Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. В обгрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] в с. Новосілка Веселинівського району Миколаївської області померла її бабуся [PERSON] про що в Книзі реєстрації смертей 05 січня 2009 року Подільською сільською радою зроблено відповідний актовий запис за № 02. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить земельна ділянка площею 6,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належність якої спадкодавцеві підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 063635, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 13.05.2005 року та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010501001021. За життя [PERSON] заповіт не склала і відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом набув син померлої - [PERSON] В зв'язку з тим, що її батько [PERSON] [INFO] помер згідно ст. 1266 ЦК України набула право на спадкування земельної ділянки загальною площею 6,03 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка складається з земельної ділянки площею 5,7136 га, земельної ділянки площею 0,24 га, земельної ділянки площею 0,08 га. У встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Веселинівської державної нотаріального контори з питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 4.20 гл. 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, із-за відсутності витягу з Державного земельного кадастру. Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача Веселинівської селищної рада Миколаївської області Кулеба К.А. в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача відділу Держземагенства у Веселинівському районі в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Новосілка Веселинівського району Миколаївської області померла бабуся позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 січня 2013 р. /а.с. - 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить земельна ділянка площею 6,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належність якої спадкодавцеві підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 063635, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 13.05.2005 року та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010501001021. /а.с 14/. За життя [PERSON] заповіт не склала відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом набув син померлої - [PERSON], котрий [INFO] помер в с. Поділля Веселинівського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 23 вересня 2008 р. /а.с.-9/. Оскільки батько позивачки помер згідно ст. 1266 ЦК України набула право на успадкування земельної ділянки загальною площею 6,03 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка складається з земельної ділянки площею 5,7136 га, земельної ділянки площею 0,24 га, земельної ділянки площею 0,08 га. /а.с. 8/. У встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Веселинівської державної нотаріального контори з питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п.4.20 гл. 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, із-за відсутності витягу з Державного земельного кадастру.. /а.с.-13/. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивачка прийняла спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний земельний кадастр» «Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійснення землеустрою; проведенні ш землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю». Цей перелік є вичерпним, а отже відсутність даних у Державному земельному кадастрі про земельні ділянки не може бути підставою для припинення права власності на них, а отже і для позбавлення позивачки права на спадкування. Крім того відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а у разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Одночасно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачає, що «У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення». Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 р. № 174, «Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК». Державний акт на право власності на земельну ділянку, яким посвідчено право власності [PERSON], було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та земельні ділянки внесені до Поземельної книги, а отже відповідно до вище зазначеного пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону перенесення відомостей до Державного земельного кадастру є обов'язком державного кадастрового реєстратора. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов до переконання, що [PERSON] за життя на законних підставах набула права власності на земельну ділянку загальною площею 6,03 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка складається з земельної ділянки площею 5,7136 га, земельної ділянки площею 0,24 га, земельної ділянки площею 0,08 га., це її право ніким не заперечене, не оскаржене, не скасоване і воно не припинилося у зв'язку з її смертю, а тому може бути успадковане позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved