Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-19 00:00:00

в серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.12.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є Позивач, та [PERSON] укладено договір №003-16076-101207 від 10.12.2007 року. У зв'язку з невиконанням умов договору відповідач станом на 24.05.2013 року має заборгованість в сумі 1954,93 грн., а тому просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням дану справу розглянути без її участі, застосувати строк позовної давності та в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку. Установлено, що10.12.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є Позивач, далі Банк та [PERSON], далі Позичальник, укладено договір №003-16076-101207 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 10.12.2007 року(а.с.7-10,14,15). За вказаним договором Банк випускає та надає Позичальнику платіжну картку та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковим рахунками (п.1.2). Банк надає кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії та відкриває Позичальнику кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт в сумі 504,00 грн. (п.1.3). У відповідності з договором Позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією ат/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом (п.п. 3.6, 3.7). Як убачається з розрахунку заборгованості (а.с.7,8), станом на 24.05.2013 року сума боргу по кредиту складає 2404,93 грн., з яких тіло кредиту - 496,08 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість по відсоткам - 568,30 грн., заборгованість по комісіям - 890,55 грн., пеня - 450,00 грн. В заяві від 20.08.2013 року відповідач заявила про застосування строку позовної давності (а.с.22). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Оскільки Договір №003-16076-101207 від 10.12.2007 року набуває чинності з дати його укладення Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором (п.5.2), тобто строк виконання не визначений, суд приходить до висновку, що в позивача виникло право пред'явити вимогу до відповідача про сплату кредиту в березні 2009 року, так як відповідач останній раз сплачувала за кредитним договором в лютому 2009 року та що позов пред'явлений тільки в серпні 2013 року, а тому з пропуском строку позовної давності. Такий висновок стверджується правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 21 травня 2012 р. у справі № 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі № 6-33цс12, за якими відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. У зв'язку з цим порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За ст.266 ЦК зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, стягнення на заставлене майно тощо), що також роз'яснено в пункті 31 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5). Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, позивач з заявою про визнання поважними причини пропущення позовної давності до суду не звертався. З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. . Необхідно також зауважити, що позивачем відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів того, які Правила здійснення операцій за картковим рахунком були надані на ознайомлення відповідачу, не додано вказані Правила і до позову. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). В п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1. ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, вказано що одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 Цивільного Кодексу. Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою -межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed