Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-22 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив встановити факт, що він, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], померлою 31 березня 2002 року однією сімєю більше 5 років до часу відкриття спадщини; встановити факт прийняття ним, [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлої 31 березня 2002 року; визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай № 751) площею 3,79 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради, після смерті [PERSON], померлої 31 березня 2002 року. В обґрунтування позову позивач вказав, що 31 березня 2002 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - земельну ділянку (пай) № 751 площею 3,79 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10 жовтня 2000 року серії ІІІ-ДП № 085853. За часи свого життя, [PERSON] заповіту не склала, єдиним спадкоємцем за законом є [PERSON], який в свою чергу відмовився від спадщини на його користь і заяву до нотаріальної контори про вступ до спадщини не подавав. Інші спадкоємці за законом відсутні. Він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживав з нею та доглядав за нею, бо вона була у похилому віці, купував продукти харчування, одяг, взуття та речі першої необхідності. З 1996 року він фактично проживав зі спадкодавицею, надавав їй матеріальну допомогу, вони вели спільне господарство та бюджет. На даний час він продовжує користуватись майном померлої. Після її смерті у нього на руках залишились всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка за життя належала спадкодавиці. Звернувшись на початку 2013 року до нотаріальної контори з заявою про вступ до спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 31 березня 2002 року, йому в усному порядку було відмовлено у видачі таких документів в звязку з тим, що не підтверджено факт спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] і йому було рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлено, що 31 березня 2002 року у віці 73 роки, померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 12 від 01 квітня 2002 року Виконавчого комітету Степнянської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 448103 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - земельну ділянку (пай № 751) площею 3,790 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10 жовтня 2000 року серії ІІІ-ДП № 085853 (а.с.14). За часи свого життя, [PERSON] заповіту не склала, єдиним спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON], який заяву до нотаріальної контори про вступ до спадщини не подавав. Інші спадкоємці за законом відсутні. Згідно абз. 2 п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року - щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Окрім цього п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 р., але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлено, що з 1997 року позивач фактично проживав зі спадкодавицею, що підтверджується довідкою Степнянської сільської ради № 410 від 21.07.2013 року (а.с.16), надавав їй матеріальну допомогу, вони вели спільне господарство та бюджет, [PERSON] купував продукти харчування, одяг, взуття та речі першої необхідності. На даний час [PERSON] продовжує користуватись майном померлої - земельною ділянкою. Після її смерті у нього на руках залишились всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку та інші речі, які за життя належали спадкодавиці [PERSON] Окрім вищевикладеного, зібраними доказами підтверджується факт постійного спільного проживання позивача з померлою [PERSON] з 1996 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем більше пяти років на час відкриття спадщини в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 31 березня 2002 року на земельну ділянку (пай № 751) площею 3,79 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради.

Outcome: approved