Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

18 липня 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 15000 грн. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона надала [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 13000 грн., які потрібні були останній на лікування та реабілітацію після хвороби, але в установлений сторонами строк відповідач не повернула [PERSON] вказані кошти, в зв'язку із чим позивачка звернулася до суду за захистом порушеного свого права. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заперечень з приводу позову не надала. За письмовою згодою позивача суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], 1978 року народження, отримала у позивача [PERSON] в борг грошові кошти у період з 2007 р. по 2011р. на суму 13000 грн., які зобов'язалась повертати частинами у розмірі 300 грн. щомісяця. В підтвердження вказаного, між сторонами були укладені договори позики від 06.05.2010 року, 20.06.2010 року та 24.11.2011 року, згідно яких підтверджується На день розгляду справи відповідач отримані в борг грошові кошти не повернула, чим порушила умови вказаного договору. У відповідності до ст. ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який пропустив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що відповідач прострочила виконання зобов'язання за вказаними договорами позики, тому загальна сума заборгованості відповідача складає 15000 грн., з яких 13000 грн. - за договорами позики (10000 грн. + 3000 грн.) та 2000 грн. відсотків за договором позики від 20.06.2010 року. Таким чином, доведено, що відповідач отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 13000 грн., своєчасно їх та 2000 гривень обумовлених договором відсотків за користування позики не повернула, продовжила користуватися грошима, Договір не розривала, що призвело до порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved