Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

22.07.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд: - розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 01.10.2011 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №974, - стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, з дгя подання позову до досягнення дитиною трьої років, тобто до [INFO]; - стягнути судові витрати; Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Позивач до судового засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу на примирення не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Позивач у своїх поясненнях посилається на те, що між сторонами по справі шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження сім'ї неможливо, грошових коштів на її утримання та неповнолітньої доньки не надає. На примирення позивач категорично не згодна, наполягає на розлученні. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Також судом враховується той факт, що один із членів сім'ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене , суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду позивача на розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають сторону наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на дитину суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Розглянувши вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (мотивовані необхідністю на харчування, розвиток, навчання та лікування дитини) суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років складає 972 гривні. Крім того, судом враховано, що позивач на даний час офіційного доходу не має (зі слів позивачки у судовому засіданні). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умов, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання від батька дитини є абсолютним, і відповідач зобов'язаний в усякому разі надавати допомогу дружині. Однак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягають також частковому задоволенню, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та має сплачувати аліменти і на дитину. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідність оплати на користь держави судових витрат покласти на відповідача - [PERSON] в розмірі - 229,40 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконаню в межах оплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial