Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений шлюб із відповідачем існує формально. Спільне життя не склалося через постійні непорозуміння, втрату почуттів любові та поваги. Вони припинили подружні стосунки та 05 травня 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надала заяву в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] він позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 95, від якого в них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з травня 2013 року, з причини того, що ними було втрачено почуття любові, взаємної поваги один до одного, вони мають різні погляди на життя, виховання дитини, ведення домашнього господарства та обов'язки подружжя. Сторони на даний час спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Вони проживають окремо, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Сторони спору про поділ майна не мають, питання про утримання та виховання дитини між ними буде вирішуватись додатково. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved