Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", третя особа реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В процесі розгляду справи ухвалою суду було замінено відповідача - Дніпропетровську філію Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на Публічне акціонерне товариство "Укртелеком". Так, в позовній заяві позивачі вказали, що з 1981 року вони в рівних частках володіють, користуються та розпоряджаються, а також постійно проживають у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивачі продовжують добросовісно та безперервно володіти і відкрито користуватися даним нерухомим майном в повному обсязі, доглядають за будинком та утримують його, постійно проводять в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачують всі комунальні платежі. До теперішнього часу вказаний житловий будинок знаходиться на балансі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до відповідача з приводу переоформлення права власності на дане нерухоме майно, оскільки вони більше 30 років безперервно користуються спірним нерухомим майном, але отримали від відповідача відмову в зв'язку з відсутністю всіх необхідних документів для оформлення права власності за позивачами. В зв'язку з чим, позивачі просять суд визнати право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та на ? частину за [PERSON], а також на господарчі будівлі та споруди. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] обставини, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" - Бабець М.О. позов не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що спірна будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] визнана житловим будинком, який являється власністю ПАТ «Укртелеком». Позивачі не є добросовісними володільцями даного будинку, оскільки їм відомо, що ПАТ «Укртелеком» є його власником. За набувальною давністю може бути набуте право власності на майно лише якщо у нього не буде власника. Просив в задоволенні позову відмовити. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника третьої особи Реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, який надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради від 31.07.2003 року №105 будівлю колишнього вузла зв'язку [ADDRESS] визнано жилим приміщенням (а.с.19). Із матеріалів справи видно, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві колективної власності Відкритому акціонерному товариству «Укртелеком», яке є юридичною особою, на підставі рішення виконкому від 28.11.2003 року №193, що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії САА №247622. Як вбачається з домової книги, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], та ними починаючи з 1999 року було укладено договори про надання послуг населенню з водопостачання та водовідведення, договори про користування електричною енергією, договори про надання послуг з газопостачання населенню ВАТ «Дніпропетровськгаз», договори про надання послуг на постачання холодної води і водовідведення в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] не видавався ордер на заселення в спірний будинок, не оформлялись ні договір найму, ні договір оренди на користування вказаною жилою площею. Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Ознаками володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю є добросовісність, відкритість, безперервність і тривалість володіння. При зверненні до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння майном. Судом достовірно встановлено, що позивачі при отриманні в користування спірного будинку знали кому він належить і хто є його дійсним власником, крім того, власник їхнє право на спірний будинок не визнає. Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2010 року, в задоволенні позову [PERSON] до ВАТ «Укртелеком» в особі Цеху телекомунікаційних послуг №21 смт. Покровське Дніпропетровської філії ВАТ «Укртелеком», третя особа [PERSON] про зміну договору найма житлового приміщення та зобов'язання укласти окремий договір найма - було відмовлено. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, при винесенні рішення Покровським районним судом Дніпропетровської області №2-570/2011 від 23.12.2011 рокубуло встановлено, що [PERSON] користується квартирою [ADDRESS], але не являється ні наймачем, ні власником, ні наймодавцем спірного жилого приміщення, в зв'язку з чим судом було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа ВГІРФО Покровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч.1 ст.344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнененим, що на це майно не претендують інші особи, і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] завжди знали, що ПАТ «Укртелеком» є власником житлового будинку, розташованого [ADDRESS]. Тобто відповідач є законним володільцем спірного будинку. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'являтися особою, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. Як встановлено в судовому засіданні, даний будинок протягом тривалого часу є спірним, і власник претендує на нього та не заперечує проти продажу вказаної нерухомості позивачам. Вказані обставини свідчать про відсутність такої умови набувальної давності, як добросовісність володіння позивачами спірним будинком. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Оскільки позивачі не надали суду доказів наявності умов набувальної давності на спірний житловий будинок, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed