Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що в нього є сумніви щодо того, що позивач буде витрачати аліменти на утримання дітей. Також пояснив, що він особисто ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але це робить його мати, а також невістка дає речі, а він потім їй або віддає гроші, або відпрацьовує вартість речей. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 06 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 лютого 2003 року зроблено відповідний запис № 12. Згідно свідоцтва про народження, виданого 15 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 19 жовтня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 15. Згідно свідоцтва про народження, виданого 22 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 22 квітня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 42. Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, позивач мешкає в будинку [ADDRESS], разом з нею мешкають її неповнолітні діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, немає. Посилання відповідача на те, що він не згоден зі стягненням з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, так як дітям допомагають його мати та невістка, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем суду не надано. Крім того, зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку виконувати свої зобов'язання по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Так само не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позивач буде витрачати аліменти на себе, а не на утримання дітей, оскільки такі посилання відповідача є безпідставними, жодних доказів щодо допущення позивачем яких-небудь порушень з цього приводу немає. Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження таких обставин, відсутні такі докази й в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи матеріальне становище дітей, матеріальне становище їх батьків, відсутність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей, інші обставини у справі, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей, є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб неповнолітніх дітей. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved