Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до суду про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 85/А-08 від 23.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 30 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2013 року. Відповідач порушив умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 02.03.2012 року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 25 895,33 доларів США, що по курсу НБУ становить 206 903,69 грн. Вимоги до відповідача, що випливають зі вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договору поруки з відповідачем [PERSON] від 23.06.2008 року, у звязку з чим останні є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. З урахування викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитними договорами у розмірі 196 903,69 грн. та судові витрати, з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] та [PERSON] солідарно 10 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник ПАТ «Акцент Банк» у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання у справі не зявлялися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 85/А-08 від 23.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 30 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2013 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 02.03.2012 року склала 25 895,33 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом 13 221,76 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 8 315,22 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3 095,44 дол. США; штраф (фіксована частина) 31,29 дол. США; штраф (процентна складова) 1 231,62 дол. США. Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки від 23.06.2008 року та ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20.10.2010 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу. Крім того, в матеріалах справи мається рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18.02.2010 року з тих же підстав, між тими самими сторонами та вказаним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Також, з матеріалів справи вбачається, що вказане рішення не виконано й до цього часу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed