Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та просив визначити місце проживання сина - [PERSON], [INFO], з ним за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що він забезпечений житлом, працює, має постійний заробіток, достатній для утримання дитини, відповідач довгий час зловживала спиртними напоями, у період з 08.02.2013 по 15.02.2013 року знаходилась на лікуванні в психіатричному відділенні Ізмаїльської міської лікарні № 1. Крім того, відповідачем відносно нього вчинялись неправомірні дії. Вказані обставини, на його думку, свідчать про неможливість відповідача адекватно виховувати дитину. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що дійсно вживала алкоголь та перебувала у стресовому стані, повязаному з розірванням шлюбу з позивачем, визнала факт знаходження на лікуванні, разом з цим, звернулась до суду із зустрічним позовом, просила визначити місце проживання сина з нею за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу дитина проживала з нею у квартирі [ADDRESS], яка належить подружжю. 25.02.2013 року відповідач взяв дитину на прогулянку та не повернув. Вважає, що дитині краще проживати з нею у будинку, який належить на праві спільної часткової власності їй та її матері. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує допомогу, отримує від матері частину доходу від діяльності її магазину щомісячно в розмірі 2000 грн., крім того, вважає, що зможе отримувати аліменти від [PERSON], тому в неї є можливість належним чином утримувати дитину. [PERSON] із зустрічним позовом не погодився та пояснив, що твердження [PERSON], що він забрав дитину на прогулянку та не повернув, не відповідають дійсності, оскільки забрав дитину на прохання матері [PERSON], оскільки [PERSON] знаходилась в неадекватному стані. Прокурор не заперечував проти задоволення позову [PERSON], вважав недоцільним визначення місця проживання дитини з матірю. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, просила розглядати справу в її відсутність, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком. Вислухавши сторони, представника позивача, прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу з 21.08.2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом серії 1-ЖД № 253351 від 28.01.2011 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Батько дитини [PERSON] працює директором ТОВ «Ізмаїлметсервіс», має постійний дохід, середньомісячна заробітна плата за останні шість місяців становить 4750,00 грн.(а.с.114). Мати дитини [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення м.Ізмаїла та отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років в розмірі 130 грн. (а.с.46). Сторонам на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав від 19.04.2011 року (а.с.12) та витягом з Державного реєстру правочинів від 29.03.2011 року (а.с.43), сторонами не оспорювалось та додатковому доказуванню не підлягає. [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності від 10.08.2011 року № 905 (а.с.41) та витягом про державну реєстрацію прав від 24.10.2011 року (а.с.40). З постанов Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 16.09.2012 року, 19.10.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що між сторонами склались складні стосунки, часто виникали сварки, іноді із заподіянням один одному легких тілесних ушкоджень (а.с.45,71). Постановою Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 16.04.2013 року про закриття кримінального провадження встановлено, що 12.01.2013 року [PERSON] вчинила сварку з колишнім чоловіком, в ході якої нанесла йому тілесні ушкодження у виді ножових поранень грудної клітки непроникаючих та різаних ран грудини та шиї (а.с.101). Згідно довідки КУ «Ізмаїльська міська лікарня № 1» від 21.05.2013 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні КУ «Ізмаїльська міська лікарня № 1» з 07.02.2013 по 15.02.2013 року з діагнозом «Алкогольная зависимость. Воздержание» (а.с.57). Судом також встановлено, що 24.02.2013 року батько дитини [PERSON] на прохання матері [PERSON] забрав дитину до місця свого проживання, оскільки мати [PERSON] дитини перебувала у неадекватному стані, що остання в судовому засіданні визнала. 25.02.2012 року [PERSON] намагалась забрати дитину, уривалась до квартири позивача, про що зазначено в акті соціального інспектування № 228 (а.с.8). [PERSON] факт зловживання алкоголем в судовому засіданні не заперечувала, пояснила свій стан переживаннями, повязаними з процесом розірвання шлюбу з [PERSON], пояснила, що в березні 2013 року закодувалась від алкогольної залежності. Суд не приймає до уваги довідку від 04.03.2013 року, надану [PERSON] у підтвердження проходження лікування (кодування) алкогольної залежності, оскільки довідка не містить реквізитів лікувальної установи (а.с.94). Показаннями допитаного в якості свідка лікаря-ординатора психіатричного відділення [PERSON], у якої проходила лікування [PERSON] з 07.02.2013 по 15.02.2013 року, встановлено, що остання поступила у відділення за заявою матері в гострому стані запою. Була виписана з діагнозом «Алкогольная зависимость. Воздержание». Разом із цим пояснила, що [PERSON] лише було знято гострий стан, що не є лікуванням алкогольної залежності. Згідно актів обстеження № 519 від 08.04.2013 року житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та № 228 від 25.02.2013 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для малолітнього [PERSON] створено належні умови проживання за адресами і батька, і матері. В квартирах чисто, тепло. Крім того, в судовому засідання встановлено, що з липня 2013 року по теперішній час мати дитини жодного разу не провідала дитини. Остання пояснила, що дитина хворіла, до квартири [PERSON] її не допускають, крім того, їй бракує часу у звязку з відвідуванням різних курсів. З пояснень відповідача вбачається, що дитина періодично хворіла звичайними простудними захворюваннями, проте мати жодного разу не намагалась відвідати дитину. Фактів зловживання [PERSON] спиртними напоями або наркотичними засобами, або інших обставин, які б перешкоджали нормальному розвиткові та вихованню дитини батьком , судом не встановлено. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №01/21-2065 від 02.09.2013 року вирішено визначити місце проживання дитини з батьком (а.с.104). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком.

Outcome: approved