Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль. Позов мотивує тим, що 19.05.2007 року [PERSON] придбав автомобіль ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999 року випуску, шасі номер XTA210700X1237309, д.н.з. [NUMBER] у [PERSON], оплативши йому повну вартість автомобіля 21210 грн., що еквівалентна 4200 доларів США, про що свідчать укладений договір купівлі-продажу та розписка про отримання коштів. 08.06.2008 року він -- [PERSON] придбав вказаний автомобіль у [PERSON], сплативши останньому 20386,8 грн., що еквівалентно 4200 доларів США. Тобто, з 08.06.2008 року вважає себе повноправним власником автомобіля. Крім того, укладав договоро страхування цивільно-правової відповідальності як власник. Відповідачі відмовляються вчинити дії щодо зняття автомобіля з реєстрації з метою подальшої реєстрації на його імя. А тому, просив визнати за ним право власності на автомобіль. Зобовязати [PERSON] зняти з реєстрації автомобіль та передати документи про зняття з реєстрації. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову визнали. Не заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС №177770 власником автомобіля ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999 року випуску, шасі номер XTA210700X1237309, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON]М.(а.с.10). 19 травня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999 року випуску, шасі номер XTA210700X1237309, д.н.з. [NUMBER], згідно якого [PERSON] продав автомобіль [PERSON] (а.с.3). В цей же день [PERSON] було складено розписку про отримання від [PERSON] 4200 доларів США за продаж автомобіля (а.с.4). 08 червня 2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 2107, зеленого кольору, 1999 року випуску, шасі номер XTA210700X1237309, д.н.з. [NUMBER], згідно якого [PERSON] продав автомобіль [PERSON] (а.с.5). В цей же день [PERSON] було складено розписку про отримання від [PERSON] 4200 доларів США за продаж автомобіля (а.с.6). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обовязок власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їх транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 затверджений порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, зазначеним Порядком встановлені вимоги до форми договору купівлі-продажу автомобілів та порядок відчуження транспортних засобів. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно п. 40 цього порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою, договором та іншими посвідченнями в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Таким чином, ні вищезазначені договори купівлі-продажу, ні розписки не є письмовим договором купівлі-продажу згідно з вимогами чинного законодавства. З викладеного можна зробити висновок, що в установленому порядку договори купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не укладалися. Крім того, Порядком передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів є обовязковою для всіх юридичних та фізичних осіб і проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Позивач при укладенні договору купівлі-продажу не сплатив на користь держави всі належні податки, збори та обовязкові платежі, що суперечить інтересам держави, а тому визнання права власності на вказаний автомобіль є неприпустимим в контексті положень ч.1 ст. 203 ЦК України та наведених вище обґрунтувань. Визнання позову відповідачем в даному випадку не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову ухвалює рішення про його задоволення лише за наявності для того законних підстав. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки договори купівлі-продажу автомобіля були укладені без дотримання установленого законом порядку, вимога про визнання права власності на автомобіль не підлягає до задоволення. Вимога про зобовязання відповідача зняти з реєстрації автомобіль та передати документи про зняття з реєстрації позивачу не відповідає положенням ч.1 ст.15 ЦК України. В звязку з визнанням позову відповідачем та відсутністю перешкод для вчинення ним таких дій, права позивача не є порушеними, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed