Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача за кредитним договором №СК-169-000219/9-2008 від 09.09.2008 року на загальну суму 277681,96 грн.; стягнення судових витрат з відповідача. 17 вересня 2013 року представником позивача подано заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника АТ «Родовід Банк», проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №СК-169-000219/9-2008 від 09.09.2008 року ВАТ «Родовід Банк», найменування якого змінено на ПАТ «Родовід Банк», надало кредит [PERSON] у розмірі 10909 грн. строком до 08 вересня 2010 року з відсотковою ставкою 7% річних (а.с.9-15). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, та станом на 05.08.2013 року заборгованість по кредиту становить 277681,96 грн., а саме: 18815,30 грн. загальна сума простроченої заборгованості за кредитом; 256757,89 грн. загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; 2108,78 грн. загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості (а.с.6-7). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, суд приходить до висновку, що оскільки основне зобовязання за кредитним договором не було виконано, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості, а саме: 18815,30 грн. заборгованості за кредитом, є обґрунтованими. Проте, вирішуючи питання про розмір пені та 3% річних, що підлягають до стягнення з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За вимогами ст..256,257 ЦК України загальна позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу дії п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За зобовязаннями, з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Відповідно до п.31 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Враховуючи те, що кінцевий термін повернення кредиту за п.1.1.5 кредитного договору визначено 08.09.2010 року, то строк позовної давності до вимоги про стягнення 256757,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором відповідно сплив з 08.09.2011р., натомість позов подано 14.08.2013 року. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, суд звертає увагу на те, що дана норма статті чітко зазначає умову якщо інший розмір процентів не встановлено договором, а в договорі №СК-169-000219/9-2008 від 09.09.2008 року вже передбачалося розмір штрафних санкцій у випадку прострочення виконання зобовязань, в тому числі і відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial