Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією заявою і вказав, що з відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 10.07.2006 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач отримав на підставі укладеного договору 3000 грн., однак взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту не виконав і станом на 31.07.2013 року його заборгованість перед позивачем становила по тілу кредиту 5498,99 грн., по відсотках за користування кредитом 21055,87 грн., а також штраф з фіксованої частини в сумі 500 грн. та з процентної складової в сумі 1327,74 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», а також та судовий збір в розмірі 283,83 грн.. В судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Також пояснив, що строку звернення до суду з позовом до відповідача не порушено. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю і пояснив, надавши суду письмові заперечення (а.с.47-48), що вимоги позивача є безпідставними, оскільки позивач звертався у вересні 2008 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 8123,02 грн.; 25.09.2008 року наказ був виданий, але ухвалою судді від 20.10.2008 року наказ був скасований; але позивач після скасування судового наказу не звернувся до суду в порядку позовного провадження, а тому представник відповідача вважає, що позивач пропустив термін подачі позовної заяви відповідно і в звязку з цим, позовна заява задоволенню не підлягає. Представник відповідача не бажає призначення судової експертизи з метою встановлення правильності нарахування відповідачу заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.07.2006 року, а також ним не було надано свого розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу №2-н-244 за 2008 рік за заявою позивача про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.06.2006 року, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно положень ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦПК України передбачає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 10.07.2006 року звернувся до відповідача з заявою про надання кредитного ліміту в сумі 3000 грн. (а.с.10); відповідно до п.1.1. Умов і правил надання кредитних послуг заява клієнта, Умови і правила надання банківських послуг і Тарифи скдадають укладений договір про надання банківських послуг; п.9.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. У випадку, якщо протягом вказаного строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий строк (а.с.11-14). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Відповідач про припинення дії договору №б/н від 10.07.2006 року позивачу не заявляв, а тому вказаний кредитний договір не був припинений і перебіг строку позовної давності не настав і в межах його дії були нараховані відсотки за користування цими коштами в сумі 21055,87 грн., що стверджується розрахунком заборгованності на 31.07.2013 року (а.с.6-9) та випискою по особистому рахунку (а.с.51-62). З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-н-244 за 2008 рік за заявою позивача про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.06.2006 року видно, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу і 25.09.2008 року був виданий судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 5498,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2624,03 грн., а всього 8123,02 грн. (арк.11 цивільної справи №2-н-244 за 2008 рік; а.с.49); не погодившись з судовим наказом від 25.09.2008 року відповідач подав заяву про скасування судового наказу (арк. 13 цивільної справи №2-н-244 за 2008 рік) і ухвалою від 20.10.2008 року судовий наказ скасовано (арк.14 цивільної справи №2-н-244 за 2008 рік; а.с.50). Представник відповідача [PERSON] не дав суду відповіді проте, чи звертався відповідач до позивача з заявою про припинення дії договору №б/н від 10.07.2006 року. Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш як на 120 днів, боржник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5 % від суми позову, а сума в данному випадку становить 1827,74 грн. (500 + 1327,74 грн.). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору утворилася заборгованість та відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає до уваги заперечення представника позивача [PERSON] про безпідставність позову і проте, що позивач пропустив термін подачі позовної заяви, оскільки це спростовується вищенаведеним. Судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача, оскільки вони документально підтвердженні (а.с.1).

Outcome: approved