overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх його заробітків щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], на час його навчання. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] шлюб між сторонами розірвано. Від сумісного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] За рішенням суду відповідач сплачував кошти на утримання сина до досягнення ним віку 18 років. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. З 01.09.2013 року, син [PERSON], [INFO] навчається у Харківському національному автомобільно-дорожному університеті. Строк закінчення навчання, згідно договору 30.05.2017 року. Позивач не в змозі повністю матеріально забезпечувати сина, у зв'язку з цим вона потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач позов підтримала, та просила задовольнити його в повному обсязі з підстав наведених позові. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач являється батьком сина [PERSON], [INFO] Відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача. Сплата аліментів закінчилась в зв'язку з настанням повноліття. З 2013 року Андрій навчається у Харківському національному автомобільно-дорожному університеті, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с.8). [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчання, до досягнення двадцятитрьохрічного віку, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх його заробітків щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] на час його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] до з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1997 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO] Позивач зазначала, що фактично шлюб було припинено ще в січні 2011 року. З вказаного часу сторони проживають в одній оселі. Але шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільного господарства не ведуть. Виявилось, що у сторін різні погляди на життя, та вони не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних питань в наслідок чого виникають постійні непорозуміння. Ці обставини привели до втрати почуття любові один до одного. Бажання примирюватись із відповідачем [PERSON] не має. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити його. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «[PERSON]» та просила визначити місце проживання дітей із нею. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 28.01.1997 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO] Позивач зазначала, що фактично шлюб було припинено ще в січні 2011 року. З вказаного часу сторони проживають в одній оселі. Але шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільного господарства не ведуть. Виявилось, що у сторін різні погляди на життя, та вони не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних питань в наслідок чого виникають постійні непорозуміння. Ці обставини привели до втрати почуття любові один до одного. Бажання примирюватись із відповідачем [PERSON] не має. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. У судове засідання сторони не з'явились, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року, мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до Теліжинецької сільської ради про визнання недійсним заповіту, посвідченого секретарем Теліжинецької сільської ради 02 квітня 2008 року, згідно якого заповідач [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все належне їй майно заповіла для [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] на момент складання заповіту була хвора, при посвідченні заповіту не були присутні свідки, волевиявлення [PERSON] не було вільним, а тому заповіт має бути визнаний недійсним. Вважає , що його довіритель [PERSON] проживає в спірному будинку та зареєстрований в ньому, а тому він є заінтересованою стороною. Судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Представник Теліжинецької сільської ради Троц Л.Л. проти позову заперечила, зазначила, що при складанні заповіту були дотримані всі вимоги закону. [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають, що відсутні підстави для його задоволення. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, 02 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла для [PERSON]. Зазначений заповіт посвідчений секретарем сільської ради Троц Л.Л. В заповіті відмічено, що він складений на дому, у зв'язку із хворобою та на особисте прохання підписано [PERSON], сестрою заповідачки. Після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Ізяславської державної нотаріальної контори і 26 грудня 2011 року державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого [PERSON] успадкувала належний спадкодавцеві житловий будинок за [ADDRESS] Як встановлено судом після смерті [PERSON] спадкоємці за законом до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. [PERSON] продала будинок для [PERSON] ще до оформлення права власності на зазначений будинок у встановленому порядку, та після смерті [PERSON] в будинку стали проживати [PERSON] разом із сином [PERSON]. Після смерті [PERSON] в будинку проживає і зареєстрований [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON], відповідачі підтвердили, що [PERSON], [PERSON] не перебували у будь-яких родинних стосунках із [PERSON], права на спадкування за законом після її смерті вони не мали. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 13 зазначеного Кодексу при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заповіт [PERSON] ніяким чином не порушує прав позивача, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 18.04.2007 року в сумі 12532.16 грн. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] було надано кредит в розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 31.10.2013 року складає 12532.16 грн. Справу просять розглядати у відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно. Рекомендований лист повернено по закінченню терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 18.04.2007 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 1000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 31.10.2013 року складає 12532.16 грн., в тім числі заборгованість по кредиту - 3790.00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6001.60 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1667.60 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 572.96 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № DNH4KP70761122 від 21.07.2006 року в сумі 20386.28 грн. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] було надано кредит в розмірі 6606.60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 30.10.2013 року складає 20386.28 грн. Справу просять розглядати у відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, що стверджується розпискою приєднаною до матеріалів справи. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 21.07.2006 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 6606.60 грн. [PERSON] порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 30.10.2013 року складає 20386.28 грн., в тім числі заборгованість по кредиту - 2536.02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8032.43 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 8370.86 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 946.97 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог, які його представник підтримав в судовому засіданні, позивач посилається на те, що в зв'язку з хворобою ним був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, що йому за законом залишив батько [PERSON], який помер [INFO] в м. Красилові Хмельницької області, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача Чернелівської сільської ради Красилівського району та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачами пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

заявниця [PERSON] просить встановити факт, що [PERSON], який помер 16.11.2013 року в с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області, визнавав себе батьком її малолітнього сина [PERSON], який народився 26 жовтня 2009 року в с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області. Встановити цей факт іншим шляхом неможливо, оскільки запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а ім’я і по батькові дитини записано за вказівкою заявниці, так як вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Даний факт їй необхідно встановити для того, щоб дитина реалізувала свої майнові та немайнові права, які випливають із її родинних відносин з покійним. Представник управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі і [PERSON], що є заінтересованими в вирішенні справи особами, проти задоволення заяви не заперечували. [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що його син [PERSON] з 2007 року проживав в його будинку №19 по вул. Шевченка в с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області разом з заявницею [PERSON], з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання з сином заявниця завагітніла і 26 жовтня 2009 року народила сина [PERSON], якого [PERSON] визнав як свого сина, забрав з пологового будинку та виховував до дня своєї смерті. Виходячи з наведеного, положення ч. 4 ст. 130 ЦПК, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення заявниці та її представника [PERSON], заінтересованих осіб, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Судом показами [PERSON], свідків [PERSON] і [PERSON], довідкою Великозозулинецької сільської ради Красилівського району, випискою з по господарської книги №2 за 2006-2010 роки, свідоцтвом про народження [PERSON], історією розвитку дитини [PERSON] встановлено , що заявниця і [PERSON], [INFO], з 2007 року проживали однією сім’єю, вели спільне господарство. В період вагітності заявниці [PERSON] визнавав себе батьком майбутньої дитини заявниці. 26.10.2009 року в них народився син [PERSON], якого [PERSON] спільно з заявницею виховували та утримували до дня смерті [PERSON], що настала 16.11.2013 року. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Факт, який просить встановити заявниця , має для неї юридичне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 08.05.2004 року вона з відповідачем уклала шлюб, від якого народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. З відповідачем проживають окремо, протягом двох останніх років відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньок, хоча є здоровим та працездатним, інших утриманців не має, офіційно не працює. Позивач в судове засідання не з’явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з’явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БВ № 021217 від 02.02.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БВ № 073216 від 08.02.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. З довідки Квартального громадського комітету №14 виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 261 від 09.11.2013 року вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.08.2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 196. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають, стосунки фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення неможливе, оскільки втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 04.08.2012 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 196. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 08.10.1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Дружківка, Донецької області, актовий запис №475. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які будуть проживати разом з позивачкою. Причина розпаду сім'ї полягає в тому, що вони мають різні характери та погляди на життя. Сторони не можуть порозумітися в різних питаннях і на цьому грунті у них часто виникали непорозуміння. Сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим, тому вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер і його необхідно розірвати. Вони стали чужими людьми і примирення між сторонами неможливе. Між сторонами відсутній спір щодо поділу майна. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та строк для примирення просить не надавати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що з відповідачем не підтримує будь-яких відносин уже тривалий час, тому наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 08.10.1994 року, згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу ([NUMBER]) - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка, Донецької області, (актовий запис №475). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]), щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують. Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам, а тому підстав, щодо надання терміну для примирення суд не вбачає. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved