Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

12.11.20113 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який вона за заповітом заповіла їй. Інших спадкоємців після її смерті немає. Протягом шести місяців вона подала заяву до нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про право на спадщину немає можливості оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вище зазначений житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Первомайської міської Ради народних депутатів №642 від 09.10.1964 року чоловіку покійної [PERSON] - [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] площею 600 кв.м. актом від 17.10.1964 року представником групи техбюро було здійснено в натурі відвід [PERSON] земельної ділянки площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 21.10.1964 року між виконкомом Первомайської міської ради депутатів трудящихся та [PERSON] було укладено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, договір посвідчений 2-ою Первомайською держнотконторою 29.10.1964 року реєстр №4217. Житловий будинок було побудовано з будівлями та спорудами готовністю 41%. В 1966 році [PERSON]. та [PERSON] здійснили поділ незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS]. 24.06.1966 році Другою Первомайською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видно свідоцтво про право на частку в спільному майні, а саме на половину житлового будинку. 24.06.1966 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений 24.06.1966 року Другою Первомайською держнотканторою, реєстраційний номер 1820, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] належну йому половину житлового будинку. 07.05.1969 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. В 1966 році [PERSON] завершила будівництво спірного житлового будинку, готовність будинку склала 100%, про що свідчить акт готовності, однак оформити правовстановлюючий документ та здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок не встигла. У зв'язку з відсутністю документів про первинну реєстрацію житлового будинку на ім'я спадкодавця вона не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, що і змусило її звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позов визнав. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], актовий запис №749 від 22.09.2012 року. 17.09.2012 року [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, взагалі все те, що належить їй за законом та на що вона матиме право на день смерті заповіла [PERSON] - позивачу по справ. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Первомайського міського нотаріального округу. Згідно довідки №1344-2-13 від 04.11.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області значиться актовий запис про реєстрацію шлюбу №435 від 17.11.1961 року складений на гр.. [PERSON] та [PERSON] та про розірвання шлюбу №76 від 07.05.1969 року. Прізвище після реєстрації розірвання шлюбу дружини змінено з «[PERSON]» та «[PERSON]». Згідно Акту від 17.10.1964 року на підставі рішення Первомайської міської ради народних депутатів від 09.10.1964 року №642 [PERSON] в натурі відведено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. по [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету №642 від 09.10.1964 року [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] площею 600 кв.м. та зобов'язано до 25.10.1964 року отримати всю технічну документацію на право будівництва. 21.10.1964 року було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Цей договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за № 4217. На відведеній земельній ділянці [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку. 24 червня 1964 року було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та [PERSON] отримала у власність половину житлового будинку з належними до нього господарчими спорудами, незакінченим будування готовністю на 41%. 24 червня 1964 року [PERSON] продав [PERSON] належну йому половину житлового будинку з господарчими спорудами, готовністю 41% на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріусом Первомайської другої державної нотаріальної контори реєстраційний номер 1820. Згідно акту від 15.10.2013 року комунального підприємства Первомайської міської ради «Архітектурно-планого бюро» готовність житлового будинку [ADDRESS] складає 100%. 16 липня 2013 року Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації був складений технічний паспорт на вище зазначений житловий будинок у якому вказано, що цей будинок належить [PERSON] та не є самочинно побудованим на підставі інструкції «Про порядок проведення тех..інвентаризації нерухомого майна» затвердженої Наказом Мінюста України від 5.08.2001 року №127. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав, зокрема, на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на таке майно, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі ст.3 цього Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак права на нерухоме майно, що виникли до набрання ним чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва та не пов»язаний із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, оскільки така реєстрація є лише визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об»єктів будівництва уперше за законодавчому рівні було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів державного замовлення», а відтак, при набутті права власності на об»єкти, збудовані до вказаної дати, закон не потребує їх введення в експлуатацію у відповідності до цієї постанови. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року № 40-19-5376, одним з документів, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За таких обставин не можна вважати, що житловий будинок є самочинним або незавершеним та що померла [PERSON] не набула права власності на зведений житловий будинок, оскільки за наведених обставин виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цих об»єктів. З технічного паспорту на цей будинок, складеному за результатами інвентаризації будівлі вбачається, що будь-яких порушень при зведенні цього будинку не виявлено, тому будинок був про інвентаризований у відповідному порядку. Згідно з роз»ясненнями, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Зі справи вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою звернулась [PERSON] - позивачка у справі. Відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державний нотаріус вих№1632/02-14 від 02.09.2013 року вказав, що вона не надала правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку. Оскільки право власності померлої [PERSON] встановлене у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, за наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що спадкоємиця [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове домоволодіння. Судом встановлено, що позивачка є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], що спадковий будинок не є самочинним чи незавершеним, що за життя спадкодавець набув у встановленому на той час порядку права власності на зведений ним житловий будинок, тому суд вважає, що позовну заяву про визнання за позивачкою права власності на нерухомість слід задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS], який лишився після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved