Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючі позовні вимоги тим, що 09.07.2008 року між сторонами по справі було укладено договір №SISAGK0000000002, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 100056,05 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2017 року. У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 02.11.2012 року має заборгованість в розмірі 148943,48 доларів США, що складає 1190058,37 грн., а саме: 88500,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 24407,36 доларів США - заборгованість по процентам за кредитом, 6163,62 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22749,31 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 7091,06 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання кредитного договору 22.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки № SISAGK0000000002, відповідно до умов якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 91,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності та ціна предмету іпотеки складає 774512,00 грн. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 209, 210, 220, 526, 527, 530, 577, 629, 640, 1050, 1054 ЦК України, статті 12, 33, 38-40 Закону України "Про іпотеку", статтю 109 ЖК України, статтю 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ПАТ КБ "ПриватБанк" просило суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року в розмірі 148943,48 доларів США, що за курсом НБУ складає 1190058,37грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 91,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачку та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у Залізничному районному відділі у м. Сімферополь Головного Управління Державної міграційної служби в АР Крим; стягнути з відповідачки судові витрати. Під час провадження по справі позивач звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог та остаточно ПАТ КБ "ПриватБанк" просило суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року в розмірі 148943,48 доларів США, що за курсом НБУ складає 1190058,37грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 91,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; передати в управління ПАТ КБ "ПриватБанк" нерухомість, а саме: квартиру загальною площею 91,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору № SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року; зобов'язати [PERSON] на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання [PERSON] умов кредитного договору № SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року, повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна (зокрема власної присутності та майна) предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 91,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачки судові витрати. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та з підстав, викладених в уточненому позові, просив вимоги задовольнити та додатково пояснив, що у разі задоволення позовних вимог в цієї частині Банк буде здавати предмет іпотеки в оренду і з доходів від оренди буду гасити заборгованість третьої особи перед банком Представник відповідачки та третьої особи по справі вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідачки та третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", з наступних підстав. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. А відповідно до частини 3 вищенаведеної статті Закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Згідно зі статтею 525 ЦК України (2003 року) одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №SISAGK0000000002, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 110640,50 доларів США на наступні цілі: у розмірі 100056,05 доларів США на придбання нерухомості, з них 96000,00 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також в розмірі 2880,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 672,03 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування на перший рік дії кредиту, 504,02 доларів США - для сплати особистого страхування за договором страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 10584,45 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених умовами цього кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредит щомісяця в період сплати, винагорода за фрезерування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу. Кінцевим строком повернення кредиту є 09.07.2017 року. Згідно з розділом 8 цього ж цього ж кредитного договору щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1961,76 доларів США, згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам винагороди, комісії. П.п.8.4 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов'язання має забезпечуватися неустойкою, порукою,гарантію, заставою, утриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Отже, види забезпечення виконання зобов'язання є спеціальними заходами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язання будь-яким з видів, передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобов'язальні правовідносини між кредитором і боржником. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом Зокрема, стаття 599 ЦК України, передбачає, що зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 02.11.2012 року за кредитним договором №SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року складається з заборгованості за кредитом - 88500,84 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 24407,36 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 6163,62 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 22749,31 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штрафу (процентна складова) - 7091,05 доларів США. Тобто, станом на 02.11.2012 року загальна сума заборгованості становить 1190505,15 грн., що виходячи із офіційного курсу долару США, встановленого Національним банком України станом на 11.11.2013 року (часу ухвалення судового рішення) становить 148943,47 доларів США. Однак, суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Так, ПАТ КБ "ПриватБанк" вказувало, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року складає 1190058,37 грн. На підтвердження розміру виниклої заборгованості, суд приймає до уваги як письмовий доказ по справі, розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем. У суду немає підстав вважати його недостовірним або спростовувати його зміст. Разом з тим, розділом 5 кредитного договору №SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року встановлена відповідальність сторін по договору. Так, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у пункту 8.4. договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит виплат видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні позичальником строків платежів по будь-яком з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Однак, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи, що кредит э споживчим, що вбачається з пункту 8.1. кредитного договору № SISAGK0000000002, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог банку у частині визначення розміру пені та за період з 14.02.2012 року (у межах річного строку до направлення позову до суду) по 02.11.2012 року (межі заявлених позовних вимог) пеня складає 142920,91 грн., що виходячи із офіційного курсу долару США, встановленого Національним банком України станом на 11.11.2013 року (часу ухвалення судового рішення) становить 17880,76 доларів США. Також, що стосується визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України). За змістом цивільного законодавства, за порушення одного зобов'язання може бути застосований лише один вид неустойки. Пунктами 5.1 та 5.3 встановлені різні види неустойки за одне і те ж порушення зобов'язань - за несвоєчасну сплату за кредитом. Враховуючи те, що судом визначений розмір пені, а також вищенаведені положення цивільного законодавства стосовно заборони про стягнення подвійного виду неустойки, суд дійшов до висновку про відмову ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні вимог в частині включення суми штрафів в розмірі 31,29 доларів США та 7091,05 доларів США до загальної суми заборгованості. На підставі всього вищенаведеного, сума заборгованості за кредитним договором №SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року складає 1094661,96 грн. Розглядаючи позовні вимоги про звернення стягнення на майно, суд враховує, що 22.07.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] Був укладений договір іпотеки, предметом якого стала квартира загального заселення [ADDRESS]. Відповідно до умов іпотечного договору від 22.07.2008 року, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або за договором іпотеки. Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та статтею 20 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Також частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Вказана процедура врегулювання спору позивачем була дотримана, про що свідчать листи-повідомлення, надіслані ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] та [PERSON], копії яких додані до матеріалів цивільної справи. Згідно п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Враховуючи, що у позовних вимогах не визначена початкова ціна, суд вважає необхідним її визначити з урахуванням зазначених норм закону За таких обставин, суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором іпотеки, укладеним 22.07.2008 року, а саме на нерухоме майно - квартиру загального заселення [ADDRESS] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", для погашення заборгованості за кредитним договором №SISAGK0000000002 від 09.07.2008 року, розмір якої становить 1094661,96грн., що належить [PERSON] шляхом продажу ПАТ КБ "ПриватБанк" предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", а саме: з правом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем та з наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на предмет іпотеки, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ, нотаріату, ДЗК, з вилученням запису про заборону на вказаний предмет іпотеки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення продажу. Дійшовши висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, щодо позовних вимог про передачу іпотечного майна в управління позивачу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень статті 34 ЗУ "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, то на підставі зазначеної норми спеціального закону та з урахуванням пояснень представника позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині передачі предмету іпотеки в управління ПАТ КБ "Приватбанк" на період до його реалізації. Що стосується вимог в частині зобов'язання відповідачки звільнити квартиру, що є предметом іпотеки, від будь-яких особистих речей та осіб, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 3441,00 грн. На підставі статей 6, 258, 267, 525, 546, 549, 554, 589, 599, 625, 1054 Цивільного кодексу України, статті 1, 33-35, 39 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: partial