Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 04.07.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування збитків та моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначив, що 29 жовтня 2008 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2323/08, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10224,00 гривень строком на 12 місяців та зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом на суму 2224,00 грн. В цей же день на прохання відповідача відповідно до ст. 553 ЦК між позивачем та кредитною спілкою був укладений договір солідарної поруки № 2323/08, за яким позивач зобов`язався нести відповідальність за невиконання обов`язків відповідачем. В зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору позичальником кредитна спілка (кредитор) звернулась до суду із позовною заявою до відповідача та позивача як солідарних боржників про примусове стягнення боргу за договором в сумі 8039,85 гривень солідарно. 14.02.2011 року заочним рішенням Петропавлівського районного суду з відповідача [PERSON] та з позивача [PERSON] стягнуто борг в розмірі 8039,85 грн., судовий збір в розмірі 80,40 грн., за ІТЗ - 120 грн. та додатково з позивача стягнутий при виконанні рішення суду виконавчий збір в розмірі 803,90 гривень, всього 9044,15 гривень. Позивач стверджує, що ні кредитором, ні позичальником він не був повідомлений про порушення договору відповідачем та вчасно до нього не була пред`явлена будь-яка вимого стосовно виникнення чи погашення заборгованості. Про заочне рішення суду позивачу вперше стало відомо у березні 2012 року при стягненні бухгалтерією шахти за місцем його роботи із його заробітної плати заборгованості відповідача, яка повністю виплачена позивачем. За судовим рішенням з відповідача стягнення не проводилось. Позивач зазначає, що в період виконання рішення суду він декілька разів просив відповідача повернути кошти кредитній спілці, але відповідач, незважаючи на вкрай скрутне матеріальне становище позивача, на його прохання не реагував. Позивач вважає, що відповідач за неналежне виконання договірного зобов`язання повинен сплатити на користь позивача пеню в сумі 8743,05 гривень, суму боргу в зв`язку з інфляцією в сумі 252,03 гривень, борг за кредитним договором 8039,85 гривень, судовий збір в сумі 80.40 гривень, витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 120 гривень, виконавчий збір в сумі 803,90 гривень, всього 18039,23 гривень. Позивач наголошує, що в результаті неправомірних навмисних дій відповідача був порушений усталений спосіб життя позивача, той вимушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя його родини. Майновий стан відповідача дозволяв йому виконати зобов`язання, але він клопотаннями позивача про повернення позики знехтував, не зважав на його скрутне матеріальне становище в зв`язку з хворобою доньки позивача та його особистої кредитної заборгованості перед банком за кредитом в сумі 54000 гривень. З урахуванням принципу умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей, поміркованості і розумності розмір моральної шкоди позивач оцінив в розмірі 5000 гривень. Посилаючись на ст.ст. 22, 23, 512, 553,555 - 556,610-611 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за кредитним договором в розмірі 8039,85 гривень; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у формі відшкодування збитків в розмірі 9999,38 гривень; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] спричинену йому моральну шкоду в розмірі 5000 гривень; відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з оплатою судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позові. Відповідач позов визнав частково, просив зменшити розмір відшкодування збитків та моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані ними докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2011 року позов кредитної спілки «Союз Дніпро» до [PERSON] та [PERSON] задоволено; стягнуто з на користь кредитної спілки «Союз Дніпро» солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2323/08 від 29 жовтня 2008 року, укладеного між кредитною спілкою «Союз Дніпро» та [PERSON] в розмірі 8039 грн. 85 коп.; судовий збір в розмірі 80,40 грн.; витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн. (а.с. 9-10). Рішення набрало законної сили 24.02.2011 року і за ним 18.07.2011 року був виданий виконавчий лист, в якому боржником вказаний [PERSON] , позивач у цій справі (а.с. 16). Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції від 07.02.2012 року на виконання цього судового рішення за вказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження ВП № 31079888 і звернуте стягнення на заробітну плату [PERSON] за місцем його роботи на шахті «Ювілейна» (а.с. 17). З повідомлення відділу державної виконавчої Першотравенського міського управління юстиції від 13.05.2013 року за № 4387 вбачається, що станом на 13.05.2013 року з [PERSON] утримується борг за вказаним виконавчим листом із заробітної плати, яку він отримує у ВСП «ШУ Першотравенське» шахта «Ювілейна», щодо боржника [PERSON] виконавчі документи на виконанні не перебувають (а.с. 15). З доданих до позову копій розрахункових листів позивача, який працює гірником підземним з окладом 2800 грн. (з квітня 2012 року - 2968 грн., з квітня 2013 року - 3522 грн.), видно, що із його заробітної плати проводилися, починаючи з лютого 2012 року утримання, поміж інших, як за виконавчим листом, так і на користь «Укрсиббанку» (а.с. 21-24). Згідно з п.3 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем. Відповідно до ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника (ч.1). До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч.2). Згідно з п.п. 3, 4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, до позивача перейшли права кредитора у зобов`язанні, яке брав на себе відповідач за кредитним договором №2323/08 від 29 жовтня 2008 року, однак, на думку суду, тільки в межах, визначених заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2011 року, тобто не більше, ніж позивач, як поручитель, сплатив первісному кредитору. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в розмірі 8039 грн. 85 коп. підлягає задоволенню, так само, як і стягнуті з позивача за цим судовим рішенням судовий збір в сумі 80 (вісімдесят) гривень 40 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 гривень. В той же час позивач не довів наявності підстав для стягнення з відповідача пені, яку він розрахував у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (договірна неустойка), пославшись на кредитний договір, де передбачено 45% річних, в розмірі 8743,05 грн. за період з 14.02.2011 року до 14.07.2013 року. Позивач не надав доказів, що кредитна спілка «Союз Дніпро» застосувала цей вид відповідальності за невиконання умов кредитного договору відповідачем, зі змісту заочного рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2011 року цього не вбачається, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2). Позивачем надано витяг з таблиці індексів інфляції за період 2011-2013 років та розрахунок інфляційних втрат позивача за період з 01.03.2011 року до 31.01.2013 року від невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором №2323/08 від 29 жовтня 2008 року, розмір яких становить 252, 03 грн. і не оспорюється відповідачем, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування йому виконавчого збору в сумі 803 (вісімсот три) гривні 90 коп., за виконання рішення Петропавлівського районного суду від 14.02.2011 року, які підтверджені копіями постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції від 07.02.2012 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 31079888 і звернення стягнення на заробітну плату позивача. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2). Медичною документацією: довідкою лікаря Петропавлівського ЦПМСД, виписками з медичної карти стаціонарного хворого Центральної міської клінічної лікарні м. Донецька та з Петропавлівського ЦПМСД від 08.11.2011 року позивач підтвердив наявність у сина позивача [PERSON] , [INFO] , захворювання, що потягло за собою оперативне втручання (а.с. 18-20). Отже, позивач довів, що у нього існували власні фінансові труднощі, пов`язані з хворобою малолітнього сина та наявністю власного кредитного зобов`язання перед «Укрсиббанком». За таких обставин неправомірні дії відповідача, який ухилявся від виконання зобов`язань за кредитним договором, переклавши їх на позивача, який поручився перед кредитором за виконання ним свого обов`язку, спричинили душевні страждання позивачу. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням встановлених ним обставин цієї справи, вимог розумності і справедливості, в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 230 грн. 40 коп., що підтверджено квитанцією № 34478.65.1 від 04.04.2013 ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 1). Ці витрати позивача слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 23, 512, 556, 611, 625 ЦК України та,

Outcome: partial