Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтуванні якого вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася [INFO] близько 18 год. 30 хв. на автодорозі Сахновщина - Кегичівка, за участю транспортного засобу КАМАЗ-5410, державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Одіз», державний номерний знак [NUMBER], що належать ПП «[PERSON]», водій [PERSON] допустив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка рухалася у попутному напрямку, в результаті якого велосипедист [PERSON] померла на місці дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по кримінальній справі за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України внаслідок акту амністії. Просив відшкодувати шкоду, завданою смертю [PERSON], її малолітній дитині та йому, як чоловікові, який до дня смерті [PERSON] сумісно проживав з останньою, а саме: стягнути на їх користь солідарно з ПП «[PERSON]», ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», ТОВ «Цукрове», ПАТ УСК «Гарант-Авто» в натурі веломашину марки «Україна», одежу та золоті сережки, в яких була [PERSON] в час вчинення злочину; щомісячно 8000 грн. з 05.10.2010 року, у відшкодування матеріальної шкоди 25000 грн., а у відшкодування моральної шкоди 2 000 000 грн. З урахуванням уточненої позовної вимоги просив ПАТ УСК «Гарант -Авто» відшкодувати завдану шкоду згідно страхових полісів у розмірі 550000 грн., а за порушення терміну виплати страхового відшкодування 55000 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, а ПП «[PERSON]» за порушення норм 33.1.3 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн. та 500000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. У подальшому у судові засідання 31.10 2013 року, 12.11.2013 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за телефонним номером, просив перенести розгляд справи у зв'язку із стаціонарним лікуванням, санітарно-курортним лікуванням, але доказів на підтвердження поважності своєї неявки у судове засідання суду не надав. Відповідач ПП «[PERSON]» у судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності, із наданих заперечень вбачається, що позовні вимоги не визнає. Представник відповідачів ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», ТОВ «Цукрове» у судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності, надав суду заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги не визнає. Представник ПАТ УСК «Гарант-Авто» у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнають, страхове відшкодування, після подання [PERSON] документів в обґрунтуванні завданої шкоди, було виплачено у строки, передбачені Законом. Представник [PERSON]-[PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] в своїх інтересах та в частині відшкодування матеріальної шкоди та коштів на утримання малолітній дитині заперечував, посилаючись на безпідставність та необгрунтованність заявлених вимог, щодо відшкодування моральної шкоди в частині позовних вимог, заявлених в інтересах малолітньої, поклався на розсуд суду. Представник прокуратури Кегичівського району Харківської області позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник опіки та пілкування Новопарафіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані у справі докази, вважає за можливим розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами за відсутності позивача, який не з'явився у судове засідання без поважної причини, оскільки не надав документів, які б свідчили про поважність його неявки, а також з урахуванням неодноразової неявки позивача у судові засідання, та його поведінку у суді, яку суд розцінює, як спробу затягнути розгляд справи, та дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] близько 18 год. 30 хв. на автодорозі Сахновщина - Кегичівка, за участю транспортного засобу КАМАЗ-5410, державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Одіз», державний номерний знак [NUMBER], який належить ПП «[PERSON]», під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої водій [PERSON] допустив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка рухалася у попутному напрямку, в результаті якого велосипедист [PERSON] померла на місці дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON], як свідчить свідоцтво про народження, є донькою [PERSON] та [PERSON] ( т. 1 а.с. 8). Відповідно до постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 04.10.2011 року, винними у скоєнні ДТП є [PERSON], який, керуючи транспортним засобом і рухаючись по проїжджій частині автодороги Сахновщина-Кегичівка, при виникненні небезпеки для руху у виді велосипедиста, що рухався в попутному напрямку, виляючого по проїжджій частині дороги, не прийняв міри до зниження швидкості, аж до повної зупинки, внаслідок чого трапився наїзд на велосипедиста [PERSON], що спричинило смерть останньої. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у кримінальній справі за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі ЗУ « Про амністію» від 08.07.2011 року. Між ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», правонаступником якого є ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» та ПП «[PERSON]», власником транспортного засобу КАМАЗ 5410, державний номер [NUMBER], 18.11.2009 року цивільно-правова відповідальність водіїв ПП «[PERSON]» за забезпеченим транспортним засобом КАМАЗ 5410, державний номер [NUMBER], була застрахована на підставі страхового полісу № ВС/1168297. Страховим випадком за даним полісом є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю ( на одного потерпілого) 51000 грн. 08 лютого 2013 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» здійснила позивачу виплату в розмірі 51000 грн., що становить максимальний ліміт відшкодування за шкоду заподіяну життю потерпілої особи згідно полісу цивільно-правової відповідальності № ВС/ 1168297 від 18.11.2009 року. Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В матеріалах справи міститься поліс обов'язкової цивільно-правової відповідальності від 29.09.2010 року на забезпечення транспортного засобу [NUMBER], державний номер [NUMBER], але не на транспортний засіб [NUMBER], державний номер [NUMBER]. У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських поряд тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Смерть [PERSON] сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, власником якого є ПП «[PERSON]», тому обов'язок відшкодування шкоди законодавством покладено на ПП «[PERSON]» - власника джерела підвищеної небезпеки. Отже, вимоги, заявлені до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», ТОВ «Цукрове», є безпідставними. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях. Відповідачем ПП «[PERSON]» у порушенні згаданих норм не надано суду доказів в обґрунтуванні своїх заперечень проти позову, зокрема ненадання відомостей про відповідний страховий поліс цивільно-правової відповідальності на забезпечення транспортного засобу - півпричеп «Одіз», державний номерний знак [NUMBER], а тому зобов'язаний у такому випадку сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем заявлена сума відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25000 грн., яка складається з витрат, пов'язаних з похованням, виготовлення та встановлення пам'ятника та огорожі, в обґрунтуванні яких надано довідку, квитанції, накладні та чеки ( т. 1 а.с.165-173, т. 2 а.с. 192). З розрахунку розміру страхового відшкодування, з яким погоджується суд, вбачається, що загальна сума відшкодування складає 59406 грн. 66 коп., у тому числі вартість труни та атрибутів для поховання, вартість виготовлення та встановлення пам'ятника та огорожі ( т. 2 а.с. 176). Отже, доплаті підлягає 8406 грн. 66 коп. Щодо наданих позивачем документів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, то суд вважає за можливим стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на продукти у розмірі 1994 грн. 24 коп. та на паливо у розмірі 349 грн. 98 коп. У іншій частині слід відмовити, оскільки позивачем надано чеки як на паливо, так і на меблі, до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула [PERSON], а стягнення в натурі веломашини марки «Україна», одежі та золотих сережок, в яких була [PERSON] на час вчинення злочину, неможливо, так як не надано доказів в обґрунтування цієї вимоги. За таких обставин, суд вважає, що з ПП «[PERSON]» на користь [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON] та, який взяв на себе витрати з поховання, підлягає стягненню усього 10750 грн. 88 коп. З розрахунку розміру страхового відшкодування також вбачається, що розмір відшкодування у зв'язку із смертю годувальника склав 50266 грн. 66 коп. - (( 1040 грн. (довідка про заробітну плату /3) * 145), що відповідає положенням ч.. 2 ст. 1200 ЦК України, а позивачем в обґрунтуванні заявленої суми у розмірі щомісячних платежів, які підлягають стягненню на користь [PERSON], 7440 грн. не надано ніяких доказів ( т. 2 а.с. 189). Вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь щомісячних платежів у сумі 520 грн., внаслідок відшкодування шкоди як чоловікові, є помилковими, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі відповідно до норм СК України. Так, згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. У даному випадку [PERSON] не є членом сім'ї у розумінні Сімейного Кодексу України, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, корінного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, зокрема, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується, зокрема, дітям такої особи, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. ( Постанова Верховного Суду України від 05.03.2012 року). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON], суд виходить з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула молода жінка, на утриманні якої перебувала малолітня дитина, яка залишилася без мами у ранньому віці, без самої близької та рідної людини, а тому, враховуючи спричинений душевний біль та страждання, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 200000 грн. буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Щодо відшкодування [PERSON], як чоловіку, спричиненої моральної шкоди, то так як він з [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі, права на відшкодування такої шкоди він не має. Стосовно вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ УСК «Гарант -Авто» відшкодування завданої шкоди згідно страхових полісів у розмірі 550000 грн., за порушення терміну виплати страхового відшкодування 55000 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, а з ПП «[PERSON]» за порушення норм 33.1.3 ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн. та 500000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 13.10.2010 року [PERSON] у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ВАТ УСК «Дженералі Гарант», правонаступником якого є ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», про настання страхового випадку. У відповідності до ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( яка діяла на час виникнення прав і обов'язків учасників цих відносин) на особу, яка має право на відшкодування, покладено обов'язок подати, зокрема, відповідну заяву з довідками про дорожньо-транспортну пригоду, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Між тим, необхідний пакет документів в обґрунтування спричиненої шкоди, [PERSON] було подано до страхової компанія лише 04.02.2013 року, а 08.02.2013 року страховою компанією було здійснено виплати ( т. 2 а.с. 187 - 199, 134). За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування шкоди, завданої несвоєчасною виплатою страхових виплат. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України ( яка діяла на час подання позовної заяви).

Outcome: partial