Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

05 листопада 2013 року орган опіки і піклування Білопільської районної державної адміністрації звернувся з позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] є матір»ю двох малолітніх дітей, які прожиають разом із матір»ю в [ADDRESS] Сім»я [PERSON] з 2012 року перебуває на обліку Ворожбянської міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Умови проживання, виховання, матеріального забезпечення дітей контролювалися та розглядадися на виконкомі Ворожбянської міської ради та комісії з питань захисту прав дитини. Комісійно неодноразово здійснювались перевірки умов проживання та стану виховання дітей в сім»ї [PERSON], за результатами яких з»ясовано, що діти в сім»ї не доглянуті, вихованню та матеріальному забезпеченню не приділяється відповідна увага. В сім»ї відсутні необхідні продукти харчування, в квартирі не прибрано, діти перебувають в антисанітарних умовах. Мати часто залишає дітей на тривалий час на догляд престарілої бабусі [PERSON], якій виповнилося 75 років. У зв»язку із похилим віком бабуся не може здійснювати належний догляд за дітьми відповідачки. До проведення профілактичної роботи з гр. [PERSON] були залучені працівники органів внутрішніх справ, служби у справах дітей та управління соціального захисту населення Білопільської РДА, виконкому Ворожбянської міської ради. З 30 листопада 2012 року родина перебувала під соціальним супроводом Білопільського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Фахівцем соціальної роботи постійно проводилась робота з відповідачкою щодо належного виконання своїх батьківських обов»язків. Проте остання на проведені бесіди та надіні рекомендації уваги не звертає, умови договору про здійснення соціального супроводу не виконує. В родині постійно відбуваються сварки, що негативно впливає на психологічний розвиток дітей. Через нецільове використання коштів одноразової допомоги при народженні дитини, яку відповідачка отримавала на дитину [PERSON], [INFO], розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Білопільської РДА від 26.07.2013 року, [PERSON] з 01.08.2013 року було тимчасово припинено виплату одноразової допомоги при народженні дитини, за поновленням якої вона не звернулась, рекомендацій не виконала, під час повторного візиту інспектора управління знову була відсутня за місцем проживання. Запрошення на засідання районної комісії з питань роботи з сім»ями, які опинилися в складних життєвих обставинах, на якому розглядалось питання поновлення їй виплати одноразової допомоги, проігнорувала. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги догляду та вихованню дітей, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП( невиконання батьками або особами що їх замінюють обов»язків щодо виховання дітей), але відповідних висновків не зробила. Вказане свідчить про те, що відповідачка ухиляється від виконання воїх обов»язків по належному догляду та вихованню малолітніх дітей, а також те, що залишення дітей у неї на вихованні є небезпечним для їх життя, здоров»я і морального виховання, що є однією із підстав для відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Саме тому позивач звернувся до суду із даним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні заявленого позову відмовити, просила дати їй останній шанс та не забирати дітей. Представник третьої особи - керуюча справами виконкому Ворожбянської міської ради [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що сім»я [PERSON] з 2012 року перебуває на обліку Ворожбянської міської ради як така, що опинилася в складних життевих обставинах. У мови проживання, виховання, матеріального забезпечення дітей постійно контролювалися та розглядадися на виконкомі Ворожбянської міської ради та комісії з питань захисту прав дитини. Відповідачка не піклується належним чином про життя, здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток своїх малолітніх дітей, не створює належних умов виховання та проживання. За дітьми доглядає та виховує бабуся відповідачки [PERSON], якій виповнилося 75 років і яка, враховуючи похилий вік, не взмозі доглядати за маленькими дітьми. Крім того, мати не вживає заходів для повернення виплати одноразової допомоги при народженні, створює умови, які негативно впливають на повноцінне виховання та проживання дітей. Відносно відповідачки вживаються заходи для надання їй можливості виправити свою поведінку та змінити ставлення належними чином до батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], але остання належних висновків не зробила ( а.с. 30-35). Прокурор Глущенко Г.О. в судовому засіданні позов підтримала, вважає викладені у позовній заяві обставини та додані докази достатніми для відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на користь дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що працює фахівцем із соціальної роботи Білопільського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Із 30 листопада 2012 року родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом. Відповідачці постійно надавалась психологічна підтримка, інформаційні, соціально-педагогічні, соціально-економічні послуги, була надана допомога в оформленні документів на всі можливі соціальні виплати, проводились профілактичні бесіди щодо виховання дітей та налагодження взаємовідносин у родині . Але на контакт [PERSON] не йшла, на зауваження не реагувала, поводила себе зухвало, засідання комісії ігнорувала. На даний час у відповідачки відсутній паспорт громадянина України. Свідок намагалася допомогти останній отримати паспорт шляхом допомоги у зверненні до відповідних органів, але відповідачка допомогу ігнорує. Крім того, з 01.08.2013 року [PERSON] було тимчасово припинено виплату одноразової допомоги при народженні дитини, за поновленням якої вона не звернулась, фахівець намагалася допомогти їй поновити виплати, але даними рекомендаціями та допомогою у збиранні довідок відповідачка свідомо знехтувала, під час повторного візиту інспектора управління за місцем проживання відповідачка була відсутня. Для вирішення проблем у даній родині було залучено матір [PERSON], [PERSON], жительку Буринського району, село Піски. Деякий час виплати державної соціальної допомоги отримувала [PERSON] та видавала кошти на закупівлю продуктів харчування та одяг дітям. Але через погрози [PERSON], її скарги в органи міліції, управління соціального захисту населення, картку з виплатами їй було повернуто назад. На сьогоднішній день ситуація у родині стала ще гіршою. [PERSON] почала постійно змінювати чоловіків, приводити їх на ночівлю додому, погрожувати членам родини, фахівцям із соціальної роботи. Діти не доглянуті, нігті та волосся брудні, не купані. Старенька бабуся готує діткам їжу, пере одяг, але повністю справитися з доглядом дітей не може. Фахівці центру разом з працівниками виконкому ради, депутатом міської ради переконували матір [PERSON] допомогти у догляді за дітьми, можливо на деякий час взяти діток до себе, але вона категорично відмовляється у наданні допомоги, мотивуючи тим, що у неї слабке здоров'я та у її помешканні відсутні умови для проживання малолітніх [PERSON] весь час веде розмову лише про гроші, а на дітей не звертає уваги, навіть зараз, коли постала загроза вилучення дітей, вона змінити ситуацію на краще не намагається. Свої документи, що посвідчують її особу, вона залишила у заставі іншим мешканцям м.Ворожба. Свідок [PERSON] пояснив, що він є депетатом Ворожбянської міської ради . Свою характеристику на гр.[PERSON], видану ним 25.09.2013 року підтримує. Знає [PERSON] із дитинста, так як проживає неподалік в [ADDRESS]. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, конфліктує із сусідами, поводиться зухвало, на зауваження не реагує. Вдома вчиняє сімейні сварки із бабусею та дідусем, вимагає у них гроші. Доглядом та вихованням малолітніх дітей займається бабуся [PERSON] -[PERSON], яка є пенсіонеркою. Сама ж відповідачка догляд за дітьми не здійснює. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON], відповідачки [PERSON], представника третьої особи [PERSON], думку прокурора Глущенко Г.О., свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно , по відношенню до яких жінка є матір'ю-одиначкою. Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей записані зі слів матері (а.с. 4-5). Відповідачка [PERSON] народилася [INFO] року в с.Бошівка Буринського району Сумської області, згідно паспортних даних (а.с. 6). Із висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради від 26 вересня 2013 року № 878 «Про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] », вбачається, що вказаний орган вважає доцільним відібрати дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав ( а.с.7). Відповідно до рапорту дільничної медичної сестри від 02 червня 2010 року до органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради зазначено, що в [ADDRESS] проживає мати [PERSON] Вага дитини у два місяці становить 4 100 г, що свідчить про те, що дитина голодувала протягом місяця. Дитина зовсім не набирає ваги. Діагноз лікаря : Гіпотрофія ІІ ступеня. Дитина потребує термінового обстеження і госпіталізації в умовах стаціонару (а.с. 8). Із характеристики від 25 вересня 2013 року, виданої депутатом Ворожбянської міської ради [PERSON] на гр. [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], вбачається, що остання за час проживання на території Ворожбянської міської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. За вищевказаною адресою проживає в квартирі, що належить родичам. Інколи зловживає спиртними напоями, схильна до правопорушень. [PERSON] має двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , вихованням, матеріальним забезпеченням яких не займається, часто залишає їх на догляд бабусі. Має неприязні стосунки із членами сім»ї, постійно вчиняє сімейні сварки, конфліктує із сусідами ( а.с. 10). Із числених актів обстеження житлових умов від 24.09.2013 року, 23.09.2013 року, 28.08.2013 року, 09.07.2013 року, 26.06.2013 року, 28.05.2013 року, 19.03.2013 року, 14.09.2012 року, 09.08.2012 року, 10.08.2012 року, 09.04.2012 року, 20.06.2011 року, 14.06.2011 року, 21.03.2011 року, 02.06.2010 року, неодноразово проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] за участю представників Ворожбянської міської ради, спеціалістів служби у справах дітей, інспектору УСЗН, фахівця соціальної роботи РЦССДМ, дільничого інспектора Білопільського РВ УМВС України , дільничної дитячої медичної сестри ( а.с 11-26). Із даних актів обстеження вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою [INFO]. Квартира складається із трьох житлових кімнат, проведено поточний ремонт, є центральне водопостачання, квартира опалюється природним газом. В даній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] -дід та бабуся відповідачки, які є пенсіонерами за віком, [PERSON] - дядько відповідачки, який є інвалідом. Також в даній квартирі проживають малолітні діти відповідачки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На момент перевірки відповідачка вдома відсутня, в квартирі брудно, дитячі речі в неохайному стані. З 30.11.2012 року сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом РЦСССДМ Білопільської РДА (фахівець [PERSON] ). Відповідно до інформації про проведену роботу з родиною [PERSON], наданої Білопільським районним центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, родину [PERSON] за її заявою від 30.11.2012 року було взято під соціальний супровід фахівця із соціальної роботи [PERSON] Під час супроводу з матір»ю була проведена робота із профілактики вживання алкогольних напоїв, наголошувалось на відповідальному виконанні батьківських обов»язків по вихованню та догляду за неповнолітніми дітьми, про приведення помешкання у належний санітарно-гігієнічний стан, про недопущення залишення дітей без нагляду, про цільове використання державної соціальної допомоги на дітей та інше. [PERSON] неодноразово запрошувалася до служби у справах дітей на профілактичну бесіду, попереджувалася про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків та про можливе вирішення питання про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, але остання на всі заходи профілактично-попереджувального характеру не реагувала. Станом на листопад 2013 року ситуація в родині не змінилася (а.с.27-28). В матеріалах справи маються числені постанови про притягнення відповідачки [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків за ч.1 ст.184 КУпАП протягом останніх трьох років (а.с. 65-70). Виходячи з вище наведеного, суд констатує, що відповідачка за даних обставин не спроможна належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, здійснювати догляд, утримання, піклування про дітей або створити умови для належного фізичного та духовного розвитку дітей. Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. (п.6) вказує, що дитина може бути розлучена з матір"ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. ( ст. 9 ) зазначає про те, що держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Статею 152 СК України закріплено і право дитини на належне батьківське виховання. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Разом з тим, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу. Суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо із власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків та наданих їй прав і тому є підстави для відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав. Одночасно судом встановлено, що відповідачка не вживає заходів для покращення умов проживання дітей, не піклується про їх нормальний фізичний та духовний розвиток. Наведене свідчить про те, що [PERSON] не проявляє належну увагу щодо виховання дітей та догляду за ними, а тому маються підстави для задоволення позову органу опіки та піклування про відібрання дітей без позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав передбачає зміну поведінки матері та її ставлення до виконання батьківських обов'язків. Суд не може призначити опікуном дітей когось із близьких родичів, так як бабуся дітей - мати позивачки [PERSON] не має належних умов проживання та матеріального достатку, а прабабуся дітей - [PERSON] [INFO] та прадід [PERSON], [INFO], з якими проживають малолітні діти, мають похилий вік та не взмозі належним чином здійснювати догляд за ними, а тому діти повинні бути влаштовані до відповідної державної установи. Частиною 4 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин позов в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей - у розмірі 1/3 частини від її заробітку( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПУ України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року , ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 164, 170, 181, 182, 183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved