Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому просять визнати за ними право власності на земельні ділянки: 1) за [PERSON] площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:0330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:1600, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; 2) за [PERSON] площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:3443, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:2330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; 3) за [PERSON] площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:0443, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:1330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті 16 грудня 2002 року матері позивачів - [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входять і вище вказані земельні ділянки, що належали спадкодавцю за життя на праві власності, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). 31 жовтня 2003 року позивачки отримали в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частинах на земельні ділянки, що належали їх матері і 25 листопада 2003 року їм було видано сертифікати, а в подальшому 20 березня 2013 року їх право було зареєстроване у Державному земельному кадастрі, однак Реєстраційна служба Чернігівського районного управління юстиції відмовила їм в реєстрації права власності з посиланням на вимоги ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже в оригіналі первинного сертифікату на право на земельну частку (пай) є виправлення імені власника, шляхом закреслення надрукованого «Федосі» та рукописної дописки «Федосії», які в свій час не були посвідчені належним чином. До судового засідання позивачі через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги вони підтримують і просять їх задовольнити. Від представника відповідача Чернігівської РДА надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, та письмові заперечення на позов, зміст яких зводиться до того, що Чернігівська РДА не є відповідачем у цій справі, оскільки адміністрація жодним чином не порушує права і інтереси позивачів. /а.с.50-55/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник співвідповідача Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області до судового засідання подав заяву згідно якої просив суд справу розглянути за його відсутності, проти позовних вимог, в частині визнання права власності на земельні ділянки за позивачами, реєстраційна служба заперечень не має, а є заперечення проти позовної вимоги про зобовязання здійснити реєстрацію права власності. Представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, причини не явки не повідомлені. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як визначено статтею 152 ЗК України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом визнання прав. Відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 р. не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Судом достовірно встановлено, що 31 жовтня 2003 року державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вони в рівних частинах успадкували після смерті матері [PERSON], що померла 16 грудня 2002 року, право на земельну частку пай, у землі яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівка» (с. Терехівка, Чернігівський район, Чернігівська область), розміром 3,89 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі. /а.с.17/ 25 листопада 2003 року заступником голови Чернігівської РДА Чернігівської області [PERSON] позивачам, на підставі вказаного вище нотаріального свідоцтва, були видані сертифікати на право на земельну частку (пай). /а.с.18-20/ Як вбачається з сертифікату серії «ЧН» №0260707 на право на земельну частку (пай) його було видано 18 жовтня 1996 року головою Чернігівської РДА [PERSON] члену КСГП «Терехівка» [PERSON] (імя закреслене і мається рукописний запис «Федосії»), яка проживає у [INFO], і якій на підставі рішення Чернігівської РДА від 27 серпня 1996 року №387 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівка» розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. /а.с.18/ З розпорядження №400 від 16.09.08 р. Чернігівської РДА встановлено, що позивачам передано у власність по 1/3 частині земельних паїв №443, №444, а саме 1,4133 га ріллі кожному по паю №443 та 1,4466 га ріллі кожному по паю №444. /а.с.21-23/ Детальним дослідженням технічної документації по спірним земельним ділянкам та витягів з Державного земельного кадастру встановлено, що фактично передано [PERSON] земельну ділянку площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:0330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:1600, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. [PERSON] передано ділянку площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:3443, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:2330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,4133 га, кадастровий номер 7425588700:09:000:0443, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 0,2407 га, кадастровий номер 7425588700:06:000:1330, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.24-41, 57, 59, 61/ Отже, попередньо Чернігівською РДА було прийнято рішення про передачу у власність позивачам земельних ділянок по паю №444 в розмірі більшому ніж потрібно. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що згідно положень ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки, як вже вказувалось судом вище, ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» забороняє реєстраційній службі приймати для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, а правовстановлюючий документ спадкодавця має такі недоліки, крім того виявлена розбіжність в розмірах земельної ділянки, що передавалась у власність позивачам за розпорядженням сторони відповідача, з розміром ділянки на якій вони у дійсності мають право, то на думку суду конституційні права позивачів підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на спірні земельні ділянки. У свою чергу суд не вбачає підстав для прийняття рішення щодо зобовязання співвідповідача провести реєстрацію права власності позивачів, адже після визнання за судовим рішенням права власності така реєстрація буде здійсненна автоматично, отже вимога є передчасною. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial