Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 23.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної у якому вказує, що він працював на ВАТ «Запоріжвогнетрив» з 05.09.1997 року до 07.02.2002 року. 06.10.1999 року з ним стався нещасний випадок на виробництві. 08.10.1999 року було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. 19.02.2000 року висновком МСЕК йому було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності безстроково. У звязку з травмою та її наслідками він зазнав душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнав порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 100000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник вiдповiдача позов не визнав, надав письмове заперечення на позов, суду пояснив, що дійсно позивач працював з 05.09.1997 року і до 07.02.2002 року і був звільнений за власним бажанням. 08.10.1999 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. 19.02.2000 року висновком МСЕК йому було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності. Наказами по підприємству йому було відшкодовано 210 грн. на лікування, призначене щомісячне відшкодування у сумі 384,7 грн. щомісячно, сплачено одноразово 19235 грн. відшкодувати моральну шкоду [PERSON] не просив, тому йому нічого і не сплатили. Якби він звернувся із заявою про стягнення моральної шкоди, то підприємство сплатило. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ФСС від нещасних випадків на виробництві проти позову заперечує, вказавши, що [PERSON] перебуває на обліку у відділенні Фонду в м.Запоріжжі, йому проводяться щомісячні доплати, відшкодування моральної шкоди відділенням Фонду в м.Запоріжжі не проводилося. Вислухавши пояснення cтopiн, дослiдивши матерiали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на ПАТ «Запоріжвогнетриі» з 05.09.1997 року і до 07.02.2002 року і був звільнений за власним бажанням. 08.10.1999 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. 19.02.2000 року висновком МСЕК йому було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності. Наказами по підприємству в березні 2000 року йому було призначене щомісячне відшкодування у сумі 384,7 грн. щомісячно, сплачено одноразово 19235 грн. Відшкодування моральної шкоди ні підприємством, ні відділенням Фонду соціального страхування в м.Запоріжжі не проводилося. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до ст..1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоровя , повязаним з виконанням ним трудових обовязків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993року №472. Відповідно до п.11 Правил, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. Таким чином, суд вважає можливим стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 2550 грн. (17 грн. х 150).

Outcome: partial