Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 березня 2013 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] із позовом про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування позову зазначив наступне. На підставі рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.09.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання права власності на частину домоволодіння, виділ в натурі частини домоволодіння, яким його вимоги були задоволені частково - був встановлений юридичний факт проживання позивача однією сім»єю із [PERSON], яка померла [INFO] року, з березня 1997 року по день її смерті. Також позивач зазначає, що він проживав однією сім»єю із [PERSON] у вказаний вище період часу спочатку за адресою: [ADDRESS], з 1998 року протягом року за адресою: [ADDRESS], а з 31.03.2000 року - в будинку [ADDRESS]. Вказане домоволодіння, на думку позивача, належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки вони купували його разом із померлою 31.03.2000 року в період сумісного проживання одною родиною за сумісні гроші, в тому числі й за гроші, отримані ним від продажу належної йому частини кв.[ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [INFO] року, позивач визнаний спадкоємцем четвертої черги, оскільки відповідачі є спадкоємцями першої черги та вчасно звернулись до нотаріуса (при цьому, [PERSON] є донькою спадкодавці, а [PERSON] - дружиною сина спадкодавці, який помер [INFO] року ).Враховуючи наведене, позивач просить суд, на підставі того факту, що він тривалий час опікався та надавав допомогу хворій [PERSON], змінити черговість одержання права на спадкування, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна. Належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд змінити черговість одержання права на спадкування, а також про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 4/5 частини спадкового майна та виділ його внатурі. Відповідач [PERSON] присутня у судовому засіданні, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явилась, для її належного сповіщення про час та дату розгляду справи, судом направлялось судове доручення про її допит компетентним судом Росії в якості відповідача за адресою: Росія, [ADDRESS]. Однак, доручення не було виконане, оскільки, [PERSON] в м.Сургуті не зареєстрована. В заяві [PERSON] до П»ятої Донецької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON], вона зазначала саме цю адресу. Оскільки місце проживання та реєстрації [PERSON] суду не відомо, то за погодженням сторін, суд розглянув справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.09.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання права власності на частину домоволодіння, виділ в натурі частини домоволодіння, яким його вимоги були задоволені частково - був встановлений юридичний факт проживання позивача однією сім»єю із [PERSON], яка померла [INFO] року, з березня 1997 року по день її смерті (9-11). Згідно даних свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], вона померла [INFO] року (а.с.12). Згідно даних спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON], із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON] - 20.10.2008р. звернулась [PERSON] та 28.10.2008р. звернувся [PERSON] (який помер [INFO], а відповідач [PERSON] - є його дружиною, яка 27.10.2009р. звернулась із заявою про прийняття спадщини після його смерті ). Зазначені особи є спадкоємцями першої черги, а позивач - спадкоємцем четвертої черги, що встановлено рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.09.2010р. (а.с. 9-11). Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Як у основному, так й у уточненому позові, [PERSON] посилався на те, що спірне домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] - належить йому та спадкодавцю [PERSON] на праві спільної часткової власності. Суд критично ставиться до такого твердження позивача, оскільки воно не підтверджене ніякими доказами. Так, встановленим юридичним фактом за рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.09.2010р., є період проживання позивача однією сім»єю із [PERSON], яка померла [INFO] року, з березня 1997 року по день її смерті. Згідно копії договору купівлі-продажу від 31.03.2000р., [PERSON] купила у [PERSON] за 17187,00 грн. домоволодіння [ADDRESS] (а.с.9-11). Тобто, на період укладення вказаного правочину та період спільного проживання позивача та спадкодавця, діяв Кодекс про шлюб та сім»ю України, яким не передбачено виникнення права спільної сумісної власності у чоловіка та жінки, які проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі, на майно, яке було ними придбане за час сумісного проживання, та така можливість виникла тільки з набранням чинності Сімейним кодексом України - з 2003 року. Доводи позивача про вкладення власних коштів у придбання спірного будинку є голослівними, а наданий доказ - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.09.1999 року, що належала позивачеві та його сину, та подальше вкладення отриманих 10514,00 грн. у покупку спірного будинку - такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не можуть свідчити про дійсне цільове їх використання (а.с.14). Також, суд зазначає, що позивачем фактично оспорюється договір купівлі-продажу від 31.03.2000р., у частині покупця, однак, до цього часу, він не пред»являв вимог про визнання договору купівлі-продажу цього домоволодіння недійсним. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимоги позивача щодо зміни черговості у спадкуванні на підставі тривалого опікування позивачем спадкодавця, яка знаходилась у безпорадному, на його думку, стані, суд вважає недоведеними, оскільки, довідки, надані позивачем про розмір отриманої ним заробітної плати та пенсії, а також довідка про розмір пенсії [PERSON] - можуть свідчити лише про наявні кошти для існування вказаних людей, за вказаний у довідках період, та не є прямими доказами опікування [PERSON] спадкодавця, яка мала самостійний дохід - власну пенсію. Інших доказів з цього приводу позивачем не надано, як й не надано їх на підтвердження факту знаходження [PERSON] у безпорадному стані, оскільки лише її діагноз та причина смерті - ракова інтоксикація - не можуть однозначно свідчити про це. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні як основних вимог [PERSON], так й у похідних. На підставі ст. ст. 1258, 1259 ЦК України,

Outcome: dismissed