Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Рада 2» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, посилаючи на те, що відповідачка [PERSON]- є зареєстрованим власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинила позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати, загальна сума заборгованості якої станом на 01 січня 2011 року становить 9 648 грн. 27 коп. Крім того, вважає, що у разі несвоєчасного та не у повному обсязі сплати коштів на рахунок позивача, останній має право стягнути ці кошти з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час заборгованості, а саме: загальна заборгованість складає 9 648 грн. 27 коп., відповідно, інфляційні витрати 3 389 грн. 41 коп., 3% річних 765 грн. 09 коп., а всього 13 802 грн. 77 коп. В судовому засіданні представник позивача Куницька К.Ю., діюча на підставі довіреності від 05 серпня 2013 року (а.с.23), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити у повному обсязі: стягнути з відповідача 13 802 грн. 77 коп. - заборгованості за надані позивачем й спожиті відповідачкою житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.26); надіслала на адресу суду письмові заперечення проти позову з проханням застосувати до позовних вимог строк позовної давності. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперченення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Так, сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах згідно договору від 18 червня 2004 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.7-9), й чинного законодавства, що регулює дані правовідносини. Відповідачка [PERSON]- є зареєстрованим власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинила позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати, загальна сума заборгованості якої станом на 01 січня 2011 року становить 9 648 грн. 27 коп. Крім того позивач вважає, вважає, що у разі несвоєчасного та не у повному обсязі сплати коштів на його рахунок, має право стягнути ці кошти з боржника урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час заборгованості, а саме: загальна заборгованість складає 9 648 грн. 27 коп., інфляційні витрати 3 389 грн. 41 коп., 3% річних 765 грн. 09 коп., а всього 13 802 грн. 77 коп. (а.с. 5-6, 7-9, 10, 20). Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем надавались комунальні послуги, які ним споживались, проте не оплачувались ним згідно умов договору та чинного законодавства. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми боргу, однак платежі здійснювалися не регулярно й не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості станом на 01 січня 2011 року в сумі 9 648 грн. 27 коп. (а.с.5-6). Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна заборгованість [PERSON] за житлово-комунальні послуги, надані позивачем складає 9 648 грн. 27 коп., інфляційні витрати 3 389 грн. 41 коп., 3% річних 765 грн. 09 коп., а всього 13 802 грн. 77 коп. (а.с. 5-6). Судом надана правова оцінка письмовим запереченням відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов»язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому вказані заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Суд не застосовує до даних вимог строк позовної давності за заявою відповідача з підстав його переривання згідно ст. 264 ЦК України. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Так, як встановлено в ході розгляду справи із наданих доказів, відповідачка сплачувала кошти нерегулярно, з певною періодичністю щороку, за таких підстав перебіг позовної давності перервався (а.с.5-6). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.17), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved