Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач, АТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 07.04.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»і [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-39/1642-34, згідно якого кредитор надав позичальнику споживчий кредит в сумі 99 999 доларів США строком по 06.04.2018 року зі сплатою 14% річних. 30 січня 2009 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/17-39/1642-34 від 07 квітня 2009 року відповідно до якого сторони погодили, що дата остаточного погашення кредиту становить 06 березня 2028 року, тимчасово з 30 січня 2009 року процентна ставка складає 11% річних та діє до 29 січня 2010 року. З 30 січня 2010 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється на попередньому рівні та складає 14 % річних. В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, 07.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є: квартира № 47, загальною площею 85,64 кв.м., житловою - 45,4 кв.м., реєстраційний номер 9216685, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на 17/50 часток квартири. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, не сплачує кредит та проценти за користування кредитними коштами по кредитному договору, що свідчить про невиконання умов кредитного договору. Станом на 24.09.2013 року, відповідач [PERSON] має заборгованість перед кредитором, яка складається з: 754 383,10 грн. - заборгованість по кредиту (94 380,47 дол. США); 239 129,30 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (29 917,34 дол. США); 1 173 821,37 грн. - пеня за несвоєчасну сплату планового платежу та пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту (146 856,17 дол. США). Загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»за кредитним договором №014/17-39/1642-34 від 07.04.2008 року становить 2 167 333,77 грн. Враховуючи викладене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №47, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, надала заяву про розгляд справи у відсутність органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межех заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" та гр. [PERSON] укладено кредитний договір №014/17-39/1642-34, згідно з яким, відповідачу надано кредит у сумі 99 999,00 дол. США із сплатою 14% відсотків річних, строком на 120 місяців, тобто по 06.04.2018р. (а.с. 5-11). Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 99 999,00 дол. США підтверджується меморіальним валютним ордером №0Р1847605 від 07.04.2008р. Таким чином банк виконав у повному обсязі умови п.1.1., п. 2.1., п.4.1. Кредитного договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до розділу 7 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. 30 січня 2009 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/17-39/1642-34 від 07 квітня 2008 року відповідно до якого дата остаточного погашення кредиту становить 06.03.2028 року, тимчасово з 30 січня 2009 року процентна ставка складає 11% річних та діє до 29 січня 2010 року. З 30 січня 2010 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється на попередньому рівні та складає 14%. (а.с.16-19). Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором та не здійснює погашення кредиту у встановлені кредитним договором строки, що свідчить про невиконання умов кредитного договору. Таким чином, станом на 24.09.2013 року заборгованість боржника перед позивачем по кредитному договору, згідно розрахунку, складає 2 167 333,77 грн. в тому числі: 754 383,10 грн. - заборгованість по кредиту (94 380,47 дол. США); 239 129,30 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (29 917,34 дол. США); 1 173 821,37 грн. - пеня за несвоєчасну сплату планового платежу та пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту (146 856,17 дол. США), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу». ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»звертався до позичальника з приводу погашення заборгованості за кредитним договором, однак на теперішній час вимоги позивача залишаються незадоволеними. В забезпечення повернення кредитних коштів, 07.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є: квартира № 47, загальною площею 85,64 кв.м., житловою - 45,4 кв.м., реєстраційний номер 9216685, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Пунктом 6.2. Договору іпотеки обумовлено, що Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у тому числі заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку боргового зобов'язання, який зазначено у Кредитному договорі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому невиконанні у встановленому Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 23 Закону України „Про іпотеку", у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо його до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у рішенні суду згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При вищевикладеному, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно реєстрації в квартирі, яка є предметом іпотеки малолітніх дітей: [PERSON] 2008року народження та [PERSON], 2008 року народження, (а.с. 60-62) то суд виходить з наступного. Виходячи з вимог ст. 177 СК України, ч.3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» без дозволу органу опіки і піклування не можна укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, здійснювати відчуження житла. Згідно з ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем, органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. У відповідності до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна, неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень, органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей, для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. П.44 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012р.„Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі с.32 ЦК, ст.177 СК і ст.17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування". Судом встановлено, що на час укладення як кредитного договору 07.04.2008 року, так і договору іпотеки 07.04.2008 року, у спірному житлі діти не були зареєстровані, тобто ні права власності, ні права користування спірним житлом діти не мали, оскільки народилися лише 02.06.2008 року. Виходячи із змісту ст.32 ЦК України, ст.177 СК України, ст.17 Закону України „Про охорону дитинства", оскільки на момент укладення договору іпотеки малолітні діти не мали права власності на предмет іпотеки або права користування ним, у спірному житловому приміщенні не проживали, тому їх права зверненням стягнення на предмет іпотеки не порушені. Відповідно до платіжного доручення від 29.05.2012 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 3219 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved