Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 24 червня 2005 року перебував у шлюбі з [PERSON], який 29 травня 2013 року рішенням Харківського районного суду Харківської області розірвано. За час шлюбу ним з відповідачем набуто квартиру [ADDRESS]. Домовленості щодо поділу квартири, що є їх спільною сумісною власністю, з відповідачем не досягнуто. Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просив в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ним та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS] за кожним, та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2637 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти позову не надала. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 24 червня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2013 року розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.3). За час шлюбу ними набута квартира [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с.4). Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч.3 ст.368 ЦК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку поділу між подружжям речі, яка не може бути реально поділена між ними відповідно їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на наведене, суд в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині спірної квартири за кожним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1183 грн.50 коп., а саме 1% від ціни позову ( вартість 1/2 частини спірного майна).

Outcome: partial