Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

[PERSON], в своїх та малолітньої [PERSON], інтересах звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житлом, вселення. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS], яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу колишнім чоловіком [PERSON] (батьком [PERSON].) - [PERSON] за час шлюбу між ними. Рішенням суду договір купівлі-продажу указаної нерухомості визнаний удаваним правочином та за [PERSON] визнано право власності на спірну квартиру. [PERSON] вимагала звільнити приміщення, змінила замки на вхідних дверях, фактично виселила [PERSON] та [PERSON] із займаних приміщень, проте [PERSON] вважає, що вона та її дочка мають право користування даним житлом. [PERSON] з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, звернулася до [PERSON] та [PERSON] із зустрічним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку місця проживання. Вимоги мотивовано тим, що 15 червня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. [PERSON], його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] стали на реєстраційний облік місця проживання за адресою указаної квартири та проживали в ній. 27 вересня 2012 року рішенням суду цей правочин визнаний удаваним, за [PERSON] визнано право власності на спірну нерухомість. В червні 2012 року [PERSON] та [PERSON] змінили місце свого проживання. В квітні 2013 року [PERSON] вивезла з квартир усі речі. Жодних перешкод у здійсненні права власності [PERSON] вона не здійснювала, сплачувала комунальні послуги. За вказаних обставин вважала, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житлом. В судовому засіданні [PERSON] на задоволенні первісного позову наполягала, з підстав викладених в позовній заяві, зустрічний позов не визнала. Пояснила, що квартиру звільнила весною 2013 року на вимоги [PERSON] [PERSON], її представник в судовому засіданні позов зустрічний позов підтримали, з підстав, викладених в позовній заяві, проти задоволення первісного позову заперечували, вказуючи на відсутність в [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою спірною квартирою. Представники третіх осіб (виконавчого комітету Каховської міської ради як органу опіки та піклування, міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Каховської міської ради) первісний позов підтримали, проти визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою та зняття її з реєстраційного обліку заперечували. Первісний позов задоволенню не підлягає, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 27 липня 2002 року по 28 червня 2011 року (а.с. 7), є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 11). 15 червня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Рішенням Каховського міськрайонного суду від 27 вересня 2012 року (а.с. 5 - 6) договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 15 червня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець), визнано удаваним правочином; за [PERSON] визнано право власності на указане житло. [PERSON], [INFO], та її малолітня дочка [PERSON], [INFO], перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], зі спірної квартири [PERSON] виселилася добровільно, через деякий час після цього вивезла з квартири всі свої та дочки особисті речі. Відповідно до акту від 23 липня 2013 року (а.с. 44), [PERSON] та [PERSON] з 14 квітня 2013 року не проживають за адресою реєстраційного обліку. Внески по обслуговування будинку, в якому розташована спірна квартира, та прибудинкової території з лютого 2012 року сплачує [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с. 70). Як показали в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з дочкою в квітні 2013 року дійсно переїхали на інше місце проживання, як причину зазначивши тиск збоку колишньої свекрухи - [PERSON] Згідно з договором купівлі-продажу від 07 червня 2013 року (а.с. 161 - 163), [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Указана нерухомість придбана [PERSON] в кредит (а.с. 136 - 142) та є предметом іпотеки, згідно з іпотечним договором № 87МІ11130705001-ЗАСТ/1(а.с. 133 - 135). Договір іпотеки не містить заборони [PERSON] та її малолітній дочці проживати в квартирі, придбаній в кредит, та стати на реєстраційний облік за її адресою. Відповідно до положень ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку, квартири, які визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. Як встановлено ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників позивача за зустрічним позовом та третіх осіб, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що з дня набрання рішенням суду про визнання правочину удаваним власник спірної квартири змінився та не надав згоди на проживання [PERSON] та [PERSON] в даному житлі, а останні не є членами сім'ї [PERSON] й не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (оренда, найом, вселення власником, тощо - ст. 810 ЦК України, ст.ст. 61, 74 ЖК України). При цьому суд зважує на те, що [PERSON] має на праві власності житло, яким вона, згідно зі ст. 319 ЦК України, та її малолітня дитина, відповідно до ст. 176 СК України, ст. 405 ЦК України, мають право користування. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON] та [PERSON] право користування спірною квартирою та вважає їх такими, що втратили таке право. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття їх з реєстрації. За вказаних обставин суд не встановив підстав додатково зобов'язувати РС УДМС в знятті [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку.

Outcome: approved