Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

В позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають зазначеного сина. У 2011 році шлюб між ними розірвано. В даний час її середньомісячна заробітна плата становить 1026 гривень. Зазначені кошти є недостатніми для повноцінного розвитку дитини. Відповідач працює в прокуратурі Онуфріївського району, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але цього не робить. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, викладені у позові, а також пояснила, що з відповідачем вона не проживає з 15 серпня 2013 року. Син три доби щонеділі перебуває на утриманні відповідача та його батьків, а чотири доби щонеділі - на її утриманні. На придбання одягу, взуття та інших речей для сина, крім продуктів харчування, вона щомісячно витрачає 150 гривень. Відповідач у серпні скупив сина до школи, а пізніше купив йому підручники, зошити та інші канцтовари, курточку. Син хворобливий і потрібні кошти на його лікування. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він дійсно не проживає з позивачкою з 15 серпня 2013 року, але зв'язків з сином не втратив. Син три доби щонеділі перебуває на вихованні та утриманні у нього та його батьків. Він купляє сину речі першої необхідності. Так у серпні 2013 року він скупив сина до школи, а пізніше придбав йому підручники, зошити та інші канцтовари, курточку, зимове взуття та інші речі, на що витратив більше 1100 гривень. Щомісячно дає сину 100 грн. на харчування у їдальні школи, а також кошти на інші потреби. Після 15 серпня 2013 року син двічі знаходився на лікуванні у місцевій лікарні. Перший раз на його лікування потрібно було витратити близько 10 гривень. Ліки він купив за свої кошти. Після того як син потрапив до лікарні вдруге, він возив його на консультацію до м. Києва, на що витратив близько 1500 гривень. Від професора Дяченка довідався, що син додаткових витрат у зв'язку з хворобою не потребує. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], не проживає з позивачкою з 15 серпня 2013 року, тобто протягом 3 останніх місяців, але зв'язків з сином не втратив. Син три доби щонеділі перебуває на вихованні та утриманні у нього та його батьків. Він купує сину речі першої необхідності, щомісячно дає йому 100 грн. на харчування у їдальні школи, а також несе витрати, пов'язані з його лікуванням, у зв'язку з чим на все перераховане протягом 3 останніх місяців витратив кошти в сумі 2710 гривень, з якою позивачка погодилась. З пояснень сторін видно, що їх син [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні позивачки чотири доби щонеділі, або на 4 доби в місяць більше ніж у відповідача. На утримання сина, крім продуктів харчування, позивачка щомісячно витрачає 150 гривень, що в п'ять разів менше від витрат відповідача на зазначені цілі (2710 грн. :3 : 150 грн.). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином виконує свій обов'язок по утримуванню сина [PERSON], а тому підстави для утримування аліментів на утримання зазначеного сина відсутні. На підставі ст. ст. 180-197 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed