Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

17 жовтня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачки про стягнення з неї боргу в сумі 49911 грн. 69 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сплив строк позовної давності. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 09 серпня 2006 року відповідачка звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із Заявою позичальника, на підставі якої отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору, утворилась заборгованість в сумі 49 911 грн. 69 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 13 491 грн. 65 коп., заборгованість по процентам - 31 767 грн. 10 коп., заборгованість по комісії - 1800 грн. 00 коп., а також відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) - 2352 грн. 94 коп.- станом на 20.09.2013 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду 17 жовтня 2013 року із позовом та надав суду Умови та правила надання банківських послуг. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із заяви [PERSON] вбачається, що вона зверталася до банку з проханням надати платіжну картку Visa Gold з кредитним лімітом 15 000 грн. зі строком дії 2 роки. Базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2 % у місяць, із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії дебетної карти. Надані банком Умови та правила наданя банківських послуг не містять підпису відповідача. Умови і правила надання банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. У Заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов. Крім того, у Заяві не зазначено умов надання кредиту, окрім розміру ліміту та процентної ставки за користування кредитом. Відповідно до п. 9.12. вказаних Умов і правил договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на цей же строк. Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що підписуючи Заяву, відповідач розумів вказані Умови, у тому числі щодо погодження сторонами терміну позовної давності тривалістю п'ять років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Така ж позиція висловлена і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Ухвалі від 20.11.2013 року за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Миколаїської області від 15 липня 2013 року. Таким чином, оскільки термін дії платіжної картки, а отже і кінцевий строк дії кредитного договору, сплинув 09.08.2008 р., строк позовної давності загальний скінчився 09.08.2011 року. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст. 257,259,267, 526,527,530,1054,1055 ЦК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed