Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом матір'ю, та стягнути з відповідача на її користь для утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовних вимог і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказала, що 06.10.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем від якого народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на час розгляду справи проживають разом із позивачем. На теперішній час, оскільки подружні стосунки не склалися, сторони почали проживати окремо, фактично припинили шлюб, крім того, у липні 2013 року позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом про розірвання шлюбу, та на час розгляду справи рішення не винесено. Відповідач не дбає про дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також чинить перешкоди для можливості нормального виховання дітей, що змусило її переїхати разом із дітьми до м. Миколаєва. Крім того, зазначила, що має усі необхідні умови для постійного проживання дітей разом з нею. Ухвалою суду від 13 листопада 2013 року було прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, встановлення розміру аліментів та встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні малолітніх дітей. Ухвалою суду від 09 грудня 2013 року було роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення способів участі у вихованні та спілкування малолітніх дітей. Продовжено розгляд по суті позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Відповідач та його представник вимоги первісного позову визнали частково, при цьому просили визначити місце проживання малолітніх дітей з матір'ю за визначеним нею конкретним місцем проживання, стягувати з нього, як з батька малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на їх утримання у фіксованій грошовій сумі в розмірі 4 500 грн. щомісячно, починаючи з листопада 2013 року - до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідач просив визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, [PERSON] зазначав, що [PERSON] безпідставно переїхала до іншого помешкання разом із дітьми, оскільки він жодних перепон у вихованні дітей він не чинив, а навпаки, забезпечив їх навчання у навчальних закладах м. Києва. Також зазначив, що [PERSON] не визначає конкретне місце мешкання її з дітьми, що суперечить вимогам законодавства та унеможливлює його спілкування з ними. Крім того, щодо розміру аліментів, посилаючись на зміну свого місця роботи, вважав за доцільне стягувати з нього аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі фіксованої грошової суми, а саме - 4 500 грн. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала, при розгляді вимог зустрічного позову просила суд прийняти рішення з врахуванням інтересів малолітніх дітей, а також висновку органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним відносини. 06.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва від 06.10.2006 року, актовий запис №1691. Під час шлюбу [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві 03.04.2007 року, актовий запис №788, та 16.06.2010 року - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві 17.06.2010 року, актовий запис № 1695. З липня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, перестали мешкати сумісно, при цьому позивач [PERSON] проживає на час розгляду справи із дітьми за адресою: [ADDRESS] (квартира належить її матері) та згідно акту обстеження умов проживання складеного Службою у справах дітей в особі Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради №А-119 від 02.09.2013 року за вказаною адресою створені сприятливі умови для нормального існування та розвитку неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей, порядку участі у їх вихованні, а також про розмір аліментів на їх утримання. Разом з тим, з наданих до зустрічної позовної заяви матеріалів вбачається, що [PERSON], [PERSON] разом з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], в якій, згідно акту обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.09.2013 року, створені всі належні умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підтвердження викладених у зустрічній позовній заяві посилань на створення сприятливих умов для навчання неповнолітніх дітей в м. Києві [PERSON] було додано відповідні копії довідок з навчальних закладів, а саме: копія довідки з ТОВ "Навчально-виховний комплекс "Клевер Кідс" від 10.09.2013 року №84 та довідка №85, копія довідки з Ліцею №157 від 11.09.2013 року, з яких вбачається, що послуги за навчання в період з 2013 по 2014 рік навчальний рік сплачені, проте діти до навчання не приступили. У відповідності до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім цього, за правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В силу ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є малолітніми дітьми, при цьому матір дитини приділяє належну увагу навчанню та вихованню синів, що підтверджується актом обстеження умов її проживання. Враховуючи вищевикладене, а також зміст висновку органу опіки та піклування від 08.11.2013 р. №2482/02.02.01-22/22/14/13 та приймаючи до уваги, що відповідач за первісним позовом не заперечує щодо визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, суд не встановив виключних обставин, за якими згідно з ч. 2 ст. 161 СК України малолітні діти [PERSON] та [PERSON] повинні бути розлучені з матір'ю, таким чином,

Outcome: approved