Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та скасування їх реєстрації, мотивуючи тим, що після сметрі матері позивачів [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та на земельну ділянку яка знаходилась в користуванні. Під час реєстрації земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] дізналися про те, що Державні акти їм виготовлені неправильно, адже до них не ввійшла частина земельної ділянки, яка знаходиться під будинком [ADDRESS] а [PERSON] (спадкоємець [PERSON]) взагалі не має у власності земельної ділянки, хоча відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до нього перейшло право користування 1/3 частиною земельної ділянки, яка перебувала в користуванні спадкодавця [PERSON] Тобто, в подальшому при оформленні спадщини виникало все більше неточностей у визначенні конфігурацій, розмірів та меж. Тому просять суд вирішити дане питання в судовому порядку. Позивачі та їх представник [PERSON] в судове засідання не з»явивль, про день слухання справи повідомлені вчасно, представник надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Дмитрівської сільської ради в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду лист з проханням розглянути справу у його відсутність. Представник Держземагенства у Фастівському районі в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду лист з проханням розглянути справу у його відсутність. Вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] до Фастівської районної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись: [PERSON] (донька), [PERSON] (син) та їх покійна сестра [PERSON]. 3 березня 2009 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині спадкового майна кожному (реєстраційні номери 3-504, 3-511, 3-506). [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. 24 вересня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Кравець Я.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстр № 6-622) на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності (по 1/3 частки) належить житловий будинок [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] у неї в користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,54 га за адресою: [ADDRESS] і до позивачів, як спадкоємців померлої, та [PERSON], перейшло право користування земельною ділянкою в тих же розмірах, що й належало померлій. Разом з тим, в 1999 році, коли лише була запроваджена приватизація землі, працівники сільської ради порадили [PERSON] та [PERSON] (до отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері) приватизувати належну кожному з них частину землі, яка рахувалась за подвір'ям [ADDRESS] і вони, будучи юридично необізнаними людьми, отримали Державні акти на право власності на землю, нічого не розуміючи в конфігурації, розмірах та межах. Під час приватизації земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] ніяких заяв до Дмитрівської сільської ради не подавали, питання про надання їм у власність землі на розгляд сесії Дмитрівської сільської ради не виносилось, але якоюсь землевпорядною організацією були виготовлені та передані їм державні акти на право власності на землю, при цьому частина земельної ділянки, на якій розташований їх будинок з надвірними будівлями, взагалі не увійшла до масиву землі, яка була приватизована. Про існуюче порушення земельного законодавства та їх прав [PERSON] та [PERSON] дізналися лише в 2013 році, коли присвоювали належним їм земельним ділянкам кадастрові номери. Так, [PERSON] 17.07.2001 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 081180, відповідно до якого йому, на підставі рішення Дмитрівської сільської ради № 10 від 27 грудня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1229 га в межах згідно з планом, розташовану в с. Дмитрівка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1010). [PERSON], 17.07.2001 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 081160 відповідно до якого їй, на підставі рішення Дмитрівської сільської ради № 10 від 27 грудня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1096 га в межах згідно з планом, розташовану в с. Дмитрівка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1013). Крім того, 17.07.2001 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 081186 відповідно до якого [PERSON] на підставі рішення Дмитрівської сільської ради № 10 від 27 грудня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1530 га в межах згідно з планом, розташовану в с. Дмитрівка для ведення особистого підсобного господарства (акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1012). [INFO] сестра позивачів [PERSON] померла. За життя [PERSON] спадщину після смерті матері позивачів - [PERSON] не приймала, земельна ділянка була наділена їй помилково, вона нею не користовувалась, а фактично землю обробляли [PERSON], [PERSON] та покійна сестра [PERSON] В даний час вирішити права особи [PERSON], яка померла (копія свідоцтва про смерть-[INFO]) неможливо, оскільки відповідно до ст. 25 ЦК України у момент смерті особи припиняється її цивільна правоздатність. Відповідно до змісту ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 27-31 ЦПК України неможливо вирішити питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Спадщину після смерті сестри позивачів [PERSON], в тому числі право власності на земельну ділянку ніхто не прийняв, а тому вона фактично є відумерлою, в зв'язку із чим, відповідно до ст. 1277 ЦК України право на її отримання має територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування - Дмитрівської сільської ради, за місцем відкриття спадщини. Не розуміючи того, що державні акти видані позивачам неправильно та взагалі без законних на те підстав, оскільки земля повинна була бути поділена порівну між спадкоємцями [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON], в 2013 році зареєстрували належні їм на праві власності земельні ділянки. Так, 18 березня 2013 року Управлінням Держземагенства у Фастівському районі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, належної [PERSON] (на підставі державного акту серії IV-КВ № 081180) та земельній ділянці присвоєно кадастровий №3224982801:01:001:0310. А 19.06.2013 року державним реєстратором зареєстровано земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 12 серпня 2013 року Управлінням Держземагенства у Фастівському районі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, належної [PERSON] (на підставі державного акту серії IV-КВ № 081160) та земельній ділянці присвоєно кадастровий №3224982801:01:001:0319. А 04.09.2013 року державним реєстратором зареєстровано земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Під час реєстрації земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] дізналися про те, що Державні акти їм виготовлені неправильно, адже до них не ввійшла частина земельної ділянки, яка знаходиться під будинком [ADDRESS] а [PERSON] (спадкоємець [PERSON]) взагалі не має у власності земельної ділянки, хоча відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до нього перейшло право користування 1/3 частиною земельної ділянки, яка перебувала в користуванні спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Враховуючи те, що частина земельної ділянки, яка знаходиться під будинком та надвірними будівлями, перебуває у комунальній власності, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дмитрівської сільської ради з проханням надати їм додатково земельну ділянку у власність відповідно до часток у праві власності на будинок. В Дмитрівській сільській раді їм відмовили у наданні земельної ділянки у власність, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON], скористались своїм правом на безоплатну приватизацію землі, а тому вирішення їх питання можливе лише судом. При зверненні до архівного сектору Фастівської РДА з проханням надати копію рішення Дмитрівської сільської ради № 10 від 27 грудня 1999 року, яким [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельну ділянку. На звернення позивачі отримали письмові відповіді про те, що в документах архівного фонду «Дмитрівська сільська рада с. Дмитрівка Фастівського району Київської області» за 1999 рік розгляд питання про приватизацію земельних ділянок на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зазначено (а.с.37). Відповідно до даних Погосподарської книги Дмитрівської сільської ради (а.с.34) станом на 1996 рік (на час смерті матері) та станом до 2000 року за домоволодінням [ADDRESS] рахувалося землі в розмірах 0,54 га з них під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,01 га, під ріллею 0,43 га та під багаторічними насадженнями 0,10 га. Згідно з виготовлениими позивачам в 2001 році державних актів їм передано у власність земельну ділянку площею 0,3855 га (0,1229 га + 0,1096 га + 0,1530 га) з яких 0,1530 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,2325 га (0,1229 га + 0,1096 га ) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із проведених розрахунків видно, що земельна ділянка розмірами 0,54 га, яка перебувала в користуванні покійної [PERSON], в порушення вимог земельного та цивільного законодавства була в 2001 році надана у власність дітям спадкоємця, в неправильних розмірах та зі зміною цільового призначення землі. Відповідно до ст. 116 ЗК України(в редакції, яка діяла станом на 2001 рік) громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, яка діяла станом на 2001 рік) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (який може використовуватися й під час вирішення спорів по схожим правовідносинам) набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками чи землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Враховуючи положення земельного законодавства та роз'яснення ВССУ, викладені в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.13, а також відсутність рішення Дмитрівської сільської ради про передачу [PERSON] та [PERSON] у власність землі, вони не набули право власності на земельні ділянки, а видані їм державні акти є недійсними. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов про визнання недійсними державних актів серії IV-КВ № 081180, серії IV-КВ № 081160 та серії IV-КВ № 081180 на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] та скасування їх державної реєстрації підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved