Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який мав у своїй власності житловий будинок загальною площею 54.1 кв.м. та господарсько-побутові будівлі ( погріб, 3 сараї, гараж, літня кухня, вбиральня), які розташовані за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька, [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом прийняття майна в управління, проведення ремонту у спадковому житловому будинку. Посилаючись на норми ч.3 ст.1268 ЦК України просила суд визнати за нею право власності за законом на спадкове майно. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] в порядку ст.31 ЦПК України звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог. Обгрунтовуючи свої вимоги зазначала, що друга дружина її батька [PERSON], не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців, за життя отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на все спадкове майно, а Баришівська нотаріальна контора, при видачі даного свідоцтва, не перевірила наявність інших спадкоємців за законом та помилково видала вказане свідоцтво. Змінивши свої позовні вимоги, просила суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім?я [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку та господарсько-побутові будівлі, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Представник відповідача - землевпорядник Паришківської сільської ради Баришівського району [PERSON] проти заявленого позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] суду пояснив, що [INFO] року в с. Паришків Баришівського району Київської області помер [PERSON], піля смерті якого відкрилася спадщина. У відповідності до діючого законодавства, спадкоємці повинні до спливу шестимісячного строку звернутися до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] з письмовою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, з моменту відкриття спадщини минуло більше ніж 21 рік. У відповідності до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. В своїй позовній заяві позивачка не зазначає поважності причини пропуску строку позовної давності та не порушує перед судом питання про поновлення строку позовної давності в зв?язку з чим вважає, що у суда є всі підстави для відмови в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступних міркувань. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] року, тобто до 1 січня 2004 року, то суд вважає застосувати до спірних правовідносин зі спадкування майна [PERSON] Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 70 років помер батько позивачки - [PERSON], про що 07.02.1992 року в книзі реєстрації смертей виконкому Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області зроблено відповідний запис за №5 ( а.с.5). В день смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входив: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкуванні по закону, спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти (в тому числі усиновлені), один із подружжя та батьки (померлого). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим, майном. Рішенням Баришівського районного суду від 16 травня 2012 року за [PERSON] від 16 травня 2012 року, як спадкоємицею за законом було визнано право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями , однак за заявою [PERSON], яка також претендувала на спадщину, дане рішення було скасоване у зв?язку з нововиявленими обставинами. Судом встановлено, що ніякого розпорядження (заповіту) при житті [PERSON] не зробив в зв?язку з чим, його спадкове майно відповідно до ст.529 ЦК України успадкували в рівних долях згідно з правилами ст.549 ЦК України шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном дочка [PERSON]( а.с.9 ) та дружина від другого шлюбу - [PERSON] ( а.с.46 ) . Дане твердження суду базується на довідці № 127 від 27.03.2012 року виконавчого комітету Паришківської сільської ради Баришівського району ( а.с.11 ) згідно якої, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] в шестимісячний строк шляхом прийняття майна в управління, проведенням ремонту спадкового житлового будинку в [ADDRESS] в квітні-травні 1992 року і ніяких претензій з боку другої дружини батька - [PERSON] стосовно користування батьківським майном ніколи не надходило. Встановлені судом обставини підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які вони давали під час перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Так свідок [PERSON] суду пояснював, що на даний час працює сільським головою с. Паришків Баришівського району. Стверджує, що після смерті [PERSON], його син [PERSON], майже кожен рік влітку приїздив із Прибалтики в село та разом із сестрою [PERSON] проводили ремонт будинку в якому проживала друга дружина [PERSON]- [PERSON] Свідок [PERSON] стверджував, що проживаючи по-сусідству із домоволодінням [PERSON] неодноразово був свідком того, як [PERSON] приїжджаючи в село до матері, приходила до батька - [PERSON], допомагала йому по господарству, привозила продукти харчування. Після смерті [PERSON] - [PERSON] навідувалася до будинку та разом із [PERSON] наводили в ньому лад. Неодноразово [PERSON] розповідала йому про те, що приїздила [PERSON] та привозила подарунки. Таким чином суд вважає, що оскільки позивачка [PERSON] здійснила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини ( ст.549 ЦК України в редакції 1963 року ), то вважається, що вона прийняла спадщину, а тому, твердження представника третьої особи про необхідність подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, при таких обставинах суперечить чинному на той час законодавству оскільки спадкоємцем, що не прийняв спадщину, вважався той, що не подав до нотаріуса за місцем проживання спадкодавця, тобто за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ч.2 ст. 549 ЦК або фактично не прийняв спадщину ч.1 ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року ). За таких обставин суд вважає, що ? частина будинку в [ADDRESS] належала [PERSON] з дня смерті її батька [PERSON] , тобто з [INFO] року. Як вбачається із технічного паспорту, виготовленого Баришівським БТІ, спірний будинок, що належав померлому [PERSON] був збудований в 1951 році. В той час від забудовника не вимагали оформлення свідоцтва на право власності на майно, тому і не було необхідності у виготовленні технічно-правової документації на дане нерухоме майно. Про те, що [PERSON] був власником та володів будинком, що розташований в [ADDRESS] на праві приватної власності підтверджується довідкою виконкому Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області №108 від 13.03.2012 року ( а.с.24), копією технічного паспорту на будинок ( а.с. 20-23). Після смерті [INFO] року [PERSON], його дружина від другого шлюбу [PERSON], яка також прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, 27 серпня 1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який будучи вираженим у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обов?язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців. Отже, свідоцтво про право на спадщину підтверджує і право спадкоємця на відповідну частку у спадковій масі, і правонаступництво між спадкодавцем та спадкоємцем. Відповідно до п. 97 Інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженими Наказом № 18/5 від 14.06.1994року, Зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 07.07.1994 року за № 152/361 ( діючий на момент правовідносин) , державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Згідно п.113 даної Інструкції, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В ході розгляду справи судом встановлено, що будь-яких дій по встановленню інших спадкоємців, які б мали право на спадщину по закону, нотаріусом вчинено не було в зв?язку з чим, перша дружина [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року, тобто після смерті [PERSON] та з якою шлюб в установленому законом порядку не був розірваним, а також його дочка - [PERSON] , були позбавлені права на спадкування по закону, а тому, відповідно до абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику в справах про спадкування», а тому, разом із [PERSON] мали право на спадкування майна [PERSON] [INFO] року не вступивши в спадкування за законом, [PERSON] померла, а тому, спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] стали його дочка - позивачка [PERSON] ( яка в порядку ст.549 ЦК 1963 року) отримала спадщину шляхом фактичного управління майном померлого) та дружина від другого шлюбу [PERSON], яка 27 серпня 1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину по закону. [INFO] року [PERSON] померла, а тому, в передбаченому законом порядку та строки, її брат - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] в тому числі і на будинок по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина і на спірне домоволодіння по [ADDRESS]. Таким чином суд вважає за необхідне визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 27 серпня 1995 року державним нотаріусом Баришівської нотаріальної контори ( № спадкової справи 271, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3418 ) на ім?я [PERSON]. Окрім того , на підставі ст.549 ЦК УРСР ( в редакції Закону 1963 року) суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, суд вважає, що позивачкою [PERSON] строк на пред?явлення даного позову до суду не скінчився оскільки, після смерті свого батька, вона продовжувала належним чином користуватися майном померлого, здійснювала догляд за спадковим будинком.

Outcome: approved