Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

30 квітня 2013 року, позивач звернувся з позовом до відповідачів фізичних та юридичних осіб зазначивши , що 21 травня 2007 року, між колишнім акціонерно-комерційним банком соціального розвитку ,,Укрсоцбанк,, ,правонаступником якого являється позивач , та відповідачем № 1 , було укладено кредитний договір № 895/03-021-045 року на підставі якого останній отримав кредит в розмірі-101.000 гр.00 коп. зі сплатою 19% річних з кінцевим його поверненням кредиту до 17.052012 року. У відповідності до умов договору відповідач №1 ,за користування кредитом ,щомісячно, зобов»язувався сплачувати на рахуннок позивача платіж по тілу кредиту та нараховані відсотки . В забезпечення виконання кредитних зобов,язаннь позивача № 1 ,в день укладання договору,тобто-21.05 .2007 року між позивачем та відповідачами № 2 та ,№ 3 було укладено договора поруки у відповідності до змісту яких, поручителі зобов»язалися перед позивачем в повному обсязі ,солідарно відповідати з позичальником за взяті зобов»язання за повернення кредиту ,сплаті відсотків ,комісії та штрафних санкцій. 30 .06. 2008 року сторони ,за взаємною згодою /угода № 1/ збільшили процентну ставку до 20 % річних. Відповідач № 1 взяті на себе за умовами договору кредитні зобов»язання виконував неналежним чином в зв»язку з чим допустив з врахуванням пені за несвоєчасність повернення кредиту ,відсотків,інфляційних витрат заборгованість на загальну суму-116.611гр.93 коп.,що і спонукало позивача в квітні місяці 2013 року , звернутись до суду з даними позовними вимогами. В судове засідання ,представник позивача подав клопотання яким підтримав заявлений позов, просить розглянути справу без його участі та стягнути солідарно з відповідачів наявну заборгованість та стягнути з відповідача № 1 понесені при зверненні до суду судові витрати. Представники відповідачів ,№ 2 , № 3 та третьої особи ,на неодноразові виклики в судове засідання не з»явилисяся ,клопотаннь про відкладення розгляду справи на іншу дату від них до суду не надходило.Відповідачем № 2 подано зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим з 18.11.2012 року та клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідача № 1 в судове засідання з»явився, заперечує стосовно задоволення заявленого до неї позову та подавши відповідні письмові клопотання ,просить відмовити в його задоволенні , оскільки вважає позивача непорядочним суб»єктом господарювання, оскільки видавши кредит в розмірі -101.000 гр. вимагає стягнути-116.611гр.93 коп ,що на думку даного відповідача неприємлено,тому просить укладений між нею та позивачем кредитий договір визнати-не дійсним. Суд заслухавши надані йому пояснення ,дослідивши письмові докази по справі вважає , що позов акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк,, підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Диспозицією стст.509 ,510 та 614 ЦК України визначено поняття зобов,язання ,підстави для виникнення правочину ,сторони даних зобов,язаннь та підстави відповідальності за порушення взятих зобов,язаннь. Змістом ст.1054 ЦК України банк за умовами договору ,чи то інша фінансова установа зобов.язується надати кошти позичальнику.а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити відсотки. Законом України ,,Про банки та банківську діяльність,, -ст.55 обумовлено,що відносини між банком та його клієнтами будуються на законодавстві України та угодами ,тобто-договорами. В даному ж випадку ,судом встановлено ,що дійсно між відповідачем № 1 та позивачем в травні місяці 2007 року укладено договір відновлюваної кредитної лінії , предметом якого являється надання останньому коштів під 19% річних в розмірі-101 000 гр.00 коп., з терміном погашення кредиту до 17 травня 2012 року. У відповідності до п.3.6 договору в разі порушення позичальником термінів погашення кредиту та відсотків банк має право на примусове стягнення оплати боргового зобов»язання. Згідно до умов договору /ст.1/ та розробленого графіку - відповідач № 1 зобов.язувався щомісячно -з 18 числа,щомісячно здійснювати платіж за кредитом та нараховані відсотки за його користування в розмірі визначеному в умовах договору. .Пунктами 1.3-.1.3.3 даного договору , визначено умови забезпечення кредитних зобов,язань відповідача № 1 шляхом укладення договорів поруки ,а п.3.2.2.2. обумовлено підстави для заявлення позивачем дострокової вимоги повернути отримані кредитні кошти в разі допущення позичальником заборгованості по їх сплаті чи то відсотків. Пунктом 4.1. передбачено обов»язок відповідача № 1 сплатити банку пеню від просроченої суми за кожний день такого просрочення. Крім даного договору ,між позивачем та відповідачем поручителями ,добровільно та за згодою сторін , було укладено договора поруки ,згідно змісту яких зокрема п.п.3.1.2 . поручителі відповідають перед кредитором в тому ж обсязі ,що й боржник по основному боргу ,сплаті відсотків,неустойки та збитків. Судом встановлено та підтверджено в судовому засіданні відповідними належними по справі доказами ,що відповідач № 1 дійсно отримав кредитні кошти в розмірі зазаченому в договорі ,але неналежним чином здійснював повернення на рахунок позивача тіло кредиту та відсотки ,а з 02.11.2011року та на час звернення позивача до суду взагалі перестав повертати кредитні кошти про,що свідчить надана даним відповідачем квитанція датована цією датою про сплату в адресу позивача -2000 гр.00 коп., внаслідок чого і утворилась заборгованість ,а позивач, у відповідності до змісту кредитного договору став вимагати від відповідача № 1 та поручителів /відповідачі № 2 та № 3/ повернення коштів, шляхом направлення в їх адреси відповідних письмових вимог. Таким чином,в судовому засіданні підтверджено факт існування на час подання позову заборгованості , добровільність та законність укладення сторонами кредитного договору та договорів поруки , оскільки учасники даних правочинів при укладанні даних договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності а їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі.Дані правочини було виконано у формі встановленій законом та направлені на реальні настання правових наслідків. В ході судового слідства ,встановлено і те ,що відповідач №1 неналежним чином виконував покладені на нього обов»язки по поповерненню боргу ,а з листопада 2011 року взагалі перестав сплачувати на рахунок позивача передбачені умовами договору кошти .що підтверджено в судовому засіданні наданими даним відповідачем відповідними квитанціями та іншими належними та допустимими доказами тому суд вважає ,що право позивача залишається порушеним та підлягає судовому захисту в частині солідарного стягнення з відповідачів та стягнення судових втрат з відповідача № 1 так ,як інші відповідачі, тобто поручителі- брали на себе обов,язок солідарної відповідальності перед кредитором лише за кредитними зобов»язаннями. Клопотання відповідача № 1 про визнання укладеного кредитного договору від 2007 року недійсним не підлягає задоволенню ,оскільки така вимога може розглядатись лише при поданню відповідного позову ,який даним відповідачем не було заявлено . Зустрічний позов відповідача № 2 про визнання договору поруки не дійсним з мотивів вказаних ним з посиланням на ч.4 ст.559 ЦК України /відсутність вимоги на протязі -6 місяців з дня закінчення терміну дії договору/ не підлягає до задоволення ,оскіьки диспозицією ч.2 ст.1050 ЦК України визначено обов»зок позичальника повернути на вимогу кредитора позику частинами /з розстроченням/ .Дана ж вимога була направлена відповідачу № 2 ще до закінчення терміну дії кредитного договора ,тобто- 13 січня 2011 рокі та отримана останнім-19.01.2011 року ,що підтверджу.ється наявною розпискоюлистоноші про вручення даної вимоги. Тому суд ,

Outcome: approved