Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

Уточнивши свої первинні позовні вимоги, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Ірина», в якому просив покласти на відповідача обов»язок укласти додаткову угоду про зміну пункту 9 укладеного між сторонами договору оренди, збільшивши розміру орендної плати по договору оренди земельної ділянки з 1,5 % до 3% від грошової оцінки земельної ділянки, про зміну пункту 10 укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, виклавши її в редакції, запропонованій позивачем, просив зобов»язати відповідача провести розрахунок оплати за 2013 рік за договором оренди землі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації, поклавши на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився; надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. В обгрунтування позову пояснила, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 7,9896 га, розташована на території Білоскелюватинської сільської ради Краснодонського району Луганської області. 20.08.2008 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, за п. 9 якого розмір орендної плати становить 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки. Представник позивача стверджує, що ця умова договору не відповідає вимогам чинного на час укладення договору законодавства, оскільки Згідно з Указом Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 року, розмір орендної плати не може бути нижчим ніж 3% визначеної відповідно до закону вартості земельної ділянки. Представник позивача вказує, що вона, діючи від імені позивача, та сам позивач неодноразово звертались до відповідача з вимогою внести зміни до укладеного договору оренди, направляли письмову пропозицію, але всі звернення були залишені без відповіді. Також вказала на те, що в період з 2008 по 2011 рік відповідач добровільно сплачував орендну плату в розмірі 3% вартості земельної ділянки, чим, на думку представника позивача, підтвердив неправомірність укладеного між сторонами договору. В судовому засіданні представник позивача відмовилась від запропонованої представниками відповідача угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, заперечує проти розірвання договору оренди земельної ділянки та вимагає внесення змін до укладеного договору шляхом покладення на відповідача певного обов»язку укласти додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги. Зазначила, що в законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, відбулись зміни, Постановою КМУ від 31.10.2011 року № 1185 була затверджена нова редакція Типового договору оренди землі, тому представник позивача вважає, що п. 9 та 10 договору оренди, який було укладено між сторонами, підлягають зміні з урахуванням затверджених змін. Підтримала вимоги позивача про покладення на відповідача обов»язку укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2008 року про зміну п. 9,10 договору, виклавши їх в редакції, запропонованій позивачем. Представник відповідача Петренко В.І. в судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що при укладенні договору оренди землі сторони визначились із усіма істотними умовами договору; орендна плата була встановлена на рівні 1,5 % від вартості земельної ділянки. В період з 2008 по 2011 рік відповідач, за результатами господарської діяльності, з власної ініціативи, добровільно, сплачував позивачу орендну плату в більшому розмірі, ніж встановлено договором. Але за результатами господарської діяльності за 2012-2013 рік відповідач прибутків не отримав, тому розмір орендної плати виплачений згідно з умовами договору. Також представник відповідача зазначив, що покладення на відповідача обов»язку укласти додаткову угоду є порушенням прав відповідача на свободу договірних відносин; договір між сторонами був укладений до набрання чинності Указу Президента України, на якій посилається позивач та його представники; вказаний договір належним чином зареєстрований та є діючим. Також зазначив, що позивач належним чином з пропозицією про внесення змін до договору оренди землі не звертався. Заявив про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, оскільки про умови укладеного договору позивач дізнався в 2008 році та протягом п»яти років не вчиняв ніяких дій щодо внесення змін до договору оренди або розірвання договору. Представник відповідача Ремінна І.В. в судовому засіданні пояснила, що вона працює бухгалтером ФГ «Ірина». Позовні вимоги не визнала. Додатково пояснила, що договір оренди землі укладався між керівником фермерського господарства та позивачем; сторони дійшли згоди щодо всіх суттєвих умов договору; договір позивачем підписувався добровільно. З 2008 року відповідач належним чином виконує взяті на себе зобов»язання. Також вказала, що вона отримувала лист від позивача, але оскільки укладення додаткових угод не входить до її компетенції, вона на лист позивача не відповіла. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку площею 7,9896 га, розташовану на території Білоскелюватської сільської ради Краснодонського району, що підтверджено копією державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ЛГ № 021615, виданим 25.07.2002 р. (а.с.7). Вказану земельну ділянку позивач передав в оренду відповідачу по договору оренди землі від 20.08.2008 р. (а.с.5-6). Згідно п.8 вказаного Договору, договір укладено на 15 років. Відповідно до п. 9, п.11, п. 36 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки - до грудня місяця кожного року. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв»язується у судовому порядку. Вищезазначений договір оренди землі зареєстрований у Краснодонському районному реєстраційному відділі Луганської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру" 22.10.2008 р. за № 214808/040840300329. Та на теперішній час інформація про скасування даного договору у Луганській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» відсутня. Спірні правовідносини стосуються умов оренди землі та регулюються положеннями Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі». Згідно ч.1, ч.8 ст. 39 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно ч.1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.ст. 13, 21, 23,30 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Статтею 19 Закону України "Про плату за землю" також передбачено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. В судовому засіданні було встановлено, що в договорі оренди землі від 20.08.2008 р. було зазначено розмір орендної плати та порядок її сплати. При підписанні договору сторони дійшли згоди про встановлення розміру орендної плати на рівні 1,5 % від вартості земельної ділянки. Пояснення представника позивача [PERSON] в тій частині, що позивач це питання з відповідачем не обговорював та взагалі підписав не заповнений бланк договору суд оцінює критично, оскільки суду не надано доказів на підтвердження даних тверджень. Перевіривши пояснення позивача щодо невідповідності п. 9 укладеного договору вимогам чинного на час укладення договору законодавства, суд встановив, що договір між сторонами був підписаний 20.08.2008 року, тобто до набуття чинності Указу Президента України від 19.08.2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок», який набув чинності з дня його опублікування - 01.09.2008 року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, За змістом ст. 21 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладання договору законодавству. У зв'язку з тим, що Указ Президента України від 19 серпня 2008 р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, має рекомендаційний характер та набрав чинності після укладання договору оренди між сторонами, зміна розміру орендної плати можлива лише за згодою сторін (постанова Верховного Суду України від 25 червня 2011 р. у справі № 6-17цс11). Тому пояснення позивача та його представників щодо необхідності збільшення розміру орендної плати без згоди відповідача з посиланням на Указ Президента України від 19 серпня 2008 р. № 725/2008 є помилковими. Суд встановив, що позивач 21.11.2012 року надіслав лист голові СФГ «Ірина» [PERSON] з вимогою укласти додатковий договір про збільшення орендної плати та доплатити орендну плату за 2012 рік (а.с.10), але суд приймає до уваги, що головою ФГ «Ірина» є [PERSON]; до компетенції [PERSON], яка працює бухгалтером, не входить укладення додаткових договорів або перегляд умов договорів оренди землі; позивач звернувся до неналежної особи. В судовому засіданні представники відповідача відмовились від зміни умов оренди земельної ділянки; вказали на неможливість відповідача сплачувати орендну плату в більшому розмірі; запропонували представникам позивача укласти угоду про розірвання договору оренди, на що представники позивача не погодились. Тобто внесення змін до договору оренди або розірвання договору оренди за взаємною згодою сторін не можливе. Крім зазначених правових норм, на спірні правовідносини поширюються загальні вимоги Цивільного Кодексу України щодо укладення двохсторонніх договорів. За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. За ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Судом встановлено, що сторони добровільно узгодили між собою всі суттєві умови договору оренди землі - предмет договору, строк дії договору, розмір орендної плати та порядок її виплати. За ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором. За п. 4 ст. 652 ЦК України, зміна договору у зв»язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Аналіз зазначених положень свідчить про те, що сторони є вільними у визначені умов договорів, які ними укладаються; зміна умов договорів, за якими обов»язки однієї зі сторін збільшуються, вносяться до укладеного договору лише за згодою сторін. За рішенням суду можуть бути внесені зміни до укладеного договору, але лише у виключних випадках та у разі істотної зміни обставин, при цьому істотною зміною обставин ЦК визначає таку зміну обставин що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини не свідчать про істотну зміну обставин між сторонами - позивач укладав договір оренди вільно, він не був позбавлений можливості отримати юридичну консультацію відповідно умов договору або вивчити діюче законодавство; крім того протягом п»яти років позивач не ставив питання про розірвання договору оренди землі, заперечує проти цього і в теперішній час. Тому суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов»язку укласти додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати до 3% від грошової оцінки земельної ділянки та викласти пункти 9,10 укладеного між сторонами договору оренди землі в редакції, яка запропонована позивачем. Пояснення представника позивача [PERSON] в частині того, що у зв»язку із затвердженням в 2011 році нової форми Типового договору оренди землі в діючий договір мають бути внесені відповідні зміни, суд розцінює як помилкові, оскільки договір оренди землі був укладений між сторонами в 2008 році, до нього має застосовуватись законодавство, яке діяло на час укладення договору та нормативно правові акти, прийняті після укладення договору оренди, не є підставою для зміни умов договору в примусовому порядку. Клопотання представника відповідача про застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки строк дії договору не сплинув; протягом дії договору кожна із сторін договору має право звернутись до суду, як що вважає. що її права укладеним договором порушуються. Також задоволенню не підлягають вимоги позивача щодо покладення на відповідача обов»язку виплатити орендну плату за 2013 рік, виходячи із 3% грошової оцінки вартості земельної ділянки, оскільки це не відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову -відмовити за необгрунтованістю в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В зв»язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, тож не підлягають стягненню і судові витрати по справі.

Outcome: dismissed