Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він з відповідачкою знаходяться у шлюбі з 22 серпня 1992 року, який був зареєстрований Слов'янським міськівідділом РАГС у Донецькій області, актовий запис № 573. Від шлюбу мають дітей: повнолітній син, та малолітня донька [PERSON], [INFO]. Родина розпалась, оскільки відповідачка зловживає спиртними напоями, не турбується про побут сім»ї, часто почали виникати конфлікти з різних підстав. Вважає, що їх родина розпалась остаточно, примирення між ними неможливе та існують всі підстави для розірвання шлюбу. Спір про розподіл спільного сумісного майна відсутній. Позивач [PERSON] до суду надав заяву в якій підтримав свої позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином(а.с.11), про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 серпня 1992 року, який був зареєстрований Слов'янським міськівідділом РАГС у Донецькій області, актовий запис № 573. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO].(а.с.6) При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сумісне життя між сторонами не склалось, з 2009 року проживають окремо, спроби зберегти сім'ю виявилися безрезультатними. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. З урахуванням положень ст.113 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити відповідачці [PERSON] прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved