Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Слідчого Управління МВС України в Полтавській області, Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2010 року слідчим Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області була порушена кримінальна справа за фактом шахрайства за ознаками ч.4 ст. 190 КК України. 17.06.2010 року зазначена кримінальна справа була передана до СУ УМВСУ в Полтавській області. 02.09.2010 року працівники СУ УМВСУ в Полтавській області провели за місцем його проживання незаконний обшук, вилучивши належне йому майно. 13.09.2010 року слідчим СУ УМВСУ в Полтавській області відносно позивача була порушена кримінальна справа за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України. 05.11.2010 року слідчим була винесена постанова про притягнення позивача в якості обвинуваченого, а 08.11.2010 року останній був оголошений у розшук. 21.07.2011 року кримінальна справа відносно [PERSON] була закрита за відсутністю в його діях ознак складу злочину. Вважає, що діями відповідачів щодо незаконного порушення кримінальної справи, незаконного обшуку, незаконного оголошення у розшук, незаконного накладення арешту на майно, незаконного притягнення в якості обвинуваченого, йому були заподіяні моральні страждання, які виявились у тривалому незаконному перебуванні під слідством, розповсюдженні цієї інформації у засобах масової інформації, почутті страху та несправедливості, приниженні честі та гідності, неможливості працювати в цей період часу, почутті сорому, відчаю, тривалого душевного болю. На підставі викладеного просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 551002 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення відповідно до викладених у позові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Слідче Управління МВС України в Полтавській області в судове засідання не зявилося, про день та час судового засідання було повідомлено своєчасно та належним чином. Надало письмове заперечення, в яких просило у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що обшук проводився на підставі постанови суду, наявність моральних страждань позивачем не доведена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник Прокуратури Полтавської області проти позову заперечував, пославшись на те, що позивачем не надано доказів наявності моральних страждань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник Державної казначейської служби України проти позову також заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Порядок захищення порушених прав, обраний позивачем, не суперечить загальним принципам цивільного судочинства, гарантує йому конституційні права на судовий захист цивільного права і інтересу, визначеному ст.3 ЦК України, тому, даний позов розглянутий судом в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що 13.09.2010 року старшим слідчим СУ УМВСУ в Полтавській області Дичук І.А. було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. 05.11.2010 року старшим слідчим СУ УМВСУ в Полтавській області Лоскот С.С. порушено кримінальну справу відносно позивача за ознаками ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України. 08.11.2010 року відносно [PERSON] винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченого за ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.2, ч.3 КК України і в цей же день він оголошений у розшук. Під час досудового слідства на підставі постанови Октябрьського районного суду м. Полтави 02.09.2010 року був проведений обшук за місцем проживання позивача, за наслідками якого були вилучені його особисті речі. Також 08.11.2010 року був накладений арешт на майно обвинуваченого [PERSON] 21.07.11 року кримінальна справа відносно позивача була закрита на підставі п. 2 ст. 213, п.2 ст. 6 КПК України, тобто за відсутністю у його діях ознак інкримінованих злочинів. Знятий арешт з майна. Прийняте рішення про повернення вилучених особистих речей. Під час розгляду цієї справи судом за клопотанням представника позивача були витребувані матеріали кримінальної справи № 10231067 відносно позивача, оглянуті в судовому засіданні. Необхідні копії процесуальних документів залучені до матеріалів цивільної справи. Судом встановлено, що загальний час знаходження позивача під слідством складає 10 місяців. Стаття 1 Закону України № 266/94-ВР від 1 грудня 1994 року "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" в редакції, що діяла на час перебування під слідством позивача, зі змінами (далі Закон) встановлює випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України: "Про оперативно-розшукову діяльність" , "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчинені злочину (п.2 ст.2). На підставі вище викладеного, оскільки позивач знаходився під слідством 10 місяців та кримінальна справа відносно нього була закрита постановою слідчого 21.07.2011 року на підставі п.2 ст.6, ч.2 ст.213 КПК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду". Посилання представників відповідачів на недоведеність позивачем своїх вимог та спричинення моральної шкоди, голослівні, надумані, такі, що суперечать вимогам Закону та спростовуються вище приведеними доказами. При цьому, вивченням матеріалів кримінальної справи встановлено, що будь-яких підстав для оголошення позивача у розшук під час досудового слідства не було. Під час досудового слідства жодної повістки позивачу слідчим не направлялося. Проведення оперативно-розшукових заходів щодо встановлення його місцезнаходження було безпідставним. Також суд приходить до висновку про те, що хоча обшук за місцем проживання позивача проводився і на підставі постанови суду, достатніх та законних підстав у органа досудового слідства для його проведення також не було, що свідчить подальше закриття кримінальної справи відносно позивача за реабілітуючи ми підставами. Позивач просив суд відшкодувати моральну шкоду в розмірі 551002 грн. з урахуванням коефіцієнтів з урахуванням критеріїв глибини та тривалості моральних страждань. Суд вважає, що в цієї частини позов належить частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 Закону України від 1 грудня 1994 року "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (зі змінами), розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Особа вважається невинуватою у вчинені злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст.62 Конституції України). Суд вважає доведеним, що позивач зазнав моральних страждань у звязку з кримінальним переслідуванням, притягнення як обвинуваченого, проведення у нього обшуку, вилученням та утриманням особистих речей, незаконним оголошенням у розшук, незаконним накладенням арешту на майно, чим були порушені його права відповідно до ст.62 Конституції України та звичайний життєвий уклад. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, загальний час знаходження позивача під слідством і судом складає 10 місяців. Мінімальний розмір заробітної плати на день розгляду справи становить 1218 грн.( 1218 грн. х 10 місяців = 12180 грн.) Враховуючи період перебування позивача під слідством, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 12180 грн. та враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань та їх наслідки, та інші негативні впливи внаслідок перебування під слідством, незаконного оголошення у розшук та проведення оперативно-розшукових дій, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, також враховуючи те, що позивач є молодою людиною, перебування під слідством порушило його соціальні звязки та порушило звичайні умови життя та роботи, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 25000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial