Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з означеним позовом, посилаючись на те, що 09.08.2006 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір №DNH4KP50000579 про видачу кредиту. За вказаним договором Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 3117,40 грн. на строк до 11.08.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязався щомісяця погашати кредит у порядку та строки вказані у заяві, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії, а також інші витрати згідно умов надання споживчого кредиту. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, станом на 17.02.2012 року має прострочену заборгованість на загальну суму 30 533,38 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просив його задоволити в повному обсязі. Відповідно до ухвали суду від 16.05.2013 року було замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON] в порядку правонаступництва. В судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень вказала, що її покійний брат не оформлював кредит та не отримував кредитних коштів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Кредитний договір - це цивільно-правовий документ, який визначає взаємні юридичні права і обов'язки та економічну відповідальність банку і клієнта (позичальника) з приводу проведення кредитної операції. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Суб'єктний склад кредитного договору визначений законом. Сторонами кредитного договору є кредитодавець - банк або інша фінансова установа і позичальник - фізична або юридична особа, що одержує кошти для підприємницьких або споживчих цілей. Ухвалою суду від 13.06.2013 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. На вирішення експертам ставилось питання приналежності підпису на кредитному договорі №DNH4KP50000579 від 09.08.2006 року [PERSON]. Відповідно до висновку експерта №1297/1298/13-21 від 27.09.2013 року підписи у кредитному договорі №DNH4KP50000579 від 09.08.2006 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно п.2 ч.1 до ст.208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти в письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи дану обставину Відповідач не може нести відповідальність згідно умов кредитного договору №DNH4KP50000579 від 09.08.2006 року, так як він не є стороною такого. Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України з Позивача на користь Відповідача належить стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved