Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить жилий будинок №6-а по вул. Степовій, в с. Корсунка, м. Нова Каховка, в якому тимчасово були зареєстровані [PERSON] та її чоловік [PERSON], відповідачі по справі. На даний час відповідачі у витратах на оплату комунальних послуг участі не беруть, ніякої допомоги [PERSON] не надають та добровільно знятися з реєстрації не бажають, своїми діями відповідачі чинять перешкоди в розпорядженні будинком. Просила суд зобовязати відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні жилим будинком №6-а, по вул. Степовій, с. Корсунка, м.Нова Каховка, Херсонської області шляхом звільнення будинку та передачі їй ключів від вхідних дверей будинку. Зобовязати Новокаховську міграційну службу зняти відповідачів з реєстрації за адресою: вул. Степова, Буд. 6-а, с. Корсунка, м. Нова Каховка, Херсонська область. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги з зазначених підстав. Відповідачі та їх представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що відповідачі зареєструвалися в будинку за адресою: вул. Степова, Буд. 6-а, с. Корсунка, м. Нова Каховка, Херсонська область за згодою [PERSON], тим самим вони набули право користуватися будинком на рівні з власницею, вони разом з позивачкою ведуть господарство, допомагають їй. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Новокаховської міграційної служби Управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 29.10.1980р., виданого на підставі рішення виконкому Дніпрянської селищної ради №134/29 від 22.10.1980р., позивачці - [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Степова, Буд. 6-а, с. Корсунка, м. Нова Каховка, Херсонська область. Відповідно до рішення виконкому Дніпрянської селищної ради №86 від 25.12.1997р на підставі заяви [PERSON] надано дозвіл на реєстрацію за адресою : вул. Степова, Буд. 6-а, с. Корсунка, м. Нова Каховка, як членів сімї - сестри [PERSON]. племінниці [PERSON]А, з чоловіком [PERSON] При вирішенні справи суд відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ч 1 ЦПК України має виходити з тих підстав, які зазначені позивачем, та розглянути справу на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72,116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), та зважаючи на те, що такі вимоги позивачкою у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст.11 ЦПК України не заявлялися, суд вважає, що позивачкою спосіб захисту порушеного права обраний неправильно. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачкою не надано суду доказів того, що реєстрація відповідачів у належному їй будинку перешкоджає у здійсненні нею права користування та розпоряджання майном; свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що їм тільки зі слів позивачки відомо про те, що відповідачка [PERSON] не доглядає за [PERSON], не дбає про неї, не оплачує комунальні послуги, очевидцями зазначених обставин вказані особи не були. З квитанцій, наданих відповідачами, вбачається, що вони приймають участь в оплаті комунальних послуг. З накладної б/н від 23.04.2013 року вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] матеріали для побілки будинку; свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив ті обставини, що [PERSON] в 2013 році білила будинок позивачки. Крім того, згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідачів з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ними права користування жилим приміщенням. Правила ст. 391 ЦК України до правовідносин, які регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не застосовуються. Таким чином, оскільки вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про позбавлення права власності на житлове приміщення позивачкою не заявлялися, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобовязання не чинити перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, передачу позивачці ключів від вхідних дверей будинку та зобов'язання зняти відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.60 ЦПК України,

Outcome: dismissed