Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, а саме гаража, який знаходиться в кооперативі «Комунальник» та розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 06.10.1979 року по 21.11.2012 року. В період шлюбу ними було придбано гараж № 124, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1, який оформлений на відповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України – у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. Вказує, що між ними не існувало шлюбного договору та домовленості щодо поділу спільного майна подружжя. Просить визнати спільним майном подружжя автомобільний гараж № 124, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1; визнати за нею [PERSON] право власності на ? частину автомобільного гаражу № 124, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто Автокооператив «Комунальник». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила визнати гараж спільною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину автомобільного гаражу, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник за ордером [PERSON], позовні вимоги не визнали, пояснивши, що даний гараж належить відповідачу на підставі членства в автоокоперативі «Комунальник», правоустановлючих документів на гараж не оформлялося, а тому просили відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник третьої особи: автоокоперативу «Комунальник» - [PERSON], щодо вирішення позову поклався на думку суду. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON]СМ., відповідача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України – у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони – [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.1979 року по 21.11.2012 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є членом автокооперативу «Комунальник» з 1996 року і йому на підставі членства належить гараж № 124 в даному автокооперативі, по вул. Пацаєва, 51/1. Як пояснив в судовому засіданні голова автокоопертиву «Комунальник» [PERSON] гараж № 124 є капітальною спорудою та був збудований відповідачем [PERSON], який є членом автокооперативу, на земельній ділянці, що була відведена рішенням Черкаської міської ради автоокоперативу «Комунальник» в оренду строком на 49 років. Місця для будівництва гаражів членам автокоопетариву виділялися правлінням автокооперативу «Комунальник» та затверджувалися рішенням загальних зборів. Будь-які інші правоустановлюючі документи на гаражі, в передбаченому законом порядку, не оформлялися. Як зазначено у ст. 10 ЦПК, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Позивачкою [PERSON] не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що гараж № 194 в автоокоперативі «Комунальник» є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] членом автогаражного кооперативу «Комунальник» і сплачує відповідні внески. Жодних правовстановлюючих документів, які б свідчили про наявність права власності на вищезазначений гараж сторонами суду не надано. За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про визнання гаража № 194 у автокооперативі «Комунальник» спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на ? частину гаража № 194 у автокооперативі «Комунальник», що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 51/1. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed