Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що з 2006 року по березень 2010 року працював у ТОВ «Рубін» по сумісності на посаді майстра. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. 04.04.2013 року Кіровським районним судом м. Донецька був виданий судовий наказ про стягнення з ТОВ «Рубін» на його користь заборгованість по заробітній платі з вересня 2009 року по березень 2010 року у розмірі 2508,37 гривень. Проте, зазначена сума заборгованості до теперішнього часу йому не виплачена. Вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки з вересня 2010 року по час фактичної сплати заборгованості. Крім того, діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що після звільнення були істотно порушені його нормальні життєві зв'язки і він був вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із невиплатою заробітної плати, він повністю був позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань. Так, невиплата відповідачем заборгованості по заробітній платі спричинили йому душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своєї сім'ї. Порушився попередній уклад сімейного життя. Внаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше в родині не було. У нього, останнім часом, виникли систематичні головні та серцеві болі, порушився сон, виникла депресія. Він також вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Моральну шкоду він оцінює в 50000,00 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки з вересня 2013 року по день винесення рішення, а також у якості відшкодування моральної шкоди 50000,00 гривень. Разом з тим, позивачем була подана до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з ТОВ «Рубін» на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 05.03.2010 року по 08.11.2013 року в сумі 13182,08 гривень, а також у якості відшкодування моральної шкоди 50 000,00 гривень. В судовому засіданні позивач ще раз уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 05.03.2010 року по 08.11.2013 року в сумі 13182,08 гривень, виходячи із суми середнього заробітку у розмірі 306,56 гривень на місяць, а також у якості відшкодування моральної шкоди просив стягнути 3000,00 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги позивача [PERSON] у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Ліндаєв О.С. в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та пояснив, що позивач дійсно працював на ТОВ «Рубін» до 04.03.2010 року. Та при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі, оскільки на підприємстві не було коштів. На теперішній час підприємство також не працює, грошей не має, але є майно, яке буде реалізоване виконавчою службою під час виконання рішення. Не заперечував проти стягнення з ТОВ «Рубін» на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 13182,08 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у ТОВ «Рубін» за сумісництвом на посаді виконавця робіт з 01.02.2005 року по 04.03.2010 року, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Рубін» № 17 від 21.10.2013 р. Його середньомісячний заробіток складав 306,56 гривень. При звільненні [PERSON] 04.03.2010 року, з ним не було проведено розрахунок по заробітній платі, який згідно довідки № 16 від 21.10.2013 року, складає 2508,37 гривень. 04.04.2013 року Кіровським районним судом м. Донецька був виданий судовий наказ про стягнення з ТОВ «Рубін» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з вересня 2009 року по березень 2010 року у розмірі 2508,37 гривень. Зазначений судовий наказ не виконаний до теперішнього часу, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена, проти чого не заперечував і представник відповідача, при дачі пояснень у судовому засіданні. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, та який визнав представник відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку з 05.03.2010 року по 08.11.2013 року складає 13 182,08 гривень, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Крім того, згідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки встановлено порушення законних прав позивача затримкою розрахунку при звільненні, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України з відповідача на користь [PERSON] у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди підлягає стягненню 3000,00 гривень. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 458,80 гривень. На підставі ст. ст. 117, 237-1 КЗпП України, та

Outcome: approved