Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] 29.08.2012 року пред'явив позов до [PERSON], та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, а саме, автобуса марки БАЗ А 07923, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], укладений 8 квітня 2010 року між [PERSON] і [PERSON]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що з відповідачем [PERSON] вони перебувавли у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2010 року між ними розірвано. За час їх перебування у шлюбі за спільні кошти ними було придбано вказаний транспортний засіб, який був зареєстрований за [PERSON], та 08.04.2010 року неправомірно, без згоди його, позивача, нею відчужений, так як він є спільним майном подружжя. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про розірвання шлюбу та рішення про розірвання шлюбу відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 28 травня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.03.2010 року (а.с. 4, 140). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), передбачено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Згідно п. 2 цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, облікової картки приватного транспортного засобу та журналу карток видно, що 10.04.2008 було здійснено реєстрацію транспортного засобу - автобуса марки БАЗ А 07923, номер кузова [NUMBER], 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаного в торгівельній організації у кредит, власником якого була [PERSON] і її ім'я було видано свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 52, 53, 62). Отже, вказаний транспортний засіб є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке виникло з моменту його реєстрації, тобто з 10.04.2008 і наявність кредитних відносин не впливало на момент виникнення права власності та правову природу права власності. Доказів, які спростовували б презумпцію спільності майна та доводили б існування обставин, передбачених ст. 57 СК України, яка визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, відповідач не надала. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 цього Кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Із біржової угоди та облікової картки приватного транспортного засобу вбачається видно, що 08.04.2010, тобто після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу на нового власника [PERSON] за договором купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] і [PERSON], на підставі біржової угоди 590198 від 08.04.2010 року ТБ «Західна» (а.с. 6, 42). Із актового запису про смерть від 27 березня 2013 року № 19 та відповіді Самбірської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2013 року відомо, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла 26 березня 2013 року, не виявлена (а.с. 77, 79). Ураховуючи вищенаведене, договір купівлі - продажу транспортного засобу - автобуса марки БАЗ А 07923, державний номерний знак [NUMBER], укладений 8 квітня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] за відсутності взаємної згоди його співвласників [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсним.

Outcome: approved