку вимог Закону України "Про іпотеку". Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.0.2013р., прийнятої за результатами розгляду заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2012р. у справі за позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, ТОВ "Торговий дім "Укрспецреалізація", третя особа: ПАТ "[PERSON] Аваль", про визнання прилюдних торгів, договору купівлі-продажу та свідоцтва недійсними й застосування реституції. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідності із рішенням Верховного Суду України. Що стосується стверджуваних позивачем порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Посилання позивача на те, що він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, акт опису та арешту спірної квартири, а також звіт про проведену оцінку, як на підставу визнання результатів торгів недійсними, такою бути не може, оскільки як зазначалося вище, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання вимог закону саме в момент його вчинення, а не дії чи бездіяльність державного виконавця, здійснені державним виконавцем до початку прилюдних торгів. Дії та або бездіяльність державного виконавця могли і мали бути оскаржені боржником в порядку та у строки, встановлені для оскарження дій державного виконавця. Ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник, які мають право оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами. З матеріалів справи вбачається, що з часу відкриття виконавчого провадження, проведення дій з примусового виконання рішення, сторонами виконавчого провадження чи іншими особами у встановленому законом порядку не були оскаржені дії, бездіяльність або рішення державного виконавця, у тому числі і з питання оцінки арештованого майна. На момент проведення прилюдних торгів [PERSON] був боржником перед банком, згідно виконавчого напису. Реалізація нерухомості, яка є предметом іпотеки, з прилюдних торгів проводилась з метою погашення боргу та на виконання виконавчого напису. Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на неповідомлення його про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки, що спростовано доказами, наведеними вище. У разі визнання правочину недійсним як за позовом [PERSON] - особи, яка не є стороною оспорюваного правочину, необхідно визначитися з правовими наслідками недійсності правочину із врахуванням того, що вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороною недійсного правочину, з врахуванням ч. 2 ст. 388 ЦК України, а права колишнього власника спірної квартири не підлягають захисту шляхом застосування реституції за недійсним правочином, сторонами якого вони не були, оскільки захист їх прав можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, за наявності підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. Представник [PERSON] в судовому засідання заявив, що [PERSON] не надані повноваження на пред'явлення вимог в інтересах [PERSON] - зокрема щодо зобов'язання ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" в особі філії "Харківський аукціонний центр" повернути грошові кошти у розмірі 238272 грн. [PERSON], сплачені ним за придбану спірну квартиру з прилюдних торгів, отже такі вимоги не можуть бути задоволені. Таким чином, суд вважає, що при проведенні публічних торгів з реалізації спірної квартири порушень закону не було, отже відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed