Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 27 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490019083. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 27 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений договір поруки №490019083-П. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 27 161,39 доларів США. На виконання умов кредитного договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту. Станом на 27 серпня 2013 року заборгованість відповідачів за кредитом складає 55 938,26 гривень. Враховуючи вищезазначені обставини позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача зазначену суму заборгованість за кредитним договором №490019083 та судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суд заяву, в якій росив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав суду оригінал квитанції про сплату кредиту в сумі 1598,60 гривень. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490019083 (а.с.9-10). Відповідно до умов кредитного договору позичальнику був наданий кредит 27 161,39 доларів США на придбання транспортного засобу - MITSUBISHI, GRANDIS, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 27 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений договір поруки №490019083-П (а.с.16). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 27 161,39 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.29-30). На виконання умов кредитного договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.31). Станом на 27 серпня 2013 року заборгованість відповідачів за кредитом складає 58 418,12 гривень, а саме: - за кредитом - 53 080,79 грн.; - по відсотках - 2 550,97 грн.; - по комісії - 0,00 грн.; - по штрафам - 0,00 грн.; - по пені - 2 786,36 грн. Позивач у позовній заяві зазначає про зменшення суми нарахованої неустойки до 11%,а тому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № 490019083 від 27 грудня 2006 році в сумі 55 938,26 гривень. Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами ЦК України, умовами кредитного №490019083 від 27 грудня 2006 року, умовами договору поруки №490019083 - П від 27 грудня 2006. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623. боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов кредитного договору від №490019083 від 27 грудня 2006 року позивач надав [PERSON] кредит строком користування з 21 грудня 2007 року по 20 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит відповідно до Графіку повернення, але в будь - якому випадку не пізніше 27 грудня 2012 року. Відповідно до умов договору поруки №490019083 - П від 27 грудня 2006 року поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому; боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків як солідарні боржники. Станом на 18 грудня 2013 року кошти в сумі 1 598,60 грн. були перераховані ПАТ «Альфа - Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від №490019083 від 27 грудня 2006 року, що підтверджується квитанцією № 20298 (а.с. 55). Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором №490019083від 27 грудня 2006 року частково виконали, суд вважає можливим задовольнити частково позовну заяву публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 54 339,65 гривень (55 938,25 грн. - 1598,60 грн. = 54 339,65грн.) Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial