Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2000 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А. 03.11.1998 року, що зареєстровано в реєстрі за №3с-619, на ім'я [PERSON] та [PERSON] щодо спадкового майна померлого [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2000 року позов задоволено. Зазначене рішення суду ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2008 року скасовано за нововиявленими обставинами. До участі в справі в якості правонаступника померлого [PERSON] було притягнуто його сина [PERSON] який з урахуванням заяви про зміну та уточнення позову (а.с.151, том 13) та заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду (а.с. 82, том 16) просив: 1. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.1998 р. реєстровий № 3с-619, видане Шостою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON] по спадковій справі № 164/97 в частині визнання за [PERSON] права на спадкування за законом 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 11 лютого 1994 року за № 531 та зареєстрована в Київському БТІ 17.02.1994 р. за № 4662; 2. Визнати недійсною заяву [PERSON] від 16.01.2001 р. про скасування заповіту від 23.12.1999 р. до Шостої Київської державної нотаріальної контори. Позов мотивував тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Своїм заповітом від 27.01.1994 року [PERSON] заповідав [PERSON] лише автомобіль. Враховуючи, що [PERSON] на час смерті свого чоловіка [PERSON] проживала разом з ним в належній їм та [PERSON] квартирі, то вона відповідно до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1969 року прийняла спадщину, оскільки у встановлений ст.553 ЦК України в редакції 1963 р. 6-тимісячний строк не подавала заяву про відмову від спадщини. Але 6-та Київська державна нотаріальна контора видала свідоцтво про право власності на квартиру від 03.11.1998 року з порушенням вимог ст.ст.529, 548,549 ЦК України в редакції 1963 року, а тому воно також повинно бути визнане недійсним. [INFO] року померла [PERSON] (мати батька позивача - [PERSON]). Не дивлячись на те, що [PERSON] своїм заповітом від 23.12.1999 року скасувала свій попередній заповіт від 31.10.1996 року, 6-та Київська державна нотаріальна контора направляла як за вимогою суду, так і позивачу відомості про те, що в Спадковому реєстрі зареєстрований лише один заповіт [PERSON] від 31.10.1996 року на користь [PERSON] [PERSON] своїм заповітом від 23.12.1999 року скасувала попередній заповіт від 31.10.1996 року, а відповідно до вимог ст.544 ч.2 ЦК України в редакції 1963р. заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Оскільки заповітом від 23.12.1999 року [PERSON] змінила особу на користь якої вона заповіла своє майно, то даний заповіт повністю скасував попередній її заповіт від 31.10.1996 року на користь [PERSON] При цьому, нотаріальна контора повідомила, що заповіт [PERSON] від 23.12.1999 року за реєстровим номером 8-10744, скасовано її заявою від 16.01.2001 року за р№2-111. Однак підпис вчинений на цій заяві від імені [PERSON] не є її підписом, оскільки в цей час [PERSON] знаходилась в смт.Немішаєво, Бородянського району Київської області. Представники позивача [PERSON] підтримали позов з підстав наведених у позовній заяві та поданих уточненнях, позов [PERSON] не визнали. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, уточнивши, змінивши, доповнивши свої вимоги та остаточно просив: 1. Визнати недійсним заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON] від 23 грудня 1999 р.; 2. Визнати за померлим [PERSON] і [PERSON] пріоритет зареєстрованих прав власності на частки квартири [ADDRESS] над іншими незареєстрованими правами станом на момент відкриття спадщини [PERSON]; 3. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, як 1/18 частку після смерті [PERSON] та 5/18 часток після смерті [PERSON]; 4. Визначити відповідальність [PERSON], [PERSON], Приватного підприємства «Борей-таксі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліпат-Інвест», Приватного підприємства «ЮС-Центр», які спільно завдали шкоди [PERSON], у частці відповідно до ступеня вини кожного; 5. Стягнути у солідарному порядку з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), Приватного підприємства «Борей-таксі» (код ЄДРПОУ 32914890), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт» (код ЄДРПОУ 31407181), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліпат-Інвест» (код ЄДРПОУ 30185593), Приватного підприємства «ЮС-Центр» (код ЄДРПОУ 34601762) на користь [PERSON] погіршення 1/3 частки квартири [ADDRESS] (1/18 частки після смерті [PERSON] та 5/18 часток після смерті [PERSON]), у розмірі 172606,67 грн. (сто сімдесят дві тисячі шістсот гривень 67 копійок); 6. Стягнути в солідарному порядку з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), Приватного підприємства «Борей-таксі» (код ЄДРПОУ 32914890), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт» (код ЄДРПОУ 31407181), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліпат-Інвест» (код ЄДРПОУ 30185593), Приватного підприємства «ЮС-Центр» (код ЄДРПОУ 34601762) на користь [PERSON] упущену вигоду від здачі в оренду належної йому на праві власності за рішенням Печерського районного суду м. Києва № 2-1128/04 від 27.04.2004 р. 1/3 частки квартири [ADDRESS] з 15 червня 2004 р. по 14 січня 2010 р. включно: 153892,10 доходів, 51736,24 грн. інфляційних, 10734,18 грн. суми 3% річних, а загалом 216362,52 грн. (двісті шістнадцять тисяч триста шістдесят дві гривні 52 копійки); 7. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] неодержану орендну плату за термін 3 (трьох) місяців авансом у розмірі 11864,85 грн. (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 85 копійок)), як еквівалент 1500,00 доларів США; 8. Перевести у солідарному порядку на [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), Приватного підприємства «Борей-таксі» (код ЄДРПОУ 32914890), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт» (код ЄДРПОУ 31407181), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліпат-Інвест» (код ЄДРПОУ 30185593), Приватного підприємства «ЮС-Центр» (код ЄДРПОУ 34601762) обов'язок сплати йому за прострочення передачі квартири в оренду за договором оренди квартири від 30 жовтня 2007 р. і стягнути з них у солідарному порядку на користь [PERSON] пеню за прострочення орендних платежів у розмірі 345504,43 грн. (триста сорок п'ять тисяч п'ятсот чотири гривні 43 копійки), як еквівалент 43680,00 доларів США; 9. Стягнути в солідарному порядку з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), Приватного підприємства «Борей-таксі» (код ЄДРПОУ 32914890), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт» (код ЄДРПОУ 31407181), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліпат-Інвест» (код ЄДРПОУ 30185593), Приватного підприємства «ЮС-Центр» (код ЄДРПОУ 34601762) на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. п'ятсот тисяч гривень 00 копійок); 10. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку передати [PERSON] сімейний фотоальбом, що належав [PERSON]; 11. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), Приватного підприємства «ЮС-Центр» (код ЄДРПОУ 34601762) на користь [PERSON] реальні збитки у розмірі 10752,69 грн. (десять тисяч сімсот п'ятдесят дві гривні 69 копійок), згідно поданого розрахунку; 12. Захистити цивільний матеріальний інтерес [PERSON], встановивши станом на час заявлення [PERSON] позову і розгляду цієї справи юридичний факт вартості 1/3 частки квартири [ADDRESS] у 123468,04 доларів США; 13. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] еквівалент матеріальної компенсації - грошову компенсацію за 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 р. у розмірі 986818,13 грн. (дев'ятсот вісімдесят шість тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 13 копійок); 14. Припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належить йому за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 р., яке було зареєстровано 14 червня 2004 р. Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»; 15. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати у розмірі 5231,65 грн. (п'ять тисяч двісті тридцять одну гривню 65 копійок), а також судові витрати та всі інші витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи; 16. Встановити такий порядок виконання рішення по цій справі, яким зобов'язати Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за рішенням Печерського районного суду м. Києва № 1128/04 від 27 квітня 2004 р. (реєстраційний напис від 14 червня 2004 року) припинити за [PERSON] не раніше отримання з [PERSON] на користь [PERSON] грошових сум у розмірах 986818,13 грн. і 5231,65 грн. з усіма іншими, покладеними на нього витратами по цій цивільній справі; 17. Покласти на відповідачів у солідарному порядку всі витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи. 18. Стягнути на користь [PERSON] у солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «А. О. Бастіон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічний центр домофонізації Цифрал-Сервіс», Приватного підприємства «ЮС-Центр» реальні збитки у розмірі 28800,00 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок) і 115200,00 грн. (сто п'ятнадцять тисяч двісті гривень 00 копійок) упущеної вигоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що після смерті [INFO] року [PERSON] його спадщина була прийнята двома з трьох спадкоємців дружиною [PERSON] і сином, його батьком [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, а [PERSON] прийняв спадщину фактично вступивши в управління спадковим майном - автомобілем ЛуАЗ, належним [PERSON] Вказав, що третій спадкоємець [PERSON] його інший син [PERSON] спадщини не приймав, оскільки заяви про прийняття спадщини у встановлений ст. 549 ЦК УРСР строк нотаріусу не подавав, в управління спадковим майном не вступав та не міг проживати у спірній квартирі і прийняти спадщину у 1994 році. Також з вини відповідачів він тривалий час був позбавлений можливості використовувати за призначенням належну йому власність у вигляді 1/3 частини спірної квартири, що призвело до заподіяння йому збитків та шкоди в розмірі, зазначеному в позові, неодержання ним доходів, заподіяння моральної шкоди. Внаслідок протиправних дій відповідачів у нього виник обов'язок перед третіми особами по сплаті останнім пені з умовами укладених з третіми особами договорів, тому зазначений обов'язок повинен бути перенесений на відповідачів. У судовому засіданні [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечував, просив до вимог про визнання недійсною заяву [PERSON] від 16.01.2001 р. про скасування заповіту від 23.12.1999 р. до Шостої Київської державної нотаріальної контори застосувати строки позовної давності, а його позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у його заяві. В судове засідання, яке було призначене на 27.12.2013 року для виступу в судових дебатів позивач [PERSON] не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений особисто. Між тим, з урахуванням стадії судового процесу, а також того, що ним детально було викладено свою позицію у справі, відповідно до ст. 169, 191 ЦПК України, неявка позивача [PERSON] на відповідній стадії не є підставою для оголошення перерви в судовому засіданні. При цьому, [PERSON] до канцелярії суду 26.12.2013 року подав клопотання про залишення позову [PERSON] без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача. В той же час, таке клопотання, яке подане через канцелярію суду не ґрунтується на положенням ст. 169, 207 ЦПК України та є необґрунтованим. Представники ПП «ЮС-ЦЕНТР» проти задоволення позову в частині, який заявлений до них заперечували. Інші особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1994 року яке видане Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району, квартира [ADDRESS] належала на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, після [PERSON], померлого [INFO] року, належна йому 1/3 частина, що складала масу спадкового майна була поділена в рівних частках між дружиною [PERSON] та сином [PERSON] Державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А. 03.11.1998 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №3с-619, на ім'я [PERSON] та [PERSON] щодо спадкового майна померлого [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Суд оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі вважає, що позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.1998 р. реєстровий № 3с-619, видане Шостою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON] по спадковій справі № 164/97 в частині визнання за [PERSON] права на спадкування за законом 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 11 лютого 1994 року за № 531 та зареєстрована в Київському БТІ 17.02.1994 р. за № 4662 підлягає задоволенню частково шляхом визнання недійсним зазначеного свідоцтва, оскільки під час його видачі не було враховано право іншого сина померлого [PERSON]- [PERSON] на успадкування 1/9 частини квартири [ADDRESS], яка загалом складалася із 1/3 частини квартири, що належала спадкодавцю. [INFO] року помер [PERSON], після якого спадкоємцями першої черги були [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (мати померлого), які у частині частки [PERSON] у праві власності на квартиру відмовилися від своєї долі у праві на спадщину на користь сина [PERSON] - [PERSON], якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть виданого 20.03.2003 року, після смерті якої відкрилася спадщина на 4/9 частини спірної квартири. 20.01.2004 року [PERSON] отримав від державних нотаріусів Дванадцятої та Шостої Київської державних нотаріальних контор постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності у спадкоємця [PERSON] довідки характеристики на квартиру, яка є спадковим майном. Таким чином [PERSON] мав право на спадщину у розмірі 1/9, що належала померлому батьку і у розмірі 2/9 у порядку спадкування за правом представлення так, як його померлому батьку ([PERSON]) мало належати 2/9 від спадкової маси у вигляді частки у розмірі 4/9 у праві власності на квартиру [PERSON] (його матері), а всього [PERSON] мав право успадкувати 1/3 частини спірної квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Печерського районного суду від 27.04.2004 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Аналізуючи зібрані докази у справі, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги у відповідності до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України має право на спадщину у розмірі 4/9 у частці права власності на квартиру яка належала його померлому батьку. Разом з цим [PERSON], внуку померлої [PERSON], належить спадщина за правом представлення у розмірі, яка належала б його померлому батьку, як би він був живий після смерті [PERSON]: у розмірі 1/2 від 4/9, тобто 2/9. Судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті його батька має право на спадщину у розмірі 4/9, яка належала його померлому батьку у спірній квартирі, а також 2/9 при спадкуванні після померлої [PERSON] (його бабусі) за правом представлення відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України. Тобто, загальна частка яку за законом має успадкувати [PERSON] складає 2/3 частини квартири (4/9 + 2/9= 6/9). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, а саме те, що [PERSON] за законом має право на успадкування 2/3 частини спірної квартири, а [PERSON] на підставі Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2004 року належить 1/3 частини спірної квартири, вимога позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, саме як 1/18 частку після смерті [PERSON] та 5/18 часток після смерті [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на положеннях ЦК України та спростовується дослідженими судом доказами. Не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про визнання недійсною заяву [PERSON] від 16.01.2001 р. про скасування заповіту від 23.12.1999 р. до Шостої Київської державної нотаріальної контори та позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON] від 23.12.1999 року з огляду на наступне. Так, мотивуючи позов в частині визнання недійсною заяви [PERSON] від 16.01.2001 року про скасування заповіту від 23.12.1999 року, позивач [PERSON] посилався на її підроблення та просив призначити посмертну судову почеркознавчу експертизи. [PERSON] мотивуючи вимогу про визнання недійсним заповіту від 23.12.1999 року посилався на те, що вказаний заповіт був складений під тиском [PERSON] (батька позивача [PERSON]), а також у зв'язку з його підробленням. 04.11.2010 року за клопотання [PERSON] ухвалою Печерського районного суду м. Києва було призначено судову почеркознавчо-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та 25.04.2012 року (а.с. 169, том 15) від експертної установи надійшов висновок експерта за № 29. Відповідно до висновку експерта по першому питанню, який був поставлений ухвалою Печерського районного суду м. Києва експертом надано висновок, що підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис» в заяві [PERSON] до Шостої Київської нотаріальної контори від 16.01.2001 - виконаний не [PERSON], а іншою особою. По другому питанню надано відповідь, що друковані тексти: «…спадкоємцем є син - [PERSON].» та «на автомашину яка вказана в цій спад. Справі я не претендую.» виконані після основного тексту та друкованого тексту «Всі необхідні документи додаються». Для роз'яснення і доповнення висновку експерта, за клопотанням представника [PERSON] було викликано експертів Пелюшка В.Г., який з'явившись в судове засідання, повністю підтримав висновок в частині, який був наданий ним, а саме щодо другого питання. Експерт Макогін Т.М. в судове засідання для роз'яснення висновку в частині надання першого питання повторно не з'явилася, про дату, час та місце проведення засідання та необхідність явки була повідомлена належним чином. На адресу суду за підписом керівника експертної установи надійшла довідка про те, що експерт Макогін Т.М. перебуває у відпустці по 2016 рік по догляду за дитиною. За клопотанням [PERSON] Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2012 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, яку для виконання направлено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз МЮ України та 15.02.2013 року від КНІІСЕ надійшов висновок експертів за № 11887/11888/12-32 (а.с.46, том 18). Відповідно до висновку експерта на поставлені судом питання судовим експертом В.В. Назаровим надано висновок, що підписи від імені [PERSON], які містяться у рядку «Підпис:» в оригіналах першого та другого примірників заповіту від 23.12.1999, який складено від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою за р. № 8-10744; у рядку «Підпис» в оригіналі заяви від 16.01.2001, яка складена від імені [PERSON], посвідчена Шостою Київською державною нотаріальною конторою за р. № 2-111, виконані кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. В судовому засіданні експерт Назаров В.В. в частині висновку, який був ним наданий висновок підтримав. Судовим експертом Куріпко К.П. на поставлені судом питання було надано наступний висновок. 2 (1). Підписи від імені [PERSON], які містяться у рядку «Підпис:» в оригіналах першого та другого примірників заповіту від 23.12.1999, який складено від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою за р. № 8-10744; у рядку «Підпис» в оригіналі заяви від 16.01.2001, яка складена від імені [PERSON], посвідчена Шостою Київською державною нотаріальною конторою за р.№ 2-111, виконані однією особою. 3 (2). Підписи від імені [PERSON], які містяться у рядку «Підпис:» в оригіналах першого та другого примірників заповіту від 23.12.1999, який складено від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою за р.№8-10744, виконані [PERSON]. Судовий експерт Куріпко К.П. у судовому засіданні свій висновок, в частині, який був нею підписаний підтримала повністю. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі. Суд оцінюючи висновки експертів, які надані 25.04.2012 року експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та 25.04.2012 року за № 29 та експертний висновок КНІІСЕ, який наданий 15.02.2013 за № 11887/11888/12-32 із іншими доказами в сукупності не погоджується із висновком ДНДЕКЦ МВС України в частині того, що підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис» в заяві [PERSON] до Шостої Київської нотаріальної контори від 16.01.2001 - виконаний не [PERSON], а іншою особою з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма N 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, та ін.). Проте, під час проведення експертизи та надання висновку, експертом ДНДЕКЦ МВС України, серед іншого, для вирішення питань, поставлених перед експертами було використано вільні зразки невідомого походження, які надані самим позивачем [PERSON], а саме зошити в клітинку на 21 аркуші, на зворотній стороні 6 сімейних фотографій, на зворотній стороні репродукції ікони. Суд вважає, що доказів того, що дані зразки достовірно та власноручно виконані [PERSON] відсутні, а тому і висновок експерта, проведений із використанням зразків невідомого походження не можна вважати достовірним. При цьому, посилання представника [PERSON] на покази свідка [PERSON], які були надані суду у справі, яка розглядалася під головуванням іншого судді, рішення якого скасовано, а не безпосередньо під час розгляду даної справи не можуть бути взяти судом до уваги враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, який закріплений у ст. 159 ЦПК України. При цьому, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України неодноразово роз'яснював сторонам їх права та обов'язки щодо заявлення клопотання, у тому числі, про виклик і допит свідків на стадії попереднього судового розгляду, проте, позивач [PERSON] та його представники таким правом не скористалися, а суд виходячи із принципу змагальності позбавлений права на самостійний виклик та допит свідків. Суд погоджується із висновком експертів КНІІСЕ, оскільки він проведений з урахуванням положень п. 3 вказаної Інструкції та оскільки підпис [PERSON] в оригіналах першого та другого примірників заповіту від 23.12.1999, складеного від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою