Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

28 жовтня 2013 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась із позовною заявою до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності (а.с.2-6). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що власником домоволодіння [ADDRESS] являвся її батько - [PERSON] (до зміни прізвища «[PERSON]») Костянтинович на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності від 20 лютого 1961 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-900. Але, належним чином за життя він не встиг зареєструвати в КП «ДМБТІ» вищевказаний договір. [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на ? частину вищевказаного домоволодіння. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належне йому майно позивачці. [PERSON] як дружина померлого, мала право на обов'язкову частку спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] Оскільки на смерть чоловіка проживала разом із ним, то вона фактично прийняла належну їй частину спадщини. До нотаріальної контори для належного оформлення спадщини, після смерті [PERSON] позивачка та [PERSON] не зверталися. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON]., померлого [INFO] року, та за законом після смерті [PERSON] померлої 01.07.2007 року являється позивачка. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено, у зв'язку із тим, що відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ на домоволодіння [ADDRESS] Крім того, у зв'язку із тим, що у вищевказаному договорі від 20.02.1961 року зазначено ім'я батька [PERSON] як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», позивачка не має можливості належним чином оформити спадщину, тому вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд встановити юридичний факт належності [PERSON], померлому [INFO] року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності від 20 лютого 1961 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-900 та визнати за нею право власності на - 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] яке складається із: А-1 - житлового будинку, жилою площею 31,4 кв.м, загальною площею 50,2 кв.м., а-1 - сіни, а1 - крильце, Б - сарай, під Б - погріб, В - літня кухня (використовується під житло), Г - сарай (використовується під житло), Д - сарай (використовується під житло), Ж - душ, З - вбиральня, И - сарай, 1-5 - огорожі, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] яке складається із: А-1 - житлового будинку, жилою площею 31,4 кв.м, загальною площею 50,2 кв.м., а-1 - сіни, а1 - крильце, Б - сарай, під Б - погріб, В - літня кухня (використовується під житло), Г - сарай (використовується під житло), Д - сарай (використовується під житло), Ж - душ, З - вбиральня, И - сарай, 1-5 - огорожі, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Ухвалою суду від 10 грудня 2013 року за заявою позивачки було залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та заповітом (а.с.48). Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Вимоги позову підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі (а.с.52). Відповідач в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив. Заяв про розгляд справи без участі представника не надходило. Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватисяіншимизасобамидоказу вання. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільногозаконодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача до суду на захист своїх прав є встановлення юридичного факту належності померлому правовстановлюючого документу, у зв'язку із тим, що зазначені у документі власні прізвища не збігаються із даними зазначеними у документі про смерть. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги належать до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 1961 року виконком Ленінської рай. ради депутатів трудящих надав [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 500,0 кв.м., на якій забудовник зобов'язався збудувати жилий будинок (а.с.15-16). Вищевказана земельна ділянка знаходилась в користуванні [PERSON] (а.с.25). Згідно актового запису №477 зробленого Ленінським рай. РАЦС м. Дніпропетровська, 10.12.1950 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження дружини змінено на «[PERSON]» (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] року у батьків [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №91. У даному свідоцтві була допущена описка у імені батька - «[PERSON]», замість «[PERSON]», у зв'язку із чим було зроблено виправлення на «[PERSON]» (а.с.14). Після укладення шлюбу із [PERSON] позивачка змінила прізвище на «[PERSON] (а.с.14). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.20). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно дочці - [PERSON] (а.с.19). Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] року [PERSON], отримала відмову, так як у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS] Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлені судом обставини підтверджують юридичний факт належності [PERSON], померлого [INFO] року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності від 20 лютого 1961 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-900, у зв'язку з чим вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved