Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

03.10.2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача у свою користь 40 000 грн. боргу та судові витрати покласти на відповідача. Позивач, у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог, покликається на наступні обставини: 06.06. 2013 року відповідач отримала в борг під письмову розпису у позивача 40 000 грн. Борг відповідач зобов'язалася повернути до 18.06. 2013 року. Проте до теперішнього часу своїх боргових зобов'язань перед позивачем не виконала. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за результатом розгляду заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що 06.06. 2013 року [PERSON] дана розписка [PERSON] /а.с. 3 зворот/ із рукописним текстом наступного змісту: «Я, [PERSON], [INFO], будучи при здоровому розумі і без будь -якого примусу, даю дану розписку на звороті ксерокопії свого паспорта про те, що 29 травня 2013 року взяла у [PERSON] в борг 40000 (сорок тисяч грн..), які зобов'язуюся в повному обсязі повернути до 18 червня 2013 року (до вісімнадцятого червня 2013 року). Дану розписку даю у присутності свідків: [PERSON]». Зазначений рукописний текст розписки підписаний [PERSON], дата 06.06. 2013 року. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 06.06. 2013 року [PERSON] від [PERSON] коштів у сумі 40 000,00 грн. доведений повністю. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 40 000, 00 грн. були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 06.06. 2013 року, сторонами де дотримано форми такого договору. Проте на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлена розписка відповідача від 06.06. 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов'язання. Встановлено, що відповідач не виконала свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 06.06. 2013 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документу - розписки відповідача від 06.06.2013 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 40000 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на підставі ст. 1049 ЦК України. У відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved