Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її бабуся по лінії матері - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 11,14 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. За життя [PERSON] на майно, що їй належало, заповіту не склала, чоловіка, який її пережив, не має й інших спадкоємців, крім неї, у померлої не залишилось. Дочка бабусі, а її матір - [PERSON], померла [INFO]. Після смерті бабусі, з питання оформлення спадщини вона звернулася до Комінтернівської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на спадковий житловий будинок не проводилася й відсутній кадастровий номер земельної ділянки, яка є об'єктом спадкування. За викладених обставин вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити по підставам, виклеєним у позовній заяві. Представник відповідача - Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду лист, в кому просив розглянути справу за відсутністю представника сільської ради /а.с.59/. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право приват-ної власності на жилий будинок від 26.01.1996 року №4, яке видано виконкомом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення виконкому №18 від 26.01.1996 року /а.с.16/. Згідно запису в погосподарській книзі №16 Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, особовий рахунок [NUMBER], за [PERSON] /померлої [INFO]/ рахується житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], в якому [PERSON] була зареєстрована та проживала з 1963 року до дня своєї смерті /а.с.18,19/. У листі Комінтернівського РБТІ від 07.05.2013 року зазначено, що за [PERSON] (нині померлої) на підставі свідоцтва №4 від 26.01.1996 року на праві власності належить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та складається: літ.«А»-житловий будинок, літ.«А1» -прибудова, загальною площею 65.2 кв.м., з них жила площа-38.9 кв.м.; господарчі будівлі: літ.«Б»- погріб, літ.«В»-котельня, літ.«Д»-гараж, та самочинно збудований сарай літ.«Г». Реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не проводилась /а.с.9/. Технічним паспортом, виготовленим Комінтернівським РБТІ 07.05.2013 року на житловий будинок [ADDRESS], підтверджується, що за вказаною адресою збудовані: літ. «А» - житловий будинок; літ. «А1» - прибудова; літ. «Б» - погріб; «В» - котельна; «Д» - гараж; I - цистерна; II - вимощення; № 1-3 - огорожа та самовільно збудований об'єкт за літ. «Г» - сарай /а.с.10-15/. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії I-ОД № 039700, виданого на підставі рішення Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 16 грудня 1999 року №53, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371, [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 11,14 га, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області /а.с.7, 8/. У повідомленні державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області від 15.04.2013 року зазначено, що відомості про реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку площею 11,14 га у Державному земельному кадастрі відсутні /а.с.5/. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років, актовий запис за № 25 /а.с.23/. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вище зазначене нерухоме майно, що належало померлої на праві приватної власності. За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виданими відділами ДРАЦС, судом установлено, що [PERSON][INFO] поза шлюбом народила доньку - [PERSON], про що 02.06.1960 року Кремидівською сільською радою зроблено актовий запис за №14 /а.с.41-44/. 26.05.1984 року [PERSON], [INFO], одружилася з [PERSON] і перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а.с.44 (обор.)/. 06.09.1978 року [PERSON], 1960 року народження, одружилася з [PERSON] та перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON]. Згідно актовому запису про розірвання шлюбу №134 від 16.02.1988 року шлюб між подружжями [PERSON] розірвано /а.с.46-50/. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька - [PERSON], яка 18.03.1999 року одружилася зі [PERSON] та після одруження перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а.с.51/. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року у віці 42 років, актовий запис за № 2212 /а.с.24/. Як убачається з довідки виконкому Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 19.06.2013 року, на день смерті [PERSON] разом з нею в будинку [ADDRESS] проживала онука - [PERSON], [INFO] /а.с.18/. Відповідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно копії матеріалів спадкової справи №22/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON], спадкова справа відкрита Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою спадкоємиці [PERSON] від 22.01.2013 року про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.34-57/. Листом державного нотаріуса від 01.06.2013 року, [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало її бабусі - [PERSON] померлої [INFO], у зв'язку з тим, що державна реєстрація житлового будинку та права власності на нього з часу набуття права власності не проводилася та відсутній кадастровий номер земельної ділянки, яка є об'єктом спадкування, та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду /а.с.6/. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки іншим шляхом оформити свої спадкові права на нерухоме майно, що залишилося після смерті її бабусі не має можливості. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. За викладених обставин, спадкодавець [PERSON] в установленому законом порядку, діючим на час отримання свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок та його реєстрації у виконкомі органу місцевого самоврядування, оформила своє право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Відповідно до п. г) ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7, відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладеного вище, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.328,1216,1217,1218,1223,1225,1266,1268 ЦК України, п. г) ч.1 ст.81 ЗК України, ст..3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved