Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, де вказав, що 26 лютого 1996 року між позивачем - [PERSON] [PERSON] було укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 44/100 частин житлового будинку. що знаходиться в [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні вказаного договору не було вирішено питання про відчуження земельної ділянки на якій знаходиться будинок та для його обслуговування, оскільки відповідач не сказала, що володіє нею на праві власності, позивач просив: «Визнати за позивачем [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий 9 вересня 1995 року Корольовським РВ УМВС України в Житомирський області право власності на земельну ділянку 0.0440 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]„( право власності на яку зареєстровано на [PERSON], Державний акт на право приватної на землю Серія 1- ЖТ № 045577 на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 23 лютого 1195 року. № 128.). Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.» Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала. Суд розглянув справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, тому задовольняє його виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 1996 року між позивачем - [PERSON] [PERSON] було укладено договір дарування, за яким [PERSON] (дарувальниця) подарувала, а [PERSON] (обдаровуваний) прийняв в дар 44/100 (сорок чотири сотих) частин житлового будинку. що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач прийняв в дар вищевказаних 44/100 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]., та зареєстрував своє право власності в органах БТІ. З слів позивача, що не заперечувалось відповідачем в заяві, в літку 2013 року відповідач повідомив позивача, що має державний акт на право власності на земельну ділянку, розміром 0.0440 га на якій знаходиться вищевказаних 44/100 (сорок чотири сотих) частин подарованого житлового будинку. Судом також встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної на землю Серія 1-ЖТ № 045577, виданого 11.05.1995 року на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 23 лютого 1195 року, № 128, відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка 0.0440 га за адресою - [ADDRESS], яку їй передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно ст. 21 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку , визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, який діяв на час виникнення спірних відносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Договором дарування частини вказаного будинку, не передбачено будь-якого розпорядження щодо земельної ділянки, а тому, суд дійшов до висновку, що вказана земельна ділянка перейшла у власність обдарованого за договором [PERSON] в порядку вищевказаної статті 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову, тому задовольняє його в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені витрати на сплату судового збору, в сумі 229,40 грн..

Outcome: approved