та в оригіналі заяви від 16.01.2001 складений від імені [PERSON] виконані однією особою, а підписи від імені [PERSON] у примірниках заповіту від 23.12.1999 виконані [PERSON], то відповідно вимога позивача [PERSON] про визнання недійсною заяву [PERSON] від 16.01.2001 р. про скасування заповіту від 23.12.1999 р. до Шостої Київської державної нотаріальної контори та позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON] від 23.12.1999 року задоволенню не підлягає. Частиною 1, 2 ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допустимість доказів означає, що суд обмежений нормами права у виборі засобів доказування, перерахованих у ч. 2 ст. 57 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Для підтвердження заявлених вимог [PERSON] звертався до суду із заявою про виклик і допит свідків, однак оскільки в розумінні ст. 57, 58 ЦПК України для підтвердження обставин, наведених у його позові допит свідків не є належним та допустимим доказом, то відповідно в задоволенні його клопотання було відмовлено. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх, належних та допустимих доказів для підтвердження інших позовних вимог, які заявлені [PERSON] суду не надано, а тому його вимоги про визначення відповідальність [PERSON], [PERSON], ПП «Борей-таксі», ТОВ «Фронт», ТОВ «Ліпат-Інвест», ПП «ЮС-Центр», які спільно завдали шкоди [PERSON], у частці відповідно до ступеня вини кожного; стягнення погіршення 1/3 частки квартири [ADDRESS] (1/18 частки після смерті [PERSON] та 5/18 часток після смерті [PERSON]), у розмірі 172606,67 грн. (сто сімдесят дві тисячі шістсот гривень 67 копійок); упущену вигоду від здачі в оренду належної йому на праві власності за рішенням Печерського районного суду м. Києва № 2-1128/04 від 27.04.2004 р. 1/3 частки квартири [ADDRESS] з 15 червня 2004 р. по 14 січня 2010 р. включно: 153892,10 доходів, 51736,24 грн. інфляційних, 10734,18 грн. суми 3% річних, а загалом 216362,52 грн. (двісті шістнадцять тисяч триста шістдесят дві гривні 52 копійки); стягнення з [PERSON] неодержану орендну плату за термін 3 (трьох) місяців авансом у розмірі 11864,85 грн. (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 85 копійок)), як еквівалент 1500,00 доларів США; переведення у солідарному порядку на [PERSON], [PERSON], ПП «Борей-таксі», ТОВ «Фронт», ТОВ «Ліпат-Інвест», ПП «ЮС-Центр» обов'язок сплати йому за прострочення передачі квартири в оренду за договором оренди квартири від 30 жовтня 2007 р. і стягнути з них у солідарному порядку на користь [PERSON] пеню за прострочення орендних платежів у розмірі 345504,43 грн., як еквівалент 43680,00 доларів США; стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], ПП «Борей-таксі», ТОВ «Фронт», ТОВ «Ліпат-Інвест», ПП «ЮС-Центр» моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. п'ятсот тисяч гривень 00 копійок); стягнення з [PERSON], [PERSON], ПП «ЮС-Центр» реальні збитки у розмірі 10752,69 грн., Захисту цивільного матеріального інтересу [PERSON], встановивши станом на час заявлення [PERSON] позову і розгляду цієї справи юридичний факт вартості 1/3 частки квартири [ADDRESS] у 123468,04 доларів США; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] еквівалент матеріальної компенсації - грошову компенсацію за 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 р. у розмірі 986818,13 грн.; припинення права власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належить йому за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 р., яке було зареєстровано 14 червня 2004 р. Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»; стягнення з [PERSON] витрати у розмірі 5231,65 грн., встановлення порядок виконання рішення; стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «А. О. Бастіон», ТОВ «Технічний центр домофонізації Цифрал-Сервіс», ПП «ЮС-Центр» реальні збитки у розмірі 28800,00 грн. і 115200,00 грн. упущеної вигоди задоволенню не підлягають. Також не підлягає задоволенню і вимога [PERSON] про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку передати [PERSON] сімейний фотоальбом, що належав [PERSON] оскільки [PERSON] не надано доказів привласнення [PERSON] та [PERSON] сімейного фотоальбому, повернення якого вимагає позивач. Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки суд частково задовольнив позовні вимоги немайнового характеру [PERSON], то відповідно з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.

Outcome: partial