Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1989 року вона проживала у цивільному шлюбі без його реєстрації з [PERSON], вела з ним спільне господарство. 25 березня 2013 року чоловік раптово помер. Від шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає про те, що під час їх спільного проживання однією сімєю вони придбали деяке майно, яке, як вона вважає, у відповідності до ст. 74 СК країни, належить їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з автомобіля марки М-21406 та житлового будинку, розташованого у с.Кожухівка, Васильківського району, Київської області. Також позивач зазначає про те, що на даний час виникають суперечки між нею та відповідачем [PERSON] (сином [PERSON] від першого шлюбу) про розподіл спадковї маси померлого та посилається на те, що їй було відмовлено державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з чим вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивач, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, щодо встановлення факту проживання однією сімєю не заперечували. Позов в частині надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування заперечували та просили суд в цій частині відмовити, оскільки померлим батьком був зроблений заповіт на його імя, яким він заповів все своє майно йому. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він являється сином позивачки та померлого [PERSON], йому відомо, що його батьки проживали разом без реєстрації шлюбу, чому саме так він не знає, але вони мали спільний бюджет, придбавали разом майно, вели спільне господарство. Батько останній рік перед його смертю, а само десь 1,5 місяці до смерті потребував стороннього догляду і проживав в с. Кожухівка. Він разом із братом по батькові доглядали батька також їм допомагала мати брата. Про існування заповіту він дізнався випадково, але батько його завірив, що після його смерті його брат поділить порівну все майно на всіх дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2013 року у с. Кожухівка помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 272819, виданого виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району (а.с.8). 13 серпня 1990 року у м. Василькові народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-БК № 264263 від 10 жовтня 1990 року (а.с.11). Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-207 виданого Васильківським міськрайонними судом Київської області від 13 лютого 2003 року по цивільний справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина (а.с.26). Відповідно до Заповіту від 6 березня 2013 року померлий [PERSON] заповів все своє майно сину - [PERSON] (а.с.27). Як вбачається із копії спадкової справи наданої на запит суду із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с.36-39). В судовому засіданні було зясовано і не заперечувалося сторонами, що під час розгляду справи із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] ще звернулися спадкоємці першої черги, а само: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Факт проживання [PERSON] з померлим [PERSON] підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради від 5 квітня 2013 року, у якій зазначено про те, що [PERSON] фактично проживала за місцем реєстрації та вела спільне господарство з [PERSON], з яким перебувала у цивільному шлюбі з 1986 року до моменту смерті 25 березня 2013 року [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] та не заперечувалося відповідачем. З урахуванням викладеного, на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги щодо встановлення факту проживання позивачки з [PERSON] однією сімєю. Крім цього, відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували щодо виділення другому сину частини спадкового майна, оскільки він є його братом по батькові. Разом з тим, судом не вбачається законних підстав для задоволення вимоги позивача щодо надання їй права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування виходячи з наступного. Згідно із\~ ст. 1217 ЦК України\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зважаючи на вимоги\~ ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ ст. 1261 ЦК України\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга сподкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Після визнання судом факту проживання однією сімєю позивача із спадкодавцем, вона може бути спадкоємцем за законом лише четвертої черги. У цю чергу, згідно з ч.1 ст. 1264 ЦК України, входять особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не меньш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, кірм випадків, встанволених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи норми ч. 1 ст. 60 ЦПК України та ч.2 ст. 1259 ЦК України щодо умови набуття права на спадкування разом із спадкоємцями попередніх черг, суд відмовляє у задоволенні вимоги відносно надання права [PERSON] на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування, оскільки нею не доведено факту того, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. На підставі наведеного та

Outcome: partial