Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивачі звернулись до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про виселення особи з житлового приміщення без надання іншого житла, в якому посилається на те, що на підставі рішення [PERSON] міської ради від 26.08.2011 року № 795 з державної власності у комунальну власність територіальної громади м.Сєвєродонецька Луганської області було прийнято гуртожиток за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а. Згідно п.6 акту прийому - передачі від 28.12.2011 року зазначений гуртожиток, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а було передано на баланс комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок». Таким чином, починаючи з 28.11.2012 року і по теперішній час гуртожиток знаходиться в повному господарському ведені позивача КП «Житлосервіс «Світанок», який здійснює управління ним, наділений правами та обов'язками щодо вказаного гуртожитку. 28.12.2011 року між балансоутримувачем гуртожитку КП «Житлосервіс «Світанок» та відповідачем [PERSON] було укладено договір найма житлового приміщення, а саме, кімнату № 503 загальною площею 44.91 м2. Починаючи з моменту укладання договору і по теперішній час відповідач проживає у вказаної кімнаті. Згідно п. 1.4. вказаного договору сторони домовились, що строк найму житлового приміщення встановлюється з 28.12.2011 року по 29.03.2012 року, його автоматична пролонгація договором не передбачена. КП «Житлосервіс «Світанок» попереджало відповідача про необхідність звільнення житлового приміщення, але на даний час відповідачем не вчинено жодних дій щодо виселення з кімнати № 503 за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів 18-а. Позивачі вважають, що така бездіяльність відповідача порушує права та інтереси КП «Житлосервіс «Світанок», з приводу чого [PERSON] підлягає виселенню без надання іншого житла. Згідно п.2.2.9 договору найма житлового приміщення від 28.12.2011 року наймач зобов'язаний звільнити житлове приміщення після закінчення строку дії договору. Після закінчення договору найма житлового приміщення від 28.12.2011 року відповідачу [PERSON] ордер на право проживання в гуртожитку не надавався, у звязку з чим вважають, що у відповідача відсутні передбачені законом підстави для проживання у спірній кімнаті № 503. Враховуючи наведене вбачається, що відповідач без законних підстав, після закінчення обумовленого строку дії договору найму проживає у кімнаті № 503 за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а, без видачі спеціального ордера. Тому на підставі вищевикладеного позивачі вимушені були звернутися з даним позовом до суду і просять виселити [PERSON] з кімнати 503, будинку № 18- а по проспекту Космонавтів м. Сєвєродонецька без надання іншого житла. Представник позивача КП «Житлосервіс «Світанок» [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що гуртожиток було прийнято у комунальну власність на підставі рішення [PERSON] міської ради від 24.08.2011 року. При складанні акту прийому передачі 28.12.2011 року було виявлено що в гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а проживали особи, які на той момент не могли надати відповідні документи на підставі яких вони проживали у гуртожитку. [PERSON] міською радою було прийнято рішення про укладення тимчасових договорів оренди, для того, щоб не виселяти цих осіб одразу і надати термін, щоб знайти інше житло. У п.1.4 договору вказано, що його укладено з 28.12.2011 по 29.03.2012 року, автоматична пролонгація не передбачалась. КП «Житлосервіс «Світанок» неодноразово попереджало відповідача про необхідність звільнити займане приміщення. Позивачі вважають що бездіяльність відповідача щодо не виселення з кімнати № 503 в гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а порушує умови договору та їх інтереси, у звязку з чим вони були вимушені звернутися до суду з даним позовом. Будь яких документів підтверджуючих правомочність проживання у гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а відповідачем не надано. Також представником позивача КП «Житлосервіс «Світанок» [PERSON] було надано суду письмові додаткові пояснення, в яких він зазначив, що підставою проживання [PERSON] у кімнаті № 503 гуртожитку по пр.Космонавтів, 18-а м.Сєвєродонецька, який знаходився в оренді Інституту підвищення кваліфікації та був на балансі вказаного навчального закладу, були положення постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 38 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами», а саме пункт 8 надавав право навчальному закладу надавати послугу з проживання в гуртожитках навчальних закладів. В подальшому вказані відносини регулювалися положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», а саме пункт 7 надавав право навчальному закладу надавати послугу з надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання. Постановою № 796 від 27.08.2010 року визнано такою, що втратила чинність постанову № 38 від 20.01.1997 року та фактично обидві постанови регулювали одні і ті самі правовідносини. Відповідно до змісту згаданих постанов центральним органом виконавчої влади в Україні надано право навчальним закладам надавати платні послуги у тому числі і окремих видів житлово-комунальних послуг визначених даними підзаконними актами. Тому [PERSON] отримував від Інституту підвищення кваліфікації саме послугу, що виражалася в наданні вільної кімнати у гуртожитку, який знаходився на балансі навчального закладу, для тимчасового проживання. Тобто [PERSON], отримуючи послугу від навчального закладу, у вказаних правовідносинах, не мав, та не міг мати, жодного права наданого нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у сфері житлових прав громадян України, щодо займаної кімнати у згаданому гуртожитку. Між [PERSON] та Інститутом підвищення кваліфікації у відповідності до ст.901 ЦК України було укладено строковий договір про надання платної послуги з надання приміщення гуртожитку для тимчасового користування. Строк договору встановлений відповідно ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 252, ст. 631 ЦК України та зазначено, що послуга надається до закінчення строку оренди гуртожитку. З моменту закінчення строку оренди гуртожитку за адресою вул. Космонавтів, 18-а м.Сєвєродонецка, строк дії правочину між [PERSON] та Інститутом про надання послуги з надання приміщення в гуртожитку для тимчасового проживання, закінчився. З того моменту [PERSON] не має жодних прав, щодо володіння та користування кімнатою № 503 гуртожитку, а відповідно повинен її звільнити. Твердження представника відповідача, що зі слів відповідача ним укладався трьохсторонній договір оренди не знайшло свого підтвердження, оскільки договір в судовому засіданні надано не було. Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, доводи, висловлені в позові, підтвердила повністю, просила суд позов задовольнити, також пояснила, що свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що договір найму з [PERSON] не укладався, його було вселено на підставі Анкети-заяви тимчасово поселяємого у гуртожиток, тобто без законних підстав, і на даний час він там також проживає без законних підстав. Стороною відповідача не надано доказів існування договору найму, тому не доведено законних підстав перебування відповідача [PERSON] у кімнаті № 503 гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів 18-а. Строк дії договору найму житлового приміщення від 28.12.2011 року укладений між позивачем КП «Житлосервіс Світанок» та відповідачем [PERSON] закінчився 29.03.2012 року, а тому, як передбачено договором, він повинен звільнити займане приміщення. Відповідач ордеру на спірну кімнату у гуртожитку не отримував, там не зареєстрований, у трудових відносинах з позивачем не знаходиться, до числа осіб які, можуть бути виселені лише з наданням іншого житла не відноситься. Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Раніше в судовому засіданні надала пояснення, в яких зазначила, що у відповідності до діючого законодавства кімната у гуртожитку надається громадянам на час навчання або роботи на підприємстві з наданням спеціального ордеру. Відповідач проживав у гуртожитку без реєстрації, без будь яких підстав, і навіть без договору з адміністрацією Інституту підвищення кваліфікації. [PERSON] не був повязаний з інститутом а ні навчанням, а ні роботою, тобто адміністрація інституту вселила його без законних підстав. Інституту підвищення кваліфікації не володів гуртожитком, а орендував його у Фонду комунального майна. Адміністрація Інституту підвищення кваліфікації попереджала про необхідність виселення, однак виселелись не всі. Коли будівля вже була передана Фонду комунального майна мешканців про необхідність звільнити займані приміщення вже попереджала міська влада, однак вони залишились. Крім того у сімї [PERSON] була квартира, однак вони її продали, грошима розпорядились на своє бачення. Міська рада прийняла рішення про укладення тимчасових договорів оренди з мешканцями на зимовий час, оскільки їм потрібен був час, щоб знайти нове помешкання. Мешканці на той час були згодні, однак після закінчення терміну дії договору, кімнати у гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а не звільнили. Також комендант гуртожитку вказує, що відповідач [PERSON] у теплу пору року виїжджає та десь проживає, повертається до гуртожитку тільки в зимовий час. Тому на підставі вищевикладеного вони були вимушені звернутися з даним позовом до суду і просять задовольнити заявлені вимоги. Також пояснила, що вона за Луганський обласний фонд комунального майна відповідати не може, тим паче за дії адміністрації Інституту підвищення кваліфікації. Тристороннього договору укладеного між Фондом комунального майна, Інститутом підвищення кваліфікації та відповідачем [PERSON] вона не бачила. Адміністрація Інституту підвищення кваліфікації нікого не мала права вселяти у гуртожиток, крім студентів, які навчались. Вони були лише орендарями. Відповідач [PERSON] в черзі на кімнату у гуртожитку не перебуває. Особи що отримали кімнати в гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а перебували у черзі на житло. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Раніше в судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що, зі слів відповідача [PERSON] при вселенні до гуртожитку він підписував у 2008 році тристоронній договір між ним, Фондом комунального майна та адміністрацією Інституту підвищення кваліфікації, однак йому копію не повернули, долю договору невідомо. Начальник відділу розподілу житла [PERSON] на засіданні комісії казала, що бачила ці договори. Відповідач проживав у гуртожитку більш шести років, сплачував комунальні послуги у касу Інституту підвищення кваліфікації. В серпні 2011 року було прийнято рішення про прийняття до комунальної власності будівлі гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а. Акт прийняття-передачі було підписано 28.12.2011 року, того ж дня було укладено з мешканцями тимчасові договори, їм обіцяли до березня місяця надати інші помешкання. Однак вказаного не було зроблено. Вважає, що договір було укладено увівши відповідача в оману. В разі зміни власника, відповідач має право на першочергове отримання житла. У відповідача [PERSON] на даний момент відсутні будь які документи на право проживання у гуртожитку, за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а. Вважає, що договір від 28.12.2011 року було укладено з відповідачем обманним шляхом, для цього мешканцям обіцяли переселити їх до іншого помешкання. Також пояснив, що відповідач [PERSON], людина похилого віку і у разі його виселення йому нікуди буде подітись. Прокурор Савчук В.М. в судове засідання на зявився, причину неявки суду не повідомив. Раніше в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що оскільки відповідач є людиною похилого віку вони вважають, що нема підстав для задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює директором Інституту підвищення кваліфікації, в оренді у їхнього інституту був цілий майновий комплекс, в тому числі і будівля гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Космонавтів, 18-а. Дозвіл на вселення в гуртожиток інших мешканців надається не тільки фондом комунального майна. КМУ в постанові № 79 від 27.08.2010 року зазначено, що для того, щоб зберегти будівлю необхідно щоб в ній проживали громадяни, тому дозволено тимчасово заселяти мешканців, тим паче на період канікул. Раніше у гуртожитку місць для слухачів не вистачало, але після зміни ситуації в країні, учнів стало мало і гуртожиток став пустувати, тому вони, для збереження будівлі

Outcome: approved