Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідачка, яка є його рідною донькою зареєстрована в зазначеному будинку, але не проживає в ньому. Вважає, що оскільки відповідачка не сплачує комунальні платежі, які нараховуються згідно зареєстрованих осіб вона порушує його права власника передбачені Конституцією України, ст.ст. 16, 319 ЦК України та нормами міжнародного законодавства. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України просить визнати [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме належним йому на праві власності будинком [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Також пояснив, що він є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку приблизно сім років зареєстрована його рідна донька, яка в ньому навіть ніколи не мешкала. Він як власник будинку прописав її для працевлаштування. Вважає, що реєстрація відповідачки порушує його права власності, оскільки він в зв'язку з її реєстрацією позбавлений можливості продати будинок. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про дату місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність відповідачки [PERSON], яка не з'явилася. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] є близьким родичем позивача, що ним не заперечується. Відповідно до Актів від 25.03.2013 року, 10.10.2013 року, на предмет встановлення фактичного місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], складених депутатом Володарської селищної ради з участю сусідів [PERSON] за даною адресою зареєстрована, але не проживає, мешкає в Греції. Згідно довідки адресного бюро [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 22.10.2005 року. Згідно правового змісту ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу наймачі житлового приміщення або члени їх сімей можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 Житлового Кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином на ім'я якого видано ордер. Позивач просить задовольнити позовні вимоги на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу, а саме на підставі того, що відповідачка прописана, але не проживає у його будинку понад 6 місяців, однак оскільки позивач є власником будинку, а не наймачем, а відповідачка також не є наймачем зазначеного житла, хоча і є членом сім'ї позивача, то дані норми ЖК суд не може застосувати до спірних правовідносин, оскільки вони регулюють інші правовідносини, які не є предметом розгляду даної справи. Крім цього слід зазначити, що виникли правовідносини регулюються нормами ЦК України, переважно ст. 405 цього Кодексу, на яку позивач не посилається як на підставу задоволення позовних вимог, а тому розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в задоволенні позову саме з підстав зазначених позивачем слід відмовити. Також слід зазначити, що інша підстава зазначена позивачем, для задоволення його вимоги, а саме порушення його права власності реєстрацією відповідачки у будинку, на думку суду є безпідставною, оскільки належне відповідачки право користування житловим будинком ніяким чином згідно норм діючого законодавства не обмежує позивача у праві користування, володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідачка фактично не мешкає в спірному будинку певний час, а з досліджених судом Актів депутату селищної ради вбачається, що в будинку зареєстрована, але не мешкає, оскільки мешкає в Греції не відповідачка [PERSON], а інша особа [PERSON], вимог до якої позивачем не заявлялося. Крім цього, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України сплачений ним судовий збір при зверненні до суду відшкодуванню на його користь з боку відповідачки не підлягає.

Outcome: dismissed