Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

08.04.2013 р. позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, просять встановити безстроковий безоплатний сервітут на право користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ордеру №452 від 15.02.1986 року [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS]. Разом з ним з 01.10.1991 р. в даній квартирі проживали члени його родини - дружина [PERSON] та дочка [PERSON] 19 жовтня 2012 року невідомі позивачам особи насильно проникли до квартири та винесли їх речі, після чого закрились в ній та не пустили позивачів назад. За фактом вчинення даного злочину Ленінським РВ УМВС України у м. Севастополі у листопаді 2012 року внесені дані в Єдиний реєстр досудових розслідувань. По даному кримінальному провадженню [PERSON] є потерпілим, на теперішній час проводиться досудове слідство. Рішеннями Ленінського районного суду м. Севастополя від 05.09.2007 р., 10.02.2010 р., 27.07.2012 р. встановлено, що позивачі вселились у квартиру [ADDRESS] та користувались нею на законних підставах, що передбачені ст.61,161 ЖК України. До теперішнього часу договір найму квартири [ADDRESS] не розірваний, позивачі своєчасно сплачують всі комунальні послуги, а тому позивачі просять встановити сервітут щодо спірної квартири. 12.08.2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2012 року, у даному договорі не зазначено, що квартира має обтяження будь-якими правами третіх осіб. Відповідачі не проживають у даній квартирі з жовтня 2012 р., хоча вважають, що мають на це право, проте вона згоди на це не давала, тим більше, що квартира однокімнатна жилою площею 12,80 кв.м, і в даній квартирі проживає вона зі своєю сім»єю. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з викладених підстав. Зустрічний позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що родина [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] законно - на підставі договору найму та ордеру, у жовтні 2012 р. їх насильно виселили з квартири невідомі люди, викинули їх речі, змінили замок, і зараз вони вимушені орендувати інше житло, хоча мають законне право на проживання у спірній квартирі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивачі не набули права на спірне житло з підстав, передбачених законом, власник квартири категорично заперечує проти проживання родини [PERSON] у своїй квартирі, отже встановлення безстрокового безоплатного сервітуту неможливо. Зустрічний позов підтримав з викладених в ньому підстав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру №452 від 15.02.1986 року первісно як наймач, а в наступному (після того, як квартира з комунальної власності перейшла у приватну власність колишній дружині [PERSON] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.1991 р.) проживав у зазначеній квартирі як член сім»ї (чоловік) власника квартири - [PERSON] (а.с.6 зворіт). Таким чином, [PERSON] купила дану квартиру вже з обтяженням, оскільки там проживав [PERSON] Надалі квартира неодноразово відчужувалась, при цьому [PERSON] залишався проживати у даній квартирі. [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 14.03.1986 р. Разом з ним з 01.10.1991 р. проживають та зареєстровані члени його нової родини - дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Відповідно до довідки КП «БТІ та ДРОНМ» №918 від 21.02.2013 р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2012 р. Згідно довідки про склад родини та реєстрацію КП «РЕП №22» СМР №548 від 19.03.2013 року власник квартири [ADDRESS] [PERSON] в квартирі не зареєстрована. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON], займаючи спірну квартиру на підставі ст.170 ЖК України, вже має обмежене річне право користування спірною квартирою, тобто сервітут. Так, загальними властивостями всіх річних прав є те, що вони зберігаються навіть при зміні власника відповідного майна, що говорить про їх похідність, залежність від права власності як основного річного права. До прав сервітутного типу чинне законодавство відносить, зокрема, право членів сім`ї власника житлового приміщення, передбачене ст.405 ЦК України. Проте в даному спорі можна вважати, що особистий сервітут, як сервітут, що орієнтований на особистість, а не на майно, має лише [PERSON], оскільки саме він був у 1991 р. членом сім`ї первісного власника - [PERSON] Його друга дружина [PERSON] та дочка [PERSON] первісно не набули такого статусу, тобто не були ніколи членами сім`ї власника квартири, являються членами сім`ї особи, що має особистий сервітут, проте особистий сервітут їх відповідно чоловіка та батька не поширюється на них як членів його родини. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] по суті вже має сервітут в силу закону, і судовим рішенням цей сервітут додатково встановлювати підстав немає. Щодо його дружини та дочки, то суд вважає, що виходячи із смислу поняття сервітуту та з огляду на те, що він має похідний характер, суд не вбачає законних підстав для встановлення для них сервітуту, а тому вважає що їх вимоги не засновані на законі і у задоволенні позову має бути відмовлено. Також суд зазначає, що право користування даною квартирою у [PERSON] та [PERSON] взагалі відсутнє, оскільки всупереч ст.161 ЖК України вони як у члени сім`ї [PERSON] проживають у квартирі [PERSON] за відсутності письмової згоди на те власника квартири, тобто незаконно. При таких обставинах первісний позов задоволенню не підлягає. Щодо зустрічного позову, то суд зазначає, що за умови примусового виселення родини [PERSON] зі спірної квартири, заміни вхідної двері та замка, не можна вважати їх такими, що втратили право користування спірною квартирою, а тому у задоволенні позову також має бути відмовлено. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на позивачів. На підставі ст.170 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: dismissed