Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Буринської РДА звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] мотивуючи тим, що відповідачі не виконують батьківських обов'язків по відношенню до неї, не працюють, не приймають участь у її вихованні та не підтримують матеріально. Жодних умов для проживання дитини ним не створено, у зв'язку з чим дитина захворіла на туберкульоз та потребує тривалого лікування. При цьому саме донька відповідачів стала ініціатором у вирішенні питання щодо позбавлення їх батьківських прав щодо неї. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що донька відповідачів в теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в Сумській дитячій клінічній лікарні, однак останні жодної допомоги для її лікування не надають, здоров'ям дитини взагалі не цікавляться. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду заяву. Відповідачка [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не явилася по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Суд визнав можливим справу розглянути без її участі за наявними доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, який просили в інтересах дитини позбавити відповідачів батьківських прав, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO], яка з 25.09.2013 року і до теперішнього часу перебуває на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Сумська міська дитяча клінічна лікарня», і на протязі останніх декількох років не приймають участі в її житті та вихованні, не утримують матеріально, не піклуються про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому обоє характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями та ведуть спосіб життя, який негативно впливає на дитину, належних побутових умов для проживання та навчання останньої не створили, що вбачається з показів представника позивача, свідоцтва про народження дитини, копії паспортів відповідачів, довідки Буринського районного центру зайнятості, акту обстеження житлово-побутових умов, інформаційної довідки Буринської міської ради, довідки про склад сім'ї, довідки КУ «Сумська міська дитяча клінічна лікарня», письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON], заяви [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються також і висновком органу опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації, в якому підтримано необхідність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.16). Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 ст. 164 цього Закону передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] свідомо нехтуючи ними, внаслідок чого дитина захворіла та потребує тривалого лікування, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що збереження батьківства останніх в теперішній час суперечить інтересам дитини і до відповідачів необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved