Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

05 серпня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП Волиньвугілля про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час довготривалої роботи в шкідливих умовах на шахті №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля, де він працював прохідником, у в нього виникли професійні захворювання хронічний бронхіт II ст., пневмосклероз ЛН І-ІІ ступенів, сесоневральна приглухуватість, хронічна попереково-крижова радирулопатія, вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Відповідно до довідки МСЕК від 05.03.2012 року йому встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності, в тому числі 25 відсотків по хронічному бронхіту, 10 відсотків по кохлеарному невриту і 15 відсотків по радикуліту, 10 відсотків по полінейропатії верхніх кінцівок. Вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих йому професійними захворюваннями, у незворотності та характеру вимушених змін в житті, побуті, сімейних відносинах, неможливості відновлення попереднього стану здоровя. Через ушкодження здоровя на виробництві йому спричинено моральну шкоду, яку зобовязаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким є ДП Волиньвугілля. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав наведених у позові. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Вказує, що вини підприємства в тому, що [PERSON] отримав профзахворювання немає, останній при прийомі на роботу був ознайомлений і згідний із Правилами внутрішнього трудового розпорядку, наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих умов праці, можливими наслідками їх впливу на здоровя. В звязку з шкідливими умовами праці [PERSON] отримував заробітну плату в підвищеному розмірі, додаткову відпустку. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач отримав за ушкодження здоровя одноразову допомогу та щомісячно йому виплачуються страхові відшкодування. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював прохідником протягом 24 років на шахті №9 Нововолинська, яка є виробничим підрозділом відповідача ДП Волиньвугілля. Відповідно до Актів розслідування хронічного професійного захворювання від 01.02.2012 року №4, №5, №6, №7 (а.с.20-27) [PERSON] встановлено професійні захворювання хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затухаючого загострення, прикореневий та нижньодольовий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., хронічну двобічну сенсоневральна приглухуватість, хронічну попереково-крижову радикулопатію. Висновком Нововолинської МСЕК від 05 березня 2012 року, позивачу [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності, в тому числі 25 відсотків по бронхіту, 10 відсотків по кохлеарному невриту, 15 відсотків по радикуліту, та 10 відсотків по полінейропатії верхніх кінцівок. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.6,7). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоровя у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в суді відповідач ДП Волиньвугілля не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці, про що зазначено у актах санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 12.10.2011 року, 18.10.2011 року (а.с.8-10), та актах форми П-4 (а.с.20-27). Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП Волиньвугілля позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у наступному. [PERSON], працюючи на шахті 24 роки в шкідливих умовах праці отримав чотири професійних захворювання, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час, і у віці 45 років втратив 60% професійної працездатності. Отже, спричинена [PERSON] моральна шкода у звязку з ушкодженням здоровя на виробництві - отриманими професійними захворюваннями, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП Волиньвугілля з вини якого вона заподіяна. Відповідно до розяснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи те, що позивач отримав чотири професійних захворювання, зокрема хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затухаючого загострення, прикореневий та нижньодольовий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., хронічну двобічну сенсоневральна приглухуватість, хронічна попереково-крижова радикулопатія. Позивач постійно лікується, що підтверджується епікризами, виписками із медичної карти Нововолинської ЦМЛ, висновком та консультативними довідками академії медичних наук ДУ Інститут травматології та ортопедії, (а.с.12-17,19). Втрата здоровя позивача призвела до втрати нормальних життєвих звязків, незручностей в побуті і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 10000 грн. моральної шкоди. Суд також задовольняє вимоги позивача, згідно ст.84, 88 ЦПК України, щодо стягнення з відповідача судових витрат за правову допомогу в розмірі 800 грн., що підтверджено документально (а.с.39-42).

Outcome: partial