overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Прокурор м. Червонограда звернувся у суд в інтересах Червоноградської центральної міської лікарні до відповідачів із позовом про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 1487.08 грн. В обґрунтування позову зіслався на те, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області [PERSON], [PERSON] засуджено за ч.2 ст.125 КК України, за те, що останні, 03.09.2013 р. близько 20.00 год. в ході з’ясування особистих неприязних відносин нанесли [PERSON] легкі тілесні ушкодження, з приводу яких останній з 04.09.2013 р. по 11.09.2013 р. перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділені Червоноградської ЦМЛ. Згідно довідки №5072, вартість його лікування за даний період складає 1487,08 грн., який просить стягнути з відповідачів. В судовому засіданні прокурор прокуратури м. Червонограда позов підтримала, в його обґрунтування зіслалась на обставини викладені в позовній заяві. Представник Червоноградської центральної міської лікарні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі позов визнали, не заперечують щодо стягнення з них вартості лікування [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши зібрані документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області [PERSON], [PERSON] засуджено за ч.2 ст.125 КК України, з приводу нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з довідки №5072 від 23.09.2013 р., вартість перебування [PERSON] в нейрохірургічному відділені Червоноградської центральної міської лікарні, за період з 04.09.2013 р. по 11.09.2013 р. становить 1487,08 грн. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров’я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин. Згідно ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі. Беручи до уваги усе вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, зазначивши, що 23.11.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину – доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року шлюбно-сімейні відносини припинені. Позивачка з дитиною проживають окремо від відповідача. На даний час подано позови про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Донька знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно надавати допомогу на її утримання та дитини відмовляється. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. Інших джерел доходу не має. Відповідач є працездатною особою, яка працює. Посилаючись на викладене просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши, що відповідач з липня 2013 року не надає їй допомогу, не підтримує її матеріально. З дитиною не спілкується. Відповідач постійного місця роботи немає, але працює по найму на будівництві. Стан здоров’я відповідача і дитини задовільні. Інших утриманців відповідач не має. Згодна на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач до суду не з’явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду спраив вважається повідомленим вчасно та належним чином. Заперечень проти позову аюо заяв про відкладення розгляду спраив від нього не надходило. За згодою позивача розгляд справи проведено в заочному порядку. Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було укладено 23 листопада 2011 року. Позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач . Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу. В силу ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними і такими, що підлягають задоволенню, так як позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач є працездатною особою, яка має дохід, та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв’язку з перебуванням останньої у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила що знаходиться з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Жовтневим відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 10.01.2012 згідно актовому запису № 02. Від шлюбу мають доньку Мар’яну, [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, при цьому працює, хоча і не офіційно, має можливість надавати таку допомогу, в зв’язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки розмірі 1200 грн. щомісячно і 1000 грн. на її утримання. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила відповідно до обставин, викладених в позові. Відповідач в суді позов визнав частково, а саме в межах сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 800 грн., проти задоволення позову в частині утримання дружини заперечував повністю, пояснивши, що офіційно не працює, має доход біля 2000 грн. в місяць, отже утримувати з даного доходу і дитину, і дружину в тому обсязі, на якому наполягає позивачка, не зможе. Вислухавши думку позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с. 5-9), що, крім того, відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Встановивши, що відповідач, зі слів останнього, працює і має заробіток близько 2000 грн., хоча офіційно не працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, як не має і хронічних вад здоров’я, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 200 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2003 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не приділяв уваги родині, не з’являвся додому, в зв’язку з чим позивач припускає, що він зустрічається з іншою жінкою. З листопада 2013 року шлюбні стосунки припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з’явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв’язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 20 жовтня 2003 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1511. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Федорченко» (а.с.5). Сторони мають дитину – доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №968 від 03 грудня 2013 року донька [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.11). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім’ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2003 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], однак, з листопада 2013 року проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Від сумісного проживання мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина навчається в дитячому дошкільному закладі «Дружба», витрати на навчання у дитячому садочку складають 400-500 грн. на місяць. Крім того, дитина часто хворіє через наявність хронічного тонзиліту, що вимагає додаткових витрат. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв’язку з чим змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з’явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв’язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дитини (а.с.10). Відповідно до довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №968 від 03 грудня 2013 року донька [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.24). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов’язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров’я та стан здоров’я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов’язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 229 гривен 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В якому зазначив, що 18 лютого 2008 року сторони уклали кредитний договір №002-14090-180208, згідно з яким позивач відкрив картковий рахунок №26254902138235 на загальну суму 3000грн. та видав платіжну картку з пін-кодом відповідачці, а остання зобов'язалася щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць. В порушення умов вказаного договору, відповідачка у березні 2010 року припинила погашення кредиту, у зв'язку з чим виникла станом на 25 грудня 2012 року заборгованість на суму 3498грн.08коп. Відповідно до вимог ст.526, 1049, 1054 ЦК України, Банк просив суд про задоволення позову. Справу просив суд розглядати за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Судом ухвалено про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Стаття 526 ЦК України встановлює правило, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Як убачається з договору №002-14090-180208 від 18 лютого 2008 року (а.с.9-13) сторони уклали угоду на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з якою позивач надав відповідачці платіжну картку та відкрив кредитну лінію №26254902138235 на рахунку у сумі 3000грн., а відповідачка зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитною лінією у розмірі 29,90% і щомісяця у строки, визначені сторонами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць у розмірі, що міститься у додатку №1 до цього договору. Як вбачається з розрахунку (а.с.14-15), до березня місяця 2010 року відповідачка добросовісно виконувала умови договору, укладеного з позивачем, а з березня місяця припинила сплату щомісячних платежів, внаслідок чого станом на 25 грудня 2012 року виникла заборгованість з тіла кредиту на суму 3498грн.08коп. Враховуючи, що відповідачкою порушено умови договору щодо порядку проведення розрахунків п.3.6, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов’язок по сплаті на користь позивача судового збору у сумі 229 грн.40коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 03.01.2003р. Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харкова було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №9. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача дітей не має. Але подружнє життя не склалося, в зв’язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, спільне господарство не ведеться, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримуємо з березня 2013 року. Посилаючись на ці обставини позивач просив розірвати його шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїй заяві позивач зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. У судове засідання відповідач не прибула, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України та без фіксування без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.01.2003р. Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харкова було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №9. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача дітей не має. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з березня 2013 року. Суд надавав сторонам місячний строк для примирення, але станом до дати судового розгляду справи сторони не примирились. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 07 жовтня 2004 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що сторони шлюбні стосунки не підтримують з червня 2010 року та спільного господарства не ведуть. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, зберегти сім'ю не надається можливим, тому шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 березня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. В судове засідання сторони не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 04 березня 2006 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблений відповідний актовий запис № 345 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved