Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

02.08.2011 року ВАТ НАСК «Оранта» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в порядку регресу у розмірі 2991,84 грн. При цьому позивач посилається на те, що 05.09.2009 року, у м.Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем марки «ВАЗ» 21099, 1998 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] та автомобілем марки «Хонда» , державний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №3-7255/2009 від 21.09.2009 року [PERSON]. було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником пошкодженого автомобіля марки «Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER], є громадянин [PERSON], який застрахував автомобіль за договором страхування наземного транспорту № ВС/4193963 від 06.05.2009 року, укладеним із позивачем, в тому числі від ризику пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді. ВАТ НАСК «Оранта», на підставі страхового акту № 2555, виплатила страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 2991,84 грн.. Тому, згідно положень ст.27 Закону України «Про страхування», [PERSON] має відшкодувати ВАТ НАСК «Оранта», суму фактичних затрат, у розмірі 2991,84 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2009 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» був укладений договір страхування наземного транспорту №ВС/4193963. Вказане підтверджується Полісом добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності № ВС/4193963 від 06.05.2009 року. 05.09.2009 року о 15 год. 30 хв. на вул. Водопроводній в м.Одесі, [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ, державний номер [NUMBER], порушив п.13.1. Правил дорожнього руху України», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], який зупинився попереду. Від зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується Постановою Малиновського районного суду м. Одеси № 3-7255/2009 від 21.09.2009 року. Внаслідок ДТП автомобіль ««Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту яких складає 2991,84 грн. Вказане підтверджується калькуляцією та актом товарознавчого дослідження № 2555 від 12.11.2009 року. За умовами договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування при настанні страхового випадку. В тому числі за ризиком ДТП. Вказане підтверджується Договором добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності №ВС/4193963 від 06.05.2009 року. ВАТ НАСК «Оранта», визнала подію що мала місце 05.09.2009 року у м.Одеса, із застрахованим автомобілем «Хонда», н/з [NUMBER], страховим випадком. У зв'язку із чим, ВАТ НАСК «Оранта», враховуючи умови Договору страхування № ВС/4193963 та Правил добровільного страхування наземного транспорту, згідно платіжного доручення № 6242 від 07.12.2009 року та відомістю № 303 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 2991 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 84 коп. Відповідно до вище вказаного [PERSON] має відшкодувати ВАТ НАСК «Оранта», суму фактичних затрат, у розмірі 2991 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 84 коп. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1188 ЦК України зазначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 4, 5 Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. За таких підстав та за умови заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне позов Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, задовольнити.

Outcome: approved