Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про його поновлення на роботі, а саме, на посаді контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами у Васильківській філії ПАТ «Київоблгаз», де він працював до свого звільнення 22 серпня 2013 року через нібито його відсутність на роботі 15 серпня 2013 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Він зазначив, що був звільнений з порушенням законодавства про працю, оскільки 15 серпня 2013 року з 09:35год. по 11:25 год. він перебував у Васильківському МВ ГУ МВС України у зв'язку із зверненням про вчинення посадовими особами відповідача злочину, а саме через надання йому 13.08.2013 року маршрутного листа з зафарбованим коректором написом «не отримав». Він також просив стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, грошову компенсацію в розмірі 3665,74 грн. за роботу у вихідні дні та моральну шкоду в розмірі 40000 грн. В судовому засіданні позивач те його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи позов не визнав, наполягаючи на звільнені позивача через відсутність відповідача на робочому місці більше трьох годин без поважних причин. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положення ст.147 КЗпП України встановлюють перелік дисциплінарних стягнень, що можуть бути застосовані до працівника, в тому числі, звільнення. У відповідності до положень ч.1 ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Як вбачається з положень п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний в разі прогулу (в тому числі, через відсутність на роботі більш трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно з наказом Васильківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» від 21 серпня 2013 року за № 194-к, позивача звільнено з 22 серпня 2013 року зі згоди профспілкового комітету за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Як вбачається з заяви позивача від 15.08.2013 року та листа Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 28.10.2013 року за № П-667 (а.с. 76), заяву громадянина [PERSON] від 15.08.13 зареєстровано до ЖЄО міськвідділу 15.08.2013 року за № 6801. Отже, 15 серпня 2013 року позивач [PERSON] був відсутній на роботі більш трьох годин протягом робочого дня з поважних причин, а тому, наказ про його звільнення є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] поновленню на роботі. Суд критично ставиться до показів свідків по зазначеній справі, оскільки доводять лише бачення позивача на території та приміщені установи відповідача та не підтверджують поважності причин його прогулу роботи в певний період часу. Відповідно до довідки від 26.11.2013 року за № 1850, наданої начальником Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз», середньомісячна заробітна плата контролера філії [PERSON] складала 1989 грн. У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час його вимушеного прогулу за період з 22 серпня по 27 листопада 2013 року в розмірі 6298,50 грн. Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність зв'язку між шкодою та противоправними діями винного. Виходячи із вищенаведеного, при вирішенні питання, щодо розміру моральної шкоди, суд враховує характер порушень та дій вчинених відповідачем, а також те, що порушення законних прав позивача призвели до його певних моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, і яку визначає у розмірі еквівалентному 500 грн. Що стосується сплати судових витрат по справі, то суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, про його стягнення в даному випадку з відповідача. У відповідності до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про поновлення на роботі та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації за роботу у вихідні дні, то на думку суду вони не підлягають до задоволення через їх недоведеність та спростування зібраними у справі доказами. На підставі наведеного та

Outcome: partial