Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" Федина Сергій Богданович 15.02.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" був укладений кредитний договір № CM-SME-802/041/2008. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 460 000 доларів США строком повернення не пізніше 10 квітня 2023 року із сплатою передбаченої договором платні за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється відповідачем щомісяця у розміри та строки, визначені графіком повернення кредиту та відсотків, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Представник позивача зазначає, що відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач її не виконав. Також позивачем було направлено іпотекодавцю [PERSON] вимогу про погашення заборгованості, але така вимога також не була виконана у визначений строк. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач належним чином не виконав, в результаті чого в останнього виникла заборгованість в розмірі 494 656, 29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.02.2011 року становила 3 930 044, 22 гривні. В зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати, а також тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за кордон до моменту повного виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про день, час і місце розгляду справи. Тому згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] 10 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № CM-SME-802/041/2008. За даним договором відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 460 000 доларів США строком повернення не пізніше 10 квітня 2023 року із сплатою передбаченої договором платні за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється відповідачем щомісяця у розміри та строки, визначені графіком повернення кредиту та відсотків, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. В судовому засіданні встановлено, що позивачем були виконані зобов'язання перед відповідачем [PERSON], а останній свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 494 656, 29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.02.2011 року становила 3 930 044, 22 гривні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредиту у розмірі 494 656, 29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.02.2011 року становила 3 930 044, 22 гривні, яка складається з залишку строкової заборгованості за кредитом (427 924, 15 доларів США), суми несплачених відсотків за користування кредитом (5 671, 28 доларів США), залишку простроченої заборгованості за кредитом (2 937, 51 доларів США), суми несплачених прострочених відсотків за користування кредитом (21 181, 58 доларів США), суми пені за прострочення виконання зобов'язань (36 941, 77 доларів США). На підставі вище наведеного суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про обмеження у праві виїзду за кордон відповідача [PERSON] до моменту повного виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, то в задоволенні такої вимоги слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Тому, оскільки з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон до суду може звертатися виключно державний виконавець ДВС за погодженням з начальником відділу ДВС в порядку виконання рішення суду, в даній позовній вимозі слід відмовити. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду державне мито в розмірі 1 700 гривень, та ІТЗ розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial