Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та просила постановити рішення яким визнати за нею право власності на 12 частину домоволодіння, розташованого за адресою: с.Віхове, вул. Польова,47, Недригайлівського району Сумської області провівши його поділ, стягнути з відповідача на її користь 12 частину компенсації вартості автомобіля «[PERSON] ЛОГАН» в сумі 50000 грн., та виділити їй у власність і користування таке майно: пральну машину вартістю 1500 грн., телевізор вартістю 1500 грн., холодильник вартістю 1000грн., пилосос вартістю 600 грн., м’який куточок вартістю 1500 грн., спальний гарнітур вартістю 1500грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., консервацію на суму 1000 грн., порося вартістю 500 грн., платяну шафу вартістю 200 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., а всього на суму 12 500 грн., та стягнути судові витрати. Протягом судового розгляду позивач змінювала позовні вимоги. Так відповідно до заяви від 16.05.2013 просила визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши у користування земельну ділянку розміром 0.1442 га. Відповідно до заяви від 17.05.2013 року змінила позовну вимогу, зазначену в заяві від 16.05.2013 року та просила визнати за нею право власності на 12 частину земельної ділянки за адресою вул. Польова, 47 в с. Віхове Недригайлівського району та провести її поділ. Відповідно до заяви від 21.11.2013 року позивач просила визнати за нею право власності на автомобіль [PERSON] –[PERSON], реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача судові витрати на суму 8820 грн. Від своїх позовних вимог в частині поділу предметів домашнього вжитку (пральної машини, телевізора, холодильника, пилососу, морозильної камери, мікрохвильової печі, музикального центру, газової плити, кухонного гарнітуру, шафи, килимів, м’якого куточка, поросяти, курей, кролів, індоуток , консервації) відмовилась. В судовому засіданні 12 грудня 2013 року позивач [PERSON] подала до суду останню заяву про уточнення позовних вимог в якій просила визнати за нею право власності на 12 частину домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: с.Віхове, вул. Польова,47, Недригайлівського району Сумської області провівши його поділ за варіантом №1 згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013 ( власник № 1), визнати право власності на автомобіль [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору, оплати судових експертиз та правової допомоги. Позовні вимоги в частині поділу предметів домашнього вжитку просила залишити без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої останні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила що зазначене у позовній заяві майно вони придбали разом з [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, а тому відповідно до вимог закону воно повинно бути розділене між подружжям . Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно проживав у шлюбі з позивачем. За час шлюбу було придбано будинок, вартістю 32000 грн. Після розірвання шлюбу з позивачем та перебуваючи у другому шлюбі з [PERSON] відповідач провів капітальний ремонт житлового будинку та побудував ряд господарських будівель, у зв’язку чим вартість будинку значно збільшилася. Земельні ділянки відповідач приватизував в 2009 році. Крім того, відповідно до усної домовленості з [PERSON] у його власності мали залишитися житловий будинок та автомобіль [PERSON] – [PERSON], він повинен був відшкодувати їй 100 000 грн. за це майно. На виконання усної домовленості, [PERSON] сплатив позивачу 40 000 грн. Однак [PERSON] подала позов про поділ майна. [PERSON], як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в судовому засіданні подала позов до [PERSON] та [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на 13 частину спірного будинку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14.02.2013 року уклала шлюб з [PERSON] За період їхнього шлюбу [PERSON] провів капітальний ремонт спірного будинку та збудував ряд господарських будівель та споруд, у зв’язку з чим вартість спірного домоволодіння збільшилася на 106 256 грн., які є спільними коштами її та її чоловіка. Тому [PERSON] вважає, що набула права власності на 13 його частину. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 28 квітня 1990 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], яка вже досягла повноліття. 27 листопада 2012 року за спільною заявою через органи РАГСу їх шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], придбав та зареєстрував 25.08.2010 року на своє ім’я автомобіль RENAULT LOGAN 90 К ([PERSON]), реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] ( а.с.22). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вищезазначений автомобіль придбаний в шлюбі, тому є об’єктом спільної сумісної власності. Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 1490 від 10.06.2013 (а.с.89-135) вартість автомобіля RENAULT LOGAN 90 К ([PERSON]), реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] складає 80045 грн. Позивач [PERSON] 26.11.2013 року внесла на депозитний рахунок суду кошти в розмірі 40023 грн., що складає половину вартості автомобіля, тому суд вважає за можливе присудити їй даний автомобіль в натурі, компенсувавши відповідачу половину його вартості, за рахунок коштів, які перебувають на депозитному рахунку, оскільки автомобіль є неподільною річчю, спільне користування цим майном є неможливим і припинення права власності на нього не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Сумнівними виглядають та не можуть бути взяті до уваги судом твердження відповідача про те, що він сплатив позивачу частину коштів у сумі 40000 грн. за будинок та автомобіль. Позивач факт існування домовленостей з відповідачем та отримання від нього коштів у якості компенсації вартості майна не визнає. Письмових доказів, які б достовірно свідчили про факт передачі зазначених коштів [PERSON] відповідач не надав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 26.11.2012 року [PERSON] позичив у нього 40000 грн. на сімейні потреби, і вже весною 2013 року борг повернув. Свідок [PERSON] теж підтвердив той факт, що [PERSON] позичав у [PERSON] гроші, однак на які цілі, пояснити не може. Крім автомобіля за час спільного проживання позивача та відповідача в шлюбі в 2006 році за договором купівлі – продажу на ім’я [PERSON] був придбаний житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, а саме житловий будинок А-1, житловою площею 52,8 кв.м., літня кухня з сараєм Б-1, сарай цегляний В-1, погрібник цегляний Г-1, погріб цегляний ПГ -1. Навіс дощатий Д-1, сарай дощатий Ж-1, огорожі деревяні, який розташований за адресою: с.Віхове, вул. Польова,47, Недригайлівського району, Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріально (а.с.19). Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі був проведений ряд перебудов зазначеного домоволодіння З дослідженої в судовому засіданні інвентарної справи № 13551929 на будинок №47 по вул. Польова в с. Віхове встановлено, що остання інвентаризація спірного домоволодіння з реєстрацією поточних змін та виготовленням технічного паспорта була проведена 14 серпня 2013 року. Так станом на 16.01.2006 відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно домоволодіння складалося з житлового будинку загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м під літерою А-1, цегляної літньої кухні з сараєм під літерою Б-1, цегляних сараю під літерою В-1, погрібника Г-1, погреба ПГ-1, дощатих навісу Д-1, сараю Ж-1 та дерев’яної огорожі під №1-3 – 1. 14.08.2013 зареєстровані поточні зміни які відбулися за період з 2006 року по 2013 рік з будівлями та спорудами в даному володінні. Так в оціночному акті до житлового будинку від 17.04.2000 зареєстровано такі зміни: а1 – прибудова, 11,8 кв. м., а11 - веранда, 8,3 кв. м. Відповідно до експлікації до плану будинку з технічного паспорту станом на 14.08.2013 ( а.с.156) загальна площа житлового буднику склала 78,3 кв. м., у тому числі житлова 44,7 кв. м. В оціночному акті на господарсько-побутові будівлі і споруди від 17.04.2000року зареєстровані такі зміни : виключено №1 ворота з хвірткою дерев’яні на з/б стовпах, №2 паркан суцільний дерев’яний на дерев’яних стовпах, №3 паркан з штахетної планки, навіс під літерою Д-1 та сарай під літерою Ж-1. В оцінювальному акті № 3 від 14.08.2013 року зазначені будівлі і споруди збудовані за період з 2006 року до часу останньої інвентаризації: баня, під літерою Е, 2010 року побудови, навіс під літерою Е 1, 2010 року побудови, гараж- К, 2009 року, вбиральня -У, дата побудови не зазначена, прибудова б1 - 2011 року, бесідка -З, 2013 року. Також відповідно до оцінювального акту № 2 на службові споруди домоволодіння під № 1 позначені ворота з хвірткою металеві на металевих стовпах, під № 2 паркан цегляний на цегляних стовпах, №3 хвіртка металева на металевих стовпах, № 4 огорожа металева на металевих стовпах, №5 хвіртка металева на металевих стовпах, рік побудови яких не зазначено. Всі ці зміни знайшли своє відображення на плані присадибної ділянки, плані поверхів житлового будинку під літерою А-1, які знаходяться в інвентарній справі та технічному паспорті на спірне домоволодіння (а.с.153-156). Таким чином відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, тільки бесідка під літерою З є такою, що побудована в 2013 році та не визначено рік побудови Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які здійснюють ремонти житлових будинків за цивільно - правовими угодами, кожен окремо пояснили, що тривалий час працював у подружжя [PERSON] та [PERSON] по цивільно-трудовим угодам та здійснював будівельні роботи, зокрема провели капітальний ремонт будинку, збудували баню, гараж. Останні значні будівельні роботи проводились протягом 2012 року. В 2013 році будівельних робіт в господарстві за адресою с. Віхове, вул. Польова, 47 вони не проводили. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо належності доказів, то ч.2 ст.59 ЦПК України, визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Посилання відповідача [PERSON] та третьої особи, [PERSON] на те, що за час перебування їх в шлюбі за період з 14.02.2013 року було здійснено капітальний ремонт будинку та збудовано баню, гараж, прибудову не підтверджені належними доказами, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] Посилання відповідача та його представника на те, що будівництво та ремонт здійснювались на підставі будівельного паспорта, який виданий в 2013 році суд не може взяти до уваги, оскільки цей паспорт було видано 10.08.2013 року за 4 дні до проведення інвентаризації, вже після того як зазначені в ньому об’єкти були побудовані, про що свідчить інформація оцінювального акта №3. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013 визначено вартість житлового будинку з надвірними будівлями та запропоновано варіанти його поділу та поділу земельної ділянки – № 1 та № 2. Позивач просить провести поділ домоволодіння та земельної ділянки по варіанту №1, визначивши її частину майна як співвласника №1. Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до висновку судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013, на яких визначений варіант поділу житлового будинку та земельних ділянок, приміщення співвласника № 1 виділені жовтим кольором, а приміщення співвласника № 2 виділені зеленим кольором. Оскільки відповідач міркувань з приводу варіантів поділу домоволодіння не заявляв суд вважає за можливе провести поділ домоволодіння за варіантом № 1, визначивши за [PERSON] право власності на частину житлового будинку, яка позначена на додатку №1 до висновку судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013, як приміщення співвласника №1, виділена жовтим кольором загальною площею 32,6 кв.м та частину надвірних будівель і споруд, які відповідно до додатку № 2 судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013, варіанту №1 розподілу земельних ділянок виділені жовтим кольором, як частина співвласника №1 на загальну суму 187 916 грн. [PERSON] виділити у власність частину житлового будинку яка позначена на додатку №1 до висновку судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013, як приміщення співвласника №2, виділена зеленим кольором загальною площею 38,7 кв.м та частину господарських будівель і споруд, які відповідно до додатку №2 судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013, варіанту №1 розподілу земельних ділянок виділені зеленим кольором, як частина співвласника № 2 варіанту №1 розподілу земельних ділянок на загальну суму 175 727 грн. Оскільки частка позивача є на 2100 більшою частки відповідача, то з позивача необхідно стягнути різницю у їх вартості, яка відповідно до висновку судової будівельної-технічної експертизи № 2413 від 25.10.2013 становить 2 520 грн. Крім того, відповідно до цього висновку для здійснення цього розподілу житлового будинку необхідно виконати ряд переобладнань. Для співвласників №1 і №2: -демонтувати дверний блок між приміщеннями: коридору «1-1» і кухні «1-3», закласти отвір; -закласти отвір між приміщеннями: коридору «1-2» і житлової кімнати «1-4»; -в приміщенні веранди «І-І» встановити глуху міжквартирну перегородку, поділяючи будинок на дві окремі частини для співвласників №1 та №2 з організацією приміщень веранд площею по 3,5 кв.м кожне. Для співвласника №1: -в організованому приміщенні веранди демонтувати віконний блок, пробити два отвори, встановити віконний блок та подвійний дверний блок і організувати вхід в квартиру співвласника №1; -в приміщенні кухні «1-3» встановити міжкімнатну перегородку з отвором, поділяючи його на два окремих: приміщення коридору шириною не менше 1,1 м та приміщення кухні площею не менше 7,0 кв.м; -між приміщенням організованого коридору і приміщенням житлової кімнати «1-4» пробити отвір і встановити дверний блок. Для співвласника №2: -в приміщенні «1-7» організувати кухню площею 6,9 кв.м. Організувати самостійні системи газопостачання, теплопостачання, водопостачання і електропостачання. Виконати окремі лази на горище. Розділ горищного приміщення виконувати по лінії розділу будинку. Згідно з розділом надвірних будівель і споруд, вбиральня літ. «У» переходить у власність II співвласника, тому виникає необхідність споруди вбиральні для І співвласника. Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 12 частину земельної ділянки за адресою вул..Польова ,47 с.Віхове Недригайлівського району Сумської області з огляду на таке. Відповідно до копій державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON]І, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,06 га (а.с.166) та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2283 га, (а.с.167), які надані йому відповідно безоплатно у власність до рішення Недригайлівської селищної ради від 22.10.2009 (а.с.38), тобто приватизовані ним. Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (2768-14 ). Оскільки [PERSON] отримав у власність дані земельні ділянки в наслідок приватизації , то вони є його особистою приватною власністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial