Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла [PERSON]. За життя останній належало право на земельну частку (пай) у землях КСП «Тимонівське» Троїцького району Луганської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0144215. Із вказаної земельної частки (паю) було виділено в натурі земельну ділянку - ріллю площею 6,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081094 (кадастровий номер земельної ділянки 4425487000:04:004:0019). 19 квітня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого остання після своєї смерті вищевказану земельну ділянку площею 6,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081094, заповіла позивачці по справі. Однак, після виділення із земельного паю земельної ділянки у вигляді ріллі, також було виділено інші сільськогосподарські угіддя, на які хоча й було виготовлено технічну документацію, однак право власності у встановленому порядку оформлено не було. Вказаний вище сертифікат [PERSON] до заповіту включено не було. Відповідач по справі, батько позивачки та чоловік померлої, відмовився від прийняття спадщини за законом у вигляді зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) на користь позивачки. Крім того, було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, про що було надано об'яву до місцевої газети. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину вцілому у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], - [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). За життя останній належало право на земельну частку (пай) у землях КСП «Тимонівське» Троїцького району Луганської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0144215 (а.с.9). Із вказаної земельної частки (паю) було виділено в натурі земельну ділянку - ріллю площею 6,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081094 (кадастровий номер земельної ділянки 4425487000:04:004:0019) (а.с.10). 19 квітня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого остання після своєї смерті вищевказану земельну ділянку площею 6,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 081094, заповіла позивачці по справі (а.с.8). Однак, після виділення із земельного паю земельної ділянки у вигляді ріллі, також було виділено інші сільськогосподарські угіддя, на які хоча й було виготовлено технічну документацію, однак право власності у встановленому порядку оформлено не було (а.с.12). Вказаний вище сертифікат [PERSON] до заповіту включено не було. Відповідач по справі, батько позивачки та чоловік померлої, відмовився від прийняття спадщини за законом у вигляді зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) на користь позивачки (а.с.15). Крім того, було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, про що було надано об'яву до місцевої газети (а.с. 16). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14) З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої за заповітом у вигляді земельної ділянки та за законом у вигляді земельної частки (паю), так як відповідач відмовився від прийняття спадщини за законом у вигляді земельної частки (паю) на користь позивачки, оскільки позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1268, 1274 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», ст. 131 ЗК України

Outcome: approved