Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на наступне. 01 квітня 2013 року [PERSON] дала в борг [PERSON] гроші в розмірі 65 000 грн, про що в присутності свідків була складена розписка, в якій [PERSON], зобов»язується повернути вищевказану суму грошей до 01 липня 2015 року. При цьому відповідач зобов»язувалася повертати борг щомісячно до п»ятого числа рівними частками по 4000 грн. На час подання позову відповідач (за останні сім місяців) не зробила жодного платежу. Оскільки, гроші відповідач добровільно не повертає, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 65 000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечувала, зазначивши, що гроші в борг не брала. А розписка написана на суму 65 000 грн. це борг, що утворився за період її роботи в магазині «Дієта» продавцем, тобто недостача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01 квітня 2013 року [PERSON] дала в борг [PERSON] гроші в розмірі 65 000 грн, про що відповідач, в присутності свідків, власноручно написав відповідну розписку, в якій [PERSON], зобов»язується повернути вищевказану суму грошей до 01 липня 2015 року. При цьому відповідач зобов»язувалася повертати борг щомісячно до п»ятого числа рівними частками по 4000 грн. (а.с. 28). На час подання позову відповідач (за останні сім місяців) не зробила жодного платежу. Оскільки, гроші відповідач добровільно не повертає, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 65 000 грн. та судовий збір. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є продавцями магазину «Дієта», в судовому засіданні підтвердили наявність факту передачі коштів, зазначивши, що сума недостачі може сягати 200-300 грн., але не більше. Свідок [PERSON] зазначила, що чула про якусь недостачу, проте в якій сумі їй не відомо, оскільки на той час працювала прибиральницею і ніякого відношення до каси не мала. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка написана та підписана відповідачем (позичальником), є документом, що підтверджує вчинення правочину між [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] у розмірі 65 000 грн. Обговорюючи питання про судові витрати, на підставі ЗУ «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 650 грн.

Outcome: approved