Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що з 05 лютого 2013 року по 21 липня 2013 року відповідач працював у ТОВ «Еребус-Груп» на посаді водія автотранспортних засобів. Для виконання службових обов'язків на підставі наказу за №40/1-в від 05 лютого 2013 року відповідачу був ввірений службовий транспортний засіб - автомобіль марки Renault Midlum, державний номерний знак [NUMBER] та закріплено за автомобілем паливну картку №486049480. Зазначеним наказом №40/1-в встановлено норми витрат палива для автомобіля в обсязі: 16л/100 км - літня норма витрат палива на трасі; від 0°С до -5°С - 16,8л/100 км, від -5°С до -10°С - 17,6л/100 км, від -10°С до -15°С - 18,4л/100 км - зимова норма витрат палива. 05 лютого 2013 року при укладенні трудового договору з відповідачем було укладено й договір про повну матеріальну відповідальність та ознайомлення відповідача із посадовою інструкцією. Посадовою інструкцією встановлено обов'язок водія щодо забезпечення належного технічного стану ввіреного йому автомобіля та обов'язок нести відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству в межах чинного законодавства. За заявленою претензією від замовника перевезень про нестачу вантажу та пошкодження тари багаторазового використання (лотків дерев'яних) у кількості 20 шт. вартістю 330 грн. 21 червня 2013 року було проведено службову перевірку роботи водія, за результатами якої виявлено нестачу палива у кількості 160,44 л. У зв'язку з нестачею палива відповідача було відсторонено від роботи до моменту з'ясування причин нестачі. Відповідач жодних пояснень щодо виявленої нестачі не надав, перестав з'являтись на роботі. Проігнорував відповідач й вимогу, викладену в листі, надісланому йому 10 липня 2013 року, про необхідність з'явитись на роботу для надання пояснень та звіту щодо ввірених товарно-матеріальних цінностей. У зв'язку з цим, позивач звільнив відповідача з роботи. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1932,44 грн., яка складається з нестачі палива у розмірі 1602,44 грн., вартості пошкодженої тари у сумі 330 грн. та стягнути сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, коротко виклавши обставини позову, наполягав на його задоволенні. У судове засідання, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, відповідач не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, а саме: копії паспорту, наказів, посадової інструкції, договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, повідомлення, акту зарахування зустрічних однорідних вимог, акту службової перевірки роботи водія, поштових повідомлень, реєстраційних документів юридичної особи, квитанцію, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що наказом №44-к 05 лютого 2013 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів до ТОВ «Еребус-Груп», укладено з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та ознайомлено відповідача з посадовою інструкцією під розпис. Наказом №40/1-в від 05 лютого 2013 року за відповідачем було закріплено вантажний автомобіль марки Renault Midlum, державний номерний знак [NUMBER] та закріплено за автомобілем паливну картку №486049480. У пункті 3 зазначеного наказу вказано, що у разі виникнення недостачі палива по даній карті, відповідальність несе водій, за яким закріплений автомобіль. Відповідно до відомостей повідомлення генерального директора ПАТ «Оріхівський хлібокомбінат» Гордієнка М.А. від 19 червня 2013 року №365, акту службової перевірки роботи водія [PERSON] №22/06-в від 21 червня 2013 року встановлено, що виявлено нестачу палива на суму 1602,80 грн., нестачу готової продукції на суму 701,96 грн. при розвантажуванні у замовника, недовезення 20 шт. дерев'яних лотків. Нестачу із замовником позивач компенсував шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. Розмір шкоди, завданої відповідачем, відповідно до наданого розрахунку становить 1932,44 грн. Частиною 2 статті 1166 ЦК України передбачено звільнення особи, яка завдала шкоди, від її відшкодування, якщо ця особа доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач ні пояснень, ні звіту щодо ввірених товарно-матеріальних цінностей підприємству не надав, наявність нестачі нічим не спростував та добровільно не відшкодував завдані позивачу збитки. Проігнорував пропозицію підприємства, викладену та надіслану в листі 10 липня 2013 року, про необхідність з'явитись на роботу для надання пояснень та звіту щодо ввірених товарно-матеріальних цінностей. Тобто відповідач жодним доказом не довів, що шкоди завдано не з його вини. Відповідно до п.4.6 посадової інструкції водія автотранспортних засобів категорії «С» водій підприємства несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству в межах, встановлених чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 1932,44 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України судові витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved