overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

У квітні 2013 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, просила суд виселити з жилого будинку № 201 по вул. Шолохова, 5 в м. Дніпропетровську [PERSON] Позивачка надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці належить кооперативна квартира [ADDRESS] на підставі ордеру № 2059 від 28.06.1986 року та реєстраційного посвідчення від 26.05.1994 року. Позивачка надала згоду на проживання у спірній квартирі відповідачки без її реєстрації, оскільки остання було дружиною сина позивачки. Згодом відповідачка отримала у спадок квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 145 ЖК України, члени сімї, які проживають разом з членом житлово будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово будівельного кооперативу як члени сімї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Члени сімї члена кооперативу, крім дружини, що має право на частину паєнагромадження, не вправі вимагати поділу приміщення, його обміну і здачі в найом, а також вселення інших осіб, з винятком неповнолітніх дітей. Згідно ст. 64 та ст. 156 ЖК України, до членів сімє власника будинку (квартири) належить дружина власника, їх діти і батьки, члени сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо дані особи постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, підставами виникнення у члена сімї власника права на прописку та проживання в житловому приміщенні являється наявність сімейних відносин, ведення спільного господарства, яке не можливе без спільного проживання з власником, а також взаємні сімейні права та обовязки. Позивачка та відповідачка не є членами однієї сімї, не ведуть спільного господарства та не мешкають разом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 99 ЖК України тимчасові мешканці самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

26.07.2013 року до Деснянського районного суду м. Чернігова звернувся [PERSON] з позовом до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення на право власності належала кооперативна квартира [ADDRESS]. 24.06.2011 року мати позивача померла, а [PERSON] звернулось до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у звязку з тим, що у неї немає правовстановлюючого документу на квартиру. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявився подав заяву про розгляд справи без його участі, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача судове засідання не зявився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває справа за позовом [PERSON] до УМВС України в Сумській області про усунення перешкод у здійсненні права власності. В судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження в справі в звязку з тим, що позивачка ставить вимогу про зняття арешту, накладеного 04 липня 2007 року слідчим в ОВС СУ УМВС України в Сумській області [PERSON] на автомобіль. Спір, з яким позивачка звернулася до суду, стосується оскарження дій слідчого в рамках кримінальної справи, яка перебувала в його провадженні, а тому належить розглядати в порядку кримінального судочинства. Посилаючись на вказані обставини, просить закрити провадження у вказаній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання. Вислухавши думку учасників судового розгляду, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, які є обовязковими для всіх судів України. Як вбачається з постанови від 15 травня 2013 року (у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна) Верховний Суд України сформував правову позицію, відповідно до якої вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Виходячи з викладеного, доводи представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі, є необґрунтованими. Таким чином у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 28.10.2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Зобовязано ПАТ «Харківміськгаз» відновити газопостачання помешкання [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 13/15 кв. Ж-1 після проведення ним відповідних робіт по пуску газу. В іншій частині позову відмовлено. При ухваленні вище зазначеного судового рішення не було вирішено питання про судові витрати, оскільки позивач відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Особи якій беруть участь у праві в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та їх присутність не є обовязковою при ухваленні додаткового рішення, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру встановлюється 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається заява до суду), згідно змінами з 23.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1147 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ПАТ «Харківміськгаз» судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 02 серпня 2008 року, посилаючись на те, що сімя фактично не існує, шлюб носить формальний характер із-за відсутності взаємних почуттів і поваги один до одного, в сімї часто виникали сварки та скандали, в звязку з безпідставними ревнощами відповідача. Спільне господарство сторони разом не ведуть, мають окремі бюджети. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. А тому позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав через канцелярію суду заяву в якій позов визнав, просить задовольнити та розглянути справу без його участі. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді, так як примирити сторони і зберегти сім"ю неможливо, а тому позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2008 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Сторони не спілкуються між собою, сімейних відносин не підтримують, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як подальше збереження сім"ї суперечить її інтересам. Тому позов підлягає задоволенню. Вищенаведене підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини та іншими матеріалами справи. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею судові витрати з другої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з необхідністю в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

ТОВ «Прес-Центр» звернулося в Дергачівський районний суд Харківської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON], третя особа: Державна служба інтелектуальної власності України про визнання права інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг. Відповідач [PERSON] подала суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва за місцем її проживання В судовому засіданні представник позивача [PERSON] проти заявленого клопотання заперечує, посилаючись на те, що [PERSON] не зареєстрована в [INFO], тому справа підсудна Дергачівському районному суду Харківської області. Судом було встановлено, що у відповідності до копії паспорту [PERSON] остання значилася зареєстрованою в [INFO] Червоноармійська\\Горького № 1\\10. Інформація про її інше місце реєстрації відсутня, тому підстав для задоволення клопотання про передачу до Голосіївського районного суду м. Києва не має. Наданий відповідачем договір оренди приміщення в м. Києві не є підставою вважати, що у справі порушена підсудність. Суд приходить до висновку, що дана справа подана без порушенням правил підсудності до Дергачівського районного суду Харківської області, так як останнє відоме місце реєстрації відповідача с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області вул. Червоноармійська\\Горького № 1\\10.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 26.11.2005 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. В шлюбі вона народила дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO] на її користь і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву, в якій вказала, що просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву, в якій вказав, що просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 015992, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2005 року. У позивача народилась дитина, дочка [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 214359, батьком якої записано відповідача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.181 Сімейного кодексу України, «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі». На підставі ст.80 Сімейного кодексу України, «Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі». Згідно до ст.79 СК України «Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви». Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України «При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України». Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 29.10.2005 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. В шлюбі вона народила сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] на її користь і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву, в якій вказала, що просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву, в якій вказав, що просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 002890, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2004 року. У позивача народилась дитина, син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 004707, батьком якої записано відповідача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.181 Сімейного кодексу України, «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі». На підставі ст.80 Сімейного кодексу України, «Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі». Згідно до ст.79 СК України «Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви». Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України «При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України». Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

23.04.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Через канцелярію суду позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває в шлюбі з відповідачем. Відповідно до довідки МСЕ - ЧНВ № 453607 позивач являється інвалідом третьої групи та потребує тривалого лікування. (а/с 7.) Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Враховуючи, що позивач є непрацездатною, досягла пенсійного віку, інвалідом третьої групи, потребує тривалого лікування, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Виходячи зі складності складання повного рішення по справі, у відповідності з ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд вважає за можливе проголосити його вступну і резолютивну частини, а складання повного рішення по справі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: approved