Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

30.08.13 року до суду надійшов позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості, який обґрунтовано тим, що між ними було укладено кредитний договір на підставі якого позивач передав, а відповідач отримав кредит у сумі 200 000,00 грн. зі сплатою відсотків, та зобов'язався їх повернути до 28.08.2011 року. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 236 526,54 грн., з яких - 183 333,35 грн. заборгованість по тілу кредиту, 31595, 75 грн. заборгованість по процентам, 21597,44 грн. заборгованість по пені. Банком направлялась вимога про необхідність повернення суми заборгованості, проте зобов'язання відповідачем не виконано. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.10 року з відповідача стягнуто заборгованість 236 526, 54 грн.. Дане рішення частково виконано проте повністю заборгованість не погашена. Станом на час звернення до суду, без врахування суми, стягнутої рішенням суду, заборгованість становить по договору становить 204 589, 26 грн., з яких 66833,26 грн. - заборгованість по процентам, 121549,09 грн. - заборгованість по пені, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів - 5961,03 грн., 3 % за несвоєчасну сплату основного боргу - 10246, 58 грн.. Просили суд позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість. 31.10.13 року відповідачем надано зустрічний позов до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору недійсним. Позов обгрунтовано тим, що умови укладеного кредитного договору не відповідає ЗУ «Про захист прав споживачів». Так, всупереч ст. 11 Закону „Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту банком не було повідомлено позичальника, письмово про форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі, між зобов'язаннями споживача, чим г було порушене право позичальника на свободу вибору продукції, банком було обмежено право позичальника на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про кредит, так як банком не повідомлено про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту ,перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо, податковий режим плати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник мав право, або відомості про те, від кого він міг би одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Крім того, вважає, що умови укладеного договору не відповідають положенням, визначеним Рішенням Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15- рп/201, Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168, якою зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N541/13808 затверджено ПРАВИЛА надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, ст. 1, 2, Закону України «Про іпотечне кредитування,операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами». Відповідно до ст. 21. Закону «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь - яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; Відповідно до ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Крім того, в договору кредиту містяться умови, які регулюють внесення змін (доповнень) лише в інтересах банку. З цих підстав просив суд визнати кредитний договір від 29.08.08 року про надання йому споживчого кредиту недійсним. 25.11.13 року відповідачем по зустрічному позову надано заперечення проти зустрічного позову, згідно яких просили в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки 01 серпня 2008 року позичальник на виконання вимог ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.2.1 Постанови НБУ № 168, був повідомлений Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Апостолівського відділення № 3079 стосовно умов кредитування (повідомлення про умови кредитування від 01.08.2008р.). Просили в позові відмовити у повному обсязі. За заявою представника позивача справу розглянуто у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не звився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що первісний позов ПАТ «Державний ощадний банк підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України» в особі філії Апостолівського відділення № 3079 і [PERSON] укладено кредитний договір № 744/32 про надання останньому кредиту в сумі 200 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 26 % річних, строком до 28 серпня 2011 року, що підтверджується кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк, на виконання умов Кредитного договору відкрив Позичальнику рахунок та надав, а Позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 200 000.00 грн., що підтверджується розпорядженням операційному відділу від 29.08.2008 року про відкриття рахунку та видатковим касовим ордером № 2 від 29.08.2008 року. Згідно п. 4.3.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути Кредит в сумі 200 000,00 (двісті тисяч) грн., своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як визначено ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України в разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, а саме сплата неустойки, пені, штрафу. Аналогічне положення закріплено пунктом 5.1 Договору. Згідно п. 5.2. Кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0.05% за користування Кредитом від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити зокрема три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.10 року з відповідача стягнуто заборгованість на користь баку 236 526.54 грн. із якої : - по кредиту - 183 333,35 грн. - по процентам - 31 595.75 грн. - пеня за несвоєчасні розрахунки - 21 597.44 грн. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено Позикодавець мас право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 1.6.1 Кредитного договору нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником щомісячно починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. В результаті проведення виконавчих дій по примусовому стягненню, надійшли кошти в сумі 5902,73 грн.. які згідно меморіального ордеру № 70805 пішли на погашення заборгованості за простроченими процентами. 24.04.2013 року від реалізації предмету іпотеки, надійшли кошти в сумі 10077,26 грн., які згідно меморіального ордеру № 48514507 пішли на погашення заборгованості за простроченими процентами. Всього в рахунок погашення боргу від реалізації майна до банку надійшло 15979,99 грн., які пішли на погашення прострочених процентів. Таким чином станом на 05.07.2013 року заборгованість за Кредитним договором №744/32 від 29.08.2008 року складає 281 762,36 грн. (двісті вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 36 копійок), а саме: - строкова заборгованість по кредиту - 0,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту - 183 333,35 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 98 429,01 грн. нараховані відсотки - 0,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків та за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 0,05 % (згідно з Кредитними договорами) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення - 165 999,83 грн. - З % річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України) - 5961,03 грн. - З % річних за несвоєчасне погашення основного борг)' (ст. 625 ЦК України) - 10156,17 втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст. 625 ЦК України) - 0,00 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) - 0,00 грн. - неустойка в розмірі 0,05 % від суми Кредиту (згідно з Кредитними договорами) - 0,00 Так як з боржника рішенням Апостолівського районного суду від 24 березня 2010 року була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі - 236 526,54 грн. із якої: - по кредиту - 183 333,35 грн. - по процентам - 31 595,75 грн. - пеня за несвоєчасні розрахунки - 21 597,44 грн. Залишок нестягнутого в примусовому порядку боргу за процентами становить відповідно - 66 833,26 грн. За пенею - 121 549,09 грн. - З % річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України) - 5 961,03 грн. - З % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) - 10 246,58 Всього - 204 589,26 грн.. (двісті чотири тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять грн. 26 коп.) Пунктом 7.8 Кредитного договору зазначено, що сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань Відповідача (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі. Зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.1 Закону „ Про захист прав споживачів ": споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до п.2.1 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N 541/13808 (надалі - Постанова НБУ № 168): " Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування: в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. 01 серпня 2008 року [PERSON] на виконання вимог ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.2.1 Постанови НБУ № 168, був повідомлений Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Апостолівського відділення № 3079 стосовно умов кредитування, що підтверджується повідомленням про умови кредитування від 01.08.2008р., наданим ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно п. 2.4. Постанови НБУ № 168: "Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією". Як вбачається з повідомлення про умови кредитування від 01.08.2008 року Позичальник був ознайомлений із усіма наявними в установі ВАТ "Ощадбанк" умовами кредитування, з коротким описом відмінності між ними, вартістю супутніх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, отримав всі необхідні роз'яснення і зобов'язався використати кредитні кошти, на зазначені в цьому повідомленні цілі, тобто: на споживчі цілі, та поставив свій власноручний підпис під повідомленням про умови кредитування 01.08.2008 року. Відкритим акціонерним товариством "Держаний ощадний банк України", як вбачається з Додатку № 1 до кредитного договору № 744/32 від 29.08.2008 року, був наданий детальний розпис сукупної вартості споживчого кредиту станом на 29.08.2008 року. Згідно Додатку №2 до кредитного договору №744/32 від 29 серпня 2008 року позичальник був ознайомлений з видом та предметом супутніх послуг, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами Постанови НБУ № 168 та умовами кредитного договору та обгрунтування їх вартості (послуги оцінювачів заставного майна, страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, послуги нотаріусів, інших осіб тощо), поставивши свій підпис і тим самим погодившись з вказаними додатковими витратами. Відповідно до п 3.4. Постанови НБУ № 168: " Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо). Як вбачається з Додатків №1-3 до кредитного договору всі вищезазначені умови та правила ВАТ "Ощадбанком" були дотримані. Тому, суд робить висновок, що при укладенні спірного договору позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, тому відсутні правові підстави для визнання кредитного договору № 744/32 від 29.08.2008 року, недійсним. На підставі викладеного позов ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved