Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 17 квітня 2013 року він за за договором позики передав відповідачу 12000 грн, які останній зобов'язався повернути в строк до 30 вересня 2013 року. За умовами укладеного договору відповідач зобов'язався повернути борг без сплати відсотків за його використання. Факт передачі вказаних сум підтверджується договором позики від 17 квітня 2013 року. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути вказаний борг, останній досі не повернув борг за договором позики від 17 квітня 2013 року. Тому позивач на підставі переліченого просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики разом із витратами по сплаті судового збору. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач, [PERSON], до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 17 квітня 2013 року між сторонами був укладений договір позики, за яким позивач, [PERSON], передав відповідачу, [PERSON], 12000 гривень, які останній зобов'язався повернути до 30 вересня 2013 року. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджується наданим договором позики про отримання грошей відповідачем на суму 12000 гривень із зобов'язанням їх повернення до обумовленого в договорі строку. Строк, обумовлений у договорі позики, сплинув, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом. За таких підстав, з відповідача, як особи відповідальної за невиконання зобов'язання, підлягає стягненню сума боргу, що становить 12000 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, що підтверджується квитанцією по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 612, 1049 ЦК України,

Outcome: approved