Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

ПАТ «Родовід банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила наступне. 25 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» і фізичною особою - [PERSON] було укладено Кредитний Договір № Д002/СК-091.08.1. Відповідно до умов кредитного договору Банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит в Євро на споживчі цілі в загальному розмірі 640 000,00 (шістсот сорок тисяч) Євро 00 центів (пункт 1.1. кредитного договору). Сума кредиту в повному обсязі була надана [PERSON] банком у відповідності з положеннями пункту 2.1. кредитного договору, тобто шляхом перерахуванні на поточний рахунок. Відповідно до пп. 4.1.- 4.3. кредитного договору [PERSON] взяв на себе обов'язок починаючи з березня 2009 року до 10 (десятого) числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом рівними частками в сумі 26 667,00 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят сім) Євро 00 центів на рахунок, зазначений в пункті 1.2. кредитного договору; повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 25 березня 2011 року; сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 (десятого) числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 25 березня 2011 року або у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] неодноразово порушував вищезазначені умови кредитного договору, що підтверджується виписками з особового рахунку Відповідача-1 № 2203200000211.978.08091. Пунктом 5.1. кредитного договору Банку надано право у разі порушення боржником умов кредитного договору вимагати від нього дострокового повернення наданих кредитів та нарахованих процентів за період фактичного користування кредитом, а у разі невиконання вищевказаних вимог - звернути стягнення на предмети іпотеки згідно з договорами іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1 від 25 березня 2008 року та № Д002/СК-091/1.08.1 від 25 березня 2008 року. Позивачем надсилалася на адресу [PERSON], [PERSON] вимоги № 151.6-11-6.6/7018 від 21 вересня 2010 року, в якій вимагав достроково погасити заборгованість за кредитним договором у семиденний строк. Факти направлення та отримання письмової вимоги відповідачам підтверджується відповідними поштовими квитанціями та повідомленням про їх вручення адресатам. До теперішнього часу відповідь на зазначену Вимогу до Позивача від Відповідачів не надходила. Всупереч умовам пункт в 4.2.-4.3. кредитного договору, якими передбачається зобов'язання Відповідача-1 повністю сплатити заборгованість за кредитом та процентами у визначений кредитним договором строк (в т.ч. і при достроковому виконанні зобов'язань за договором). [PERSON] до теперішнього часу не виконав зобов'язання передбачені договором. Відповідно до п.3.1. кредитного договору усі вимоги банку до боржника, що виникають з кредитного договору, забезпечуються іпотекою нежитлових приміщень, які належать іпотекодавцю [PERSON] та розташовані за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.. Плеханова, буд. 1а. Договір іпотеки за № Д002/СК-091/2.08.1 був укладений між Банком та [PERSON] 25 березня 2008 року. У відповідності з зазначеним договором іпотеки [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед баком по своєчасному та повному виконанню умов кредитного договору, передав в іпотеку Банку належне [PERSON] на підставі права власності нерухоме майно - нежитлове приміщення, а саме магазин продовольчих товарів, загальною площею 236,3 кв. м., розташований за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.. Плеханова, буд. 1а.. Зазначений договір іпотеки був нотаріально посвідчений Державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] 28 липня 2008 року до договору іпотеки 1 були внесені зміни, які були оформлені у вигляді Додаткової угоди № 1 про зміни та доповнення до договору іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1, нотаріально посвідченого Державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] Підставами для звернення Банком стягнення на предмет іпотеки є невиконання Боржником умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості по кредитам, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки та неусунення Боржником протягом 30-ти календарних днів вимоги Банку (Іпотекодержателя) про усунення порушень або виконання порушеного зобов'язання. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д002/СК-091.08.1 від 25 березня 2008 року в загальному розмірі 870 186,48 євро та 192863080,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 640 000,00 євро, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 230 186,48 євро, пеня за прострочку виконання грошових зобов’язань – 191878737,20 грн.., відповідальність за порушення грошового зобов’язання згідно ст.. 625 ЦК України – 984 343,57 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Д002/СК-091.08.1 від 25 березня 2008 року звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] – нежитлове приміщення – магазин продовольчих товарів загальною площею 236,3 кв.м., розташований за адресою Донецька область, м. Макіївка, вул.. Плеханова буд. 1а, яка була передана в іпотеку у відповідності до умов договору іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1 від 25.03.2008 року. Визначити спосіб реалізації вищевказаного об’єкту нерухомості шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною не нижче його вартості визначеної в договорі іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1 від 25.03.2008 року, тобто з початковою ціною не нижче 1 582 336,0 гривень. Просили також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Родовід банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТО в розмірі 120,00 грн. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності – [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення основного боргу за кредитом в сумі 640000,00 (шістсот сорок тисяч) євро. 00 євроцентів; процентів за кредитом в сумі 230186,48 (двісті тридцять тисяч сто вісімдесят шість) євро 48 євроцентів; трьох відсотків річних відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України в сумі 311510,68 грн., що складає еквівалент 27580,80 євро. В задоволенні позовник вимог ПАТ «Родовід банк» щодо стягнення пені за прострочку виконання грошових зобов'язань в сумі 191 878 737,20 (сто дев'яносто один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч сімсот тридцять сім) гривень 20 копійок та притягнення до відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 Цивільного кодексу в сумі, що перевищу 311510,68 грн. (триста одинадцять тисяч п'ятсот десять гривень 68 коп.), що складає еквівалент 27580,80 євро, просимо відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 при розгляді справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів суди мають враховувати, що кредитні відносини врегульовано, зокрема,Законом України про «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) в разі невиконання ним зобов'язань за договором. Таким чином, пеня за кредитним договором не повинна перевищувати 50% від суми кредиту. Розрахунок пені в сумі 191 878 737,20 (сто дев'яносто один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч сімсот тридцять сім) гривень 20 копійок, наданий позивачем, свідчить про те, що сума нарахованої пені в 25 разів перевищує суму основного боргу [PERSON] перед позивачем, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Згідно Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 1246/1779/26. складеного 25.07.2013 року, який міститься в матеріалах цивільної справи: розмір пені за порушення строків повернення кредиту за останній рік станом на день звернення Позивача до суду складає 31538,06 євро (еквівалент 356205, 86 грн.), в тому числі: за порушення строків повернення кредиту 24034,89 євро (еквівалент 271461,49 грн.); за порушення строків виплати відсотків - 7503,17 євро (еквівалент 84744,37 грн.), сума 3% річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України складає 27580,80 євро (еквівалент 311510,68 грн.), в тому числі: за порушення строків повернення кредиту - 19831,23 євро (еквівалент 223983,35 грн.); за порушення строків виплати відсотків - 7749,57 євро (еквівалент 87527.33 грн.) Відповідно до Висновку експерта розрахунок 3% річних, нарахованих Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, який значно перевищує суму, нараховану експертом, зроблений невірно внаслідок неправильного розрахунку Позивачем кількості днів прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки встановлений законом може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення розміру неустойки можуть бути застосовані судом за заявою відповідача, при цьому істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні. Істотною обставиною для зменшення розміру пені за Кредитним договором № Д002/СК-091.08.1 від 25.03.2008 року є те, що на сьогодні майновий стан [PERSON] є дуже складним. Єдиним регулярним джерелом доходів є заробітна плата, середній рівень якої складає близько 2200,00 гривень щомісяця. Крім того, на утриманні Відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, Позивачем не були доказані реальні збитки, спричинені ПАТ «Родовід банк» внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Кредит був наданий [PERSON] в валюті - євро. З моменту укладення кредитного договору по сьогоднішній день в Україні інфляційних процесів стосовно євро не відбувалось, у зв'язку з чим вважаємо, що Позивачу не було спричинено реальних збитків, а вартість залучених кредитних ресурсів була включена ПАТ «Родовід банк» до вартості процентів за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності – [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та суду пояснила наступне. Вважають, що позов ПАТ «Родовід банк» має розглядатись лише після розгляду зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним Договору іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1 від 25.0 3.2008 року, укладеного між ПАТ «Родовід банк» та представником [PERSON] адже розгляд зустрічного позову впливає на результати розгляду позову, заявленого ПАТ «Родовід банк». Зазначають, що з 2008 року [PERSON] проживає не в м. Макіївці, а в м. Києві за адресою: 04070, м Київ, [ADDRESS], тому вона не отримувала жодного повідомлення ПАТ «Родовід банк» щодо невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором № Д002/СК-091.08.1 від 25.03.2008 року, які нібито надсилав Позивач. Про те, що [PERSON] не виконував свої обов'язки за кредитним договором [PERSON] дізналась лише після звернення ПАТ «Родовід банк» до суду. До Кредитного договору № Д002/СК-091.08.1 від 25.03.2008 року двічі вносились зміни, про що особисто [PERSON] не була повідомлена. Так, відповідно до Договору № 1 від 28.07 2008 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем 1 [PERSON], була укладена Додаткова угода № 1 від про зміни та доповнення до Договору іпотеки №Д002/СК-091/2.08.1 від 25.03.2008 року, відповідно до якої було змінено термін повернення кредиту за Кредитним договором № Д002/СК-091.08.1 від 25.03.2008 року. Вищевказана Додаткова угода про зміни та доповнення до договору іпотеки була підписана представником [PERSON] [PERSON], при цьому за клопотанням представника [PERSON] ні копія, ні оригінал цієї довіреності так і не були представлені Позивачем під час судового розгляду справи. Крім того, відповідно до Договору № 2 від 04.11.2008 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Д002/СК-091.08.1 від 25.03.2008 року, укладеного між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON], позивачем була збільшена процентна ставка за вищевказаним кредитним договором, про що [PERSON] також не була повідомлена. Згідно ч.2 ст. 19 Закону України «Про іпотеку» будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Таке збільшення підпорядковується пріоритету вимоги за будь-яким іншим зобов'язанням, забезпеченим предметом іпотеки, яка була зареєстрована до реєстрації відповідної зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. В порушення вимог діючого законодавства позивач ПАТ «Родовід банк» не підписав додаткової угоди до Договору іпотеки №Д002/СК-091/2.08.1 від 25.03.2008 року про збільшення процентів за основним зобов'язанням і не здійснив державну реєстрацію відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог пред’явлених до [PERSON] в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. А за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов’язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» і фізичною особою - [PERSON] було укладено Кредитний Договір № Д002/СК-091.08.1. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит в Євро на споживчі цілі в загальному розмірі 640 000,00 (шістсот сорок тисяч) євро 00 центів. / т.1 а.с. 14-15/. Сума кредиту в повному обсязі була надана [PERSON] банком у відповідності з положеннями пункту 2.1. кредитного договору, тобто шляхом перерахуванні на поточний рахунок. Факт видачі кредиту [PERSON] за кредитним договором підтверджується ордером № 67-33 від 25 березня 2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи / т.1 а.с.20/. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію юридичної особи 17 червня 2009р. назву Банку офіційно змінено з Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» / т.1 а.с. 63-67/. Відповідно до пп. 4.1.- 4.3. кредитного договору [PERSON] взяв на себе обов'язок починаючи з березня 2009 року до 10 (десятого) числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом рівними частками в сумі 26 667,00 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят сім) Євро 00 центів на рахунок, зазначений в пункті 1.2. кредитного договору; повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 25 березня 2011 року; сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 (десятого) числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 25 березня 2011 року або у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. У судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено виписками по особовому рахунку що [PERSON] не виконував у передбаченому договором та законом порядку свої зобов’язання / т.1 а.с.21-32/. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору – прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Аналіз наведеної норми законодавства свідчить, що звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв’язку з порушенням умов договору згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов’язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 651 Цивільного Кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін при суттєвому порушенні договору іншою особою. Пунктом 5.1. кредитного договору Банку надано право у разі порушення боржником умов кредитного договору вимагати від нього дострокового повернення наданих кредитів та нарахованих процентів за період фактичного користування кредитом, а у разі невиконання вищевказаних вимог - звернути стягнення на предмети іпотеки згідно з договорами іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1 від 25 березня 2008 року. Позивачем надсилалася на адресу [PERSON], [PERSON] вимоги № 151.6-11-6.6/7018 від 21 вересня 2010 року, в якій банк вимагав достроково погасити заборгованість за кредитним договором у семиденний строк, про що свідчать копії відповідних поштових квитанцій та повідомлень про їх вручення адресатам, що містяться в матеріалах справи / т.1 а.с. 51-56/. Відповідно до п.3.1. кредитного договору усі вимоги банку до боржника, що виникають з кредитного договору, забезпечуються іпотекою нежитлових приміщень, які належать іпотекодавцю [PERSON] та розташовані за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.. Плеханова, буд. 1а. Договір іпотеки за № Д002/СК-091/2.08.1 був укладений між Банком та [PERSON] 25 березня 2008 року. У відповідності з зазначеним договором іпотеки [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед баком по своєчасному та повному виконанню умов кредитного договору, передав в іпотеку Банку належне [PERSON] на підставі права власності нерухоме майно - нежитлове приміщення, а саме магазин продовольчих товарів, загальною площею 236,3 кв. м., розташований за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул.. Плеханова, буд. 1а. Договір іпотеки був нотаріально посвідчений Державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] / т.1 а.с.42-43/. 28 липня 2008 року до договору іпотеки були внесені зміни, які були оформлені у вигляді Додаткової угоди № 1 про зміни та доповнення до договору іпотеки № Д002/СК-091/2.08.1, нотаріально посвідченого Державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] /т.1 а.с. 44/. Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, суд не може погодитися з доводами представника відповідача [PERSON] щодо неповідомлення її у встановленому порядку про невиконання [PERSON] свої зобов’язань, про зміну процентної ставки за кредитом виходячи з наступного. Так, банком були виконані вимоги ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» /а.с. 51-56/. Згідно п. 23 Постанови Пленуму від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1,11 Закону України Про іпотеку« майновий поручитель є заставодавцем. Відповідно до ст.. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов’язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у добровільному порядку вимоги банку виконані не були. Як вбачається з розрахунку суму заборгованості наданого позивачем заборгованість за кредитним договором становить 870 186,48 євро та 192863080,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 640 000,00 євро, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 230 186,48 євро, пеня за прострочку виконання грошових зобов’язань – 191878737,20 грн., відповідальність за порушення грошового зобов’язання згідно ст.. 625 ЦК України – 984343,57 грн. /т.2 а.с. 97/. Суд не може прийняти до уваги розмір пені та збитків внаслідок несвоєчасного повернення кредиту визначений відповідно до висновку експерта № 1246/1779/26 від 25.07.2013 року, оскільки розрахунок був здійснений за період станом на 23.03.2011 року, в той час як банком після надходження такого висновку були збільшені позовні вимоги та змінений період нарахування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 4.6. кредитного договору передбачено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом [PERSON] зобов'язується сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% (одна ціла шість десятих відсотка) від суми простроченої заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що нарахована пеня значно перевищує розмір завданих збитків, що є підставою для зменшення розміру пені. Згідно п. 27 Постанови Пленуму від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в порозумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Тож, суд визнає істотної обставиною скрутний майновий стан відповідача [PERSON], оскільки він має на утриманні двох малолітніх дітей, його щомісячний середній заробіток складає 2200 грн., а інших доходів він не має. Враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені до 1 500 000,00 грн. Відповідно до ст.. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, процедура продажу, встановлена ст.. 38 цього Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов’язання за кредитним договором, у зв’язку з чим вважає за необхідне звернути стягнення за кредитним договором на предмет застави із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. Суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial