Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Піщанобрідського професійного аграрного ліцею, [PERSON] про відшкодування навмисне заподіяної матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначила, що вона має у власності автомобіль ВАЗ-21053 реєстраційний номер А34-64Е, 1983 року виготовлення, яким керує за довіреністю її син [PERSON]. 23.02.2013 року на вул. Садовій в с. Мала Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області неповнолітні [PERSON] та [PERSON], знаходячись в стані алкогольного сп'яніння зупинили автомобіль ВАЗ-21053 , під керуванням [PERSON] та навмисне стали наносити удари ногами по дверях автомобіля, чим пошкодили ліві передні та ліві задні двері автомобіля. Згідно висновку експерта №66 від 05.03.2013 року ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки "ВАЗ 21053" реєстраційний номер А34-64ЕІ складає 5305 грн. 78 коп. Крім того позивач зазначає, що їй завдано також моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона готувала даний автомобіль до продажу, а після його пошкодження він втратив товарний вигляд, потребує значного ремонту і їй необхідно докласти додаткових зусиль і коштів, щоб його відремонтувати і знайти покупця. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] завдали шкоду будучи неповнолітніми, шкода повинна бути відшкодована [PERSON], який є батьком [PERSON] та Піщанобрідським професійним аграрним ліцеєм, на утриманні якого перебуває [PERSON] У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та Піщанобрідського професійного аграрного ліцею матеріальну шкоду в розмірі 5305 грн. 78 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., 1500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, поскільки його син [PERSON] та [PERSON] умисних дій, щодо пошкодження автомобіля не здійснювали, вони лише захищалися від дій [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. Пояснили, що 23.02.2013 року вони разом знаходились на вул. Садовій в с. Мала Вільшанка, Вільшанського району, коли до них на автомобілі під'їхав [PERSON], де між ними виникла сварка. Потім [PERSON] сів у автомобіль і почав навкруги них їздити по колу. Відповідачі вказали на те, що вони дійсно наносили удари по автомобілі так як оборонялися, оскільки вважали, що [PERSON] хоче на них наїхати. Представник Піщанобрідського професійного аграрного ліцею в судове засідання не з'явився. Надіслали до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без участі їх представника , в позові до них просять відмовити, мотивуючи тим, що обов"язок закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, [PERSON] вже виповнилося 18 років і тому вони є неналежними співвідповідачами. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія ЕІС № 109548 від 14.07.1998 року [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 21053 реєстраційний номер А34-64Е . Згідно довіреності від 16.04.2009 року [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися вищезазначеним автомобілем. В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2013 року о 22 год. 00 хв. перебували на вул. Садовій в с. Мала Вільшанка, Вільшанського району Кіровоградської області неповнолітні [PERSON] та [PERSON]. До них на автомобілі ВАЗ 21053 реєстраційний номер А34-64ЕІ, який належить позивачу, під"їхав [PERSON]. В ході розмови між [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникла сварка, в яку втрутився й [PERSON]. Під час сварки [PERSON] сів в автомобіль та почав рухатись навколо відповідачів, які почали наносити удари ногами по лівій частині автомобіля, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Дані факти підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №12013120240000099, в яких міститься постанова слідчого СВ Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 11.03.2013 року про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] та [PERSON], поскільки заподіянні пошкодження в силу малозначимості діяння не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли шкоди у великих розмірах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження відповідачів про те, що їхні дії не являються протиправними та те, що вони діяли в межах самооборони свого підтвердження не знайшли, а навпаки спростовуються постановою про закриття кримінального провадження від 11.03.2013 року, якою встановлено протиправність дій відповідачів, що виразилось у завданні ушкоджень автомобілю, яким керував [PERSON], але через малий розмір заподіяної шкоди, в силу малозначимості, це діяння не становить суспільної небезпеки. Відповідно до копії висновку експерта №66 від 05.03.2013 року, завдана відповідачами шкода автомобілю "ВАЗ 21053" реєстраційний номер А34-64ЕІ становить 5305 грн. 78 коп. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов"язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є неповнолітнім, особистого майна не має, знаходиться на повному утриманні свого батька [PERSON] та проживає разом з ним. Даний факт підтверджується довідкою про склад сім'ї Маловільшанської сільської ради Вільшанського району від 19.03.2013 року. Крім того, вказаний факт підтвердили в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно паспорта громадянина України, народився 07.06.1995 року, на час розгляду справи йому виповнилося 18 років, тобто він досяг повноліття. Суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що [PERSON] в момент заподіяння шкоди та на час розгляду справи є неповнолітнім, не має доходу та особистого майна, тобто не має можливості самостійно відшкодувати заподіяну ним шкоду, а тому завдані ним збитки повинний відшкодовувати батько [PERSON] Що стосується відшкодування шкоди закладом, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, а саме Піщанобрідського професійного аграрного ліцею на утриманні якого перебуває [PERSON] відшкодування шкоди припиняється, поскільки [PERSON] на час розгляду справи досяг повноліття, тому заподіяна ним шкода повинна відшкодовуватися ним самим самостійно. Твердження позивача про те, що вона зазнала моральної шкоди, через втрату покупця на вказаний автомобіль в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і тому в позові в частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 20.09.2013 року, позивач понесла 1500 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути з кожного судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по чотириста вісімдесят дев"ять гривень сімдесят копійок. На підставі ст.ст. 3, 4, 5,10, 15, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 107, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1179, 1182 ЦК України, суд, -

Outcome: approved