Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вилучення і передачу в заклад Банку предмета застави - автомобіля «Ніссан» д.н.[NUMBER] та комплекту ключів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Р6АК00582905 від 05.08.2008 р. в розмірі 92816,17 доларів США, що за курсом НБУ на день звернення складає 741601,17 гривень, та звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № К2Р6АК00582905 від 05.08.2008 р. [PERSON] був наданий кредит в розмірі 33528,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.08.2013 р. Відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за даним договором щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 03.01.2013 р. у нього наявна заборгованість в розмірі 92816,17 доларів США. Позивач посилається на те, що в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави, відповідно до якого в заставу був перееданий автомобіль «Ніссан» д.н. [NUMBER], що належить відповідачу. Договором застави передбачено, що у випадку порушення ЗаставодавцемПозичаьником зобов»язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов»язани передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Однак зазначені зобов»язання відповідач не виконує, в зв»язку з чим позивач відповідно до положень Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов Договору просить вилучити у відповідача та передати Банку предмет застави і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки відповідач порушив зобов»язання за Кредитним договором щодо повернення суми боргу та Договору застави. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на порушення позивачем процедури звернення стягнення на предмет застави, передбаченої договором, оскільки будь-яких попереджень про настання події Дефолту, що зазначено в Договорі, він не отримував. Вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2008 р. між сторонами у справі був укладений Кредитно-заставний договір № К2Р6АК00582905, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в розмірі 33528,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.08.2013 р. Згідно з ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу положень п.2.1 Кредитно-заставного договору Банк зобов»ячався надати Позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених в Договорі, а Позичальник зобов»язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, а також інші платежі відповідно до умов Договору. Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. В забезпечення виконання умов даного Договору в заставу Банку був переданий транспортний засіб «Ніссан» д.н.[NUMBER]. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором. Відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за даним договором щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 03.01.2013 р. у нього наявна заборгованість в розмірі 92816,17 доларів США, з них: 36101,90 доларів США заборгованість за кредитом; 10860,78 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2485,21 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 38918,66 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору; 31,29 штраф (фіксована частина); 4418,33 доларів США штраф (процента складова). Згідно ст. 20 Закону України " Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно ст. 24 Закону " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною 1 статті 25 зазначеного Закону передбачено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 26 Закону України " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначені конкретні позасудові способи звернення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Положенням ст.27 Закону передбачено, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформію: ) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Умовами Кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами 05.08.2008 р., передбачені умови та порядок звернення стягнення на предмет застави. Як зазначалось судом вище Кредитно-заставний договір був укладений на термін до 02.08.2013 р., тобто позивач, звертаючись до суду, скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості. Відповідно до положень п.13.1, 13.2 Кредитно-заставного договору після настання події Дефолту за спливу строку, встановленого у статті Договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет Застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. Сторони погодили, що Предмет застави може бути реалізований або використаний в інший спосіб для задоволення забезпечених вимог без застоуванни судових процедур, а в позасудовий спосіб, з поміж наступних варіантів: передача предмета застави у власність Банку для задоволення і погашення вимог, продаж предмета застави третій особі у відповідності із вимогами законодавства, звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу (у випадку нотаріального посвідчення договору), будь-яка інша процедура, дозволена законодавством України. Подією Дефолту за умовами данного Договору є у тому числі порушення Позичальником умов Кредитно-заставного договору щодо повернення кредиту. У разі настання події Дефолту відповідно до положень п.12.2.1 Банк повинен надати Позичальнику письмове повідомлення про настання події Дефолту та зареєструвату у Державному Реєстрі відомомсті про звернення стягнення на предмет застави. У повідомлені Банк повинен ставити вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування, виконання в повному обсязі усіх інших грошових обов»язань. Позичаьник зобов»язаний усунути подію Дефолту негайно або передати предмет застави у волдіння Банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомомстей про звернення стягнення на предмет застави у Державному Реєстрі. Якщо Позичальник протягом зазначеного строку не усунув подію Дефолту, він зобов»язаний негайно повернути суму Кредиту в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором, а Банк має право за своїм вибором вчинити дії, передбачені Договором і законом, у тому числі звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до позовних вимог позивач просить звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу предмета застави з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також надання Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття автомобіля з обліку. Звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу третій особі є позасудовим способом звернення стягнення на предмет застави і передбачає, що позивач перед зверненням до суду з такими вимогами повинен був вчинити дії, передбачені ст.. 27 Закону " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умовами Договору. В матеріалах справи міститься текст повідомлення Банку від 02.04.2012 р., адресованого відповідачу про настання події Дефолту. На підтвердження направлення данного повідомлення позивачем надана копія поштового реєстру про відправлення кореспонденції від 23.05.2012 р. Оригінал данного реєстру у позивача відсутній і на вимогу суду наданий не був. Відповідач заперечує факт отримання ним данного письмового повідомлення Банку про настання події Дефолту, а позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано доказів на спростування даних тверджень. Відсутність відомостей про вручення Позичальнику інформації про настання події Дефолту відповідно до умов Договору позбавляє Заставодержателя право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в рахунок дострокового погашення заборгованості за Кредитно-заставним договором. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв»язку з недотриманням Банком процедури звернення стягнення на предмет застави. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed