Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи Головне управління юстиції в м. Києві, сьома Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/8 частину квартири у порядку спадкування, в якому просить визнати за ним право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], що є предметом позову. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 листопада 1964 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] За час шлюбу ними разом було побудовано кооперативну квартиру [ADDRESS], що підтверджується ордером серія А № 47033 на житлове приміщення від 05 серпня 1966 року. Виплата пайових внесків за кооперативну квартиру відбувалася за рахунок спільних сімейних коштів. Позивачу належить на праві приватної власності ? частина квартири [ADDRESS]. [PERSON], яка померла [INFO], була його дружиною. 08.09.2010 року позивач подав до Сьомої Київської державної нотаріальної контори нотаріально оформлену заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] його дружини [PERSON] та просив видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно його заяви була відкрита спадкова справа № 775 від 25.09.2010 р. 10.02.2011 року відповідач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Фроловою О.О., 21.07.2005 року звернувся з заявою про прийняття спадщини. До поданої заяви [PERSON] додав всі необхідні документи, в тому числі і правовстановлюючі документи на квартиру. 10.02.2011 року позивач звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, але нотаріальна контора відмовила йому мотивуючи тим, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] буде оформлено на відповідача [PERSON], оскільки відповідно до даних реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації вищевказана квартира 20 листопада 1992 року була оформлена на праві приватної власності в цілому на його померлу дружину. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник Головного управління юстиції у м. Києві надіслав до суду лист в якому просить суд розглянути справу у відсутність представника та постановити по справі рішення відповідно до чинного законодавства України. Представник Сьомої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, з 13 листопада 1964 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу ними було разом побудовано кооперативну квартиру [ADDRESS], що підтверджується ордером серія А № 47033 на житлове приміщення від 05 серпня 1966 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). Відповідно до ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до положень ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР", що набрав чинності з 1 липня 1990 року, ст.ст. 15, 16 Закону України „Про власність", що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. 08.09.2010 року позивач подав до Сьомої Київської державної нотаріальної контори нотаріально оформлену заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] його дружини [PERSON] та просив видати свідоцтво про право на спадщину, відповідно до його заяви була відкрита спадкова справа № 775 від 25.09.2010 р. 10.02.2011 року відповідач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Фроловою О.О., 21.07.2005 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До поданої заяви [PERSON] додав всі необхідні документи, в тому числі і правовстановлюючі документи на квартиру. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, але нотаріальна контора відмовила йому мотивуючи тим, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] буде оформлено на відповідача [PERSON], оскільки відповідно до даних реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації вищевказана квартира 20 листопада 1992 року була оформлена на праві приватної власності в цілому на його померлу дружину. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 2-877-1-11 від 20.04.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частини квартири було задоволено частково, та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). 19.10.2011 року Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно здійснило реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON].(а.с.6). У лютому 2013 року позивач звернувся до Сьомої державної нотаріальної контори із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину, де останньому було відмовлено у зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи № 775, яка була відкрита після смерті [PERSON], відсутній оригінал заповіту, засвідчений приватним нотаріусом Фроловою О.О. 21.07.2005 року на ім'я відповідача, а також відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на квартиру спадкодавця (а.с.7). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно із ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно із ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Відповідно до положень ст. 1, ст. 26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого цим законом пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) або визнані інвалідами, в т.ч. діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, особа, яка досягла пенсійного віку, на неї розповсюджується дія ч. 1 ст.1241 ЦК України. Обов'язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту. Аналізуючи зміст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року суд приходить до висновку, що до складу спадщини після померлої [PERSON] належить ? частини квартири [ADDRESS]. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,00 грн.

Outcome: approved