Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 23.07.2013 року звернулися з цим позовом до суду, вказавши, що вироком Жмеринського міськрайонного суду від 23.09.2011 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ч.2 ст.194, ст.75 КК України на пять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки та покладенням на нього виконання певних обовязків, передбачених ст.76 КК України, із встановленням вказаним вироком обставин умисного вчинення [PERSON] 09.07.2010 року підпалу в будинку [PERSON], розташованого на вул. Коцюбинського,6, в с.Камяногірка Жмеринського району, внаслідок чого в будинку виникла пожежа, яка призвела до пошкодження та знищення майна останнього. Посилаючись на висновок будівельно-оціночної експертизи від 15.11.2010 року №131 стосовно визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт вказаного будинку в розмірі 70296 грн. та висновки товарознавчих експертиз від 18.10.2010 року №2713-№2715, від 19.10.2010 року №2716, №2717, від 20.10.2010 року №2718-№2721, від 21.10.2010 року №2722, №2725, №2726, від 22.10.2010 року №2723, №2724, №2727, від 27.10.2010 року №2729-№2731, від 15.11.2010 року №71 стосовно вартості рухомого майна, предметів одягу та взуття, вважали що внаслідок злочинних дій [PERSON] їм було спричинено майнову шкоду на загальну суму 79545,79 грн., яку просили стягнути з відповідача на їх користь, а також 30000 грн. моральної шкоди, що полягає у душевних та моральних стражданнях, оскільки внаслідок пошкодження та знищення вказаного майна вони та [PERSON], який відповідно є чоловіком та батьком позивачів, пережили душевне потрясіння, в результаті якого погіршився стан здоровя [PERSON], внаслідок чого він 22.03.2011 року помер, позивачі були позбавлені комфортних умов проживання та втратили можливість приїздити до цього будинку на час відпусток та у вихідні дні разом із дітьми на відпочинок. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги з викладених у позові обгрунтувань. Вважали, що їх право на відшкодування майнової та моральної шкоди є похідним за обставинами прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] Вказали, що договір про поділ спадкового майна вони не оспорювали та не змінювали. Зазначили, що при проведенні товарознавчих експертиз рухомого майна в кримінальній справі його первісна вартість визначалась за їх повідомленням, яку вони вказували по памяті. Будинок [PERSON] вони використовували для зберігання своїх та дитячих речей. Розмежування належності предметів рухомого майна при експертній оцінці не здійснювалось. Просили задоволити позов. Відповідач та його представник позов визнали частково, погодившись із розміром спірної майнової шкоди стосовно пошкодження будинку в сумі 20000 грн., мотивуючи безпідставним завищенням її визначення в ході експертної оцінки, відсутності підтверджуючих даних щодо первинної вартості предметів рухомого майна та не розмежування їх належності власникам. Невизнання вимог щодо моральної шкоди мотивували недоведеністю позивачами власних доводів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно положень ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до змісту ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до змісту ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно звязані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права. У відповідності до вимог ч.3 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджене судом спадкодавцеві за його життя. Згідно ч.3 ст.1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується, зокрема, нерухомого майна, можуть змінити розмір частки спадщини когось із них. Відповідно до ч.2 ст.1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У відповідності до вимог ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу) Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що обвинувальним вироком суду відповідача [PERSON] попередньо визнано винним у вчиненні злочину та засуджено до кримінального покарання за вчинення умисного підпалу будинку №6 на вул. Коцюбинського в с.Камяногірка Жмеринського району, належного [PERSON], який був відповідно чоловіком та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією вироку Жмеринського міськрайонного суду від 23.11.2011 року (а.с.6-8). Даним судовим рішенням також встановлено обставини пошкодження пожежею, яка виникла внаслідок вказаного підпалу було знищено та пошкоджено рухоме та нерухоме майно [PERSON] Вказані обставини стосовно винності відповідача у визначених вироком суду протиправних діях не потребують обовязку їх доказування. З копії свідоцтва про смерть 1-АМ №197560 (а.с.9), свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.01.2012 року (а.с.10,11), договору про поділ спадкового майна від 17.01.2012 року (а.с.12), витягу про державну реєстрацію прав від 07.02.2012 року (а.с.13) вбачається, що позивачі прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 22.03.2011 року, а також уклали відповідний договір про поділ спадкового майна, згідно якого у власність [PERSON] перейшов, зокрема, на вул. Коцюбинського, 6, в с.Камяногірка Жмеринського району, і щодо даного посвідченого нотаріально письмового правочину здійснено державну реєстрацію уповноваженим органом, що становить одноособове набуття [PERSON] права власності на спірний будинок у встановленому законом порядку, яке визначає лише її процесуальну дієздатність в частині предявлення вимог про відшкодування завданої даному майну шкоди. Позивач [PERSON] за обставинами ненабуття нею права власності на вказаний будинок не набула також права вимоги відшкодування шкоди, завданої пошкодженням спірного нерухомого майна, незалежно від обставин попереднього загального прийняття нею спадщини. Оглядом матеріалів кримінальної справи Жмеринського міськрайонного суду №1-243/11 встановлено, що у відповідності до висновку будівельно-оціночної експертизи від 15.11.2010 року (а.крим.с.152-158 т.1) згідно локального кошторису №2-1-1 вартість ремонтно-відновлювальних робіт житлового будинку на вул. Коцюбинського, 6, в с.Камяногірка Жмеринського району з урахуванням вартості матеріалів становить 70296 грн. Вказаний експертний висновок науково-обгрунтований, виконаний повноважним експертом у встановленому законом порядку, у звязку з чим приймається судом до уваги, незважаючи на заперечення відповідача та його представника, оскільки ці заперечення стосовно невиправданого завищення суми шкоди ґрунтуються на доводах стосовно досвідченості відповідача в питаннях будівельних робіт та матеріалів, що не підтверджено ні в який спосіб, а тому не становить належної аргументації. Разом з тим суд не приймає до уваги висновки судово-товарознавчих експертиз від 18.10.2010 року №2713-№2715, від 19.10.2010 року №2716, №2717, від 20.10.2010 року №2718-№2721, від 21.10.2010 року №2722, №2725, №2726, від 22.10.2010 року №2723, №2724, №2727, від 27.10.2010 року №2729-№2731, від 15.11.2010 року №71, що містяться в матеріалах вказаної кримінальної справи і які позивачами заявлено у якості доказу в частині підтвердження суми майнової шкоди, завданої пошкодженням рухомого майна за переліком предметів домашнього вжитку, одягу та взуття, оскільки визначення їх первинної вартості здійснено за абстрактним повідомленням заінтересованих осіб без будь-якого документального підтвердження її фактичності. Більш того, відсутнє розмежування належності всього заявленого рухомого майна виключно померлому [PERSON], який єдиний був визнаний потерпілим від вказаного злочину, заявивши про пошкодження його майна, натомість самими позивачами повідомлено, що у його будинку зберігались певні рухомі речі, які йому особисто не належали, що унеможливлює відповідне розмежування судом в межах заявлених вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди щодо пошкодження заявленого рухомого майна, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також на думку суду не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачами не представлено ніяких доказів власних доводів стосовно їх душевного потрясіння внаслідок пожежі та позбавлення комфортних умов проживання, що за наявності документальних відомостей щодо їх тривалої реєстрації в іншому населеному пункті не становить ознак зміни звичайних умов життя позивачів, а моральна шкода, завдана пошкодженням майна, власниками якого вони не являлись та не заявили про це в межах розслідування кримінальної справи, могла бути завдана [PERSON], як єдиній визнаній потерпілою від злочину особою, що не включається до спадкової маси, оскільки така моральна шкода не була визначена судом за життя вказаного спадкодавця. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що винними діями відповідача [PERSON] завдано майнову шкоду, повязану із пошкодженням житлового будинку, власником якого за обставин спадкування є позивач [PERSON], що в даному конкретному випадку визначає її правонаступництво щодо відповідних прав попереднього власника, у тому числі відшкодування майнової шкоди, а тому стягненню на її користь з відповідача підлягає визначена експертом сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням вартості матеріалів в розмірі 70296 грн., як такого, що становить грошове обчислення розміру збитку у застережений законом спосіб відповідно до реальної вартості втраченого майна та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Решта вимог майнового характеру та вимог відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню судом з вищенаведених підстав недоведеності позивачами та їх неаргументованості. Пропорційно задоволення позову підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору з розрахунку вимог майнового характеру; решту суми судового збору в частині майнових вимог позову слід віднести на рахунок держави. Одночасно з урахуванням постановлення рішення проти позивачів в частині вимог відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з них в рівних частках на користь держави сума судового збору з розрахунку мінімальної ставки щодо вимог немайнового характеру, оскільки згідно закону позивачі не звільняються від його оплати в частині немайнових вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved