Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

13.11.2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 798 грн. 91 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 16.06.2008 року був укладений кредитний договір № NKХRRX11960033, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 818 грн. 16 коп. на строк до 16.06.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) в розмірі 04 грн. 55 коп. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, щомісячну винагороду, внаслідок чого станом на 30.10.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 11 798 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 069 грн. 99 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 46 грн. 44 коп.; - заборгованості по комісії в розмірі 27 грн. 30 коп.; - пені в розмірі 9 617 грн. 14 коп.; - штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 538 грн. 04 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 16.06.2008 року був укладений кредитний договір № NKХRRX11960033, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі – Умов). Відповідно до договору Банк зобов’язався надати та в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 1 818 грн. 16 коп. на строк до 16.06.2009 року (включно). Зі своєї сторони позичальник зобов’язався щомісячно (в період з 20 по 25 число кожного місяця) частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1,0 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а також сплачувати щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту (комісію) в розмірі 04 грн. 55 коп., а всього вносити 166 грн. 23 коп. Крім того, сплатити одноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 291 грн. 40 коп., страховий платіж у розмірі 69 грн. 76 коп. Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобов’язань позичальником є сплата ним Банку пені, штрафів відповідно до Умов (п.п. 5.1, 5.3). Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов’язку виконання зобов’язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов’язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов’язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також винагороду в порядку та строки відповідно до заяви останнього (п.п. 4.1 – 4.8 Умов), проте свої зобов’язання не виконав. Згідно п. 4.7 Умов при порушенні позичальником визначеного в заяві строку погашення заборгованості, така заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Відповідно до п. 5.1 Умов передбачено право Банку нарахувати пеню в розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 01 грн. 00 коп. за кожен день прострочення платежу. Нарахування вказаної неустойки на прострочену суму здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов’язання повинно бути виконано (п.5.4 Умов). Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 30.10.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 143 грн. 73 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 1 069 грн. 99 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 46 грн. 44 коп.; - заборгованості по комісії в розмірі 27 грн. 30 коп. Що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст. 551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов’язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 07.07.2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України ,,Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року (з наступними змінами) дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч.1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Таким чином, враховуючи наведене, а також ступінь негативних наслідків для позивача внаслідок порушення іншою стороною взятих на себе зобов`язань, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до обґрунтованого розміру, що близький до меж загального розміру боргу, а саме до 1 500 грн. 00 коп. Крім того, п.5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь – якому з грошових зобов’язань , більш ніж на 30 днів позичальник зобов’язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми заборгованості. Виходячи з вищевикладеного, відповідному перерахунку підлягає й штраф, який складає 500 грн. + 57 грн. 19 коп. (1 143 грн. 73 коп. (заборгованість за кредитом) х 5 %). Отже, в силу положень ст.ст. 526, 530,1049, 1054 ЦК України, за відсутності заяви про застосування позовної давності, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 3 200 грн. 92 коп. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (27 %) в сумі 61 грн. 94 коп.

Outcome: partial