Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області, про визначення часток в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просили суд визначити, що частка [PERSON], яка померла 06 липня 2010 року у місті Чугуєві Харківської області, у спільній сумісній власності на земельну ділянку загальною площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, складає 1/2 частину; визначити, що частка [PERSON], у спільній сумісній власності на земельну ділянку загальною площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, складає 1/2 частину; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06 липня 2010 року; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 06 липня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з: частини земельної ділянки площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, розташованої в селі Клугіно-Башкирівка, вулиця Лісна, Чугуївського району Харківської області, призначеної для індивідуального житлового будівництва. Вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON], який після її смерті прийняв спадщину. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду, оскільки, земельна ділянка площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, на умовах спільної сумісної власності, була передана співвласникам: [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. На підставі чого, йому, як спадкоємцю, що прийняв спадщину було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки вона знаходиться у спільній сумісній власності і частка померлої у спільному майні не виділена. Зважаючи на викладені обставини позивачі змушені звернутися до суду, за захистом своїх прав. Позивачі підтримали свій позов, просили задовольнити свої позовні вимоги, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа проти задоволення позовниз вимог не заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 06 липня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №271663, виданим 09 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №269. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частини земельної ділянки площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, розташованої в селі Клугіно-Башкирівка, вулиця Лісна, Чугуївського району Харківської області, призначеної для індивідуального житлового будівництва. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №454860, виданим 18.08.2005 року, на підставі рішення XLII сесії IV скликання Чугуївської міської ради від 24.06.2005 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010568200070 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №454859, виданим 18.08.2005 року, на підставі рішення XLII сесії IV скликання Чугуївської міської ради від 24.06.2005 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010568200071. За життя [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON]. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Зазначене право повною мірою узгоджується з правом заповідача на свій розсуд визначати обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом (ст. 1236 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] право на спадкування частини земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] отримав [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 липня 2013 року, серії ВТІ №602222, посвідченим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованим в реєстрі за №1-1152, виданим на частину спадкового майна. Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину [PERSON], після смерті [PERSON] отримав спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, с. Клугино-Башкирівка, вул. Лісова, буд.35. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [PERSON] було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду, оскільки, як з'ясувалося, земельна ділянка площею 0,2382 гектарів, кадастровий номер 6312090001700010019, розташована в селі Клугіно-Башкирівка, вулиця Лісна, Чугуївського району Харківської області, призначена для індивідуального житлового будівництва, яка входить до складу спадкового майна, рішенням XLII сесії IV скликання Чугуївської міської ради від 24.06.2005 року, на умовах спільної сумісної власності, була передана співвласникам: [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. На підставі чого, [PERSON], як спадкоємцю, що прийняв спадщину було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки вона знаходиться у спільній сумісній власності і частка померлої у спільному майні не виділена. За змістом ст.ст. 355, 368 Цивільного кодексу України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Частина 2 статті 370 ЦК України, встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Інший розмір часток може бути встановлений домовленістю між ними, законом або судовим рішенням. Оскільки склад спадщини згідно ст. 1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до частини 1 статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 4 статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. На підставі викладеного,

Outcome: approved