Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим будинком та встановлення сервітуту, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 січня 2000 року він проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Власником цього житлового будинку був його батько [PERSON], він проживав у ньому як член сім»ї. 28 березня 2011 року батько подарував цей житловий будинок другому сину [PERSON]. До укладення договору, про що йому не було відомо, батько [PERSON] у лютому 2011 року звернувся до Синельниківського міськрайонного суду з позовною заявою про зняття його з реєстрації, але 14 липня 2011 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду в задоволенні цих вимог йому було відмовлено, це рішення набрало чинності 26 липня 2011 року. Зазначив, що він не має житла, все життя проживав у батьківському будинку як член сім»ї власника, вкладав кошти в поліпшення житлового будинку, а саме: здійснив установку огорожі, в»їздних воріт, провів водопостачання, здійснив установку огорожі, в»їздних воріт, провів водопостачання, здійснив ремонт електропостачання, відремонтував кухню та одну із кімнат, зробив за власний кошт ремонт даху, за свої кошти розпочав на ім»я батька приведення до ладу документів права власності на житловий будинок та земельну ділянку, здійснював інші поточні ремонти. Житловий будинок складається із трьох кімнат відповідно площею 5.5 кв.м., 14.3 кв.м, 11.6 кв.м., а також коридору, кухні, ванної кімнати, коридору, загальна площа будинку 61.5 кв.м., що не обмежує житлові інтереси власника та інших членів сім»ї. Просить вселити його у житловий будинок, розташований [ADDRESS]. Зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні вищезазначеним житловим будинком. Встановити сервітут без визначення строку на користування ним кімнатою 1-6 згідно технічного паспорту площею 14.3 кв.м. у житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] та з правом спільного користування туалетом, ванною кімнатою, кухнею, господарськими побудовами та спорудами. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просить їх задовольнити повністю. Прокурор Резнік О.І. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] вимоги позивача не визнав, зазначив, що позивач є його рідним братом, який з їх батьком [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS] не проживав. В зазначеному будинку проживав він зі своєю сім»єю. Певний час він змушений був виїздити на заробітки. Брату він не перешкоджав у користуванні будинком та проживанні в ньому. Позивач взагалі не звертався ні до батька , ні до нього, щоб його впустили проживати до будинку. Будинок на даний час належить йому, так як батько [PERSON]. йому його подарував і тому вважає, що позивач не може в ньому проживати, так як він не є власником. Представник відповідача [PERSON] підтримала пояснення відповідача, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як вони не обгрунтовані та нічим не підтвердженні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його рідним батьком, відповідач - рідним дядьком. Позивач та він часто допомогали діду - [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS], вели спільне господарство, доглядали його. [PERSON] ж навпаки не допомагав діду по господарству, в будинку нічого не робив. Батько мешкав з дідом, він за ним доглядав. З 1991 року по 2002 роки батько постійно проживав з дідусем, з 2002 року по 2004 року- частково проживав, в 2010 році батько полаявся з дідом. Батько намагався жити в зазначеному будинку, однак його [PERSON] не впустив, прогнав. Це було тоді, коли він приїхав з позивачем до [PERSON], тобто його діда. Свідок [PERSON]в судовому засіданні пояснила, що є троюрідною сестрою позивачу та відповідачу. [PERSON] проживав з [PERSON], після того коли позивач розлучився зі своєю дружиною. [PERSON] в будинку [PERSON] вона не бачила. Позивач займався з батьком бджолами. Знає, що [PERSON] приїхав і хоче відібрати весь будинок. Зазначила, що до [PERSON] приїздила 1-2 рази на рік, з [PERSON] мешкали жінки, спочатку одна, потім друга. Коли за півроку до його смерті вона до нього приїздила то вже він був один, більше нікого. Останній час позивач проживає в с.Грушевате, там у нього дача, спору між [PERSON] і батьком не було, [PERSON] вигнав [PERSON] з батьківського будинку, тому що договір дарування на будинок за адресою [ADDRESS] був оформлений на відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач - її колишній чоловік. Вона має неприязні відносини до відповідача. Одного разу вони хотіли примиритись з [PERSON], однак той, її з позивачем не впустив до будинку, облаяв. Де зараз мешкає позивач вона не знає. Зі слів спільного сина з [PERSON] знає, що [PERSON] не впускає в батьківський будинок [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є знайомим як позивачу так і відповідачу. Знає, що [PERSON] та [PERSON] не можуть поділити батьківський будинок за адресою [ADDRESS]. Знає, так як живе по сусідству по [ADDRESS], а їх батько жив за адресою [ADDRESS]. Позивач приїздив до свого батька по вихідним. [PERSON] за своїм батьком доглядав, він добудовував літню кухню, коли ще мати була жива. Вони працювали з [PERSON], товаришували. До армії за вказаною адресою проживав позивач, однак після армії приїздив лише по суботам та неділям десь з 1981 року по сьогоднішній день. Це він бачив. Чи був він зареєстрований за цією адресою він не знає. Як приїзждав [PERSON] він не бачив, однак бачив як він виїжджав в неділю. [PERSON] казав, що між ним та братом сварка. Після смерті батька приїзджав [PERSON] Не бачив, щоб він вивозив якісь речі з будинку. [PERSON] не проживав постійно з батьком в будинку, він проживав в м.Дніпропетровськ. Йому ніхто не чинить перешкоди в проживанні в батьківському будинку. В батьківському будинку мешкав [PERSON] [PERSON] там не проживав і після смерті батька також. [PERSON] доглядав за батьком. Відповідач кожен день ходив до батька, коли той хворів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сторони, відносини з ними нормальні. Знає, що [PERSON] піклувався за батьком, коли той хворів. [PERSON] не піклувався. Після смерті батька відповідач займався ремонтами. Бачила, як [PERSON] приїздив з державними виконавцями, з міліцією до будинку батька. Сам не приїздив. Йому перешкод в доступі до будинку по [ADDRESS] ніхто не вчиняв. Знає, що позивач допомагав своєму батькові проводити воду в 2010 році, рив яму, вкладав труби. І все це здійснював за кошти [PERSON], так дід зазначав. Більше нічого позивач не робив в будинку. В 2006-2007 році дід [PERSON] мешкав з жінкою [PERSON], вони тримали деяке домашнє господарство, потім проживав з 2009 року з [PERSON]. В ці періоди [PERSON] не мешкав з батьком. Літню кухню ніхто з братів не будував, вона була давно збудована, її ніхто не ремонтував. Дід [PERSON] казав, щ осин [PERSON] його грабує, спочатку все було у них гарно, а потім дід став линути більше до [PERSON], так як останній все для батька робив, коли той хворів. [PERSON] приїзджав до батьківського будинку, але там не проживав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є квартальною, знає сторони, так як вони є мешканцями її кварталу. [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS], а мешкає в м.Дніпропетровську. Був зареєстрований в будинку по [ADDRESS], але в ньому не проживав. Вона складала довідку про місце проживання [PERSON], опитувала сусідів. [PERSON] хотів забрати своє майно з батьківського будинку, але він в призначений час не з»явився і хотів, щоб вона була при цьому присутня. Десь в кінці 2011 року-початку 2012 року до смерті [PERSON], останній скаржився на сина [PERSON], що той у нього гроші забрав, він особисто їй про це розповів. Після смерті [PERSON] - позивач не проживав у батьківському будинку, інакше б вона про це знала б. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є співмешканкою [PERSON]. Одного разу [PERSON] дзвонив і казав, що його пограбував син - [PERSON] Позивачу, знає, було придбано квартиру в м.Дніпропетровську, машину. Інколи [PERSON] приїзждав до свого батька провідати. До армії [PERSON] проживав в будинку свого батька, потім не проживав. З 2004 року вона мешкає з відповідачем. Дід [PERSON] мешкав з [PERSON], потім з [PERSON]. [PERSON] в ці роки не мешкав в будинку батька. Після смерті батька [PERSON] до будинку не приїзджав. Вона з [PERSON] мешкають разом в батьківському будинку з 2010 року, вони за батьком доглядали. В будинку ніхто ремонтів не робив. Після армії [PERSON] в будинку свого батька не проживав. Приблизно з 1998 року по 2003 рік [PERSON] знаходився на півночі, з вересня 2010 року вони почали проживати разом з дідусем [PERSON] До цього вони навідувались до батька 1-2 рази на місяць. [PERSON] забрав документи на будинок, гроші десь в листопаді 2010 року, після цього зіпсувалися стосунки у батька та його сина [PERSON] Речей позивача не має в батьківському будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сторони. Знає, що [PERSON] після армії одружився та проживає в м.Дніпропетровську. У весь час в будинку [PERSON] проживав [PERSON] Позивачу батьки придбали квартиру, так як він не хотів проживати в м.Синельниковому. Після смерті дружини [PERSON] мешкав з жінками [PERSON] і [PERSON], вони жили з ним не довго, в цей період [PERSON] не проживав з ними, він не часто приїзджав до батька, тільки приїздив брати харчі у нього, не знає чи допомагав він батькові, воду проводив дід [PERSON] разом з сином [PERSON], і за це він йому заплатив 3000 грн. Після смерті [PERSON] вона [PERSON] більше не бачила. [PERSON] і позивач останнім часом не спілкувались, тому що останній вкрав гроші у свого батька, коли той був у лікарні. [PERSON] був весь час з батьком, коли той хворів. У [PERSON] не було перешкод у проживанні в батьківському будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та відповідача. [PERSON] проживав в батьківському будинку, [PERSON] відмовився в зазначеному будинку проживати. Дід [PERSON] казав, що син [PERSON] вкрав у нього гроші. Казав, що все майно віддасть [PERSON], а [PERSON] він не бажає бачити і казав, що вб»є [PERSON], що він більше не син і залишив будинок [PERSON], який доглядав за батьком: готував йому, прав білизну, годував його, коли той вже хворів. [PERSON] після того як вступив до технікуму, більше в батьківському будинку не проживав, навіть не ночував, дід жив з смівмешканками. Крім того, що [PERSON] провів батьку воду, більше він йому нічого не допомагав. Їй не відомо, чому позивач не проживав в будинку батька, адже ніяких у [PERSON] перешкод там не проживати не було. Суд, вислухавши пояснення сторін, прокурора, представника відповідача, свідків, розглянувши та оцінивши у сукупності матеріали справив становив наступне. Згідно довідки КП Синельниківське МБТІ від 19.09.2011 року за № 254 встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу міського нотаріального округу 28.03.2011 р. за реєстром №1040. (а.с.7). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВГІРФО Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про усунення порушень прав власника встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належав позивачу - [PERSON], в якому зареєстрованим значився його син -[PERSON] Однак, [PERSON] створював перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні належним йому будинком, до вересня 2010 року [PERSON] проживав у будинку, а на час винесення зазначеного рішення не проживав, оскільки [PERSON] створював йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Згідно зазначеного рішення у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON]про усунення порушень прав власника відмовлено. [PERSON], [INFO] поновлено в реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало чинності 26 липня 2011 року. (а.с.6). Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст.319 ч.1,2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або инезаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла або законом. Статтею 47 Конституції України гарантовано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, що передбачено ч.4 ст.9 ЖК України. Отже, судом встановлено, що на час розгляду даної справи власником будинку за адресою [ADDRESS] є відповідач [PERSON] Встановлено, що позивач являється сином свого батька [PERSON], який помер [INFO], та братом відповідача, проживав у родинному будинку, був і є зареєстрований у ньому, тобто являвся членом сім»ї. Відносини між зазначеними особами погіршилися, внаслідок чого в подальшому були припинені. Однак, припинення сімейних відносин не позбавляє права користування займаним приміщенням. Крім того, позивач таким, що втратив право користування житловим приміщенням не визнаний. Доводи позивача підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також обставинами, які були встановлені рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2011 року. Пояснення свідків суд не бере до уваги, так як рішення суду не може грунтуватися лише на поясненнях свідків зі сторони відповідача. Вимоги позивача в частині зобов»язання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні вищезазначеним будинком [ADDRESS] не можуть бути задоволені, оскільки на момент розгляду даної справи у суді відсутні підстави вважати, що право позивача буде порушено в подальшому. Щодо вимоги встановлення сервітуту без визначення строку на користування позивачем кімнатою 1-6 згідно технічного паспорту площею 14.3 кв.м у житловому зазначеному вище будинку та з правом спільного користування туалетом, ванною кімнатою, кухнею, господарськими побудовами та спорудами, то суд вважає що вони також не підлягають задоволенню, як необгрунтовані, так як згідно вимог законодавства власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Житлове приміщення, яке мають право займати члени власника, визначається його власником. Тобто порядок користування визначає власник. Отже, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на підставі вищевикладеного та ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.47 Конституції України,

Outcome: partial