Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 серпня 2009 року на 146км+200 м автодороги Городище-Рівне-Староконстянтинів, приблизно о 10 год. водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем [NUMBER], не вмикаючи сигналу повороту, не переконавшись що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки в непередбаченому для цього місці, почав виконувати розворот та допустив зіткнення з автомобілем марки «Субару Легассі», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, ніхто з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав. Автомобіль відповідача був застрахований в НАСК «Оранта». Зважаючи на вину відповідача в даній ДТП позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути відповідача [PERSON] 39 050, 21 грн. за завдану майнову, та за завдану моральну шкоду 15 000 грн.; стягнути з відповідача НАСК «Оранта» 35 000 грн. за завдану майнову шкоду, та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; та судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Позивач та його представник в обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди пояснили, що внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачеві були причинені біль та страждання, він втратив нормальні життєві зв'язки у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу. Весь цей час після ДТП він почуває себе психологічно приниженим; в нього відсутній внутрішній спокій; порушені стосунки з оточуючими людьми, підірвана довіра колег до нього. Крім того, він залишився без транспортного засобу, що позбавляло можливості мобільно вирішувати свої особисті та робочі питання. Позивач також додав, що на час ДТП він себе не вважав винуватим, а вважав винним в даній ДТП відповідача. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Позивач та його представник в заперечення заявлених позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди пояснили, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не доведена. Крім того вважають, що позивач не обґрунтував та не довів заподіяння йому моральної шкоди. Оскільки автомобіль відповідача був застрахованим у визначеному Законом порядку, то після ДТП відповідач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Також представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки ДТП відбулося 21 серпня 2009 року, а позивач звернувся до суду з позовом 17.09.2012 року. Зважаючи на положення ч.4 ст. 267 ЦК України просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» не з’явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без участі представника ВАТ НАСК «Оранта», та розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 21 серпня 2009 року на 146км+200 м автодороги Городище-Рівне-Староконстянтинів, приблизно о 10 год. водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем [NUMBER], не вмикаючи сигналу повороту, не переконавшись що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки в непередбаченому для цього місці, почав виконувати розворот та допустив зіткнення з автомобілем марки «Субару Легассі», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно звіту № 107 П про оцінку автомобіля [NUMBER] від 23 липня 2012 року визначено, що вартість майнової шкоди в результаті пошкодження автомобіля при ДТП складає 70 050, 21 грн. В зв'язку з оглядом автомобіля та складання звіту про оцінку автомобіля позивачем проведено оплату спеціалісту в розмірі 2 000 (підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 55 від 23 липня 2012 року) грн. На юридичну допомогу було витрачено 2 000 грн. Судовий збір склав 940, 50 грн. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2009 року (справа № 3-02605/09) провадження в справі про адміністративне правопорушення по даній ДТП відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] була закрита на підставі ст. 38 КУпАП (постанова Рівненського міського суду від 23.12.2009 року). Отже, виходячи з наявних матеріалі справ про адміністративні правопорушення, враховуючи висновок спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області від 12.10.2009 року № 386 суд дійшов висновку, що винним в даній ДТП є відповідач [PERSON] В той же час суд приймає до уваги наступне. Відповідно до положень ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як пояснив позивач, на час ДТП, тобто станом на 21 серпня 2009 року він вважав винним у цій ДТП саме відповідача [PERSON] - тобто як особу, яка в порушення Правил дорожнього руху своїми діями завдала шкоди майну позивача; а себе вважав невинуватим. Отже, саме з 21.08.2009 року повинні обчислюватися строки позовної давності. Згідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду з даним позовом 17.09.2012 року, тобто більше як через три роки від часу ДТП – від того часу, коли він дізнався про порушення свого права. А відповідно до положень частини 3 та частини 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До суду була подана заява про застосування строків позовної давності і суд вважає, що така підлягає до задоволення. Таким чином в задоволенні заявленого позову до відповідача [PERSON] слід відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України. Щодо заявлених позовних вимог до відповідача ВАТ НАСК «Оранта», то в їх задоволенні також слід відмовити, але за безпідставністю заявлених позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу несуть страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування вказаних транспортних засобів. Згідно до ст. 22 цього Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як зазначено у ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] була застрахована у відповідача ВАТ НАСК «Оранта». Про настання страхового випадку застрахована особа – відповідач – повідомив страхову компанію. Але позивач не звертався з відповідною заявою до представників ВАТ НАСК «Оранта» з вимогою про відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди в результаті ДТП, що відбулася з вини відповідача [PERSON]. Отже, звернення позивача до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» з вимогою про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди в результаті ДТП є передчасним. ВАТ НАСК «[PERSON] не порушила права позивача на отримання такого відшкодування через відсутність самого звернення позивача до компанії з відповідною заявою. Тому заявлений позов в цій частині не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed