overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено на протязі одного рок, сім’я розпалася оскільки подружнє життя не склалося за різністю характерів та поглядів на життя, фактичним створенням нової сім’ї відповідачем. Від спільного проживання вони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньок Діану, [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду вона пояснила, що сім’я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Наполягає на розірванні шлюбу, оскільки строк для примирення не привів до примирення. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, але підстави припинення спільного проживання, вказані позивачкою підтримав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сім’я розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання на протязі тривалого часу, принципового небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони – не мають. Спору про поділ спільного майна не має. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 – 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що з березня 1972 року по теперішній час працює у ВАТ „Полонський фарфоровий завод ”, однак з червня 2013 р. відповідач допустив борг із заробітної плати в сумі 7633,95 грн. Просить стягнути заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації та компенсації коштів і моральну шкоду в розмірі 500 грн., завдану відповідачем невиплатою заробітної плати. Позивач, представник відповідача подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працює у ВАТ „Полонський фарфоровий завод ”. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі з червня по вересень 2013 року становить 7633,95 грн. і вказана сума позивачу не виплачена на час розгляду справи в суді. Згідно довідки № 13/53-02 від 14.11.2013 року, поданої відповідачем, за даними Держкомстатистики України коефіцієнт інфляції від'ємний, а тому заробітна плата позивача не підлягає компенсації, а також заробітна плата його не індексується. Вказані факти підтверджуються наданою суду довідкою ВАТ „Полонський фарфоровий завод ” про розміри заборгованості із заробітної плати, копією трудової книжки, письмовими поясненнями відповідача на позовну заяву. Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг із заробітної плати. Крім того, так як заробітна плата позивача не індексується, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Також судом встановлено, що позивач є головою правління ВАТ „Полонський фарфоровий завод ” та під його керівництвом підприємством допущено заборгованість по заробітній платі та саме його дії призвели до виникнення боргу по заробітній платі, суд вважає, що в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

ПАТ «Хмельницькгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та стягнення судових витрат. В поданій до суду заяві 18 листопада 2013року представник позивача уточнив позовні вимоги, зазначивши, що відповідач добровільно після пред’явлення позову сплатив суму заборгованості за спожитий природній газ в повному обсязі, тому позивач зменшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 229,41 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій зменшені позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести без його участі. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з’явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено,що [PERSON] є споживачем природного газу та зареєстрований в Полонській філії "Хмельницькгаз" на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання № 26-113-12 від 06 серпня 2009 року. Відповідно до п.1 вищевказаного договору ПАТ "Хмельницьгаз" зобов"язався безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов"язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених договором. Проте, відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв"язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2296,79грн. 18 листопада 2013 року до винесення досудового рішення позивачем було подано заяву про те, що відповідач борг в сумі 2296,79грн. добровільно сплатив, тому просив стягнути лише судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред’явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивач ПАТ «МТС Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 2614 грн. 83 коп., а також всіх судових витрат, пов’язаних з розглядом справи. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що з [PERSON] були укладені - договір № 4910961/1.11682025 про надання послуг мобільного зв’язку від 13.12.2009 р. на номер телефону 503613204; договір № 4910959/1.11682025 від 13.12.2009 року та додаткова угода до нього № 4572155, та договір № 5376217/1.11682025 від 30.03.2011 р. та додаткова угода до нього № 4920516, та договір № 5390113/1.11682025 від 11.04.2011 р. та додаткова угода до нього № 4929830, згідно яких відповідач отримав від Позивача послуги мобільного зв’язку з використанням цифрового стільникового радіозв’язку стандарту CDMA-450, проте відповідач не сплачував послуги за вказаними договорами, у зв’язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2614,83 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи відсутність сторін по справі, суд розглядає справу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково. До суду від [PERSON] надійшла заява про винесення додаткового рішення в якому вказати дату з якої призначено додаткові витрати. В судове засідання сторони не з'явились, але їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] [INFO], уродженця м. Київа, ІПН [NUMBER], працюючого водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна», аліменти на користь [PERSON] ІПН [NUMBER] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. додаткових витрат щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8157 грн. 25 коп. додаткових витрат фактично понесених за період з січня 2012 року по березень 2013 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1835 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу (а.с.98-101). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 вересня 2013 року зменшено суму додаткових витрат, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 8157,25 грн. до 3907 грн. (а.с.129-130). При ухваленні рішення судом не в повному обсязі було вирішено питання про стягнення додаткових витрат, а саме не вказано дату з якої призначено до стягнення додаткові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Отже, суд, вважає за необхідне винести додаткове рішення в частині періоду з якого підлягають стягненню з відповідача додаткові витрати, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. додаткових витрат щомісячно, починаючи з 05.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивач просить суд про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію,яка складає 141 грн.18 коп.,яку відповідачка не сплатила станом на 12 квітня 2007 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги, а відповідачка їх не визнала та просила застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, вислухав сторони, слід вважати, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, але не можуть бути задоволеними. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідачки,з якого вбачається,що станом на 12 квітня 2007 року виник борг у сумі 141 грн.18 коп.,що до цього часу не оплачено. Разом з тим,позивач весь час з моменту виникнення боргу не звертався до суду з позовом про стягнення цієї суми,а зараз його вимоги знаходяться за межами строків позовної давності,які визначені ст.257 ЦК України. Відповідачка просить суд застосувати цю норму закону та відмовити у задоволенні позовних вимог. З цими доводами слід погодитися,бо неможливо задовольняти вимоги,які подані до суду з порушенням строків давності,без пояснення причин,які б були підставами для їх поновлення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 18 серпня 2010 р. між ними укладено шлюб. Від шлюбу дітей вони не мають. Відносини між ними розладились через втрату довіри та поваги один до одного, через постійні сварки та різні погляди на життя. Майже рік вони проживають окремо та не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Вона бажає створити іншу сім`ю, але чоловік ігнорує її прохання розірвати шлюб у відділі ДРАЦС, тому вона змушена звернутися з цим позовом саме до суду. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу він не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 серпня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (актовий запис № 216). Неповнолітніх дітей не мають. Подружжя припинило спільне проживання через втрату взаєморозуміння, довіри та поваги. Примирення між ними до цього часу не досягнуто. Шлюб існує формально. З огляду на викладене суд вважає, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Щодо вимог позивачки про присвоєння їй дошлюбного прізвища, то варто зазначити, що право відновити дошлюбне прізвище, яке передбачено ст. 113 СК України, вона може реалізувати через орган державної реєстрації актів цивільного стану. Про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається лише в тому випадку, коли справа про розірвання шлюбу розглянута у поряду окремого провадження ( ч.3 ст. 234 , ч.8 ст. 235 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 4 червня 2011 р. між ними зареєстровано шлюб. [INFO]. у них народився син [PERSON]. Однак спільне сумісне проживання не склалося через різні типи характерів. Відносини між ними ставали все більш напруженими, не було спільної згоди з питань ведення сумісного господарства та укладу сім`ї. Чоловік без поваги відносився до неї, вів вільний спосіб життя, не забезпечував сім`ю матеріально, не займався вихованням дитини, після вживання алкоголю, вчиняв сварки та ображав її в присутності сина, що негативно впливало на психологічний розвиток сина та травмувало його психіку. З цих причин в неї зникло почуття любові та поваги до чоловіка, а відносини між ними набули негативного характеру. Шлюбні відносини припинили починаючи з лютого 2013 р., але через відсутність іншого житла проживали разом. Починаючи з серпня 2013 р. чоловік проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею. Спору з приводу місця проживання дитини між ними немає. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 4 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (актовий запис № 147). Сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне проживання подружжя припинило через відсутність взаєморозуміння, любові, довіри та поваги. До цього часу відносини не налагодили, примирення не досягнуто. З огляду на викладене суд вважає, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

23 вересня 2013 року представник позивачки на підставі довіреності [PERSON] звернувся до Балаклавського районного суду міста Севастополя із позовною заявою порядку цивільного судочинства і просив суд: - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1426 (одна тисяча чотириста двадцять шість) гривень 85 копійок. Позов обґрунтовується тим, що рішенням Балаклавського районного суду міста Севастополя від 4 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 10 травня 2011 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто суму боргу в розмірі 20000 гривень, проте на день подання позовної заяви сума боргу відповідачем не погашена. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. У відповідністю з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України представник позивачки на підставі доручення - [PERSON] у наданій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно на період навчання в Бердянському державному педагогічному університеті. Зазначила, що вона проживає з мамою, навчається на денній формі навчання за контрактом, вартість навчання становить 3050 гривень за семестр. В даний час не працює, практично весь час витрачає на здобуття освіти. Мати працює за контрактом на сезонній роботі з травня по вересень, але її заробітна плата складає 1300 гривень на місяць. Батько працює водієм автобусу та отримує прибуток. Матеріальну допомогу добровільно не надає. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця. Просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог про сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно. Дослідивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, якщо вони можуть надавати матеріальні допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до наданих суду доказів [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та навчається в навчальному закладі: «Бердянський державний педагогічний університет» на денній формі навчання (2 курс), контрактна форма навчання. Термін закінчення навчання у навчальному закладі 30 січня 2016 року. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження позивача, довідкою навчального закладу від 01.10.13 року № 730/13. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджено довідкою з місця проживання від 01.03.13 р.. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає за можливе стягнути кошти на утримання повнолітньої доньки, яка досягла повноліття та продовжує навчання, в розмірі 500 гривень щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивачка просить суд про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS], бо він не знявся з реєстрації, незважаючи на те, що не мешкає у квартирі з лютого 2013 року. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що відповідач колишній чоловік її онуки, та вона зареєструвала його у своїй квартирі 28 травня 2004 року. 08 січня 2013 року шлюб між онукою та відповідачем було розірвано, та відповідач добровільно вибув з квартири та не залишив своїх речей, він не зацікавлений житлом у спірній квартирі, бо не з'являється до неї, комунальні послуги не сплачує, вона вимушена їх сплачувати за себе та за відповідача. Таким чином, вона вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користуватися житлом у її квартирі. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, а відповідач до суду не прибув, незважаючи, що про день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, вислухав позивачку, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач відсутній у спірній квартирі з січня 2013 року, його речей у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує, до квартири не приходить та ніяк не зацікавлений, щоб зберегти право на житло у квартирі, слід вважати, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому можуть бути задоволеними, бо [PERSON] більш ніж шість місяців не мешкає у квартирі, не залишив своїх речей в неї, а тому втратив право користування житлом у ньому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 15 червня 2007 року. Від спільного життя є двоє неповнолітніх дітей - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON] - [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказував те, що на протязі двох років вони разом не проживають як одна сім»я, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів на вподобань у них також вже немає, їхні погляд на життя почали кардинально розбігатися, в сімейних відносинах виникло непорозуміння. Збереження сім»ї вважав недоречним і не можливим, просив шлюб з відповідачкою розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачем подана заява, з якої вбачається, що він позов підтримує повністю, і просив справу розглянути без його участі, а відповідачкою подана заява про визнання позову з проханням розірвати шлюб і не надавати строків на примирення. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтв про народження дітей, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають на протязі двох років, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved