Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 08.09.2009 року померла його дружина [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадщину він прийняв, оскільки на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Однак серед нього є житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в м. Буринь, вул. 40 років Жовтня,5 який належав їм, однак зареєстрований який був на дружину. За життя вона посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла їхнім дітям, але спадщину вони не приймали і не бажають вчиняти будь-яких дій щодо її прийняття. В травні 2013 року він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини,однак останній звернув увагу, що в правовстановлюючому документі на будинок його номер не співпадає з даними БТІ. Крім цього за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою значиться зареєстрованим гуртожиток ВАТ «Буринський завод сухого молока», але з державного акту на право приватної власності на землю, який також був виданий дружині, вбачається, що земельна ділянка за вказаною адресою також належала спадкодавцю на праві приватної власності. При цьому її розмір частково не співпадає з даними земельного кадастру, в якому розмір її вказано 0,1259 га, тоді як в державному акті 0,1258 га. Позасудовим шляхом він не спроможний усунути вказані розбіжності в написанні нумерації будинку, земельної ділянки та її розміру, у звязку з чим нотаріус не прийняв для вчинення нотаріальних дій зазначені документи, оскільки вони не є безспірними та не видав свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи викладене, просив визнати за ним право власності на будинок з господарськими спорудами та на земельну ділянку площею 0,1259 га розташовану за тією ж адресою. В судовому засіданні предстанвик позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Третя особа [PERSON]ІВ. про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не явилася по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, у звязку з чим суд визнав можливим справу розглянути без її участі за наявними доказами. Свідок [PERSON] пояснила, що за матеріалами інвентарної справи, яка знаходиться в ТОВ «Буринське БТІ» з моменту будівництва в 1963 році цього будинку, 3/5частини в якому належали [PERSON], він був під номером пять. В період з 1988 року будинок став двохквартирним і йому в подальшому в ході інвентаризації було присвоєно номер (3-5)1. Рішення про зміну нумерації міською радою не приймалося. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2009 року померла дружина позивача [PERSON], яка мешкала в м. Буринь, вул. 40 років Жовтня,5, у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно (а.с.7). 13.07.1983 року [PERSON] посвідчила заповіт, яким заповіла все своє майно заповіла дітям [PERSON] та [PERSON], які заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали і вирішувати питання щодо її прийняття не збираються, у звязку з чим вважаються такими, що не прийняли спадщини, і ці обставин підтверджуються як показами представника позивача, так і заповітом, заявами [PERSON] та [PERSON] про неприйняття спадщини, інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 12-14). На час відкриття спадщини з [PERSON] постійно проживав її чоловік [PERSON], що вбачається з копії його паспорта з відомостями про реєстрацію місця проживання, довідки Буринської міської ради, свідоцтва про одруження (а.с.6,8,9). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день її відкриття, постійно проживав із спадкодавцем і на протязі строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадкового майна ввійшло: 3/5 частини житлового будинку №5, розташованого по вулиці 40 років Жовтня, в м. Буринь, Сумської області, який належав спадкодавцеві відповідно до договору купівлі-продажу від 05.01.1989 року та зареєстрованого в БТІ 09.01.1989 року за №3097 (а.с.10-11), а також земельна ділянка за тією ж адресою для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального житлового будівництва загальною площею 0,1258 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ № 115548 від 22.11.2004 року (а.с.28) та матеріалами інвентаризаційної справи. Як вбачається з довідки ТОВ «Буринське БТІ» вищевказане домоволодіння обліковується по реєстраційній книзі №11 за номером 3097 за тією ж адресою однак за №(3-5)/1. Крім цього за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20) в м. Буринь по вул. 40 років Жовтня,5 значиться реєстраціє гуртожитку ВАТ «Буринський завод сухого молока». З листа нотаріуса №172/01-16 від 31.05.2013 року (а.с.16) вбачається, що розбіжність у нумерації будинку виключає факт безспірності і ця обставина унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину позасудовим шляхом. Разом з тим, відповідно до повідомлення Буринської міської ради (а.с.21) та витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.21-22), гуртожиток ВАТ «Буринський завод сухого молока» зареєстровано за адресою [INFO], а рішення міської ради про зміну номеру житлового будинку, розташованого по вулиці 40 років Жовтня, 3/5 частини якого належали [PERSON] відсутні. З довідки відділу Держземагенства у Буринському районі (а.с.18) вбачається, що при перенесенні інформації про земельну ділянку, площею 0,1258 га за адресою м. Буринь, вул. 40 років Жовтня,5, що вказана в державному акті серії СМ №115548, з Державного реєстру земель до Державного кадастру була проведена реєстрація цієї земельної ділянки. При цьому в Державному земельному кадастрі дана земельна ділянка зареєстрована на загальну площу 0,1259 га в звязку із заокругленням. Як вбачається з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.29-30), загальна площа земельної ділянки за адресою м. Буринь, вул. 40 років Жовтня,5, зареєстрованої на праві приватної власності за [PERSON], становить 0,1259 га.. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методики підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів). Таким чином суд вважає, що спадкодавцю фактично належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1259 га. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1225 цього ж Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Приймаючи до уваги наведені положення закону та враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини у звязку з вищевказаними розбіжностями, які усунути в позасудовому порядку не спроможний, при цьому інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині не встановлено, суд вважає, що його вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved