Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У червні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс» про стягнення заборгованості за невиконання договору. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 09 листопада 2012 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс» укладено договір на туристичне обслуговування. Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався забезпечити позивачу надання комплексу туристичних послуг, а позивач зобов'язався оплатити та прийняти зазначені послуги. Вартість зазначений послуг погоджена сторонами та складає 28 900,00 грн. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі проте, відповідачем визначені послуги за договором позивачу надано не було. В своїх позовних вимогах просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 28 900,00 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконння судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс» в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про день та час розгляду справи за місцем реєстрації, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 09 листопада 2012 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс» укладено договір на туристичне обслуговування (надалі - Договір) (а.с. 6-9). Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався забезпечити позивачу надання комплексу туристичних послуг, а позивач зобов'язався оплатити та прийняти зазначені послуги. Згідно п.п. 1.2-1.6. Договору маршрут подорожі: Київ - Анталія - Київ. Термін подорожі: 11 днів/10 ночей (з 20.06.2013р. по 30.06.2013р.). Тип транспорту: Авіа економ. Розміщення: Amara Club Marina HV - 1. Вартість зазначений послуг погоджена сторонами та складає 28 900,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 25 від 09.11.2012 року позивачем у повному обсязі сплачено туристичні послуги (а.с. 10). Проте, відповідачем визначені послуги за Договором позивачу надано не було. На неодноразові звернення позивача до директора туристичної компанії наслідків не мали. Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язань за Договором, що є порушенням ст. 525 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор або тур агент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги)». Згідно до ст. 30 Закону України «Про туризм», передбачена відповідальність за порушення законодавства в галузі туризму, в тому числі і за надання туристові інформації, що не відповідає дійсності та за порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм», суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушення прав туристі визначаються законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку, що відповідач не надав позивачу належним чином послуги з туристичного обслуговування, які вона замовляла та позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними та підтверджуються матеріалами справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved