Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

В липні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтував тим, що судовим наказом №2-н-433/11 від 25 березня 2011 року з нього було стягнуто 10 574,87 грн. заборгованості за теплопостачання. Після чого позивач звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Після скасування судового наказу виконавча служба частково виконала стягнення за судовим наказом та з позивача було стягнуто 1 941,15 грн., які було повернуто позивачу за рішенням суду від 21 грудня 2012 року. Під час розгляду справи за надання правової допомоги позивач сплатив 2 500,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 500,00 грн. Рішенням Сніжнянського міського суду від 21 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Сніжнетепломережа» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 2 500,00 грн. В решті позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з таким рішенням ОКП «Донецьктеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначає, що в укладеній угоді про надання юридичної допомоги не зазначено дату надання послуг, не зазначено які саме обов'язки повинен виконати адвокат. До угоди не додано акт прийому передачі виконаних робіт або квитанції про сплату таких послуг. Адвокат не приймав участі в судовому засіданні, що позбавляє суд можливості визначити фактично використаний час на правову допомогу. В засіданні апеляційного суду представник ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Кухарчук Т.В., діюча за довіреністю (а.с. 70), підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. В засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (а.с. 68) і телефонограмою № 1466, зареєстрованою у відповідному порядку від 20 листопада 2013 року (а.с.66), відповідно до заяви просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 69), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт витрат [PERSON], пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON], яка виходячи з розрахунку часу надання послуг 10 годин, вартістю 250,00 грн. на годину складає 2 500,00 грн. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині не можна погодитись. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що згідно угоди №162 адвокат [PERSON] та [PERSON] уклали цю угоду по наданню юридичної допомоги. За надання юридичної допомоги клієнт зобов'язується виплатити гонорар виходячи з часу витраченого на надання юридичної допомоги з розрахунку 40% мінімальної плати за годину (а.с.5). Позивач звертався до Торезького міського суду із заявою про скасування судового наказу 05 січня 2012 року (а.с.8-9), з заявою про повернення суми, яка була стягнута за судовим наказом 31 серпня 2012 року (а.с.10), на підставі цих заяв судом було прийнято рішення, яким вимоги [PERSON] задоволені (а.с.7, 11). Тобто позивач звертався до суду за захистом свого порушеного права, та на його користь було ухвалено рішення. Згідно довідки від 05 червня 2013 року [PERSON] виплатив [PERSON] вартість правової допомоги, яка складається зі складення заяви про скасування судового наказу, складання заяви про поворот виконання судового наказу, оскарження ухвали в апеляційному суді Донецької області. Адвокатом витрачено 10 годин, а одна година роботи складає 250,00 грн., всього сплачено 2 500,00 грн. (а.с.6). Стягуючи з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь [PERSON] 2 500,00 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права та вони підтверджені документально. За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. За умовами угоди між адвокатом [PERSON] та [PERSON] № 162 без дати укладання вбачається, що останні уклали угоду про надання правової допомоги по кримінальній, цивільній, адміністративній, господарській справі, отже [PERSON] надано [PERSON] повноваження свого представника, саме у такому процесуальному статусі, а згідно наявних документів адвокат [PERSON] не брав участь у справах, що вбачається з матеріалів справ № 2н-433/2011 та №2/0549/1273/2012, оскільки взагалі відсутні журнали судових засідань, а рішення по цих справах судом приймалися за відсутністю сторін. Таким чином, адвокат [PERSON] взагалі не приймав участь у розгляді справ № 2н-433/2011 та №2/0549/1273/2012 у якості представника [PERSON] за угодою № 162 із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України, суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі [PERSON] як особи, яка надає правову допомогу. Документ про те, що [PERSON] є адвокатом, у матеріалах справи також відсутній. Крім того, в матеріалах справи відсутній належний документ про сплату правової допомоги в розмірі 2 500,00 грн. На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення витрат на правову допомогу. А тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed