Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір позики від 26.06.2012, укладений між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики від 26.06.2012 в розмірі 163800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2012 року [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти в еквіваленті 20000 доларів США, зобовязавшись повернути їх до 31.12.2012, про що власноруч написала розписку. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як визначено ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором. Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 208 ЦК України передбачає, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, вчиняються у письмовій формі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 207 ЦК України визначає вимоги до письмової форми правочину: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає доведеним факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики від 26.06.2012. Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сума боргу за договором позики складає 163800,00 грн., однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, то в цій частині вони задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини між сторонами договору передбачають інші види фінансових санкцій за невиконання зобовязань, регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial