Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], і після уточнення вимог просив визнати частково недійним договір купівлі-продажу нежитлової одноповерхової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, провул. Любашівський, буд.1, укладений 21 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], в частині зазначення покупця. Також просив визнати позивача покупцем вищезазначеної будівлі та визнати право власності за ним . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, які вирішили створити спільний бізнес по виробництву деревяних виробів, позивач за власні кошти мав придбати нежитлове приміщення, а відповідач устаткування та матеріали. Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця мав лише відповідач, дозвільні документи про право займатися підприємницькою діяльністю було вирішено оформляти на [PERSON]В, а тому, для зручності, і вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майно оформили у нотаріуса [PERSON] також на відповідача в присутності [PERSON] Грошові кошти в розмірі 75\~ 000 дол. США продавцю [PERSON] передавав особисто позивач, що підтверджується розпискою від 21 серпня 2007 р. Крім того, [PERSON] пообіцяв позивачу у випадку необхідності, звернутися до нотаріуса та переоформити нежитлову будівлю на [PERSON] Оскільки на теперішній час [PERSON] відмовляється від переоформлення та продажу приміщення, на дзвінки не відповідає, позивач звернувся до суду за захистом свого права на нежитлове приміщення, яке не визнається відповідачем. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оглянувши оригінали документів, копії яких наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлової одноповерхової будівлі, розташованої за адресою:м. Одеса, провулок Любашівський, №1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №5049(а.с.3-4). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15675409 від 22.08.2007 р., власником нежитлової одноповерхової будівлі №1 по пров. Любашівський в м. Одесі є [PERSON] (а.с.6). Відповідно до розписки, складеної 21 серпня 2007 р., [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 75000 доларів США за продане ним нежитлове одноповерхове приміщення площею 136,5 кв.м., яке знаходиться за адресою:м. Одеса, провул. Любашівський, 1. Претензій до покупця [PERSON] не має. Як видно з декларації про готовність обєкта до експлуатації від 21 серпня 2012 року після реконструкції загальна площа нежитлової будівлі складає 487,10 кв.м. З даних документів вбачається, що право власності на нежитлове приміщення оформлено та зареєстровано на імя відповідача, а не за позивачем. Однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ч.5 ст.203 ЦК України), є те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України. Згідно з положеннями ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 р. №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними\~ \~ якщо\~ \~ правочин,\~ \~ який\~ \~ насправді вчинено,\~ \~ суперечить закону,\~ \~ суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями ст.392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст.11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, судом встановлено, що договір не був спрямований\~ на реальне настання правових наслідків, оскільки фактичним покупцем квартири був позивач, нежитлова будівля була придбана за його особисті кошти. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved