Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

09 жовтня 2012 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 308840,33 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 03 липня 2008 року між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Факторинг Україна ( надалі Банк), та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20978, 00 доларів США на оплату комісій банку та купівлю автомобіля, строком до 06 липня 2015 року зі сплатою відсотків за його користування 12,99 %. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за вказаним договором між Банком та [PERSON] 03 липня 2008 року укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] поручилася за [PERSON] щодо повернення позики на умовах кредитного договору. Відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, виконують свої зобовязання не належним чином, в результаті чого станом на 07.08.2012 року в них виникла заборгованість за кредитом в розмірі 13421,56 доларів США, що еквівалентно 107 278, 53 грн., без урахування відсотків та штрафних санкцій. На підставі вказаних обставин, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості. 12 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ ОТП Факторинг Україна, ПАТ ОТП Банк, доповнюючий який, остаточно просив визнати недійсним пункт 3.1.1 вказаного кредитного договору та визнати недійсним договір-купівлі-продажу кредитного портфелю між ТОВ ОТП Факторинг Україна та ПАТ ОТП Банк від 24.02.2012 року в частині передачі боргу за спірним кредитним договором. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказував, що кредитний договір та договір купівлі-продажу кредитного порфелю суперечить нормам ЦК України та діючого законодавства. Вказував на відсутність у позивача дозволу на здійснення таких банківських операцій як надання кредиту в іноземній валюті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов банку підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити, через необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов ТОВ ОТП Факторинг Україна не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Зустрічну позовну заяву підтримав, просив задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, представник відповідача [PERSON] надав заяву про зменшення розміру пені до 1000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна, а у зустрічних вимогах [PERSON] відмовити з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ТОВ ОТП Факторинг Україна, та [PERSON] кредитний договір № CL-400/109/2008. Відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 20978, 00 доларів США на оплату комісій банку та купівлю автомобіля, строком до 06 липня 2015 року зі сплатою відсотків за його користування 12,99 % річних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Того ж дня між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] поручилася за відповідача перед Банком щодо повернення позики на умовах кредитного договору. Взяті на себе зобовязання відповідачі не виконали, в звязку з чим станом на 07 серпня 2012 року в них виникла заборгованість, яка складається з основного боргу - 13421, 56 доларів США, що еквівалентно 107278, 53 грн., заборгованості по відсоткам 1388,93 доларів США, що еквівалентно 10702,07 грн. та пені 23828, 36 доларів США, що еквівалентно 190460,08 грн. Згідно ст. 554 ЦК України у випадку порушення зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Однак зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором складає 190460, 08 грн., що не співмірно із сумою заборгованості за кредитним договором, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 1000 грн. Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідачів, суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. 3 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернули, продовжували користуватися грошима на тих же умовах, договори не розривали, тому відсотки за користування кредитом та пеня з урахуванням зменшення за прострочення строків повернення кредиту нараховані правомірно. Відмовляючи в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] суд засновує свою позицію на тому, що згідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. [PERSON] у разі незгоди з умовами договору не повинен був всупереч своєї волі укладати договори з банком, а мав можливість вибрати іншу банківську установу з іншими умовами надання кредиту. Таким правом він не скористався, а тому погодився з умовами кредиту, підписавши кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Порушення вимог ст. 203 ЦПК України судом не встановлено, а тому немає підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору. Таким чином, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні зустрічного позову, оскільки в супереч частини 1 ст. 60 ЦК України останній не довів ті обставини, на які він посилається. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial