Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

У грудні 2013 року Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації звернувся з вказаним позовом до [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації - Дехтярьова Ю.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], на корись опікуна, якого буде визначено органом лпіки та піклування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Прокурор Кременчуцького району Ніколенко К.В. також вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає з сестрою [PERSON] Її мати [PERSON] не цікавиться її життям, не приймає участь у вихованні, матеріальної допомоги не надає. Просила позов задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що неповнолітня [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні сестри [PERSON] ЇЇ мати не відвідує дівчинки, не приймає участі в її вихованні вже близько двох років. Свідок [PERSON] пояснила, що є класним керівником [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] проживає з сестрою, яка її виховує. Мати [PERSON] жодного разу до школи не з'являлася, успіхами доньки не цікавиться. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, неповнолітню [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. 15.11.2013 року до служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації звернулась неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] щодо позбавлення батьківських прав своєї матері - [PERSON], [INFO]. Протягом 3 років неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації разом зі своєю сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом №5532 від 09.11.2013 року, поясненнями третіх осіб та свідків. Вихованням неповнолітньої [PERSON] займається її сестра [PERSON], що підтвердилося показами свідків в судовому засіданні. Мати дівчинки [PERSON] протягом трьох років не цікавиться вихованням, навчанням та здоров'ям доньки, не підтримає її матеріально, не виявляє бажання зустрітися. Згідно заяви від 26.11.2013 року, завіреної приватним нотаріусом Бабич Н.Г., Старовижівського районного нотаріального округу Волинської області, реєстровий №1020, [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO] записаний відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного Кодексу України Суду надано висновок органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 13.12.2013 року № 1-25/90 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, [PERSON], взагалі не спілкувається з нею, не проявляє інтересу до її життя. [PERSON] не займається вихованням дитини, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач дійсно тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved