Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому згідно уточнених позовних вимог від 02.04.2013 р. та в судовому засіданні зазначила, що під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем ними було набуто спільне майно, зокрема: 1/ холодильник «Snaige», вартістю 2260 гривень; 2/ пральна машина «LG», вартістю 1850 гривень; 3/ меблева стінка «Вікторія», вартістю 1300 гривень; 4/ електроплита «Astor», вартістю 350 гривень; 5/ пилосос «Astor», вартістю 480 гривень; 6/ відеомагнітофон «LG», вартістю 600 гривень; 7/ човен деревяний з мотором, вартістю 3000 гривень загальна сума спільно нажитого майна складає 9840 гривень. Крім того, під час шлюбу ними було здійснено ремонт належного відповідачу будинку за адресою: вул. Першотравнева, 113, в м. Вилкове, а саме: встановлення металевих дверей, вартістю 1500 гривень; замін електропроводки, вартістю 1000 гривень; облицювання будинку вартістю 1500 гривен, загалом сума витрат на поліпшення будинку склала 4000 гривень. Позивач пояснює, що після припинення спільного проживання відповідач відмовляється добровільно розподілити майно, на підставі чого вона просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на холодильник «Snaige», меблеву стінку «Вікторія», електроплиту «Asel», а також стягнути з відповідача половину витрат на перевлаштування будинку в розмірі 2000 гривень. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача дослідивши надані сторонами докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], 254.11.1971 року народження та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.202 року по 16.07.2011 року, що вбачається з наданих позивачем копій свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 328059 та рішення Кілійського районного суду від 05.107.2011 року у справі № 2-2289/2011, яким було розірвано шлюб між сторонами /а.с. 5-6/. За час перебування сторін у шлюбі ними було придбане наступне майно: - холодильник марки «Snaige», вартістю 2260 гривень, придбаний [PERSON] за накладною № 097 від 12.07.2008 р. у ПП [PERSON]; - меблева стінку «Вікторія», придбана [PERSON] 05.12.2005 р. за накладною № 135 в магазині «Меблі»; - пилосос «Astor», вартістю 480 гривень, придбаний у ФОП «Осадча»; - пральна машина «LG», вартістю 1850 гривень, придбана [PERSON] 10.04.2007 р. за накладною № 134 у ПП [PERSON] /а.с. 15-17/. З наданих позивачем товарного чеку, виданого 12.06.2007 року ФОП [PERSON], накладної, виданої 12.09.2008 р. ПП [PERSON] та технічного завдання № 12 від 18.07.2008 року вбачається, що під час проживання сторін у шлюбі ними були здійснені витрати на установку вхідних дверей у будинку № 113 по вул. Першотравневій в м. Вилкове, придбання вагонки на суму 1400 гривень та електрокабелю на суму 1000 гривень, всього на 3900 гривень. При розгляді справи суд керувався наступними положеннями законодавства: Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Як зазначено у ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. За правилами ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання права власності на меблеву стінку «Вікторія» та холодильник марки «Snaige» обґрунтованими, оскільки позивачем надано суду відповідні докази щодо придбання нею вказаного майна. Крім цього суд вважає таким, що підлягає до стягнення з відповідача половина документально підтверджених витрат у розмірі 3900 гривень, проведених на поліпшення будинку відповідача під час спільного проживання сторін у шлюбі, що складає 1800 гривень. Вимоги щодо визнання права власності на електроплиту «Asel» задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів щодо придбання вказаного майна. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов підляже частковому задоволенню. На підставі положень ст. 88 ЦПК України в звязку з задоволенням позову присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial