Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що він проживав разом з відповідачем, яка є громадянкою Російської Федерації, без реєстрації шлюбу та мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він мешкає окремо від відповідача та самостійно утримує та забезпечує доньку усім необхідним для належного розвитку. Відповідач припинила турбуватися про розвиток дитини, займатися її вихованням. Ніякої допомоги ні йому, ні малолітній доньці відповідач не надає, хоча позивач вважає, що вона як мати повинна брати належну участь в утриманні малолітньої доньки і зобов'язана сплачувати аліменти у визначеному законодавством України порядку. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового рівня на дитину такого віку. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Згідно матеріалів, отриманих у зв'язку із виконанням доручення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про вручення судових документів та проведення на території Російської Федерації окремих процесуальних дій, відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року в редакції Протоколу від 28.03.1997 року та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, ознайомлена з позовною заявою та доданими до неї документами, позовні вимоги не визнає, зазначає, що могла доньку виховувати сама, але [PERSON] її забрав і не дає з нею зустрічатись, і до себе не пускає, згодна на розгляд справи за її відсутності, оскільки на даний час їй пред'явлено обвинувачення за ст.105 ч.1 КК РФ і вона знаходиться в СІЗО. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити пред'явлені позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], матір'ю якої є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5) та відповідачем не оспорюється. Неповнолітня дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) і знаходиться на його утриманні. Відповідач зареєстрована та проживає на території Російської Федерації за адресою: [ADDRESS] (а.с.50), на даний час знаходиться в слідчому ізоляторі як обвинувачена (а.с. 49). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Отже, з урахуванням вищенаведених обставин і норм діючого законодавства судом встановлений обов'язок відповідача утримувати дитину - дочку [PERSON], [INFO], до її повноліття. Відповідно до отриманих судом документів відповідач [PERSON] має ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.50), проте обов'язкових платежів у відповідача на утримання даної дитини судом не встановлено (а.с.51-52). При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на ту обставину, що вона могла б виховувати дочку сама, проте позивач забрав дочку і не дає їй зустрічатись з нею. В даному випадку спір виник не з приводу виховування, а стосується лише утримання дитини. Судом був встановлений обов'язок відповідача утримувати свою дитину, проте, у свою чергу, відповідачем суду не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що вона матеріально утримує свою малолітню дитину. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість вимог позивача і необхідність їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved