Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі розпорядження голови Скадовської районної державної адміністрації № 457 від 30.09.2013 року є опікуном [PERSON], 17.03.2002 р. н., батьки якого [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав згідно рішення Скадовського районного суду від 15.07.2013 року. Дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідачі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісяця з кожного, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтвердила викладені в позові обставини, зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON], з якого просила стягувати 100 грн. щомісячно, щодо відповідача [PERSON] позовні вимоги залишила без змін. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі з – 100 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилась, причини неявки суду гне повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], 17.03.2002 р. н., є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Рішенням Скадовського районного суду від 15.07.2013 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до розпорядження голови Скадовської районної державної адміністрації № 457 від 30.09.2013 року [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов’язку щодо утримання дитини. Малолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON], яка є його бабусею, що не заперечувалося сторонами у справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі у справі на даний час не працюють, матеріальної допомоги на утримання сина не надають. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Частиною третьою статті 184 Сімейного кодексу передбачено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2013 року становить – 1 286 грн. Обов’язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини в загальному розмірі 400 грн. щомісячно є наближеним до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність стабільного доходу відповідачів, а також потреби дитини даного віку. Разом з цим, суд вважає за належне роз’яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов’язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз’яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки вимоги позову задоволені.

Outcome: approved