Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивач вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO]. На час звернення до суду сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв’язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює. Крім того, не заперечував проти задоволення позову [PERSON]. Сторони у судове засідання не з’явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №03. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину – сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року, на час звернення до суду припинили шлюбні відносини та проживають окремо один від одного, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча зобов’язаний та має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює трактористом в ТОВ «Злагода». Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved