Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері та додаткових витрат, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від нашого шлюбу народилися діти: син [PERSON] 1953 р. н. та донька [PERSON] 1960 р. н., яка після укладення шлюбу має прізвище [PERSON]. В продовж їхнього спільного проживання на спільні кошти по договору купівлі-продажу № 2230 від 21.08.2000 р. який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] була придбана трикімнатна квартира загальною площею 66,1 м.кв. за адресою [ADDRESS]. Право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON]. Після смерті її чоловіка [PERSON], свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 07 вересня 2005 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою [ADDRESS]. 31.03.2006 року вона, та її діти звернулися до нотаріальної контори для реєстрації права власності на свою долю спадкового майна за законом. На передодні звернення до нотаріуса, її син вмовляв її та її доньку відмовитись від своєї частки у спадщині. Свої дії він мотивував тим, що вона жінка похилого віку та потребує стороннього уходу. Її донька мешкає у місті Владивосток (Росія) і через це не може забезпечити їй достатній догляд. В нього є трикімнатна квартира у центрі [ADDRESS] яка належить йому на праві приватної власності. Квартира досить простора, що дозволить їм мешкати разом де він зможе доглядати та піклуватися за нею. Він наполягав, що комунальні платежі на трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. є завеликими, та проживання її одної у великій квартирі є недоцільним. Спадкову квартиру він планує здавати в найм для отримання додаткового доходу для поліпшення наших житлових умов, придбання лікарських засобів та інше. Він запропонував, як що вона буде невдоволена умовами проживання разом з ним то зможе повернутися у спадкову квартиру, а бо він її продасть, а їй придбає інше помешкання, у будь якому районі Донецька де вона забажає. Такі доводи вона визнала доцільними та погодилась на його пропозицію. Оскільки її син запропонував їй вкрай вигідні умови проживання її донька теж відмовилась від своєї частки спадщини на його користь. Свідоцтво про право на спадщину 1/1 трикімнатної квартири загальною площею 66.1 м.кв. за адресою [ADDRESS], було видане [PERSON] та зареєстроване Третьою донецькою нотаріальною держконторою №3-693 від 31.03.2006 року. Пізніше вона переїхала до квартири її сина. Тривалий час її син дотримувався їх домовленостей, але після смерті його дружини у 2012 році він почав створювати неприйнятні умови для її проживання. Періодично він забороняв їй користуватися кухнею і позбавляв її можливості готувати собі їжу. Коли він кудись виходив то вимикав воду і вона немала можливості ні попрати білизну ні помитися. При цьому, син наполягав щоб вона сплачувала за проживання. Вона була змушена терпіти постійні образи в свою адресу. Іноді він погрожував що поб'є її та віддасть до будинку пристарілих. При таких обставинах вона змушена була звертатися за допомогою до міліції. На хуліганські дії її сина в її бік був складений адміністративний протокол, та виданий висновок на її заяву за підписом майора Чумакова А.В. Ворошиловського РВ м. Донецька від 11.03.2013 року. Оскільки на неї постійно чинилося психологічне насильство вона захотіла повернутися у квартиру за адресою [ADDRESS]. В них виникла сварка з цього приводу і син їй повідомив, що квартира давно вже продана. Як вони домовлялись раніше він не може придбати їй окреме житло бо вже придбав собі дім у м. Красноград Харківської області ще у 2007 році і у черговий раз запропонував їй переїхати до будинку пристарілих. Оскільки при таких умовах її життя разом з сином стало неможливим вона була змушена на свою пенсію зняти квартиру та жити окремо. Грошей на оренду квартири, побутові нужди, продукти, та ліки вкрай не вистачає, фактично їй нема на що жити. Її донька, [PERSON] яка проживає у місті Владивосток (Росія) утримує трьох дітей і до того ж є пенсіонеркою усіляко підтримувала її, надавала кошти та інше. Коли вона дізналася що їй практично ніде жити, вона покинула сім'ю та приїхала до неї для залагодження конфлікту з її сином але він відмовляється з нею спілкуватися. Усе вищенаведене може бути підтверджене показами свідків на судовому засіданні. Оскільки держава надала їй можливість захищати її права, то вона звертаюсь до суду за таким захистом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витрат на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно ст.204 Сімейного Кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином відповідно до діючого законодавства обов'язок сина, дочки утримувати своїх батьків не залежить від їх матеріального стану. Єдиною підставою для звільнення сина, дочки від обов'язку утримувати батьків є ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свої дочки, сина до досягнення ними повноліття. Тому матеріальний та сімейний стан не є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання батьків. Просила суд ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері з [PERSON] 1953 р.н, на користь [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно починаючи з 15.08.2013 року, стягнути з [PERSON] 1953 р.н, на користь [PERSON] додаткові витрати пов'язанні з її утриманням в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 15.08.2013 року, стягнути з [PERSON] 1953 р.н, на користь [PERSON], кошти на придбання окремого житла у розмірі 300 000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності кожний окремо позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні визнали частково позовні вимоги позивачки, а саме в частині позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної матері [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень. В іншій частині вимог позовні вимоги не визнали просили суд відмовити в їх задоволенні, оскільки є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що позивачка [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], де від того шлюбу народилися діти: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO], яка після укладення шлюбу має прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] просить суд ухвалити рішення про стягнення з останнього аліментів на її утримання, непрацездатної матері у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно починаючи з 15.08.2013 року, додаткові витрати пов'язанні з її утриманням в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 15.08.2013 року та 300 000 гривень для придбання окремого житла. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Встановлено, що позивачка [PERSON] є людиною похилого віку, [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту. Згідно відмітки, яка наявна в паспорті позивачки вбачається, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витрат на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно ст. 204 Сімейного Кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворим, інвалідами, а дитина ( стаття 6 цього Кодексу ) має достатній дохід ( заробіток ), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов»язаних з лікуванням та доглядом за ними. Встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 2 782 гривень, що підтверджується довідкою від 17 грудня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі. Згідно довідки від 17 грудня 2013 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі [PERSON] її пенсія складала за період з липня 2013 року у сумі 1 930,42 гривень, а за грудень 2013 року її пенсія склала у сумі 1 966,72 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно із ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з урахуванням розумності, встановлених обставин, де відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної матері у сумі 300 гривень, з урахуванням наявності у позивачки крім відповідача ще доньки, яка також зобов'язана утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, враховуючи, що відповідач не працює та є пенсіонером, а пенсія позивачки та пенсія відповідача не набагато відрізняється, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної матері у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень є такими, що підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти у сумі 350 гривень. Стосовно позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача додаткових витрат пов»язаних з її утриманням у сумі 250 гривень не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги позивачкою у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України належним та допустимим доказом не підтверджено, що позивачка несе додаткові витрати та потребує в цьому, а тому вимоги позивачки в цій частині є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] кошти на придбання окремого житла у сумі 300 000 гривень, то такі вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та безпідставними, так як не ґрунтуються на вимогах закону, а також збоку позивачки не надано належних доказів, що відповідач спроможний та має такий дохід щоб сплатити позивачці такі кошти. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК країни з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у сумі 114,70 гривень. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial