Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

24.07.2012 року позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 60 611,00 грн та судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 01 листопада 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір завдатку з приводу купівлі -продажу нежилого приміщення ,що розташоване в [ADDRESS] по якому [PERSON] передала [PERSON], [PERSON], [PERSON] 51500 доларів США,завдатку на придбання вказаного нежилого приміщення,вартість якого становила 100 000 доларів США, яку [PERSON] зобов»язана була оплатити до 31.01.2009 року. 27.06.2008 року відповідачем [PERSON] в якості підтвердження щодо отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в сумі 12500 (дванадцять тисяч п»ятсот ) дол.США була написана розписка, в якості передоплати за частину приміщення. Договір купівлі-продажу укладеним не був. [INFO] року [PERSON] померла і на її майно відкрилася спадщина. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON] та всього майна, яке належало їй до смерті , в тому числі грошових коштів, переданих відповідачу згідно розписки. 20.03.2012 року на адресу [PERSON] направлялась вимога про повернення коштів в сумі 12500 дол. США протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення, однак грошові кошти позивачам не були повернуті,у зв»язку з чим вони звернулися до суду. Представник позивачів у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Отримані від [PERSON] кошти є завдатком , умови договору порушені , а тому в силу ч.1 ст.571 ЦК України та п.6.4 договору завдатку кошти не підлягають поверненню. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 01.11.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір завдатку , предметом якого є намір сторін на укладання договору купівлі-продажу нежилого приміщення , розташованого за адресою : [ADDRESS] ,площею 62 кв.м. 9 ( а.с.8-9) .Згідно умов договору , а саме п.6.2 покупець при підписанні договору і в підтвердження його виконання виплачує продавцю грошові кошти (завдаток), які входять в суму вартості об»єкта , в розмірі 51 500 дол.США. Договір діяв до 31.01.2009 року згідно п. 7.2 ( а.с.9). Ідентичні договори завдатку сторони укладали неодноразово, а саме : 01.11.2008 року, 01.08.2008 року, 01.10.2008 року. Договори укладалися у зв»язку із неможливістю [PERSON] виконати договірні зобов»язання, через відсутність коштів. [INFO] року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смерті зроблено відповідний актовий запис за № 19, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 11). Договір купівлі-продажу нежилого приміщення не був укладений , з яких причин невідомо. Спадкоємцями [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON], які у визначений строк подали заяви про прийняття спадщини,що підтверджується заявами [PERSON] , [PERSON] до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори від 22.10.2009 року ( а.с.41-42 ). На думку позивачів , кошти, які отримав відповідач від [PERSON] є авансом,а не завдатком, тому підлягають поверненню. Відповідач [PERSON] стверджує ,що кошти є завдатком, і поверненню не підлягають у зв»язку із порушенням умов договору завдатку. Суд виходить з наступного. [PERSON] мала намір придбати у [PERSON], [PERSON], [PERSON] нежиле приміщення , що розташоване в [ADDRESS] . 01.11.2008 року між сторонами укладено договір завдатку у зв»язку з цими обставинами . Згідно п.3.1 вказаного договору , [PERSON] зобов»язувалася придбати нежитлове приміщення , не пізніше 31.01.2009 року. Пунктом 6.4. договору передбачено , що у випадку відмови покупця від договору у визначений строк, завдаток йому не повертається. Умови договору завдатку від 01.11.2008 року з строком дії до 31.01.2009 року не були виконані ,а сторони тричі укладали нові договори завдатку , а саме : 27.06.2008 року, 01.08.2008 року, 01.10.2008 року. [PERSON] не виконала взяті на себе зобов»язання та не придбала нежитлове приміщення не пізніше 31.01.2009 року,як це встановлено у первісному договорі. На думку суду, [PERSON] не мала фінансової можливості придбати нежитлове приміщення, а тому сторони були вимушені укладати договори завдатку. Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 12 500 дол.США [PERSON] отримала від [PERSON] на підставі договору завдатку, а тому ці кошти є завдатком. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов»язання сталося з вини боржника,завдаток залишається у кредитора. Посилання позивачів,що кошти,які отримала відповідач є авансом ,не відповідають дійсності,спростовуються матеріалами справи та поясненнями сторін. За таких обставин, в силу п. 6.4 договору завдатку ,кошти у сумі 12 500 дол.США ( еквівалентно в гривнях станом на 27.06.2008 рік становить 12500 дол США х 4,8489 грн = 60 611,25 грн, які є завдатком ,не підлягають поверненню позивачам, які є спадкоємцями [PERSON], оскільки з вини останньої відбулося порушення зобов»язання. Також сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Кошти передавалися згідно умов договору завдатку від 01.11.2008 року , в якому встановлено строк його дії до 31.01.2009 року , а тому перебіг позовної давності у даних правовідносинах починається з 31.01.2009 року та закінчується 31.01.2012 року . Позивачі звернулися до суду лише 24.07.2012 року ,тобто після спливу позовної давності , що в силу ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed