Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказавши, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилося садкове майно, зокрема земельні ділянки площею 1,8108га та 0,0617га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Опільської сільської ради. До дня смерті батько проживав в с.Лучиці, Сокальського району, Львівської області разом з позивачем та відповідачем по справі, хоча позивач за даним адресом не була зареєстрована, але проживала з батьками, доглядала за ними і проживає там зараз. Батько заповіту не складав, проте сторони вважаються такими, що прийняли спадщину, так як вони спадкоємці першої черги та проживали разом з спадкодавцем на час його смерті, тобто вступили в управління та володіння спадковим майном (позивач користувалася земельними ділянками). Інші спадкоємці спадщину не прийняли, бо заяв до нотаріальної контори не подавали і не вступили в управління та володіння спадковим майном, під час розмови не висловлювали бажання успадкувати майно. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори, то нотаріус пояснила, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, однак навіть за умови поновлення такого, вона не зможе отримати спадщину в нотаріальному порядку, бо Державні акти на право власності на землю видані вже після смерті спадкодавця в 2003р., і в них зазначено ім'я «[PERSON]», а Свідоцтві про смерть - «[PERSON]». На підставі наведеного позивач просить суд, ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 1,8108га та 0,0617га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться га території Опільської сільської ради Сокальського району Львівської області згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №009344 та серія ЛВ №009345 відповідно виданих Сокальською райдержадміністрацією 28.01.2003р. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилися. Надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - Опільської сільської ради в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд справу слухати за його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав: Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 15.12.1995р. виданого Опільською сільською радою Львівської області [PERSON] помер [INFO], у віці 56р. Як встановлено в судовому засіданні після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 1,8108га та 0,0617га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться га території Опільської сільської ради Сокальського району Львівської області згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЛВ№009344 та серія ЛВ№009345 відповідно виданих Сокальською райдержадміністрацією 28.01.2003р. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовується до спадщини яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, однак спадщина була прийнята позивачкою та [PERSON]( відповідач) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відтак до спірних правовідносин повинні застосовуватись вимоги ЦК УРСР 1963 р. Аналогічну позицію висловлено в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК Української РСР 1963р., застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 р., спадкоємцями першої черги щодо спадкового майна [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( яка проживала без реєстрації), а також дружина померлого - [PERSON] В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, бо на час смерті спадкодавця проживали окремо, не користувалися спадковим майном, не подали заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також не висловлювали свого бажання отримати спадкове майно іншим чином. Відповідач, [PERSON], теж не має наміру спадкувати, тому визнала позов. Згідно ст. 554 ЦК УРСР 1963р., в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Судом з досліджених документів встановлено, що [PERSON] помер [INFO], проте Державні акти про право власності на земельну ділянку видані вже після його смерті, крім того у вищезазначених документах допущені помилки в імені спадкодавця, що унеможливлює прийняття спадщини в нотаріальному порядку. Звідси в силу п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про судову практику у справах про спадкування» У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Outcome: approved