Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

11 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду зазначеним позовом,посилаючись на те,що [INFO] помер її чоловік [PERSON] від отриманого ним на виробництві професійного захворювання,причинний зв»язок смерті чоловіка від профзахворювання встановлений згідно висновку МСЕК від 02 листопада 2006 року.Постановою ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську від 06 грудня 2006 року їй призначено та виплачено відповідачем одноразову страхову виплату в разі смерті потерпілого годувальника.Але відповідач відмовив їй в отриманні щомісячних страхових виплат після смерті чоловіка в 2004 році,посилаючись на те,що вона ,хоча і була на його утриманні,та була пенсіонером,але працювала,а тому не підпадає під категорію непрацездатної. Позивачка не згідна з цим,оскільки за рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2008 року встановлено факт її знаходження на утриманні померлого [INFO] чоловіка [PERSON] оскільки вона досягла 55 років,була пенсіонеркою за віком,тобто була непрацездатною ,а дохід чоловіка був основним джерелом їх існування. Крім того,позивачка зазначає,що починаючи з 14.03. 2007 року вона не працює,що підтверджується довідкою Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення нею підприємницької діяльності,тому з цього часу вона вже стала уже непрацюючим пенсіонером З врахуванням викладеного позивачка просить суд: - визнати її право на отримання щомісячних страхових виплат у зв»язку з втратою годувальника з моменту її непрацездатності,тобто з 14.03.2007 року; -визнати незаконною бездіяльність відповідача по не нарахуванню та несплаті їй щомісячних страхових виплат у зв»язку з втратою годувальника з моменту її непрацездатності,тобто з 14.03.2007 року; -зобов»язати відповідача припинити дію(бездіяльність) що порушує її право на отримання з 14.03.2007 року щомісячних страхових виплат у зв»язку з втратою годувальника,та виплатити несплачену суму починаючи з 14.03.2007 року; -витрати у справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали свої позовні вимоги. Відповідач у справі ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську позов не визнало,надавши заперечення ,які підтримала їх представник в суді,посилаючись на те,що [PERSON] звернулася до ВВД ФССНВу у імсті Першотравенську із заявою від 28.11.2006 року про призначення їй страхових виплат у зв»язку зі смертю її чоловіка [PERSON] внаслідок отриманого професійного захворювання,що підтверджено висновком Запорізької обласної МСЕК № 3 від 02.11.2006 року. Відповідно до постанови відділення від 06.12.2006 року № 5203.1 позивачці було призначено та виплачено одноразову допомогу на сім»ю в розмірі 46673,40грн. Щомісячні страхові виплати [PERSON],як особі ,що перебувала на утриманні померлого внаслідок професійного захворювання [PERSON] його дружині [PERSON] не провадяться ,оскільки на дату встановлення причинного зв»язку смерті чоловіка з отриманим професійним захворюванням вона була приватним підприємцем,відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21 грудня 2006 року.[PERSON] з 10 серпня 1992 року зареєстрована як приватний підприємець,тобто позивачка є особою,яка хоча і досягла пенсійного віку 55 років,але продовжувала займатися торгівельно-закупівельною діяльність як приватний підприємець,що суперечить вимогам ст.33 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності». Крім того,звертають увагу на те,що позивачка зверталася 04.06.2008 року з позовом до Першотравенського міського суду про стягнення невиплачених страхових виплат у зв»язку з втратою годувальника як непрацездатна особа,що перебувала на утриманні померлого.Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2010 року,яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2010 року, їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв»язку з тим,що станом на [INFO](на час смерті [PERSON].) заявниця [PERSON] досягла 62 років,але відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] з 10 серпня 1992 року зареєстрована як приватний підприємець,тобто є особою,яка хоча і досягла пенсійного віку,але продовжувала займатися торгівельно-закупівельною діяльністю як приватний підприємець, оскільки пунктом 2 частини 2 ст.33 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності» передбачене право на одержання щомісячних страхових виплат жінкам,які досягли 55 років при умові,що вони не працюють. Тобто питання ,яке ставить [PERSON] у своїй заяві вже вирішувалося в судовому порядку.Крім того,20.07.2010 року [PERSON] знову звернулася в суд з заявою про визнання факту знаходження на утриманні для набуття права на отримання щомісячної страхової виплати в разі втрати годувальника.Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року,яке залишено без змін апеляційним судом Дніпропетровської області від 24.11.2010 року, їй відмовлено у задоволенні заяви. З врахуванням викладеного просять суд закрити провадження у справі за позовом [PERSON] до ВВД ФССНУ у місті Першотравенську на підставі п.2 ст.205 ЦПК України,оскільки ухвалені рішення з приводу спору між тими самими сторонами ,про той самий предмет із тих же підстав. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Як вбачається за матеріалів справи,пояснень сторін, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON]. За висновком МСЕК від 02 листопада 2006 року встановлено причинний зв»язок смерті чоловіка позивачки від отриманого на виробництві професійного захворювання. Постановою ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську Дніпропетровської області від 06 грудня 2006 року позивачці призначено та виплачено одноразову допомогу на сім»ю у разі смерті годувальника в розмірі 46673,40грн. У призначенні та виплаті позивачці щомісячних страхових виплат у разі смерті годувальника було відмовлено відповідачем та судом на підставі п. 2 частини 2 ст.33 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності» де передбачене право на одержання щомісячних страхових виплат жінкам,які досягли 55 років при умові,що вони не працюють.,оскільки згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] була зареєстрована з 10 серпня 1992 року як приватний підприємець,тобто працювала. Як вбачається з доданого позивачкою до позову у даній справі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців позивачка [PERSON] припинила підприємницьку діяльність 24.09.2007 року(а.с.____________). Як вбачається з оглянутих матеріалів цивільної справи № 2-135/10 та рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2010 року,залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2010 року, якими у задоволенні позовних вимог позивачки про її право на щомісячні страхові виплати було відмовлено,в позовній заяві по зазначеній справі позивачка не посилалася на те,що нею припинено 24.09.2007 року підприємницьку діяльність,тобто що вона не працює з 24.09.2007 року,тому зазначена обставина не була предметом дослідження постановлених у 2010 році судових рішень. У зв»язку з чим суд вважає,що 11 листопада 2013 року позивачкою вперше заявлено до відповідача шляхом подання позову в суд вимоги відносно її права на щомісячні страхові виплати починаючи з моменту коли вона припинила свою підприємницьку діяльність з 24.09.2007 року ,тобто перестала працювати,що суд вважає іншою правовою підставою позовних вимог позивачки і тому вважає за необхідне вирішення заявлених позивачкою за іншою заявленою позивачкою правовою підставою позовних вимог у даному провадженні та постановлення судового рішення у справі. При вирішенні позовних вимог позивачки за іншою підставою між сторонами в межах заявлених позовних вимог суд приходить до наступного: Згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Оскільки позивачці на момент смерті чоловіка [INFO] та на момент встановлення причинного зв»язку смерті чоловіка від отриманого професійного захворювання на виробництві 02.11.2006 року було більше 62 років,тобто вона була непрацездатною за віком та перебувала на утриманні чоловіка на день його смерті ,що встановлено рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2008 року ,яким встановлено,що основним джерелом існування їх сім»ї був дохід чоловіка, та починаючи з 24.09.2007 року позивачка припинила свою підприємницьку діяльність згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ,тобто позивачка перестала працювати з 24.09.2007 року,суд вважає,що з цієї дати вона мала право на призначення належних їй щомісячних страхових виплат у разі смерті годувальника. Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності» якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення. Згідно абзаців другого та третього п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року( з послідуючими змінами та доповненнями ) суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання, а особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. При поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. Оскільки позивачка вперше звернулася до суду з вимогою до відповідача про її право на щомісячні страхові виплати з тієї підстави,що вона перестала працювати з 24.09.2007 року, лише 11 листопада 2013 року ,тобто по закінченні трьох років з дня припинення нею 24.09.2007 року підприємницької діяльності,тобто з дня виникнення у неї права на виплати, враховуючи зазначені вимоги закону ,суд вважає, що позивачка має право на задоволення її позовних вимог з дня звернення до суду з такими вимогами ,тобто з 11 листопада 2013 року. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на користь держави на підставі п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивачки слід стягнути з державного бюджету сплачений нею судовий збір у справі в сумі 105грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial