Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

01 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] в с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області помер батько малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на дві земельні ділянки площею 5,41 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0606, та площею 1, 65 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0752, загальною площею 7, 06 га, (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованої в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, набуте на підставі розпорядження Веселинівської районної державної адміністрації від 26.01.2005 р. № 23-р, посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 070839 від 21 лютого 2005 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501000291. За життя [PERSON] заповіту не склав, у зв'язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали [PERSON], [INFO], дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON]. Позивачка як законний представник малолітньої [PERSON] звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну ділянку. Оглянувши надані документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що згідно з п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна» та одночасно було рекомендовано звернутися за захистом майнового права та інтересу до суду. Тому позивачка звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю та просили задовольнити вимоги, оскільки [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, тому малолітня [PERSON] має право на спадкування за законом у першу чергу на 1/3 частку земельних ділянок. Представник відповідача Покровської сільської ради Ставніченко М.М. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, при цьому пояснила, що їй не відомо, де знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку, до сільської ради ніхто не звертався з приводу втрати, викрадення державного акта. Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Веселинівському районі Миколаївської області Руда О.В. пояснила, що до відділу Держземагенства не зверталася [PERSON] із заявою, що державний акт на право власності на земельну ділянку не втрачений. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а саме: на 15.10.2013 р. повідомлені 27.09.2013 р., і на 30.10.2013 р. повідомлені 22.10.2013 р., проте про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв до суду не направили. Суд за згодою позивача, представника позивача, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явилися. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача Покровської сільської ради Веселинівського району Ставніченко М.М., представника третьої особи Руду О.В., допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2010 року в с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області помер батько малолітньої [PERSON], [INFO] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06 вересня 2010 р. (а.с. - 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на дві земельні ділянки площею 5,41 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0606, та площею 1,65 га, кадастровий номер 4821783800:03:000:0752, загальною площею 7,06 га, (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташовану в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, набуте на підставі розпорядження Веселинівської районної державної адміністрації від 26.01.2005 р. № 23-р, посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 070839 від 21 лютого 2005 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501000291. За життя [PERSON] заповіту не склав, у зв'язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали малолітня дочка спадкодавця [PERSON], [INFO], дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON]. Позивачка як законний представник малолітньої [PERSON] звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну ділянку. Оглянувши надані документи, нотаріус надала роз'яснення за № 121/02-14 від 22.03.2013 року, в якому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що згідно з п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна» та одночасно було рекомендовано звернутися за захистом майнового права та інтересу до суду. (а.с. - 9). Згідно з вимогами ч.4 ст.1261 та ч.4 ст.1273 ЦК України малолтіня [PERSON] прийняла спадщину, оскільки її матір [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, належної малолітній дочці. Однак, в позасудовому порядку позивачка, яка діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON], позбавлена можливості оформити право власності [PERSON] на успадковане майно через втрату державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що в нього та в його дружини [PERSON] не має державного акта на право власності на земельну ділянку, який належить спадкодавцю [PERSON], та він не знає, де знаходиться даний правовстановлюючий документ. На обставину втрати державного акта вказує оглошення в газеті "Зоря" від 02.12.2010 р. З метою отримання нового державного акта взамін втраченого представник позивачки звертався із відповідною заявою до відділу Держземагенства у Веселинівському районі Миколаївської області, однак 18.03.2013 р. за вих.№ 03-05/456 йому була надана відповідь про те, що новий державний акт на ім`я спадкодавця взамін втраченого неможливо видати, оскільки з 01.01.2013 р. державні акти на право власності на землю не видаються. Таким чином, позивачка не може захистити право своєї малолітньої дочки [PERSON] в позасудовому порядку. Враховуючи вказані вище норми Закону та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що є підстави для визнання права власності на земельні ділянки за малолітньою [PERSON] в порядку спадкування. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даними довідки Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 01.03.2013 р. №125 підтверджується та обставина, що разом з [PERSON] на момент його смерті проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. З огляду на це, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] на подавали заяв про відмову від спадщини, то вони вважаються такими особами, які також прийняли спадщину, яка відкрилася піля смерті [PERSON]. Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а отже, малолітня [PERSON] має право на 1/3 частину у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] Таким чином, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved