Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа УДМС України в Запорізькій області, про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,зняття з реєстраційного обліку. У позові зазначала, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно договору дарування від 26.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. За проханням [PERSON] вона тимчасово дала згоду щодо реєстрації Відповідача, при цьому Відповідачка навіть й не мешкала за адресою своєї реєстрації. Згідно довідки МКП Основаніє" ЦОП №1 від 22.07.203 року у зазначеній квартирі зареєстровані дві особи: Позивачка [PERSON] та Відповідачка [PERSON] (внучка Позивачки). Також Відповідачка мала намір покинути межі України та надала Позивачці довіреність, якою уповноважила Позивачку зняти її з реєстраційного обліку (виписати) з квартири [ADDRESS] Однак, враховуючи той факт, що Позивачка є інвалідом II групи, остання не змогла своєчасно зняти з реєстрації Відповідачку за станом свого здоров'я та пропустила строк дії вказаної вище довіреності, у зв'язку із чим вимушена звернутись до суду. Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстрації, оскільки не проживає більше одного року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 26.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. позивач [PERSON] набула права власності на квартиру квартири [ADDRESS] Згідно довідки МКП Основаніє" ЦОП №1 від 22.07.2013 року у зазначеній квартирі зареєстровані дві особи: Позивачка [PERSON] та Відповідачка [PERSON] (онука Позивача), яка за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідками МКП Основаніє" ЦОП №1 від 18.07.2013 року. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Подібні обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у житловому будинку №95-б кв. № 11/3 по вулиці Перемоги в м. Запоріжжі, що є власністю позивача та в якому відповідач проживав в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за ним права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. За таких обставин суд визнає [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі, що належить позивачу [PERSON] на праві власності. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В розумінні ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" [PERSON] є особою, яка позбавлена права користування житловим приміщенням. У разі відмови УДМС України в Запорізькій області здійснити зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленому КАС України. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зняття з реєстрації відповідача. Покласти судові витрати на відповідача позивач не просить.

Outcome: partial