Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

представник позивача [PERSON] - [PERSON] змінив позовні вимоги та просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу позивача щомісячно і довічно до 1/10 частини, у звязку з неможливістю надання позивачем матеріальної допомоги, визначеної рішенням суду від 14.05.2009 року, посилаючись на те, що згідно рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.04.1999 року з позивача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання недієздатного сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.03.1999 року і довічно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, про що був виписаний відповідний виконавчий лист. Згодом матеріальне становище позивача змінилося. Стан його здоров*я погіршився. Він тимчасово проживає в [PERSON] де проходить лікування. На даний час стан його здоров*я погіршився ще більше. Позивачу потрібне постійне, систематичне лікування, яке є платним та опіки іншої особи. Згідно з медичною довідкою від 04.06.2013 року позивач проходив лікування з приводу серцевої недостатності, цукрового діабету 2-го типу. Крім того, він потребує зубного протезування та постійної зміни окулярів, оскільки цукровий діабет вкрай негативно впливає на зуби та на зір. Він має ваду слуху і користується слуховим прибором. Все це вимагає значних коштів, оскільки він в даний час проживає в [PERSON], де всі медикаменти іноземного виробництва є надто дорогими, та й медичне обслуговування набагато дорожче чим в Україні. У позивача з відповідачкою син [PERSON] є інвалідом дитинства і отримує пенсію, позивач в даний час позбавлений надавати допомогу і утримувати сина, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] заперечують проти задоволення змінених позовних вимог та просять суд відмовити в задоволенні вказаних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до довідки МСЕК № 051944 від 30.09.1993 року [PERSON], [INFO], який являється сином сторін, отримав статус інваліда дитинства 2 групи довічно та рішенням Ватутінського міського суду від 23.02.1999 року визнаний недієздатним. 16.04.1999 року Ватутінським міським судом винесено рішення яким задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх недієздатного сина [PERSON] В 2000 році позивач звернувся до Звенигородського районного суду з позовом про зменшення розміру аліментів, аргументуючи це тяжким захворюванням та необхідністю витрачати значні кошти на лікування. Суд, 06.06.2000 року виніс рішення яким повністю відмовив в задоволенні позовних вимог, так як син позивача - [PERSON] є недієздатним інвалідом 2-ї групи, також потребує постійного лікування, та отримує пенсію, яка за своїм розміром значно менша доходів позивача. Не полишаючи спроб звільнити себе від аліментного тягаря, позивач [PERSON] знову в 2009 році звертається до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів зазначаючи ті ж самі причини, що і були вказані в попередньому зверненні до суду погане здоров*я, витрати на ліки, відсутність житла та інше. В ході судового розгляду позивач змінив свої вимоги на зменшення розміру аліментів так як з такими вимогами погодилась відповідач [PERSON]. 14.05.2009 року Ватутінський міський суд виніс рішення, яким змінив розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Ватутінського міського суду від 16.04.1999 року на користь [PERSON] на утримання недієздатного сина [PERSON] з ? частини всіх видів доходу щомісячно і довічно на 1/5 всіх видів доходу щомісячно, з дня подачі заяви в суд, а саме 16.03.2009 року і довічно. 05.09.2013 року позивач знову звернувся до Ватутінського міського суду з позовною заявою про звільнення його від сплати аліментів, в судовому засіданні змінив свої позовні вимоги і просить суд змінити розмір аліментів з 1/5 частини всіх видів його доходів щомісячно і довічно на 1/10 частини всіх видів його доходів щомісячно і довічно, і знову ж наводить ті самі причини погане здоров*я, але цього разу надає суду медичні довідки виготовлені в [PERSON] та перекладені на українську мову. Позивач зазначає, що лікування якого він постійно потребує в [PERSON] коштує дуже дорого і він не в силах сплачувати аліменти і витрачатись на лікування, однак жодних підтверджень понесених витрат позивач суду не надав. Позивач є громадянином України і відповідно до паспортних даних має постійне місце проживання на території України та відповідно має право на безоплатну медичну допомогу в своїй країні. Лікування в іншій країні, якщо воно має місце, здійснюється виключно за добровільним вибором позивача, а отже позивач може собі дозволити таке лікування, що свідчить про достатньо добрий його матеріальний стан. Так, відповідно до довідки про доходи від 14.08.2013 року розмір щомісячної пенсії позивача складає 2844,58 грн. Пенсія його недієздатного сина складає лише 994 грн. Пенсія відповідачки, яка являється матірю [PERSON], і на утриманні в якої перебуває [PERSON], складає 1137,90 грн., але мати знаходить можливості утримувати, лікувати та годувати спільну з позивачем дитину. [PERSON] має тяжкі захворювання, як психічного так і фізіологічного характеру, що вимагають безкінечного стаціонарного лікування, тягар по фінансування якого повністю лежить на плечах його матері. [PERSON] має захворювання у вигляді розумової відсталості, недиференційованої, до ступеня помірно-вираженої дебільності, з вираженими емоційно-вольовими розладами за нестійким типом, суіцидальними висловлюваннями шантажного характеру, має гіпертонічну хворобу 1 ст., цукровий діабет 2 типу, пакринсонізм 2Б стадії та інші. Відповідно до товарного чеку від 08.09.2013 року на ліки [PERSON] лишу у вересні витрачено 636,16 грн., що складає більше 2/3 його пенсії і це лише ті витрати на які можливо взяти чек. [PERSON] маючи такі тяжкі захворювання потребує постійного нагляду, особливого дорого стоячого харчування та утримання. Батьки, в яких народилася така особлива дитина зобовязані перед державою, перед суспільством і нарешті перед самими собою в рівній мірі опікуватися сином, а не шукати вихід позбутися цього обовязку. Відповідачка [PERSON] вже 40 років намагається зробити будь-що, щоб [PERSON] мав можливість жити, батько ж, позивач по справі, крім примусово накладених аліментних зобовязань в сумі 568,92 грн., що лише в незначній мірі допомагає [PERSON] і ніяким чином не замінює батьківського піклування, більше ніякої допомоги не надає. Єдиним проявом батьківської «любові» є наданий суду лист в якому позивач погрожуючи колишній дружині кримінальною відповідальністю пропонує «миром» вирішити питання аліментів, тобто щоб [PERSON] добровільно відмовилася від коштів. Це є просто неприпустимим. Вони вважають що позивач по справі та його представник не надали суду доказів в підтвердження своїх змінених позовних вимог, а необхідність в отриманні аліментної допомоги [PERSON] стороною відповідача доведена повністю. Підстав для зменшення розміру аліментів по даній справі не має. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні змінених представником позивача позовних вимог про зменшення розміру аліментів, відмовити повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідачка мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який 30.09.1993 року отримав статус інваліда дитинства 2 групи довічно, що підтверджується довідкою МСЕК № 051944 (а.с.47) та рішенням Ватутінського міського суду від 23.02.1999 року визнаний недієздатним (а.с. 41). 16.04.1999 року Ватутінським міським судом винесено рішення яким задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання недієздатного сина [PERSON], що підтверджується рішенням (а.с. 43-44). Згідно довідки МСЕК від 23.02.2009 року позивач був визнаний інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 5), а тому враховуючи, що [PERSON] став інвалідом другої групи загального захворювання, 14.05.2009 року Ватутінський міський суд виніс рішення яким змінив розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.04.1999 року на користь [PERSON] на утримання недієздатного сина [PERSON], [INFO] з ? частини всіх видів доходу позивача щомісячно і довічно на 1/5 частину всіх видів доходу позивача щомісячно з дня подачі заяви до суду, а саме 16.03.2009 року і довічно. Представник позивача зміну позовних вимог про зменшення розміру стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] з 1/5 частини всіх видів заробітку позивача на 1/10 частину всіх видів заробітку позивача починаючи з дня подачі заяви в суд та довічно, мотивує тяжким матеріальним становищем позивача через його стан здоров*я. Як вбачається із матеріалів справи позивач проходив лікування в [PERSON] з 17 по 25.02.2011 рік та з 12 по 13.04.2011 рік, з 26.02.2012 року по 28.02.2012 року, про що надав суду медичні довідки (а.с.12-25). Позивач як інвалід другої групи загального захворювання отримує пенсію в розмірі 2844,58 грн. з вирахуванням аліментів в розмірі 568,92 грн. на користь відповідачки на утримання недієздатного сина [PERSON], що підтверджується довідкою УПФ в м. Ватутіне (а.с.11). Відповідачка отримує пенсію в розмірі 1137,90, що підтверджується довідкою УПФ України в м. Ватутіне (а.с. 48). Недієздатний повнолітній син сторін [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 994 грн., що підтверджується довідкою з УПФ України в м. Ватутіне (а.с. 48). Із викладеного вбачається, що позивач один отримує пенсію в розмірі 2261,97, а загальний дохід відповідачки та недієздатного сина становить: аліменти в розмірі 568,92 грн.+ пенсія по інвалідності [PERSON] в розмірі 994 грн. + пенсія відповідачки в розмірі 1137,90, що дорівнює 2700,82 грн., що на кожного окремо становить по 1350,41 грн., а враховуючи те, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Ватутінському психіатричному кабінеті з 1983 року і потребує постійного амбулаторного лікування, а при загостренні в стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою (а.с.52) та відповідно до довідки Ватутінської міської лікарні (а.с. 50) лікарня не має змоги забезпечити медикаментозне лікування в звязку з обмеженим фінансуванням, а тому відповідачка сплачує лікування [PERSON] самостійно і фактично її дохід та доход [PERSON] витрачається на його постійне лікування, і при цьому відповідачка [PERSON] не ставила питання про стягнення з позивача [PERSON] додаткових витрат повязаних з цим лікуванням, що передбачено законом, а позивач в добровільному порядку, крім аліментів, матеріальної допомоги не надавав і не надає. Як на підставу задоволення змінених позовних вимог про зменшення розміру аліментів представник позивача посилається на норму ст. 198 СК України, яка передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати та на ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них, однак, в порушення ст. 60 ЦПК України, якою передбачено що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позивач та його представник не надали суду жодних доказів про те, що матеріальне становище позивача змінилося настільки, що він не має можливості виплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього недієздатного сина [PERSON] у розмірі 1/5 частина всіх видів його доходів. Як встановлено рішенням Ватутінського міського суду від 14.05.2009 року позивач станом на травень місяць 2009 рік отримував пенсію в розмірі 1543,80 коп., на даний час він отримує 2261,97 грн. пенсії з врахуванням відрахованих аліментів в сумі 568,92 грн., що підтверджує що матеріальне становище позивача змінилося на краще. Позивач та його представник не представили суду жодних доказів, яку ж суму коштів позивач витрачає на своє лікування. Позивач є громадянином України і відповідно до паспортних даних має постійне місце проживання на території України та відповідно має право на медичну допомогу в своїй країні. Лікування в іншій країні, якщо воно має місце, здійснюється виключно за добровільним вибором позивача, а отже позивач може собі дозволити таке лікування, що свідчить про його достатньо добрий матеріальний стан. Позивач також не надав суду жодних доказів зміни і свого сімейного стану, погіршення свого здоров*я або поліпшення здоров*я його повнолітнього сина. Недієздатний [PERSON] хворіє на цукровий діабет, і більше того відповідно до довідки Ватутінської міської лікарні має також діагноз олігофренія в стадії вираженої дебільності з порушенням емоційно-волевої нестійкості, судорожний синдром, і стан його здоров*я не поліпшився, що підтверджується довідкою Ватутінської міської лікарні (а.с.52). Жодних доказів того, що стан здоров*я [PERSON] з 2009 року по дійсний час поліпшився, суду не представлено. Позивач та його представник не надали суду і доказів того, що позивач [PERSON] потребує зубного протезування, постійної зміни окулярів, що він має вади слуху і, що коштів, які він отримує, після відрахування аліментів в розмірі 1/5 частини його доходу, недостатньо для його лікування та існування. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне в задоволенні змінених позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру сплачених аліментів на утримання повнолітнього недієздатного сина [PERSON], відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed