Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Сергіївської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок. Свої позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 1981 року позивачка є зареєстрованою та проживаючою у домоволодінні № 4, що в с.Сергіївка Братського району Миколаївської області. Разом зі своєю сім'єю, веде спільне господарство, сплачує комунальні платежі. Відповідно до Довідки виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради від 18.10.2013р. №593/1 гр.[PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO]. Позивачка добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Дані обставини підтверджуються Довідкою, виданою Сергіївською сільською радою від 18.10.2013р. № 594 про сплату земельного податку за присадибну ділянку по вказаній адресі. Крім цього позивачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та державний акт для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також згідно довідки «Миколївобленерго» Братської філії, від 22.10.2013 за №01/10-163, вона є платником електричної енергії по вул..Садова, 4 в с.Сергіївка Братського району Миколївскьої області. Вона неодноразово зверталась до Сергіївської сільської ради з усним клопотанням, про те щоб визнали за нею право власності на дане домоволодіння, але сільська рада відмовила. До початку судового засідання позивачка звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному об’ємі та просила справу слухати за її відсутності. Представник відповідача сільський голова Сергіївської сільської ради до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги, не заперечував проти визнання права власності на житловий будинок за позивачкою та просив справу розглядати в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачкою документами підтверджується факт відкритого, безперервного використання нею житловим будинком. Майно, власник якого невідомий, відповідно до чинного законодавства переходить в управління територіальної громади, органом самоврядування якого є Сергіївська сільська рада Братського району Миколаївської області. Оскільки позивачка добросовісно заволоділа житловим будинком №4 по вул.. Садовій в с. Сергіївка Братського району, і відкрито, безперервно володіє ним на протязі більш як 30 років, вважається такою, що набула право власності на будинок в порядку набувальної давності. Починаючи з 1981 року позивачка є зареєстрованою та проживаючою у домоволодінні № 4, що в с.Сергіївка Братського району Миколаївської області. Разом зі своєю сім'єю, веде спільне господарство, сплачує комунальні платежі. Відповідно до Довідки виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради від 18.10.2013р. №593/1 гр.[PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO]. Позивачка добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Дані обставини підтверджуються Довідкою, виданою Сергіївською сільською радою від 18.10.2013р. № 594 про сплату земельного податку за присадибну ділянку по вказаній адресі. Крім цього позивачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та державний акт для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також згідно довідки «Миколївобленерго» Братської філії, від 22.10.2013 за №01/10-163, вона є платником електричної енергії по вул..Садова, 4 в с.Сергіївка Братського району Миколївскьої області. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Ч.4 ст. 344 ЦК України передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачка просила залишити судові витрати за нею, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачкою. На підставі викладеного і

Outcome: approved