Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 111 661, 52грн., з яких: 14 217,91 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 27,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 9 613,92 - плата за управління кредитом; 87 086,45 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів та внесення плати за управління та обслуговування кредиту; 715,78 - три відсотки річних нарахованих на суму боргу . В обґрунтування вимог вказує, що 04.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Ск-1135-027418/9-2008, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 14 836,24 грн. на платіжну картку зі сплатою 0,1 % річних за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов»язання не виконує, у зв»язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. У судове засідання представник позивача Братівник І.В. не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з"явилась, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 04.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Ск-1135-027418/9-2008, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 14836,24 грн. на платіжну картку зі сплатою 0,1 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 04.09.2010 року включно. Згідно п.4.1.9 кредитного договору позичальник зобов»язався погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно встановленого графіку (додаток 1 до договору), а також остаточно погасити заборгованість в строк остаточного погашення, зазначеного в п.1.1.5 договору. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, вона вважається простроченою. П.4.1.25 кредитного договору передбачено, що позичальник починаючи з наступного місяця після одержання споживчого кредиту, щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, частково погашати суму заборгованості за споживчим кредитом та сплачувати банку нараховані проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування кредиту , згідно з встановленим графіком, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування чи переказу грошових коштів на кредитний рахунок держателя у сумі згідно з графіком для погашення заборгованості держателя за цим договором. Відповідно до п.4.1.23 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми невиконаного зобов»язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення зобов»язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов»язання згідно з умовами договору та видав [PERSON] кредит в сумі 14 836,24 гривень. Із зарахуванням коштів на картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за рахунком [NUMBER]. Відповідач належним чином не виконував свої зобов»язання згідно кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка складає 111 661,52грн., з яких: 14 217,91 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 27,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 9 613,92 - плата за управління кредитом; 87 086,45 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів та внесення плати за управління та обслуговування кредиту; 715,78 - три відсотки річних нарахованих на суму боргу. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 111 661,52грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пенею є сума неустойки, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу. (ч.3 ст. 549 ЦКУкраїни). Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на зазначені обставини та той факт, що заявлена до стягнення сума пені значно перевищує суму самого кредиту та відсотків, судом слід застосувати ч.3 ст.551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, а тому суд вважає, що [PERSON] слід зменшити суму нарахованої пені до 14 000грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованість по кредитному договору на загальну суму 38575,07грн., з яких: 14 217,91 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 27,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 9 613,92 - плата за управління кредитом; 14 000,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів та внесення плати за управління та обслуговування кредиту; 715,78 - три відсотки річних нарахованих на суму боргу. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 385 грн. 76 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial