Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, у якому посилається на те, що 23.08.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір за № LGXRRX11570099, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 6360,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що позичальник порушив умови кредитного договору № LGXRRX11570099 від 23.08.2007 року, за ним станом на 19.09.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 31063,17 грн. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 31063,17 грн. та судові витрати. Представник позивач в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали договір № LGXRRX11570099 від 23.08.2007 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у сумі 6360,00 грн. (а.с.5-9). Порушуючи умови кредитного договору за позичальником станом на 19.09.2013 року утворилася заборгованість у сумі 31063,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5142,79 грн., заборгованості за відсотками - 12454,64 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 11510,35 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1455,39 грн. (а.с.4). Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками повністю. Разом із тим, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки з огляду на наступне. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України суд звертає увагу на те, що розмір неустойки (штрафу та пені) складає 13465,74 грн., що перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, яка становить 5142,79 грн. Таким чином,

Outcome: partial