Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів. Посилається на те, що згідно виконавчого листа № 2-992/2011, виданого Славутським міськрайонним судом 26.10.2011 року [PERSON] зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Однак, відповідач систематично допускає заборгованість по аліментах і сплачує їх несвоєчасно. Крім того, ним не сплачені аліменти за жовтень 2012 року в сумі 1000 грн. Просить стягнути з нього на її користь цю суму аліментів та 4780 грн. неустойки(пені) за несвоєчасну їх сплату у жовтні 2012 року, січні та червні 2013 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов зменшила розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 1000 грн. заборгованості по аліментах та неустойку за прострочення сплати аліментів лише за жовтень 2012 року в сумі 3300 грн.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Його представники [PERSON] та [PERSON] позову не визнали, давши пояснення про те, що заборгованості по аліментах у [PERSON] немає. За жовтень 2012 року аліменти сплачені згідно наданої ними квитанції 14 листопада 2012 року. Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідач [PERSON] обізнаний із своїм обовязком сплачувати аліменти за рішенням суду на користь позивачки на неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON]. Однак, він допускав випадки несвоєчасної сплати аліментів, що стверджується наданою державним виконавцем відділу ДВС Славутського МРУЮ довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах. З цієї довідки-розрахунку вбачається, що аліменти в розмірі 1000 грн. у жовтні 2012 року не були сплачені. Згідно наданої представником відповідача [PERSON] квитанції від 14.11.2012 року № 1060 відповідачем сплачено аліменти в сумі 2000 грн. У квитанції зазначається, що ця сума аліментів сплачена за вересень жовтень 2012 року. Однак, з пояснень позивачки та державного виконавця Павлюка О.В. вбачається, що ця сума була зарахована в рахунок погашення заборгованості за попередні місяці, оскільки згідно довідки відділу ДВС Славутського МРУЮ від 6.11.2013 року № 13604 станом на 14.11.2012 року заборгованість по аліментах становила 4481 грн. (а.с. 53). 27.03.2013 року позивачкою [PERSON] була подана державному виконавцю заява, у якій вона стверджувала факт зарахування сплачених 14.11.2012 року 2000 грн. в рахунок боргу за липень та серпень 2012 року. Сплачена за квитанцією від 7.12.2012 року 1000 грн. була зарахована в погашення заборгованості за вересень 2012 року, а сплачені за квитанцією № 20 від 28.12.2012 року 2481 грн. зараховані на погашення боргу за жовтень- листопад 2012 року(а.с.49). Отже, підстав вважати, що на день розгляду справи існує заборгованість за жовтень 2012 року немає. Враховуючи те, що аліменти за цей місяць згідно квитанції сплачені 14.11.2012 року, то при відсутності заборгованості за попередні місяці позивачка вправі була б вимагати стягнення неустойки( пені) за прострочення сплати аліментів за жовтень лише за період з 1.11 по 14.11.2012 року. Однак, за погодженням з позивачкою державним виконавцем проводилось зарахування сплачених у відповідному місяці аліментів в рахунок погашення заборгованості за попередні місяці. Отже, виходячи з того, що сплачена 28.12.2012 року 1000 грн.зарахована за жовтень цього ж року, кількість днів прострочення сплати аліментів складає 57 днів з 1.11. по 28.12. 2012 року. У відповідності із ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пенні) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, сума неустойки (пені) становить: 1000 х 1% х 57 днів = 570 грн. Підстав для зменшення розміру неустойки(пені) з врахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, зокрема, наявності у нього 4-х дітей, немає, оскільки належного матеріального утримання потребують усі його діти. Надана представником відповідача [PERSON] довідка про те, що заробітна плата за жовтень 2012 року [PERSON] була виплачена 13.11.2012 року не є підставою для звільнення його від сплати неустойки, оскільки працюючи в заснованому ним СФГКлепачі, директором якого є його дружина і, знаючи про обовязок сплачувати аліменти, він повинен забезпечити своєчасну сплату аліментів. Судом не розглядається питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення неустойки(пені) за інші періоди, оскільки позивачкою такі вимоги не ставляться, а суд вирішує позов в межах заявлених вимог. Неустойка по вересень 2012 року включно стягнута рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 5.03.2012 року.(а.с.28). Вимоги позивачки щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволенню не підлягають, оскільки апеляційним судом Хмельницької області від 26.11.2011 року винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача і воно повинно виконуватись в порядку, визначеному Законом України Про виконавче провадження.

Outcome: approved