Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.08.2013р. з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №003-12080-241207 від 24.12.2007р. в сумі 3270,00грн, що складається з сум заборгованості: - за тілом кредиту - 940,00грн; - за комісіями - 2330,00грн. В судове засідання відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив суд розглядати справу у його відсутність, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4). Відповідно до ст.224 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 24.12.2007р. між сторонами був укладений договір №003-12080-241207 (а.с.5) за яким позивач (кредитодавець) відкрив відповідачеві (позичальник) картковий рахунок [NUMBER] з кредитною лінією на загальну суму 30000грн, що передбачене п.1.2, 1.3 Договору. Договором передбачалися наступні умови: банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 2000грн, п.1.3 Договору; процент за користування кредитною лінією складає 0,00001% річних, які нараховуються щомісячно в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування по останній робочий день поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, п.2.3, 2.4 Договору; позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), п.3.6 Договору; розмір ОМП складається з частки обов'язкового погашення тіла кредиту (3,5% від суми використаних коштів станом на день розрахунку), нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування (3,5% в місяць у разі наявності заборгованості), овердрафту, процентів за овердрафт, плати за прострочення заборгованості (0,01%, але не менш та/або не більше 50грн за кожен факт прострочення) та суми заборгованостей минулих періодів, п.3.6 Договору та п.п.1.1.1, 1.1.3, 1.2, 1.3, 3.1 Тарифів; у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,01%, але не менш та/або не більше 50грн за кожен факт прострочення, п.3.7 Договору. 24.12.2007р. на виконання своїх зобов'язань за договором позивач видав відповідачеві відповідну картку [NUMBER] (а.с.6). Відповідач, порушив свої зобов'язання зі строків повернення кредитних коштів та відсотків за його користування, відповідно до умов договору, передбачених п.3.6, та припинив періодичні виплати з 01.03.2010р.. Останній платіж відповідача на користь позивача на погашення заборгованості за кредитним договором був здійснений 09.04.2012р. у сумі 100грн. Внаслідок цього за відповідачем утворилась заборгованість станом на 25.12.2012р. в розмірі 3270грн, яка складається з сум заборгованостей за тілом кредиту (940грн) та за комісіями (2330грн) (а.с.13,14). За таких обставин, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися кредитні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тож на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 229,40грн, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved