Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, мають різні погляди на життя,між сторонами зникло почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сімї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що строк для примирення, який надавав суд тільки ускладнив їх взаємовідносини з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що у них в сім"ї відсутні конфліктні ситуації, однак не спрос товує той факт, що подружні стосунки з позивачкою не відновлювалися. Вихованням неповнолітніх дітей по мірі своєї можливості займається і надає кошти на їх утримання. 18.09.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про надання строку для примирення. Ухвалою суду від 18.09.2013 року провадження у справі зупинено та надано строк для примирення - 2 місяці. 20.11.2013 року провадження у справі відновлено. Суд, вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1987 року, про що зроблено актовий запис № 969 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м . [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За час призначеного судом строку для примирення, примирення сторін не настало, позивачка зазначила, що рішення про розірвання шлюбу є виваженим і наполягає на його розірванні. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечив. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. Сторони не підтримують подружні стосунки протягом шести років, проживають в інших кімнатах, а тому подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сім`ї. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений.

Outcome: approved