Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління ДМС в Одеській області та орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації, про визнання втратившим право користування житловим приміщенням за адресою:[ADDRESS]. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що відповідач на початку 2010 року забравши свої речі з кватири, пішов з сім'ї і став проживати окремо. Де точно він проживає їй невідомо, інколи вони спілкуються по телефону. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги та зазначила, що відповідач пішов жити до іншої жінки, вона намагалася розійтися цивілізовано, без сварок та скандалів, він сам залишив квартиру, забравши усі речі, і з 4 лютого 2011 року в квартирі взагалі не проживає. Відповідач заперечував проти задоволення вимог посилаючись на те, що він отримував житло, проживав в квартирі весь час, шлюбні відносини припинилися після розірвання шлюбу, сплачує комунальні послуги, до нього на кватиру приїздила його матір, позивач навмисно все влаштувала щоб зняти його з реєстрації, тоді як іншого житла в нього не має, без реєстрації також не може залишатися. Представники третіх осіб в засідання не прибули, направили до суду листа про розгляд справи в їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх представників, а також свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ордеру №14 від 20 грудня 2001 року відповідач отримав право на зайняття житлового приміщення у вказаній квартирі (а.с.5). В квартирі зареєстровані позивачка, донька та колишній чоловік [PERSON] (а.с.4). 16 січня 2013 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси між сторонами було розірвано шлюб. Згідно із змістом вказаного рішення судом було встановлено, що сторони не проживають як чоловік та дружина та не ведуть спільного господарства з 2010 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не проживання відповідача в квартирі з лютого 2011 року підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так, свідок [PERSON], який є сусідом позивачки, зазначив, що останній раз бачив відповідача в будинку може півроку назад, а не проживає він в квартирі вже біля двох років. Свідок [PERSON] зазначив, що є кумом сторін, близько 9 років знає їх, були в дружніх стосунках з відповідачем, а вже після того, як відповідач пішов до іншої жінки на ім'я [PERSON], перестали спілкуватися. Він особисто допомагав перевозити речі [PERSON] з спірної квартири на іншу квартиру, де він проживав з вказаною жінкою. Також зазначив, що у позивача буває раз на місяць та підтвердив, що в квартирі [ADDRESS] речей не має. За останній час бачив відповідача в квартирі рік тому назад, на дні народження доньки, він лише заходив привітати дитину разом з цією ж жінкою [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомив суд, що сторони знає з 2009 року, з жовтня 2011 року відповідач знімає у нього квартиру за адресою:[ADDRESS], разом з дівчиною, зображеною на фотокартках. Кожного місяця бачиться з ним, він передає гроші за квартиру, приїздить до нього на роботу або, він, свідок, сам приїздить на квартиру і забирає кошти, [PERSON] бачить в домашній одежі. Пояснення свідків [PERSON], та сусідки [PERSON], суд розцінює критично з наступних підстав. Свідок [PERSON] є зацікавленою особою, оскільки є тіткою відповідача, посилаючись на проживання відповідача в спірній квартирі, вказувала на те, що в квартиру приїздить матір відповідача, вона часто буває в них, а потім уточнила, коли приїздить її сестра, і бачила його речі, він постійно спілкується з дитиною. Із пояснень [PERSON], яка є сусідкою, не вбачається можливості зробити висновок про проживання відповідача в квартирі, оскільки вона його бачила лише біля будинку, в парадній, на вулиці, а чи заходив він до квартири вона не бачила. Доводи відповідача про проживання в квартирі суд розглядає критично, оскільки відповідач [PERSON] в засіданні зазначив, що дівчину [PERSON] на фотографіях знає рік, вони є добрими друзями, заперечував проти близьких з нею стосунків, тоді як такі доводи були спростовані як показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та рідною тіткою [PERSON], яка бачила їх разом і знає про їх стосунки, так і поясненнями позивача, яка особисто приходила до відповідача на квартиру і бачила наявні близькі стосунки. Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач не проживає близько двох років в спірній квартирі і його особистих речей в квартирі не має, живе з іншою жінкою в іншій квартирі. З'являвся до квартири для спілкування з донькою і коли приїздила його матір, однак це не може бути підтвердженням його проживання в квартирі. Крім того, суд звертає увагу на те, що будь-яких перешкод в проживанні відповідача в квартирі позивач не вчиняла. За таких обставин вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідач понад шість місяців без поважних причин не проживає у вказаній квартирі.

Outcome: approved