Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернувся досуду з позовом в якому просить визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 1.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем перебував в шлюбі з 29.09.2004 року, який був розірваний 28.02.2011 року. Під час шлюбу його колишня дружина [PERSON] уклала кредитний договір на суму 25000 доларів США в ПАТ КБ «Приватбанк», який на сьогоднішній день погашений повністю. 1.09.2009 року в приватного нотаріуса [PERSON] він підписав заяву, якою дав згоду своїй дружині подарувати квартиру [ADDRESS] її матері [PERSON], оскільки та в 2009 році повернулася із-за кордону в Україну і їй для продовження терміну перебування за кордоном необхідно було пред»явити офіційний документ про наявність нерухомості на території України. Перед тим як підписувати заяву він не знав про її подальші наслідки, а нотаріус [PERSON] умисно йому про це не пояснила. Він пояснив нотаріусу про їх малолітню дочку [PERSON], хоча нотаріус є їх сусідкою, проживає в квартирі, яка розміщена на одній сходовій площадці і достовірно знала і бачила їх дочку. Він звернувся до нотаріуса за поясненнями і як виявилось при ознайомленні з документами, на підставі яких посвідчувався договір дарування, дозвіл органу опіки і піклування Радехівської райдержадміністрації на відчуження квартири був відсутній, а договір дарування був посвідчений на підставі довідки форми-2 виданої КП «Радехівське ВКГ» в якій відсутнія реєстрація їх малолітньої доньки [PERSON]. Вважає, що оскільки договір дарування був посвідчений без дозволу органу опіки і піклування з грубим порушенням законодавств України, всупереч інтересів їх малолітньої дочки, а тому він підлягає визнанню судом недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об»ємі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що договір дарування був посвідчений за згодою позивача, яку він висловив в нотаріально посвідченій заяві, при цьому йому приватним нотаріусом було роз»яснино всі наслідки укладення такої угоди. На момент укладення договору дарування дозвіл органу опіки і піклування був. Житлові права дитини не порушені, оскільки дитина [PERSON] як проживала в спірній квартирі так і проживає. В 2008 році [PERSON] вже знав про відчуження квартири. Третя особа - приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що в 2008 році до неї звернулася [PERSON] про те, щоб оформити договір дарування спірної квартири її мамі [PERSON] тоді ж було оформлено і пакет документів для оформлення договору, але оскільки квартира була придбана за кредитні кошти, перебувала в банківській заставі, то до погашення заборгованості по кредитному договору - договору дарування не оформили. Повернулися до оформлення договору дарування в 2009 році після погашення [PERSON] банківського кредиту. При цьому вже згода органу опіки і піклування Радехівської міської ради вже була і продовжувала діяти. Такі органи опіки і піклування при органах місцевого самоврядування діють і до цього часу. При наданні згоди на оформлення договору дарування та написання заяви від 1.09.2009 року [PERSON] особисто прочитав і ознайомився зі змістом заяви та без стороннього примусу та впливу підписав її. При цьому поводив себе адекватно і розумів значення своїх дій, не заперечував щодо передачі квартири в дар. Що стосується тверджень представника позивача та позивача про те, що при ознайомлення їх з матеріалами договору дарування не було даних про реєстрацію малолітньої дитини і згоди органу опіка і піклування, то такі твердження є голослівними, оскільки в 2008 році в неї була інша печатка, яка пізніше була нею здана при виготовленні нової. Суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. З свідоцтва про народження виданого 5.06.2005 року Радехівським відділом РАЦС РУЮ Львівської області встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і батьком її є [PERSON], а матір»ю - [PERSON]. З договору дарування квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 1.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі [NUMBER], встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS]. З рішення виконавчого комітету Радехівськох міської ради Радехівського району Львівськох області від 26.09.2008 року за №259 «Про надання дозволу на дарування квартири [ADDRESS] встановлено, виконком міськради дав дозвіл на укладення договору дарування квартири [ADDRESS] [PERSON], яку приймає в дар її мама [PERSON] При цьому виконком підтверджує, що житлові права малолітньої, яка зареєстрована і проживає в квартирі [ADDRESS] на вулиці Шухевича не порушуються. З протоколу №23 засідання опікунської ради при виконкомі міської ради від 26.09.2008 року встановлено, що опікунська рада вирішила пропонувати виконкому Радехівської міської ради прийняти рішення про надання дозволу на укладення договору квартири [ADDRESS] від імені [PERSON]. З заяви приватному нотаріусу Радехівського районного нотаріального округу [PERSON] від 1.09.2009 року встановлено, що [PERSON] васильович заявляє, що він дозволяє своїй дружині [PERSON] подарувати [PERSON] квартиру [ADDRESS], що являється їх спільною сумісною власністю, оскільки придьана ними за час шлюбу, зареєстрованого 25.09.2004 року Радехівським відділом РАГСу Львівської області. З рішення комісії з питань захисту прав дитини Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 19.06.2012 року за №8 «Про визнання договору дарування житла недійсним» встановлено, що з метою дотримання житлово-майнових прав дитини комісія вирішила: виходячи з того, що житлово-майнові права малолітньої дитини [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], при укладення договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS] не порушені, не вважати за доцільне визнання договору дарування недійсним. З рішення ІІІ сесії V скликання Радехівської міської ради Радехівського району Львівської області від 20.06.2006 року №2 «Про затвердження положень та правил» встановлено, що сесія затвердила «Положення про опікунську раду». Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] придбали під час шлюбу з [PERSON] спірну квартиру, яка була спільною сумісною власністю подружжя, і була зареєстрована за [PERSON] За положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Пунктом 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, передбачено, що договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути засвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення. Враховуючи зазначене, згода подружжя на укладення договору дарування має бути викладена на окремому документі (заяві). Відповідно до вищезазначених норм закону [PERSON] було оформлено нотаріальну згоду на дарування квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Їх невиконання є підставою для визнання правочинів недійсними. Заперечення щодо визнання недійсною згоди на відчуження квартири позивача та йогог представника, суд не може прийняти до уваги, оскільки судом було встановлено, що вона оформлена належним чином з дотриманням закону. [PERSON] оформила договір дарування квартири, надавши до нотаріальної контори належним чином оформлену згоду чоловіка [PERSON] Підстав для відмови у вчиненні даного правочину не було. Посилання на відсутність волевиявлення позивача суд оцінює критично, бо із змісту первісної позовної заяви випливає, що підставою для визнання згоди на дарування позивач зазначав, що він не розумів своїх дій, а приватний нотаріус не пояснила наслідків укладення договору дарування. Але надання письмової згоди на відчуження квартири у вигляді договору дарування, що висловлює його намір, підтверджується тим, що після оформлення договору дарування відповідачка [PERSON], прийнявши в дар спірну квартиру, проживала в ній, сплачувала комунальні платежі, про що було відомо позивачу, і до 24.07.2012 року, тобто до моменту подання позовної заяви договір дарування не оспорювався. На підтвердження своїх посилань в частині відсутності волевиявлення позивача суду не було представлено ніяких доказів. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд не вважає обґрунтованим посилання позивача про недійсність правочину на ст. 215 ЦК України про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України, оскільки вони спростовуються вищенаведеною мотивацією. Не доведено позивачем і тієї обставини, що правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, оскільки як встановлено в судовому засіданні і чого не заперечує сам позивач, малолітня [PERSON] проживала і продовжує проживати в спірній квартирі і права на проживання не позбавлена. Безпідставним є посилання позивача і на ту обставину, що договір дарування оформлений без згоди органу опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, оскільки при укладенні договору дарування було рішення виконавчого комітету Радехівськох міської ради Радехівського району Львівської області від 26.09.2008 року за №259 «Про надання дозволу на дарування квартири [ADDRESS], яке було видане до створення органу опіки і піклування при Радехівській райдержадміністрації, а тому вважати, що договір оформлений без згоди органу опіки і піклування і тим порушені права малолітньої дитини в суду немає підстав. У сукупності з іншими доказами, наданими сторонами, суд дійшов до висновку про законність оформлення заяви про згоду на дарування квартири та законність договору дарування. При цьому суд приймає до уваги пояснення приватного нотаріуса Раденхівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] з приводу того, що позивач особисто прочитав і ознайомився зі змістом заяви та без стороннього примусу та впливу підписав її. При цьому поводив себе адекватно і розумів значення своїх дій, не заперечував щодо передачі квартири в дар, що також свідчить про дійсний намір [PERSON] на здійснення певного правочину.

Outcome: dismissed