Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

17 жовтня 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 18.04.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNН4КР21250073, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 14 227,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном повернення 17.04.2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26.09.2012 року у розмірі 57 332,97 грн., яка складається з: 6 753,22 грн. заборгованості за кредитом, 21 428,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 25 945,13 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 706,33 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 332,97 грн., та сплачений судовий збір, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10 000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2013 року заочне рішення від 12 листопада 2012 року по даній справі скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні при новому розгляді справи заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи тим, що належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів позивачем не було представлено. Також, на адресу [PERSON] не приходило жодних повідомлень щодо необхідності погашення кредиту. Просив суд застосувати позовну давність. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.04.2006 року на підставі заяви [PERSON] № DNН4КР21250073 Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» відповідачу було видано споживчий кредит у розмірі 14 227,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,09% на рік з кінцевим терміном повернення 17.04.2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із даного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором № DNН4КР21250073 станом на 26.09.2012 року становить 57 332,97 грн. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних доказів на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 14 227,20 грн., немає. Також, в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог, просив суд застосувати позовну давність у звязку зі спливом строків. Так, пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. З огляду на викладене суд вважає за доцільним застосувати до даних спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed