Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за участю третьої особи - [PERSON]. В позові зазначено, що сторони перебували в шлюбі, від якого вони мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час донька навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення донькою навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання третя особа не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 520, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 01 грудня [INFO] року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського району Запорізької області, сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01 грудня [INFO] року зроблено відповідний запис № 171. Згідно рішення Михайлівського району Запорізької області від 19 жовтня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, позивач мешкає в будинку № 39 по вул. Островського в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, разом з нею мешкають її діти [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом було встановлено, що повнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки № 10102 від 06 вересня 2013 року, [PERSON] є студенткою ІІ курсу КВНЗ «Запорізького медичного коледжу» ЗОР денного відділення. Строк закінчення навчання 05 липня 2016 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дочки. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, немає. Судом встановлено, що повнолітня дочка дійсно потребує матеріальної допомоги від свого батька - відповідача, оскільки вона на даний час навчається, проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем, в якої на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Outcome: approved