Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про повернення суми депозиту, посилаючись на те, що уклала з відповідачем договір строкового банківського вкладу від 12.02.2013р., відповідно до якого передала відповідачу в користування кошти в розмірі 18000 Евро по 13.03.2013р. Разом з тим, незважаючи на закінчення строку дії договору, відповідач не повернув кошти, з нарахованими відсотками за користування, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача в примусовому порядку суму вкладу в розмірі 17000,96 Евро, що становить 181230,23 грн., нараховані відсотки за договором з 14.03.2013р. по 18.06.2013р. в розмірі 300,98 Евро, 3% річних в розмірі 1488 грн.81коп. , сума індексу інфляції в розмірі 181,52 грн. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, про що є відповідні розписки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. 12.02. 2013р. позивачка уклала з відповідачем договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-36818, відповідно до якого передала грошові кошти в розмірі 18000 Евро користування, а відповідач в свою чергу зобов'язувався сплачувати відсотки в розмірі 6,5% та повернути кошти після закінчення строку дії договору, а саме до 13.03.2013р. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягає виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). 13.03.2013р. позивачка подала до банку заяву про повернення суми вкладу, у зв'язку із закінчення строку дії договору. Відсотки нараховані по 13.03.13р. в розмірі 92,96 Евро та виплачено відповідачем 4.04.2013р. кошти в розмірі 1092 Евро. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списано з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який простров виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов"язання припиняється з підстав , передбачених договром або законом (частина перша статті 598 ЦК України . Такі підстави , зокрема зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК України . Відповідачем не повернута позивачу сума вкладу , тому не припиняє правовідносин сторін по кредитному договору , не звільняє Банк від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України , оскільки зобов"язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Відсутність реального виконання боржником свого зобов"язання не звільняє його від відповідальності за невиконання ним грошового забов"язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом, що передбачено п.17, п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин" . Судом встановлено, що станом 14.03.2013р. заборгованість відповідача становить по вкладу в розмірі 18092 Евро , станом на 4.04.13 р. в розмірі 17000,96 Евро. Станом на 18.06.2013р. заборгованість по відсоткам (6,5% ) в розмірі 300,98 Евро. Відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми, що становить 137,42 (31,22+106,20) Евро. Вимоги позивача про сятгнення індексу інфляції задоволнню не підлягають, оскільки договір укладений в іноземній валюті. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 1859,03 грн. (пропорційно від задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial