Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-11 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог, позивач послався на те, що повнолітні діти її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України повинні бути усунені від права на спадкування, тому що за життя батька вони ухилились від виконання обов'язків щодо матеріального утримання спадкодавця, не піклувались про нього, взагалі не спілкувались з ним, після його смерті не приймали участі у витратах на його поховання та поминання. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви від 14.02.2013 року. В свою чергу представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості та безпідставності. В судовому засіданні за клопотанням позивача були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також, за клопотанням відповідача були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, на підставі ст. 62, 180 ЦПК України за згодою позивача його було допитано як свідка. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про його смерть. За життя ним не було складено заповіт, а тому право на спадкування за законом одержала його дружина позивач - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 22.10.2010 року, а також діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], який у 2011 році помер. З матеріалів спадкової справи №66/2011, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у встановленому порядку було прийнято спадщину, в свою чергу діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] 27.02.2012 року нотаріусом було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом. Не погоджуючись із тим, що після смерті [PERSON] розмір частки у спадщині позивача становить лише 1/10 частки житлового будинку, позивач звернувся з даним позовом, в якому просить суд на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України усунути відповідачів від права на спадкування. Допитаний в судовому засіданні як свідок позивач пояснив, що з червня 2010 року вона разом з спадкодавцем [PERSON] почали жити разом, а у жовтні 2010 року зареєстрували шлюб. З моменту їх знайомства та до смерті спадкодавця вона ніколи не бачила його дітей, окрім [PERSON], який приїздив до батька. Не дивлячись на те, що вони проживають у Білорусії, спадкодавець під час телефонних розмов та у телеграмах часто просив дітей приїхати до нього, оскільки сумував за ними, часто хворів, кілька разів на рік лежав у лікарні. Під час перебування спадкодавця у лікарні діти не приїздили, матеріальну допомогу не надавали. Лише [PERSON] в грудні 2010 року приїздив до батька, але не з метою надати допомогу, а лише щоб отримати від батька золоті прикраси. При цьому ні коштів та лікування ні звичайної допомоги хворому батьку він не надав і наступного дня після приїзду він повернувся до себе додому. Про наявність дітей [PERSON] та [PERSON] взагалі від спадкодавця ніколи не чула. На поховання [PERSON] приїхали лише двоє дітей [PERSON] та [PERSON], ніяких коштів на поховання не надали, привезли з собою лише продукти харчування. Щодо фізичного стану спадкодавця позивач пояснила, що він загалом вів активний спосіб життя, був здоровою та сильною людиною, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді. Спадкодавець отримував пенсію, розмір якої їх влаштовував, гроші ніколи ні в кого не позичав, навіть гуляли за свій рахунок весілля та день народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що близько спілкувався з [PERSON] з 2000 ро\- ку, як по роботі так і вдома. З часу їх знайомства він не розповідав про те, що у нього є четверо дітей, знав лише про двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Свідок зазначив, що [PERSON] взагалі не бачив, а [PERSON] був у батька один раз приблизно в 2006-2007 році. [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] та [PERSON] з проханням приїхати до нього та надати допомогу, але на жаль безрезультатно. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знав померлого з часу його проживання за адресою [ADDRESS], оскільки був його сусідом та близьким товаришем. Во\- ни постійно спілкувалися, тому він прекрасно обізнаний з обставинами відносин помер\- лого з дітьми. Свідок підтвердив, що померлий жодного разу не обмовився про своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] і він був здивований коли дізнався про їх існу\- вання. Також свідок підтвердив, що [PERSON] взагалі не приїздила до батька та відпо\- відно не надавала жодної матеріальною допомоги під час перебуван\- ня в лікарні. [PERSON] був у батька лише один раз приблизно в 2006-2007 році, а потім вже приїздив перед смертю та на поховання. Відомостей, що діти надавали батьку матеріальну допомогу у нього не має, оскільки померлий жодного разу не говорив про таку допомогу. Також свідок підтвердив відсутність матеріальної допомоги з боку відповідачів під час поховання батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що знав померлого близько 40 років та постійно з ним спілкувався, особливо після того як [PERSON] одружився на племінниці свідка. Тому він прекрасно обізнаний про його особисте життя в тому числі та про деяких дітей. Свідок підт\- вердив факт, що померлий ніколи не говорив про [PERSON] та [PERSON] і про їх існування свідок дізнався вже після смерті [PERSON] В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] не приїздили до бать\- ка та не надавали йому матеріальної допомоги. [PERSON] приїздив лише одного ра\- зу в 2006-2007 році на кілька днів і після того його не було. Свідок зазначив, що померлий неодноразово просив дітей приїхати до нього або забрати до себе, в тому числі свідок особисто направляв телеграму на адресу [PERSON] та [PERSON] та марно. Свідок [PERSON], пояснив, що до померлого приїздив лише один раз його син [PERSON], але чітко не пам'ятає дати його приїзду. При цьому він зазначив, що ніколи не приї\- здив додому до [PERSON] і спілкувався з ним лише під час випадкових зустрічей на вулиці. Свідок [PERSON] зазначила що бачила сина померлого, при цьому не змогла вказати ні якого саме сина ні час його приїзду. Про інших дітей вона взагалі нічого не знала. Про матеріальну допомогу з боку дітей, в тому чи\- слі під час поховань, не знає. Свідок [PERSON] показала, що постійно спілкувалася з померлим, але при цьому дізнала\- ся лише під час поховань, що померлий одружився з позивачем, не змога чітко назвали імена дітей померлого і про його хворобу в кінці 2010 року дізналася від сусідки. Нічого не знає про ма\- теріальну допомогу з боку дітей, в тому числі під час поховань. Свідок [PERSON] показала що постійно спілкувалася з померлим і знає про всіх його дітей та зазначила, що ві\- дповідач [PERSON] часто приїздив в Бориспіль, але не змога зазначити коли саме. При цьому їй нічого не відомо про шлюб померлого з Позивачем та про його стан здо\- ров'я. Крім того, свідок нічого не знає про матеріальну допомогу з боку дітей, в тому числі під час поховань. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що спадкодавець вів активний спосіб життя, був здоровою та життєрадісною людиною, захоплювався жінками, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді. Також, вони пояснили, що спадкодавець часто хворів, лежав у лікарні декілька разів. Додаткового стороннього матеріального утримання не потребував, гроші ніколи не позичав, навіть гуляв за свій рахунок весілля та день народження. На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обидві сторони по справі визнали ту обставину, що спадкодавець з урахуванням віку та хвороб ніколи не перебував у безпорадному стані, міг самостійно забезпечити умови свого життя, через що не потребував постійного стороннього догляду, фінансовий стан спадкодавця був задовільний. Також, сторонами визнано факт спілкування [PERSON] по телефону, а також листування між ними у період 2004-2007 роки. Згідно довідок Бориспільської ЦРЛ від від 21.06.2012 №838, від 27.03.2013 №426 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 06.11.2010р. по 17.11.2010 р. в терапевтичному відділенні, а з 13.12.2010 по 29.12.2010 в кардіологічному відділенні. Як вбачається з довідки УПФУ України у м. Борисполі та Бориспільському районі від 27.05.2013 р. №531 за 2008 рік [PERSON] пенсію в загальному розмірі 13626,08 грн., у 2009 році - 19724,70 грн., у 2010 році - 20037,72 грн. Звертаючись до суду з позовом про усунення від права на спадкування, позивач посилається на те, що відповідачі за життя свого батька ухилились від виконання обов'язків щодо матеріального утримання спадкодавця, не піклувались про нього, взагалі не спілкувались з ним, після його смерті не приймали участі у витратах на його поховання та поминання. Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. У відповідності до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Крім того, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). У відповідності до п. 6 Постанови № 7 Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В інформаційному листі ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що при вирішенні таких справ суд згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Важливе значення має обґрунтованість позовних вимог та наявність належних доказів на їх підтвердження, оскільки практика розгляду справ про усунення від права на спадкування свідчить про те, що позови, як правило, є необґрунтованими, тому в їх задоволенні суди відмовляють (п.4 інформаційного листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013). В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують обставини щодо ухилення відповідачами від виконання обов'язків щодо утримання свого батька. В порядку ст. 60 ЦПК України не подано доказів наявності у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі, наявності тяжкої хвороби, інвалідності, безпомічності. Також, з урахуванням того, що відповідачі проживають поза межами України позивачем не доведено наявності у відповідачів матеріальної та фізичної змоги надавати батьку таку допомогу. Враховуючи те, що ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили наявність умисних дій чи бездіяльності відповідачів, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. При цьому, судом відхиляються посилання позивача на покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки допитані особи своїми показами не підтвердили обставин щодо ухилення усіма відповідачами від виконання обов'язків щодо утримання свого батька. Натомість вказані свідки показали, що дійсно померлий спадкодавець вів активний спосіб життя, був здоровою та життєрадісною людиною, захоплювався жінками, ходив на стадіон дивитися футбол, співав у хорі, катався на велосипеді, додаткового стороннього матеріального утримання не потребував. Також, відхиляються посилання позивача на квитанції та товарні чеки щодо витрат на лікування та поховання, оскільки вказані документи не підтверджують обставин щодо ухилення повнолітніх дітей від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Встановлення розміру понесених витрат зроблених особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця не є підставою для усунення від права на спадкування, у відповідності до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Бориспільська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування слід відмовити.

Outcome: dismissed