overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи, що перебувала у зареєстрованому Білокриницькою селищною радою шлюбі з 23 березня 2010р. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]р.н. На даний час однією сім»єю не проживають, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову про стягнення аліментів, пояснила, що мають неповнолітню дитину, сім»я розпалась, разом не проживають два місяці, шлюб розірвали. Матеріальної допомоги на утримання дитини колишній чоловік не надає. Просить задовольнити вимоги позову. Відповідач вимоги позову визнав, пояснив, що дійсно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини у зв»язку з відсутністю заробітку. Не заперечує, що повинен сплачувати аліменти. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджують їх пояснення та копія свідоцтва про шлюб. Позивачка і відповідач є батьками [PERSON] [INFO]р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Ст.180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Тобто, цей обов»зок не залежить від наявності роботи у батьків. Крім того, відповідач є молодою працездатною особою і не позбавлений можливості заробляти на своє життя та утримання дитини. Позивачка просить стягувати аліменти в частці від заробітку, відповідач не заперечує. Суд враховує матеріальне становище малолітньої дитини, платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних утриманців, стан його здоров»я, а саме відсутність хронічних захворювань. З огляду на викладене, слід стягнути аліменти в розмірі ? частки його заробітку але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача, [PERSON], аліменти на її користь на утримання його доньки: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 21 січня 2013 року рішенням Красногвардійського районно суду м. Дніпропетровська шлюб між нею ті відповідачем було розірвано. Від шлюбу у них з відповідачем народилася донька: [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року позивачка та відповідач фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2013 року і до повноліття дитини, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2007 року уклала шлюб з [PERSON] в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 334. Від шлюбу спільних дітей не мають. З 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 15 вересня 2007 року в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 334. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2013 році та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що 2 липня 2002 року вона розлучилася з відповідачем. Проте від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка з 1 вересня 2010 року навчається в Ківерцівському медичному коледжі, тому на даний час є необхідність матеріальної підтримки зі сторони батька, у зв'язку з чим просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення нею навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітні дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. В судовому засіданні установлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] від 15 грудня 1995 року (а.с. 3). З матеріалів справи, зокрема, довідки Ківерцівського медичного коледжу № 553 від 8 жовтня 2013 вбачається, що на даний час [PERSON] є студенткою 4 курсу лікувального відділення денної форми навчання. Термін навчання з 1 вересня 2010 року по 1 березня 2014 року (а.с. 5). Враховуючи зазначені обставини, а також те, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 грудня 2013 року до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 229 гривень 40 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищевказана цивільна справа. Рішенням суду від 18.12.2013р. позов було задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Suzuki Grand Vitara», номер кузова [NUMBER], д.н.з.[NUMBER]; визнано за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки кадастровий номер 3221885600:34:163:0342 площею 0,097га., яка знаходиться в СТ «Північне» Вишгородського району Київської області. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, видачу судами документів а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. За ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2012р. було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2012р. зазначені позовні вимоги було об'єднано у одне провадження з первісним позовом про розірвання шлюбу. Так, позивачка зверталась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявами про забезпечення позову та забезпечення доказів, сплативши при цьому судовий збір за кожну подану заяву. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2012р. справу було передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області. Так, позивачкою було сплачено судовий збір згідно оригіналів квитанцій: - від 07.05.2013р. №9891047 за подачу заяви про забезпечення позову - 113,40грн. (том 1, а.с.223); - від 07.05.2013р. №9891172 за подачу заяви про забезпечення доказів - 113,40грн. (том 1, а.с.226); - від 08.12.2012р. за подачу заяви про забезпечення позову - 113,40грн. (том 2, а.с.71); - від 10.12.2012р. за подачу заяви про забезпечення доказів - 113,40грн. (том 2, а.с.72). Таким чином, оскільки одночасно з ухваленням рішення у даній справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, сплачених позивачкою, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі для вирішення даного питання у порядку ст.220 ЦПК України. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного тексту рішення суд вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини. На підставі ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 215, 294, 296, 297 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ "Кредобанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредитному договору. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 24.02.2012 року було укладено договір про надання кредиту в розмірі 203103 гривень 75 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,9 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2019 року. [PERSON] не виконав належним чином умов укладеного договору, внаслідок чого станом на 19.09.2013 року має заборгованість в розмірі 14760 гривень 04 копійки, з яких 9759 гривень 70 копійок заборгованість за основним боргом та 5000 гривень 34 копійки заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, тому позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений, причини неявки не повідомив, тому суд вважає, що без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 24.02.2012 року укладено кредитний договір № 234А-240212 про надання кредиту в розмірі 203103 гривень 75 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,9 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 лютого 2019 року. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість станом на 19.09.2013 року становить 14760 гривень 04 коп., що складається із 9759 гривень 70 коп. заборгованості за основним боргом, 5000 гривень 34 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Пунктом 4.9 Кредитного договору передбачено, що Банк у випадках, передбачених п. 2.9 Договору, а саме: невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених Договором; наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором, несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє Позичальника. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Загальний розмір заборгованості за договором становить на 19.09.2013 року 192768 гривень 67 коп. З матеріалів справи видно, що вимога про дострокове повернення кредиту [PERSON] була направлена 18.08.2013 року. На день розгляду справи заборгованість не погашена. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за умовами договору Позичальник сплачує пеню, розмір якої становить 2363 гривні 98 коп. за період з 04.02.2013 року по 19.09.2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що у неї з відповідачем різні характери, різні погляди на життя. За час подружнього життя відповідач часто не приходив додому ночувати, через що постійно виникали сварки, під час яких він неодноразово ображав та бив її в присутності дітей. Це призвело до того, що вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Під час конфліктних ситуацій вони не могли вирішити проблеми спільно через важкий характер відповідача та його егоїстичне ставлення до неї. Півроку разом не проживають і не ведуть спільного господарства. Переконана, що подальше спільне життя неможливе, буде суперечити їх інтересам, так як вони стали чужими людьми, яких ніщо не поєднує. Поновлювати подружні стосунки не бажає, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 26 лютого 2011 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 5. Від шлюбу народилось двоє синів : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають і надалі залишаться проживати з позивачкою. Сім'я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони протягом шести місяців разом не проживають, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, чого вони самі не заперечили в судовому засіданні. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім'ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утримані. Відповідач залишив сім'ю і не надає допомоги на утримання дітини. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить оголошення в газеті «Високий замок» від 24.12.2013р. Відповідно до ст.. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши зібранні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що у відповідача та позивача є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Ланівською сільською радою Стрийського району Львівської області від 01.04.2004р. серії [NUMBER], який проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, про що свідчить довідка видана КП «Надія» від 11.11.2013р. за №3651. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому потрібно стягувати з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.11.13р. і до його повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2010 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Тому прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати, а саме сплачену суму судового збору та оплату за юридичні послуги . В судове засідання позивач не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимог підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі . Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20 серпня 2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, що підтверджує свідоцтвом про шлюб, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 296 (а.с.5). Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 621 (а.с.6), де батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходів), до настання дитиною повноліття. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави, а також стягнути витрати за юридичні послуги в розмірі 250 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved