Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

"Державний ощадний банк України" в особі філії - Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 14.04.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №82 за умовами якого остання отримала кредит в сумі 250000 грн. строком на 120 місяців зі сплатою 18 відсотків річних. Кінцевою датою договору є 13.04.2018 року. Однак відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, між [PERSON], ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки від 14.04.2008 року. 10.04.2013 року банком було надіслано претензію позичальникові та поручителю, з вимогою про погашення заборгованості за кредитом, що утворилась на той час. Однак відповідачі зазначену вимогу банку не виконали. На підставі викладеного прость стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 133667,44 грн. Також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не заявився. Надав до суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача - не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені відповідно до вимог діючого законодавства. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавали. Відповідно до вимог статей 224, 225 ЦПК України, у судовому засіданні суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень частини 5 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 статті 10, статтею 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно з положеннями частини 2 статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Судом встановлено, що 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", найменування якого з 07.06.2011 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 р. №502 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. №261", було змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №82 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 250000 грн. строком до 13.04.2018 року під 18 відсотків річних. Згідно з пунктом 4.1.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Згідно з положеннями статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положень частини 1 статті 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 6.5 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до положень частини 1 статті 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов'язань в тому числі, а не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісії, штрафів, пені тощо, що передбачені умовами договору. На підтвердження розміру виниклої заборгованості, суд приймає до уваги як письмовий доказ по справі, розрахунок суми заборгованості, доданий представником позивача до позовної заяви. У суду немає підстав вважати його недостовірним або спростовувати його зміст. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.6) відповідачка нерегулярно сплачувала за кредитним зобов'язанням у зв'язку з чим утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 69136,98 грн.; пеня за порушення строків погашення заборгованості - 64530,46 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.04.2008 року між [PERSON], ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки від 14.04.2008 року, за умовами якого, поручитель - [PERSON] зобов'язується перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №82 від 14.04.2008 року. Згідно з положенням статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавец) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частин 1, 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень частини 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка прострочувала планові платежі (а.с.6). Таким чином, враховуючи викладене, позов має бути задоволений повністю і з відповідачів на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за кредитним договором №82 від 14.04.2008 року, яка складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 69136,98 грн. пеня за порушення строків погашення заборгованості - 64530,46 грн., а всього підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором - 133667,44 грн. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1336,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved