Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та уточнивши позовні вимоги просила суд визнати за нею право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 396,2 кв.м., які розташовані в адміністративній будівлі літ. Г-7 на VI поверсі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з: поз. 601 - приміщення, загальною площею 255,0 кв.м., основною площею 255,0 кв.м., поз. 602 - приміщення, загальною площею 40,8 кв.м., основною площею 40,8 кв.м., поз. 603 - приміщення, загальною площею 61,6 кв.м., основною площею 61,6 кв.м., поз. 604 - санвузол, загальною площею 4,8 кв.м., допоміжною площею 4,8 кв.м., поз. 605 - санвузол, загальною площею 3,8 кв.м., допоміжною площею 3,8 кв.м., поз. 606 - санвузол , загальною площею 3,8 кв.м., допоміжною площею 4,8 кв.м., поз. 607 - коридор, загальною площею 26,4 кв.м., допоміжною площею 26,4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 січня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання послуг за №11/05, згідно якого вона зобов'язувалась провести відповідні консультації та здійснити реєстрацію права власності за відповідачем на нерухоме майно, а саме: приміщення поз. 601 - 607 в адміністративній будівлі на VI - поверсі за адресою: [ADDRESS]. Згідно пункту 4.2. вказаного вище Договору про надання послуг відповідач зобов'язалась на протязі 5 банківських днів з дати підписання Договору сплатити грошові кошти у розмірі 10 000 грн., однак свої зобов'язання щодо сплати грошових коштів відповідач не виконала до теперішнього часу. В досудовому порядку спір вирішити не можливо. 18 лютого 2008 року між нею та Приватним підприємством „Центр міста" було укладено Договори № 24, 25 ,26 про інвестування будівництва, відповідно до якого вона прийняла участь в інвестуванні нежитлового будівництва адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS], а Приватне підприємство „Центр міста" зобов'язалося організувати таке будівництво, а після його завершення передати у її власність нежитлові приміщення, загальною площею 125,7 кв.м., 123,7 кв.м., 109.0 кв.м., а всього площею 358,4 кв.м., розташовані на шостому поверсі адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS].Свої зобов'язання з інвестування вона виконала, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера серія 01АААГ № 539516, № 539517, №539520 про повну оплату договірної вартості об'єкту інвестування від 18 лютого 2008 року, а також довідками директора ТОВ « Центр міста» [PERSON] від 18.02.2008 року. Приватне підприємство „Центр міста" взяті на себе зобов'язання по введенню в експлуатацію адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] та оформленню правовстановлюючих документів на нежитлові приміщення в даній адміністративній будівлі не виконало. Однак, нежитлові приміщення, що були предметом договору знаходяться у володінні та користуванні, вона здійснила ремонтні та оздоблювальні роботи та фактично використовує як офісне приміщення. При будівництві об'єкту нерухомості права третіх осіб не порушені, будівельні норми дотримані, що є підставою для визнання за нею права власності на нежитлові приміщення. В судове засідання позивач надала заяву, відповідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач1 в судове засідання надала заяву, відповідно якої просила справу розглянути без її особистої участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник відповідача2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 25 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг за №11/05, згідно якого відповідач зобов'язувався провести відповідні консультації та здійснити реєстрацію права власності за позивачем на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення поз. 601 - 607 в адміністративній будівлі на VI - поверсі за адресою: [ADDRESS]. Строк виконання зобов'язання - до 25.03.2013 року. Свої зобов'язання щодо здійснення реєстрації права власності за позивачем на нерухоме майно за Договором про надання послуг відповідачем не виконано до теперішнього часу, чим порушено строк виконання обов'язків, встановлений п.1.2. Договору про надання послуг. Однак, відповідно до матеріалів справи доказів сплати позивачем вартості послуг з консультації та реєстрації права власності суду не надано. 18 лютого 2008 року між Приватним підприємством „Центр міста" та [PERSON] укладено Договори № 24, 25, 26 про інвестування будівництва, відповідно до якого [PERSON] прийняла участь в інвестуванні нежитлового будівництва адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS], а Приватне підприємство „Центр міста" зобов'язалося організувати таке будівництво, а після його завершення передати у власність позивача нежитлові приміщення, загальною площею 125,7 кв.м., 123,7 кв.м., 109,0 кв.м., розташовані на шостому поверсі адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої зобов'язання, передбачені в договорах про інвестування будівництва, виконала у повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера серія 01АААГ № 539516, № 539517, №539520 про повну оплату договірної вартості об'єкту інвестування від 18 лютого 2008 року, а також довідками директора ТОВ «Центр міста» [PERSON] від 18.02.2008 року. Приватне підприємство „Центр міста" взяті на себе зобов'язання по введенню в експлуатацію адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] та оформленню правовстановлюючих документів на нежитлові приміщення в даній адміністративній будівлі не виконало. Проте, нежитлові приміщення, що були об'єктом договору про інвестування будівництва, та є предметом спору, знаходяться у володінні та користуванні позивача, яка здійснила в них ремонтні та оздоблювальні роботи та фактично використовує як офісне приміщення. Відповідно до обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій від 14.04.2010 року, виконаного УКРНІІАГРОПРОЕКТ інститут «ДНІПРОАГРОПРОЕКТ» (ліцензія серії [NUMBER] від 09.08.2005 року, що дійсне до 09.08.2010 року) адміністративна будівля з усіма її нежитловими приміщеннями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідає вимогам ДНІП та ДБН, може бути прийнята до експлуатації та експлуатуватися згідно функціонального призначення. 25.11.2011 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення в адміністративній будівлі літ. Г-7 за адресою: [ADDRESS], відповідно якого нежитлові приміщення, загальною площею 396,2 кв.м. складаються з: поз. 601 - приміщення, загальною площею 255,0 кв.м., основною площею 255,0 кв.м., поз. 602 - приміщення, загальною площею 40,8 кв.м., основною площею 40,8 кв.м., поз. 603 - приміщення, загальною площею 61,6 кв.м., основною площею 61,6 кв.м., поз. 604 - санвузол, загальною площею 4,8 кв.м., допоміжною площею 4,8 кв.м., поз. 605 - санвузол, загальною площею 3,8 кв.м., допоміжною площею 3,8 кв.м., поз. 606 - санвузол , загальною площею 3,8 кв.м., допоміжною площею 3,8 кв.м., поз. 607 - коридор, загальною площею 26,4 кв.м., допоміжною площею 26,4 кв.м. Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення , невизнання або оспорювання. Відповідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. З урахуванням ст.190 ЦК України, майновим правом, що виникає з зобов'язання, є в тому числі і право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів). Згідно ст.7 вказаного Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно законодавчих актів України. Відповідно до ст.9 вказаного Закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності є договір (угода). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частина 5 статті 319 ЦК України встановлює, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Отже, виконання робіт з будівництва повинно бути здійснено у відповідності з вимогами норм та правил будівництва, оскільки такі норми та правила спрямовані на забезпечення прав та свобод інших громадян, інтересів суспільства. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. За ст.6 цього Закону, органом, який здійснює реєстрацію прав є в тому числі і органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. В даному випадку таким органом є Реєстраційна служба Дніпропетровського міського Управління юстиції Дніпропетровської області /вул. Комсомольська, 56 в м.Дніпропетровську/. Враховуючи, що між позивачем та ТОВ «Центр міста» було укладено договори інвестування будівництва, які виконанні позивачем та частково виконанні відповідачем2, за приписами ЦК України, наведеними вище, та нормами Закону України "Про інвестиційну діяльність" позивач як інвестор має право володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом та результатом інвестиції, який є предметом договору, позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають задоволенню, оскільки права третіх осіб не порушенні, новостворене майно відповідає державним стандартам та нормам. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача1 боргу в сумі 10 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факту передачі грошових коштів виконавцю за договором про надання послуг. Відповідно до ст..88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на позивача та не відшкодовувати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved