Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Радивилівського районного суду від 10.12.2012 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення повноліття. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів у позивача відбулися зміни матеріального та сімейного стану. Зокрема, [INFO] року у нього народився син - [PERSON], який проживає із ним і знаходиться на його утриманні. На роботу влаштуватися не може, оскільки вимушений доглядати дитину і обходитись випадковими заробітками. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану. На даний період його син [PERSON] виявився менш забезпеченим ніж [PERSON]. Враховуючи наведене, просив його позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів задовольнити та стягувати аліменти на [PERSON], [INFO] до 200 грн. починаючи із дня звернення до суду. Представник позивача - [PERSON] позов [PERSON] підтримала в повному обсязі і показала, що позивач проживає разом із батьками і своєю дружиною та сином [PERSON]. Вони утримують підсобне господарство, однак допомагають іншому синові, який навчається на платному факультеті. Її невістка - [PERSON] проживає разом із ними і перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною і отримує всі належні допомоги від управління соціального захисту населення. Крім того, син хворіє і потребує коштів на лікування. Звертала увагу суду на те, що згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 15.10.2013 року позивача обмежено у праві виїзду за межі України, що позбавляє його їздити на заробітки. [PERSON] в поданому запереченні просила в задоволенні позовних вимог відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю і зазначала, що вказаний позов направлений на погіршення умов життя неповнолітньої дитини. Також вона стверджувала, що 12 січня 2012 року між нею і позивачем укладено шлюб, однак після втручання його батьків він залишив її і двічі звертався до суду із позовами як про розірвання шлюбу, так і про визнання шлюбу недійсним, в задоволенні яких йому було відмовлено. [INFO] року у них народився син - [PERSON], однак судова тяганина і нервові потрясіння вплинули на її стан здоров'я та стан здоров'я її сина (епікріз додається). Батько дитини жодного разу сина не провідував, не допомагав їй матеріально на його харчування, лікування та утримання і навпаки, 25.03.2013 року вона знову отримала вже третє позовну заяву від [PERSON] про виключення відомостей про позивача, як батька дитини з актового запису про народження дитини, однак отримавши результати експертизи, яка достовірністю у 99.99% підтвердила факт його батьківства в судове засідання не повернувся і коштів на поїздку в м.Київ для проведення експертизи їй не повернув. Знову 30.09.2013 року він подав до суду нову четверту позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Звертала увагу на те, що у позивача для подачі позовів, апеляційних скарг, кошти для послуг адвокатів є, однак заборгованість в розмірі 4720 грн. по аліментах так і не погашено. Просила також критично оцінити його твердження про те, що він здійснює догляд за дитиною замість матері, яка піклується дитиною і отримує на нього державну допомогу. Позивачем також не надано докази, що його син [PERSON] отримує менше коштів, ніж син [PERSON] і навпаки, вона позбавлена можливості працювати, а позивач молодий працездатний і повинен працювати і забезпечувати їх і це є його батьківським обов'язком. Отже, відповідно до вимог ст.84 СК України розмір аліментів на її сина не може бути меншим від 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідачки, [PERSON] позову не визнавала і просила відмовити в його задоволенні і показала, що дитина потребує харчування і коштів на суміші, так як після нервових потрясінь у дочки пропало молоко. Вона заперечувала щодо поділу аліментів які присуджені в розмірі 400 грн. на 2-х дітей так як згідно вимог Закону розмір аліментів на її сина не може бути меншим від 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також пояснювала, що її дочка не має змоги працювати, так як доглядає за сином. Заслухавши представника позивача [PERSON], представника відповідачки [PERSON] та вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, причому ці обов'язки є особистими, індивідуальними, а не солідарними. Тобто, якщо батьки не проживають спільно, то кожен з них має власний обов'язок по утриманню дитини. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений по рішенню суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений по рішенню суду за позовом платника або отримувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного положення, погіршення або поліпшення здоров'я кого-небудь з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначені підстави які б дали суду право на зміну розміру аліментів, що стягуються. Обов'язок доказування відповідно зі ст.10 ЦПК України покладений на сторону у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та в їхньому здійсненні. Відповідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, ні позивачем ні його представником не долучено належних доказів щодо погіршення його матеріального становища чи погіршення його стану здоров'я, які б давали суду підстави для зменшення розміру аліментів після вступу рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року в законну силу. Так, згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року вирішено стягувати із позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] року аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 07.09.2012 року і до досягнення повноліття і вже 30.09.2013 року позивач знову звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Крім того, судом враховано, що його другий син [PERSON], [INFO] року та цивільна дружина проживають разом із ним. Дружина [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини і таке ствердила в судовому засіданні представник позивача [PERSON] Із акту обстеження матеріально- побутових умов проживання №23 від 22.11.2013 року Берегівської сільської ради встановлено, що сім'я утримує дві корови, дві свині, кінь, птиця, є 0,92 га землі для ведення особистого селянського господарства і 2,56 га земельного паю, умови проживання сім'ї задовільні. Позивач працездатний і зобов'язаний утримувати своїх дітей. Суд оглянув медичну довідку №456 від 03.12.2013 року і вважає, що наявне захворювання у позивача не є перешкодою для виконання ним будь яких робіт. Факт перебування дитини на утриманні матері встановлено із акту обстеження матеріально -побутових умов сім'ї №94 від 18.11.2013 року [PERSON]. В силу ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і культурного та соціального розвитку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed