Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі рішення № 62-Г виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.03.1991 року йому було видано ордер № 175 на право заняття в порядку обміну житлового приміщення площею 59 кв. м., яка складається з 4-х кімнат в квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прописаний за вищевказаною адресою з 25.04.1991 року, а [PERSON] з 02.06.1998 року і проживав у ній до 22.07.2010 р. З 22.07.2010 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, забрав звідти свої речі та не повідомив [PERSON] про своє місце проживання. Усі витрати по оплаті комунальних та експлуатаційних послуг за квартиру несе [PERSON] Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що дійсно з 22.07.2010 року не проживає квартирі [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №? 175, виданого [PERSON] з сім'єю у складі 4 чоловік останні мають право на зайняття в порядку обміну житлового приміщення житловою площею 59 кв. м., яке складається з 4-х кімнат в квартирі [ADDRESS] Відповідно до довідки № 984 державного підприємства Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького від 13.09.2013 р. та довідки про реєстрацію місця проживання фізичної особи сектору адресно-довідкової роботи УДМС України у Хмельницькій області від 14.10.2013 р. [PERSON] з 02.06.1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте не проживає у ній з 22.07.2010 року, що підтверджується актом, затвердженим начальником державного підприємства Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького від 27.04.2012 р. У суду відсутні підстави для неприйняття визнання позову, оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] оскільки він не проживає у ній понад шість місяців без поважних причин.

Outcome: approved