Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. З батьком дитини, [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України, відповідач визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти, оскільки вони мешкають окремо, а дитина мешкає разом із нею. Однак, відповідач ухиляється у добровільному порядку від виконання своїх обов'язків. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (прибутку), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 842. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стану здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші істотні обставини. Судом встановлено, що позивачка мешкає разом з дитиною окремо від відповідача, та самостійно утримує дитину На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини - обґрунтовані, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, розмір аліментів необхідно встановити в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 79, 80, 81, 88 ПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: approved