Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 3/ 4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона проживає у згаданому житловому будинку, який відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її батько [PERSON]. Батько помер [INFO] Після його смерті головою двору стала мати позивачки (дружина померлого) - [PERSON]. На час ліквідації колгоспних дворів його членами були позивачка, чоловік позивачки - [PERSON], їх діти: [PERSON], [PERSON] та мати позивачки - [PERSON], яка померла [INFO]. Внаслідок смерті голови бувшого колгоспного двору [PERSON] відкрилась спадщина на майно двору. Позивачка проживала спільно із спадкодавцем, після смерті матері фактично прийняла спадщину, користується спадковим майном. Однак, оформити спадкування не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору без виділення часток. Чоловік позивачки - [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду від 01.07.2013 р. отримав у власність 1 /4 частину житлового будинку з господарськими будівлями. Ухвалою суду від 31.10.2013 р. до участі в справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів залучено [PERSON]. В судове засідання представник позивачки не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, одночасно в заяві зазначила, що позов підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи за позовом [PERSON] про визнання права власності на 3 /4 будинковолодіння - у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Олієво-Королівська сільська рада повідомила суд, що не має заперечень щодо задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Третя особа на стороні відповідача [PERSON], належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 17.10.1961 р. Ол.-Королівським С/бюро ЗАГС Городенківського району її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про укладення шлюбу (повторним) серії [NUMBER] стверджено, що 13 січня 1980 р. було зареєстроване одруження [PERSON] з [PERSON], яка після одруження змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], про що свідчить повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Після смерті [PERSON] головою двору стала дружина померлого (мати позивачки) - [PERSON]. Випискою № 02.2-12/87 від 05.06.2013 р. із погосподарської книги № 2 Олієво-Королівської сільської ради за 1991-1995 р., № об'єкта погосподарського обліку 120, стверджено, що в господарстві [ADDRESS], були зареєстровані та проживали: голова сім'ї [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онуки [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] Майно колишнього колгоспного двору залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживали станом на 15.04.1991 р. [PERSON] померла [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за законом. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] позивачка [PERSON] проживала разом з нею в [ADDRESS] і продовжує проживати в цьому будинку в даний час. Про те, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] свідчить Інформаційна довідка № 11239843, видана Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції 21.10.2013 р. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про те, що житловий будинок по [ADDRESS] збудований свідчить характеристика будинку згідно з технічним паспортом на будинок, складеним 31.05.2013 р. Ч.3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Городенківського районного суду від 01.07.2013 р. № 342/910/13-ц за [PERSON] визнано право власності на 1 /4 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] як власник володіє, користується та розпоряджається 3 /4 частинами житлового будинку по [ADDRESS]. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом [PERSON], права власності на будинковолодіння судом не встановлено. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідачі позов визнають. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд вважає, що є підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання за нею права власності на 3/ 4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 86, 120,123,524, 525, 527,529, 548,549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. ст.ст. 316,317,325,328, 1216,1222, 1223,1233, 1258,1261, 1268-1270, 1274 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved