Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 16 квітня 2012 року близько 21 год. 30 хв. на дамбі Тернопільського ставу в м. Тернополі [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], був неуважним, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), а саме, на дорозі, яка має дві смуги для руху автомобілів в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку руху по своїй смузі руху, під керуванням [PERSON] Крім того, відповідач, намагаючись покинути місце вищезгаданого ДТП, рухаючись своїм автомобілем заднім ходом по вул. Руська в м. Тернополі здійснив наїзд на автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Таким чином, [PERSON] своїми діями порушив 2.3(б), 2.10.(а), (в), 10.9, 11.4 Правил дорожнього руху України, за що постановою апеляційного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2012 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме: за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. В результаті вищевказаної ДТП [PERSON] була завдана позивачу матеріальна та моральна шкода шляхом дії джерела підвищеної небезпеки, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль «БМВ», д.н.з [NUMBER], яка спричинила за собою душевні переживання позивача. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача в його користь майнову шкоду у розмірі 6 592,45 грн., моральну шкоду у розмірі 2 500,00 грн. та судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач та його представник суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 17.10.2012 р. встановлено, що 16 квітня 2012 року близько 21 год. 30 хв. на дамбі Тернопільського ставу в м. Тернополі [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], був неуважним, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), а саме, на дорозі, яка має дві смуги для руху автомобілів в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку руху по своїй смузі руху, під керуванням [PERSON] В результаті вищевказаної ДТП, автомобіль [PERSON] було пошкоджено. Крім того, відповідач, намагаючись покинути місце вищезгаданого ДТП, рухаючись своїм автомобілем заднім ходом по вул. Руська в м. Тернополі здійснив наїзд на автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Таким чином, [PERSON] своїми діями порушив 2.3(б), 2.10.(а), (в), 10.9, 11.4 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] була завдана [PERSON] матеріальна шкода шляхом дії джерела підвищеної небезпеки, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача марки «БМВ», д.н.з [NUMBER]. За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу вимог ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При обчисленні суми завданої матеріальної шкоди,

Outcome: partial