overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4554 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала,проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти задоволення позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процессу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 12.07.2010 року бригадою служби повітряних ліній філії ПАТ «Миколаївобленерго» було зафіксоване пошкодження опори №20 на ПЛ-04 кВ від ТП-280, а саме: дерев'яна опора тріснула в основі, біля землі змістилась та нахилилась на 1,5 м. в бік будинків, дроти на проміжку опор № 19-21 нахлиснулись. При огляді мережі було встановлено, що автомобілем Renault державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] був здійсниний наїзд на дерев'яну опору №20 на ПЛ-04 кВ від ТП-280, після чого за участю представників бригади, мешканця будинку за адресою [ADDRESS] та відповідача був складений відповідний акт. Згідно Акту про проведення інвентаризації по факту нанесення шкоди ПЛ-0,4 кВ ТП-280 ф.2801, складеного комісією ПАТ «Миколаївобленерго», сума матеріальної шкоди завданої наїздом легкового автомобіля Renault державний номер [NUMBER] на вищевказану опору складає 4554 грн. 27.09.2010 року постановою Заводського районного суду м.Миколаєва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП зі стягненням штрафу в дохід держави в розмірі 425 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, відповідач як винна в заподіянні матеріальної шкоди позивачу особа повинен відшкодувати цю шкоду. За такого слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Миколаївобленерго» матеріальну шкоду у розмірі 4554 грн. Таким чином, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказав, що відповідачу позивачем регулярно надавались послуги по теплопостачанню. Однак, відповідач в порушення ст.ст.67,68 ЖК України тривалий час ухиляється від сплати боргу за надані послуги, у разі чого виникла заборгованість за період з 01.12.2008 року по 01.12.2012року у сумі 7530,68грн., яку просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі . Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в строках позовної давності у сумі 5530.68грн. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] є абонентом позивача (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов'язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги. Згідно до особового рахунку [NUMBER] заборгованість відповідача за період з 01.12.2008 року по 01.12.2012року у сумі 7530,68грн. При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що як вказано в ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню за три роки до звернення до суду ,тобто в межах позовної давності у розмірі 5530,68грн.. В задоволенні інших вимог треба відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки причина пропуску цього строку не може бути визнана судом поважною. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

ТОВ «Ліверман-України» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву згідної якої позовні вимоги підтримує та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2013 року було створено ТОВ «Ліверман-України», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29.04.2013 року. ТОВ «Ліверман-України» 23 серпня 2013 року уклав договори купівлі-продажу, які нотаріально посвідчені та на підставі яких ТОВ «Ліверман-України» стало власником нерухомого майна, а саме: - цілісний майновий комплекс за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серії ЕАА №636971 від 23.08.203 року; - цілісний майновий комплекс за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серії ЕАА №693973 від 23.08.203 року; - комплекс будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серії ЕАА №693974 від 23.08.203 року. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, ч.2 на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Після набуття права власності на вищевказане нерухоме майно представники ТОВ «Ліверман-України» намагались потрапити на територію де розташоване належне ТОВ «Ліверман-України» нерухоме майно, але зробити це не змогли, оскільки на території вказаних об'єктів знаходяться наймані охоронці, які в усній формі представникам ТОВ «Ліверман-України» пояснили, що власником цього нерухомого майна являється громадянин [PERSON], який заборонив пускати будь-яких осіб на територію без його особистого дозволу. Під час телефонної розмови з відповідачем [PERSON], представникам ТОВ «Ліверман-України» було пояснено, що власником вищезазначених будівель та споруд являється він [PERSON], власником ТОВ «Ліверман-України» не визнає та будь-яких відповідних правовстановлюючих документів, які б підтвердили його право власності не надав. Відповідно до ст.392 ЦК України, 1. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Позивач Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів , посилаючись на те, що згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 11.07.2007 року із [PERSON] на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці стягнуто аліменти на утримання батька [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 гривень щомісячно, починаючи з 26.05.2007 року. На сьогоднішній день сума є недостатньою. Станом на 1 грудня 2012 року 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 265,20 грн. Просили стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 270 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про дату та час слухання справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу по суті на підставі наявних по справі доказів та постановляє заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 27.07.2007 року [PERSON] [INFO] був зарахований на повне державне утримання до Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці.(а.с.4) Згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 11.07.2007 року із [PERSON] на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці стягнуто аліменти на утримання батька [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 гривень щомісячно, починаючи з 26.05.2007 року.(а.с.6) Статтею 47 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» ,передбачено, що батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам. Згідно ч.1 ст.205 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до змісту ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму. Згідно закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» на 1 грудня 2012 року 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 265,20 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своєї заяви заявник [PERSON] посилається на те, що його ім'я українською мовою [PERSON], російською мовою - [PERSON]. В трудовій книжці його ім'я записане як [PERSON] російською мовою, що є невірним. При звернені до Управління пенсійного фонду для оформлення пенсії на випадок інвалідності йому було відмовлено, оскільки в трудовій книжці його ім'я записано не вірно як [PERSON], замість [PERSON]. Просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта заявника його прізвище, ім'я, та по-батькові українською мовою [PERSON], російською мовою [PERSON]. Згідно трудової книжки від 17 серпня 1982 року заявник вказаний російською мовою як [PERSON]. Згідно довідки Старобільської МДПІ Луганської області ДПС від 04 липня 2013 року фізична особа-підприємець [PERSON] знаходиться на податковому обліку в Старобільській МДПІ. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що фактично в трудовій книжці, яка виписана на ім`я [PERSON], російською мовою, помилково вказане ім'я заявника як [PERSON], замість вірного його ім'я [PERSON], російською мовою. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом у житловому приміщенні - житловим будинком по [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником житлового будинку по [ADDRESS], а відповідачі, які є членами сім»ї його брата хоча і зареєстровані у вказаному будинку, проте з серпня 2011 року за вказаною адресою не проживають, хоча ніхто їм перешкод у реалізації права користування даним житловим приміщенням не чинить. Їх особистих речей в зазначеному будинку немає та місце знаходження відповідачів на даний час невідоме. Позивач у судове засідання не з»явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Із договору дарування посвідченого 11.10.2010 р. приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2747 вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Із довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області №2006 від 15.04.2013 р. вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: власник будинку - позивач [PERSON], його дружина - [PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON], його батьки - [PERSON] та [PERSON], дружина брата - [PERSON], діти брата - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як вбачається із будинкової книги житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 05.04.2002 р., а [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - з моменту народження. Судом встановлено, що з серпня 2011 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають, що стверджується актом від 11.04.2013 р. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що являються сусідами позивача та підтвердили факт не проживання відповідачів у житловому будинку [ADDRESS] більше двох років. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] більше року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом у житловому приміщенні вказаного будинку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що дитина знаходиться на її (позивачки) утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася. В своїй письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі і просить суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. В своїй письмовій заяві позов визнав і просить суд розглянути справу у його відсутності. Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком. З довідки з місця проживання позивачки видно, що дитина живе в її родині. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку. Розмір стягнення аліментів, суд визначає виходячи з вимог ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 229 грн. 40 коп. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п. 1 ст. 367 ЦПК України, ст. 191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі до 2007 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей : доньку [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], який навчається на другому курсі Національного університету харчових технологій на денній формі навчання. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачці самостійно важко утримувати дітей, у неї склалося тяжке матеріальне становище, тому вона вимушена звернутись в суд із даним позовом. Згідно з ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дітей, влаштованих до навчальних закладів, аліменти на дітей можуть бути стягнені з них на загальних підставах. Відповідно ст.199 СК України: в разі продовження дитиною навчання і у зв'язку з цим вона потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON], позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даного позову, оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]; згідно свідоцтва про народження серії : [NUMBER] виданого 05 травня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області. Станом на час надходження даного позову до суду [PERSON], досяг повноліття, але продовжує навчання в Національному університеті харчових технологій на денній формі навчання, що підтверджено довідкою № 22-646 від 03 липня 2013 року вказаного навчального закладу. [PERSON], добровільно не бере участі в утриманні свого сина, який потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті на денній формі навчання, тому з нього підлягають стягненню на загальних підставах аліменти на утримання його сина [PERSON], на період його навчання, але не більше ніж досягнення дитиною 23-річного віку.

Outcome: approved