Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у шлюбних відносинах з лютого місяця 2011 року, проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] ум. Біла Церква Київської області. 15 лютого 2012 року вона народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON], який відмовився визнати її своєю дитиною і подати до РАЦСу заяву про визнання батьківства. У зв'язку з цим при реєстрації народження дитини у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції її ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за даними позивачки. У позивача виникла необхідність стягнення аліментів на утримання дитини з батька, тому вона звернулась до суду з зазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнила та просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, повязані з проведенням генетичної експертизи. Також просить суд виключити з актового запису № 363 від 24 лютого 2012 року, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, запис про батьківство [PERSON] щодо [PERSON], [INFO] вказавши батьком [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовних вимогах. Відпо відач [PERSON] під час розгляду справи після проведення генетичної експертизи уточнені позовні вимоги визнав повністю надавши суду письмову заяву. Представник третьої особи органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради до суду не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Від третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з лютого місяця 2011 року від яких була народжена 15 лютого 2012 року донька [PERSON]. До народження дитини позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], який у 2009 році виїхав проживати у державу Ізраїль. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2011 року зазначений шлюб було розірвано, але позивач не встигла отримати свідоцтво про розірвання шлюбу, тому батьком дитини у відповідності до ст. 135 СК України був записаний [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається: 1)за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. У відповідності до положень ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. По справі проведено судову-генетичну експертизу, відповідно до висновків якої вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%., таким чином біологічне батьківство практично доведене ( а.с.45-48). При вирішені цивільного спору по суті уточнених позовних вимог суд також враховує, що відповідач визнав своє батьківство відносно дитини та згоден платити на її утримання на користь позивачки аліменти та відшкодувати позивачу судові витрати, повязані з проведенням генетичної експертизи в розмірі 3158,40 грн., які документально підтверджені. Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахувує, що позивачка утримує доньку одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, з запропонованим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню, погодився. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved