overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Позивач просить суд шлюб, укладений між нею [PERSON] та [PERSON] [INFO], який був зареєстрований 04.05.2011 року Бранкованівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 01 - розірвати. Дітей від спільного шлюбу [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] - залишити проживати з нею. Позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про день та час слухання справи і суд, відповідно до частини 4 ст. 169 ЦПК України, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішив справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів, ухваливши провести заочний розгляд справи. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу - а.с. 4; свідоцтвом про народження дітей а.с. 5-6; довідкою про склад сім'ї - а.с. 7. Правовідносини сторін регулюються сімейним законодавством України. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам їхніх дітей, відповідач не зацікавлений в збереженні сімї, так як в судове засідання не зявився і тому, на підставі вимог ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України позов слід задовольнити. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов підлягає задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що в будинку № 15 по вул. Садова в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, що належить їй на праві приватної власності, зареєстрована відповідачка по справі [PERSON], яка в будинку не проживає протягом року. Позивачка стверджує, що вона проводить всі платежі за вказаний будинок, в тому числі і за відповідачку, яка в будинку не проживає, але залишається бути зареєстрованою, а тому [PERSON] просить суд визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 15 по Садова в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду не відомі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягав та погодився на розгляд справи за відсутності відповідача, як це передбачено ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідачка по справі дійсно не проживає в будинку позивача протягом року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] дійсно на праві приватної власності належить житловий будинок № 15 по вул. Садова в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в [INFO] понад 1 рік, що підтверджується актами про непроживання від 26.12.2012 року, 05.06.2013 року та поясненнями свідків. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вказує, що відповідач є його батьком. В теперішній час він навчається в Національному університеті цивільного захисту України. Матеріальної допомоги відповідач не надає. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працює у 8 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області на посаді командир відділення. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку на його утримання до 31.06.2017 року щомісяця, оскільки в цей час він закінчить навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, до суду надійшла телефонограма з проханням розглянути справу в його відсутності, наполягає на заявленому позові про стягнення аліментів на його утримання на підставах позовної заяви та просить задовольнити його вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до суду надійшла телефонограма з проханням розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно довідки № 12/074 від 08.09.2012 р. [PERSON] дійсно з 15 серпня 2012 року наказом по університету № 144 о/с від 15.08.2012 року прийнятий на службу до МНС України та зарахований курсантом 1-го курсу факультету оперативно-рятувальних сил Національного університету цивільного захисту України, який є вищим навчальним закладом ІV рівня акредитації державної форми власності. Термін закінчення навчального закладу за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра червень 2013 року; за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (магістра) червень 2017 року (л. с. 4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] позивача по справі (л. с. 2). Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що оскільки відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, що продовжує навчання до 30.06.2017 року, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, то позов варто задовольнити в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, так як він в змозі надати таку допомогу на утримання свого сина. Крім того з відповідача необхідно стягнути судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що його померлий батько [PERSON] є рідним братом померлій [PERSON].., мотивуючи, що померла 17.12. 2012 року [PERSON] є його рідною тіткою, після її смерті відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем за законом , але він позбавлений можливості її отримати, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між його померлою тіткою та його батьком [PERSON], тому для встановлення родинних відносин він змушений звернутися з заявою до суду . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні заявник [PERSON]. підтримав заяву, зацікавлена особа перша Кременчуцька державна нотаріальна контора надіслали листи про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення заявника та вивчивши матеріали справи, зясував, що факт родинних відносин між померлим 11.06.2008 року батьком заявника [PERSON] та його сестрою [PERSON] померлою 17 12. 2012 року документально підтверджується паспортом на імя [PERSON]А.( а.с.7), свідоцтвом про смерть ( а.с.8) , випискою з по господарської книги ( а.с.13-15) довідкою з відділу соціального забезпечення ( а.с.16), ,), свідоцтвом про народження [PERSON] ( а.с. 17), випискою з паспорта [PERSON] (а.с.18) , свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.18,19) свідоцтвом про смерть ( а.с.20), свідоцтвом про народження [PERSON] ( а.с.21) записами в домовій книзі ( а.с.23-27). Встановлення цього факту має юридичне значення, оскільки дозволить заявнику оформити свідоцтво на спадщину після померлої тітки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та у розмірі 1/4 частини, усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення донькою повноліття, оскільки відповідач добровільно ніяких коштів на утримання доньки не виділяє, хоча має таку можливість оскільки працює і має постійний дохід. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення аліментів. . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою відповідача по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Позивачка мешкає разом з донькою, яка знаходяться на її утриманні. Відповідач є працездатним, отримує постійний доход, але коштів на утримання доньки не виділяє, хоча має таку можливість. Позивач не працездатна, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний і отримує постійний дохід, з якого за рішенням суду стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1\\4 частини всіх його доходів до досягнення дитиною повноліття, але судом враховується й той факт, що позивач по справі [PERSON] не працездатна, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і нею не ставить питання про стягнення коштів на її утримання, тому враховуючи вимоги ч.3 ст.181 СК України на думку суду буде доцільно визначити аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини всіх його доходів, що не буде порушувати прав позивача та відповідача. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі , що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]. В заяві вказував, що 17.12.1993 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] За час шлюбу з [PERSON], остання разом з [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] і отримали свідоцтво про власності на житло від 10.10.1996року. На теперішній час відповідачі не визнають його права на 1\\3 частину зазначеного нерухомого майна. Посилаючись на те, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю, а при поділі спільного майна подружжя частки дружини та чоловіка є рівними, [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]. В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, предявивши їх лише до [PERSON] Під час судового розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просить розглянути справу у її відсутності. Заслухавши доводи позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 17.12.1993року [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 1-ФП №072792 від 09.06.2011 року. Сторони мешкають у квартирі [ADDRESS]. Зазначена квартира належить [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1996року. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.5 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєві від 14.08.2013року, були визначені частки у приватній спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Постановлено: визначити частки у приватній спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], визначивши [PERSON] 2\\3 частки, [PERSON] 1\\3 частку. Таким чином спільною сумісною власністю сторін, що підлягає поділу є 2\\3 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 1\\3 частину (від 2\\3 частин) спільного сумісного майна а саме: квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року позов [PERSON] до Приватного підприємства Укртрастінвест про визнання договору недійсним та стягнення майнової та моральної шкоди було частково задоволено. До Апеляційного суду Донецької області надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою Приватного підприємства Укртрастінвест на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначений висновок суду по суті позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи та мотивувальної частини рішення, однією з позовних вимог [PERSON] було визнання договору недійсним, суд прийшов до висновку про те, що договір, укладений між сторонами є нікчемним, а тому цей договір не може визнаватися недійсним. Також при вирішенні спору по суті позовних вимог суд прийшов до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача подвійного розміру внесених сум та моральної шкоди не підлягають задоволенню, однак в резолютивній частині рішення суду не було зазначено, що в цій частині у позовних вимогах позивачу відмовлено. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони в судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Їх неявка до суду, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є обовязковою. Перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для прийняття судом додаткового рішення для вирішення питання стосовно позову про визнання договору недійсним і стягнення подвійного розміру внесених сум та моральної шкоди. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства Укртрастінвест про визнання договору недійсним та стягнення подвійного розміру внесених сум і моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року позов [PERSON] до Приватного підприємства Укртранстінвест про визнання договору недійсним та стягнення майнової та моральної шкоди було частково задоволено. До Апеляційного суду Донецької області надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою Приватного підприємства Укртранстінвест на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначений висновок суду по суті позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи та мотивувальної частини рішення, однією з позовних вимог [PERSON] було визнання договору недійсним, суд прийшов до висновку про те, що договір, укладений між сторонами є нікчемним, а тому цей договір не може визнаватися недійсним. Також при вирішенні спору по суті позовних вимог суд прийшов до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача подвійного розміру внесених сум та моральної шкоди не підлягають задоволенню, однак в резолютивній частині рішення суду не було зазначено, що в цій частині у позовних вимогах позивачу відмовлено. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони в судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Їх неявка до суду, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є обовязковою. Перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для прийняття судом додаткового рішення для вирішення питання стосовно позову про визнання договору недійсним і стягнення подвійного розміру внесених сум та моральної шкоди. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства Укртранстінвест про визнання договору недійсним та стягнення подвійного розміру внесених сум і моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та визнано [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Разом з тим при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. В силу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 114 грн. 70 коп. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позову до суду позивачка [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними виникають непорозуміння, вони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської рай-адміністрації виконкому Одеської міськради (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7) Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, проживають за різним адресами. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved