Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 11 серпня 2010 року померла його баба – [PERSON], яка до смерті мешкала в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області по вул. Леніна, буд. 17. Після її смерті відкрилася спадщина у виді домоволодіння з господарськими спорудами. Позивач по справі, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] і одночасно батько позивача фактично прийняв спадщину після своєї матері, але не встиг її належним чином оформити, оскільки помер 15 січня 2012 року. Тому спадкоємцями першої черги за законом є тільки позивач, його мати – [PERSON] та його рідний брат – [PERSON], які своїми заявами відмовилася від своєї частини у спадщині на його користь. Оформити право на спадщину на домоволодіння з господарськими спорудами в державній нотаріальній конторі позивач не може, так як за свого життя його баба не оформила та не зареєструвала в органах БТІ своє право власності на спірний об’єкт нерухомості з отриманням відповідних правовстановлюючих документів. Ураховуючи те, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформив, але мав можливість оформити право власності на вказане домоволодіння після смерті своєї матері [PERSON], а тому позивач, як спадкоємець, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на вище вказане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з’явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, додатково подавши письмові докази в підтвердження позовних вимог. Відповідач, представник Панасівська сільської ради Липоводолинського району Сумської області, в судове засідання не з'явився, але в своїй письмовій заяві селищний голова позов визнав в повному обсязі, просить суд розглянути справу без присутності представника ради. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з’явилися, але в своїх письмових заявах позов визнали в повному обсязі, просили суд розглянути справу бе їх участі. Приватний нотаріус Липоволодинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], до суду не з’явилася, але в письмовій заяві не заперечувала проти позову, просила справу розглянути без її участі. У зв’язку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] померла 11 серпня 2010 року в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області у віці 78 роки (а.с.7). Позивач по справі [PERSON] є рідним онуком померлої [PERSON], та сином померлого [PERSON] (а.с.8,9). Спадкоємцем першої черги по закону після смерті [PERSON] був його син [PERSON], який постійно проживав із своєю матір’ю на день її смерті, але фактично спадщину на себе не оформив, оскільки помер 15 січня 2012 року (а.с. 8,13,14,45,61). Також встановлено судом, іншим спадкоємцем першої черги по закону після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які в заявах поданих до приватного нотаріуса відмовилися від своїх частин в спадщині на користь [PERSON] (а.с.34). Згідно з довідками Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 28 серпня 2013 року, 06 листопада 2013 року та даних погосподарської книги, домоволодіння № 17 з господарськими спорудами, яке розташоване за адресою в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Леніна, обліковувалось за померлою [PERSON] (а.с.11,50). Також з довідок виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 367 від 28 серпня 2013 року та 622 від 06 листопада 2013 року вбачається, що рішенням загальних зборів колишнього колгоспу «Зоря» власнику будинку [PERSON] виділялась земельна ділянка під забудову в с. Панасівка Сумської області, по вул. Леніна, буд.17. (а.с.12,49). З державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], вбачається що на підставі рішення виконавчого комітету Панасівської сільської ради від 11 червня 1998 року № 23 [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,85 гектарів, яка розташована на території с. Панасівка Колядинецької сільської ради, з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.10). З довідки Липоводолинської районної державної нотаріальної контори № 917/01-16 від 08 листопада 2013 року вбачається, що 11 січня 2011 року за № 3/2011 заведена спадкова справа щодо майна, яке залишилося після смерті 11 серпня 2010 року від [PERSON] Спадкова справа заведена за заявою [PERSON], свідоцтва про право на спадщину цій особі не видавалося (а.с.45). Згідно з довідкою Приватного нотаріуса Липоволодинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] № 293/01-16 від 31 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв та оформив спадщину після смерті 15 січня 2012 року свого батька [PERSON] (в тому числі на майно, яке залишилося після смерті 11 серпня 2010 року [PERSON], яке за життя не встиг оформити [PERSON]В.). Свідоцтво на спадкове майно по спадковій справі № 13/2012 отримані [PERSON] 21 липня 2012 року (а.с. 34,60,61). У відповідності до технічного паспорту на спірне майно від 03 грудня 2013 року, домогосподарство № 17 з господарськими будівлями, розміщене за адресою в с.Панасівка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Леніна, складається з житлового будинку, двох веранд, літньої кухні, гаражу, чотирьох сараїв, навісу, погребу, вбиральні та огорожі. При цьому, два сараї під літ. «Д» та літ. «Ж» є самовільно зведеними, інші усі будівлі та споруди зводились з дотриманням чинних на той час будівельних норм (а.с. 52,53-57). До цього, спірне домогосподарство не чинить перешкод власникам інших домогосподарств і сільській раді (а.с. 51). При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачами пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими. Також судом достовірно встановлено, що позивач, є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби, проте за свого життя [PERSON] на відведеній для цього земельній ділянці правомірно звела домоволодіння з господарськими спорудами, але через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння її спадкоємець за законом [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння, яке не було дооформлено на ім’я його батька як спадкоємця [PERSON], і відповідно зареєструвати право власності на нього, а тому його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на вищевказане домоволодіння з господарськими спорудами, які правомірно зведені. Щодо визнання права власності на самочинно зведені два сараї літ.»Д» та літ. «Ж», суд зазначає наступне. У порядку спадкування за законом та в силу ст. 1218 ЦК України у спадкоємців померлої особи право власності на самочинне будівництво не виникає, щодо цього об’єкту не можуть вчинятися правочини по його відчуженню, так як воно не є об’єктом цивільно-правових відносин. Позивач не довів належність цих будівель до правомірно зведених чи набутих, а зворотнє підтверджено матеріалами технічного паспорту КП «Сумське міське БТІ». Разом з цим, ці прибудови як приналежність до головної речі (будинку) можуть бути прийняті в експлуатацію як об’єкт нерухомості шляхом звернення до місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю згідно з Порядком, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91, тобто в адміністративному порядку. З огляду на це, позов в цій частині є необгрунтованим і задоволенню не підлягає. Також позивач не наполягав на проведенні розподілу судових витрат згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, тобто не відшкодовувати понесені ним судові витрати з відповідачів, тому суд вважає за можливе не розглядати це питання при розподілі судових витрат по даній справі.

Outcome: partial