Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що є рідною донькою відповідача, після розірвання шлюбу між батьками постійно проживає разом з матір'ю [PERSON], яка є інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим їй важко працевлаштуватись. Вказує, що з 01 вересня 2013 року навчається на 1-му курсі денного відділення фінансово-економічного факультету Полтавського національного технічного університету ім. Ю.Кондратюка та оскільки навчання є основним її заняттям, будь-яких інших доходів не має та потребує матеріальної допомоги батька, який працює та має можливість надавати таку допомогу, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до на період навчання і до досягнення нею 23-х років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги підтримує, оскільки не впевнена, що відповідач буде добровільно надавати їй матеріальну допомогу, фактично уточнила розмір позовних вимог, не заперечувала проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць на період її навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактично позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки на період її навчання, проте з урахуванням перебування у нього на утриманні хворої матері та неповнолітнього сина, просив стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на імсяць. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням Київського районного суду м. П олтави від 15.02.2001 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.08.1995 року, виданим відділом РАГС Ленінського райвиконкому м. Полтави. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] їхня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю, яка є інвалідом 3 групи, не працює та отримує незначну пенсію. Згідно довідки Полтавського Національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка № 923-13 від 18.11.2013 року [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на 1-му курсі фінансово-економічного факультету, форма навчання денна, зарахована наказом № 313 від 12.08.2013 року, плановий термін навчання з 01.09.2013 року по 30.05.2013 року. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, проте матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, те, що повнолітня [PERSON] у зв'язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак та не має самостійного заробітку, у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього доньки в період її навчання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів на її користь на її утримання з відповідача до закінчення навчання, проте не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з дня подачі позову - з 12.12.2013 року. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд бере до уваги наявність у відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також матері похилого віку, враховує позицію позивача, яка в судовому засіданні фактично змінила розмір позовних вимог й просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць, у зв'язку з чим приходить до висновку про можливість стягнення аліментів саме у сумі, зазначеній позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial