Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Представник відповідача, в особі [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні підтримав позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS], паспорт складений 11.12.2009р.; копія договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку; копія акту від 17.06.1970р.; ордер серії ОД № 090743; витяг з договору про надання правової допомоги від 05.12.2013р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 12.06.1970р. № 167; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 30.08.2013р. за вх. № 6659; копія заповіту від 08.04.2013р.; копія паспорту [PERSON], серії [NUMBER]; заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності від 06.11.2013р. за вх. № 8314; заява [PERSON] про розгляд справи у його відсутності від 06.11.2013р. за вх. № 8319; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернувся у суд із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що майже 13 років проживає у житловому будинку [ADDRESS]. Власником вищезазначеного житлового будинку є відповідач [PERSON] Відповідач наприкінці 1999р. подарувала позивачу без відповідного оформлення будинок, віддавши йому документи на будинок. Тобто між ними на той час виникла домовленість про подальше переоформлення вказаного будинку на позивача. Потім відповідач [PERSON] виїхала з м. Рені, її від'їзд став перешкодою для переоформлення договору дарування будинку. З 1999р. позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, зробив поточний та капітальний ремонт. Крім того, на протязі усього часу володіння майном, власник будинку жодного разу не пред'явила вимог, щодо повернення майна. Тому, позивач вважає, що він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, на протязі більше 10 років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за ним. У судовому засіданні, 05.12.2013р., були опитані у якості свідка: - [PERSON], яка пояснила, що відповідач це її родичка. Позивач та вона, допомагають відповідачу десь з 1999р., а замість цього, вона їм залишила будинок. Пояснила, що позивач проживає у вищевказаному будинку з 1999р. Пояснила, що позивач робив ремонт, будував вбиральню. Уточнила, що відповідач не просила щоб позивач пішов з будинку. Уточнила, що позивач також обробляє огород. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, пояснення свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.397 ЦК України «володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе…. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду» Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, як було встановлено, позивач фактично відкрито та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS], протягом 13 років. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, володіння позивача зазначеним майном - житловим будинком [ADDRESS], почалося за 4 роки до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 р.). Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS], майже тринадцять років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за позивачем.

Outcome: approved