Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод користування житлом. Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], в якому зареєстровані та проживають : він, [PERSON], дружина - [PERSON], донька - [PERSON], внук - [PERSON], [INFO], відповідач - [PERSON], колишній зять, який не проживає у вищевказаному будинку з жовтня 2012 року, коли добровільно виселився з будинку, забрав всі свої речі та інше майно, яке вважав за потрібне, заявив, що проживати з ними більше не буде, припинив спілкуватися з родиною, та виїхав на інше постійне місце проживання. 30 травня 2013 року Мукачівський міськрайонний суд виніс заочне рішення, яким розірвав шлюб між відповідачем [PERSON] та донькою [PERSON] Так, відповідач вибувши на інше місце проживання в установленому законом порядку не знявся з реєстрації за вищевказаною адресою, що негативно відображається на його повноваженнях власника житлового будинку, призводить до труднощів при сплаті комунальних послуг, унеможливлює оформлення субсидії та інших юридичних документів. На підставі вищенаведеного звернувся до суду та просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вищевказаним житлом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 03 вересня 2008 року виконавчим комітетом Лалівської сільської ради власником будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6), про що також свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане ТзОВ "Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 03.09.2008 року (а.с.7). -2- З копії заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 травня 2013 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 08.06.1996 року виконкомом Лалівської сільської ради Мукачівського району за актовим записом № 09 розірвано, дитину [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки № 374 від 09 серпня 2013 року виданої виконкомом Лалівської сільської ради [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS], але не проживає за даною адресою з жовтня 2012 року, що підтверджується підписами сусідів Машіка Василем Михайловичем, Улинець Володимиром Томашовичем та Русин Юрієм Федоровичем (а.с.10). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Матеріалами справи встановлено, що підстав для збереження за відповідачем права на проживання за адресою [ADDRESS] - немає, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved