Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

ПАТ “Укрсоцбанк”( далі “Укрсоцбанк”) звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість за договором кредиту, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 51 з надвірними будівлями по вул. Артилеристів, в м. Севастополі. Вимоги мотивовані тим, що 22.08.2006 р. [PERSON] був виданий кредит в сумі 49700 доларів США на строк до 10.08.2026 р. з оплатою 13,2 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором, в цей же день банком було укладено договір іпотеки з [PERSON], згідно якому відповідач передав Банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок № 51 з надвірними будівлями по вул. Артилеристів, в м. Севастополі. Банк свої зобов’язання виконав, а відповідач [PERSON], в порушення умов кредитного договору, від своєчасного виконання зобов’язання ухиляється, кредит і проценти не погашає, в зв’язку з чим за ним, станом на 05.09.2013 р. склалася загальна сума заборгованості в сумі 78350,99 доларів США, що еквівалентно 626259 гривням 45 копійкам. Оскільки виконання зобов’язання відповідачкою за кредитним договором забезпечується іпотекою, предметом якої являються будинок, який належить відповідачу, позивач просив звернути стягнення на предмети іпотеки, та реалізувати на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, своїх заперечень суду не направив. Справа розглянута за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, оскільки в неї достатньо даних і доказів про права і взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін регулюються нормами глави 47, 48, 51 Розділу І „Загальні положення про зобов’язання” і глави 71 § 2 Кредит ЦК України, та Закону України “Про іпотеку”. Судом встановлено, що 22.08.2006 р. між “Укрсоцбанк” і [PERSON] укладений кредитний договір № 953/49-224, згідно якому відповідач одержав від позивача кредит в сумі 49700 доларів США на строк до 10.08.2026 р. з оплатою 13,2 % річних за користування кредитом. В той же день між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого було нерухоме майно - житловий будинок № 51 з надвірними будівлями по вул. Артилеристів, в м. Севастополі, що належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України “Про іпотеку”, за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним забезпеченням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов’язання. Як встановив суд, “Укрсоцбанк” свої зобов'язання виконав повністю, надавши кредит. Проте, відповідач [PERSON], як позичальник, з січня 2009 р. належним чином зобов’язання не виконує, щомісячно кредит і проценти не погашає і за ним станом на 05.09.2013 р. утворилася заборгованість по кредиту на суму 362140 гривень 45 копійок та процентам по кредиту на суму 215507 гривень 28 копійок. 2 Викладене підтверджується розрахунком. Таким чином, вимоги Банку про стягнення кредиту і процентів є обґрунтованими. Підлягають задоволенню і вимоги про стягнення пені. Пункт 4.2. договору кредиту передбачає відповідальність за порушення строків сплати кредиту, процентів за користування кредитом, де у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, яка діє у цей період. Як встановив суд, з січня 2009 р. [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту і процентам. Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту складає 8269 гривень 59 копійки та 27939 гривень 15 копійок за несвоєчасне повернення відсотків. Розрахунок складений вірно. Таким чином, позивач обґрунтовано пред’явив позов до відповідача вимоги не тільки про стягнення заборгованості по кредиту і процентам, але і про стягнення пені за несплачений кредит та за несплачені проценти за користування кредитом. Курс Національного банку України по валюті долар США до гривні, станом на 10.06.2013 р. складає 7,993 за 1 долар США. Розрахунок заборгованості по кредиту, процентам, пені станом на 05.03.2013 р., складений вірно. Викладене підтверджується копіями кредитного договору та договору іпотеки від 22.08.2006р., розрахунком заборгованості за станом на 05.03.2013 р. Але, суд не може погодитися з тим, що необхідно одночасно стягнути пеню за прострочення погашення договору та штраф за прострочення погашення договору. В даному випадку це може привести до застосування до боржника подвійної цивільно – правової відповідальності за одне й те саме порушення договірного зобов’язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Таким чином, в задоволенні вимог про стягнення штрафу слід відмовити. При таких обставинах, вимоги “Укрсоцбанк” про стягнення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 613856 гривень 47 копійок ( заборгованість за кредитом - 362140,45 грн. + 215507,28 грн. - проценти + 8269,59 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту + 27939,15 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів ), що еквівалентно 76799,25 доларам США, є обґрунтованими і підлягає стягнута з відповідача. Що стосується інших вимог - про звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, то і вони є обґрунтовані. Як встановив суд, Банк неодноразово звертався з вимогами до відповідача про дострокове виконання зобов’язання, проте вони залишилися невиконаними. Проте, [PERSON], як позичальник, з січня 2009 р. належним чином зобов’язання не виконує, кредит і проценти не погашає, чим порушує умови кредитного договору. За станом на 05.09.2013 р. за відповідачем утворилася заборгованість по кредиту на загальну суму 613856 гривень 47 копійок, яку на час розгляду справи відповідач не погасив, ніяких дій направлених на виконання зобов’язань про повернення кредиту та процентів, не зробив. Оскільки відповідач [PERSON] не сплачувала суми передбачені кредитом, Банк, відповідно до п. 4.4. та ст. 35 Закону України “Про іпотеку”, направив вимогу про повернення отриманих коштів, сплатити проценти в повному обсязі [PERSON], з якою був укладений іпотечний договір нерухомого майна. При невиконанні в зазначений у вимозі 30 денний строк, банком повідомлялося що буде звернено стягнення на предмет іпотеки. Викладене підтверджується листами - повідомленнями про дострокове повернення кредиту, процентів та пені . Відповідно до ст. 33 Закону України “Про іпотеку”, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов’язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України “Про іпотеку” передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки та початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, зобов’язання, передбачені кредитним договором, незважаючи на вимогу банку про дострокове повернення кредиту та процентів, порушуються зі сторони відповідачки. На час розгляду справи, ніяких дій, направлених на виконання зобов’язань про повернення кредиту та процентів, відповідачка не зробила. 3 При таких обставинах, позивач обґрунтовано заявив вимоги щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження. При таких обставинах, позов ПАТ “Укрсоцбанк” підлягає задоволенню частково. В зв’язку з задоволенням позову, судові витрати по справі - судовий збір в сумі 3441 гривні, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 526, 536, 543, 554, 611, 612, 1046, 1048 – 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 33, 35, 39 Закону України “Про іпотеку”,

Outcome: partial