Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та зміну формулювання причин звільнення. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно Наказу № 02/222-п від 29.05.2013 р. «Про звільнення [PERSON]» (Наказ-1) її - старшого касира сектору касових операцій відділення «Епіцентр - Мукачево» групи відділень №5 (м.Ужгород) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м.Львів), за вчинення винних дій, що дають підставу для втрати довір'я з боку власника - звільнено з роботи, згідно п.2 ст. 41 КЗпП України, однак зазначено, що в перший день після виходу на роботу, враховуючий її фактичну відсутність на дату винесення даного наказу. У подальшому Відповідачем було винесено Наказ №02-244-п від 10.06.2013 р. «Про звільнення [PERSON]» (Наказ-2). Однак, вказані накази є незаконними та підлягають скасуванню з таких підстав. З 24.05.2013 р. по 07.06.2013р. включно, вона перебувала на лікуванні, а у Наказі - 1 зазначається, що він винесений на підставі службової записки від 28.05.2013 р. нач. Управління банківської безпеки та її власної пояснюючої записки від 22.05.2013р., з якої слідує те, що програмне забезпечення працює повільно, клієнти не бажають чекати на отримання квитанції, у т.ч. із-за створення великої черги, тому і не отримують квитанції. Також у її пояснюючій записці так і у Службовій записці ст .касирів сектору касових операцій відділення № 304 «Епіцентр - Мукачево» на ім'я керівника групи відділень №5 (м.Ужгород) Західного комерційного макрорегіону (мЛьвів) ПАТ «Укрсоцбанк», зазначено, що готівка в касі відповідає залишкам, відображеним в програмному комплексі. Крім того, нею не порушено жодної норми чинного законодавства, а також посадової інструкції та Договору № 02/03-132 про повну матеріальну відповідальність від 02.04.2011 р., адже жодної шкоди Відповідачу та державі не завдано. Зазначає, що у зв'язку з погіршенням умов праці, вона змушена була працювати до 20-21 год. Майже щодня, що значно перевищувало 40-ка годинну тижневу норму тривалості робочого часу; зобов'язання виходити на роботу у неробочі дні; скорочення обідньої перерви до 30 хв., тощо, і вона звернулася до керівництва Відповідача про звільнення її з роботи на підставі ст.. 38 КЗпП України - «за власним бажанням», і дану заяву надіслала поштою до відділення Відповідача у м.Мукачево рекомендованим листом. Тобто, до винесення оскаржуваних Наказів, попередила Відповідача, за два тижні до її бажаного звільнення з роботи. Коли ж наступного дня після її одуження - 10.06.2013 р. вона прийшла за трудовою книжкою, спочатку розписавшись за її отримання, а вже після цього, розкривши її, на сторінках про її звільнення з установ Відповідача, лише тоді прочитала про зовсім іншу підставу її звільнення. Саме тому, -2- що вона вже тоді не мала і не має наразі намір перебувати у будь-яких, а насамперед у трудових відносинах з Відповідачем. З вищенаведених підстав звертається до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати Наказ №02-222-п від 29.05.2013 року та Наказ № 02-244-п від 10.06.2013 року "Про звільнення [PERSON]", визнання формулювання причин звільнення та внесення змін у її трудову книжку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Що стосується доводів представника відповідача щодо пропущення строку звернення до суду з даним позовом пояснив, що такий строк позивачем не пропущено, оскільки копії наказів про її звільнення, отримали 12 серпня 2013 року, і з цього часу необхідно рахувати строк звернення до суду. Відповідач - представник ПАТ "Укрсоцбанк" Баранов Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з доводами позивача наведеними у позовній заяві не погоджується та вважає їх необгрунтованими, оскільки позивач [PERSON] у своїй позовній заяві зазначає, що Наказом №02-222-п від 29 травня 2013 року її було звільнено у період її тимчасової непрацездатності так як в період з 24 травня 2013 року по 07 червня 2013 року вона перебувала на лікуванні, але в той же час залишає поза увагою ту обставину, що Наказом № 02-222-п від 29 травня 2013 року було вирішено звільнити її в перший день після виходу на роботу, враховуючи її фактичну відсутність на дату винесення наказу, а саме звільнення було проведено Наказом № 02-244-п від 10.06.2013 року, тобто не в період тимчасової її непрацездатності. Не погоджується з доводами [PERSON] про те, що в порушення ч.1 ст. 43 КЗпП України її звільнено без отримання попередньої згоди первинної профспілкової організації членом якої вона є, і зазначає, що листом від 29 травня 2013 року Професійної спілки працівників Мукачівського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" членом якоє вона є надано згоду на звільнення Позивача на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. Також зазначає, що [PERSON] трудову книжку отримала 10 червня 2013 року, тобто з 11 червня 2013 року по 10 липня 2013 року повинна була звернутись з відповідним позовом до суду, але в той же час звернулася до суду з вищевказаним позовом 05 вересня 2013 року. Звертає увагу на те, що під час проведення перевірки дотримання трудового банківського законодавства касира сектору касових операцій відділення "Епіцентр - Мукачево" групи відділення (м.Ужгород) Департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м.Львів), було встановлено, що касир в т.ч. Позивач проводили валютно - обмінні операції без формування касової квитанції про проведення відповідної операції, що є грубим порушенням чинного законодавства та призвело до втрати довіри до касирів, в т.ч. Позивача і було підставою для її звільнення. На підставі вищенаведеного просить застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність і відмовити в задоволенні її позову у зв'язку з безпідставністю таких. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача Баранов Ю.А., дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії Наказу № 02-222-п від 29 травня 2013 року винесеного ПАТ "Укрсоцбанк" Західного комерційного макрорегіону (м.Львів) "Про звільнення [PERSON]" на підставі службової записки від 28.05.2013 року начальника управління банківської безпеки Гринди С.І. та пояснюючої записки [PERSON] від 22.05.2013 року - звільнити [PERSON], старшого касира сектору касових операцій відділення "Епіцентр - Мукачево" групи відділень № 5 (м.Ужгород) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м.Львів) ПАТ "Укрсоцбанк", за вчинення винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, що дають підставу до втрати довір'я до нього з боку власника, згідно п.2 ст. 41 КзпП України, в перший день після виходу на роботу, враховуючи її фактичну відсутність на дату винесення даного наказу (а.с.5). Відповідно до копії наказу № 02-244-п від 10 червня 2013 року винесеного ПАТ "Укрсоцбанк" Західного комерційного макрорегіону (м.Львів) "Про звільнення [PERSON]" пунктом 1 зобов'язано [PERSON], старшого касира сектору касових операцій відділення "Епіцентр-Мукачево" групи відділень №5 (м.Ужгород) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м.Львів), 10 червня 2013 року приступити до виконання службових обов'язків, після тимчасової непрацездатності, пунктом 2 звільнити [PERSON] згідно Наказу № 02-222-п від 29.05.2013 року, пунктом 3 виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 17 календарних днів відпустк, яку вона не використала. (а.с.6). З копії листка непрацездатності Серії АГБ № 079866 від 24 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] перебувала на лікарніному з 24 травня 2013 року по 07 червня 2013 року (а.с.8). -3- З копії пояснюючої записки [PERSON] від 22.05.2013 року вбачається, що остання повідомила керівництво про те, що у зв'язку з тим, що програмне забезпечення працює досить повільно, клієнти не можуть чекати квитанції й створюють велику чергу на касі "Епіцентру". Наявна готівка в касі завжди співпадає із залишками в програмному забезпеченні (а.с.9), що також підтверджується службовою запискою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до посадової інструкції від 02 вересня 2011 року, з якою була ознайомлена належним чином старший касир відділення "Епіцентр - Мукачево" [PERSON], в основні обов'язки якої входило : 1) надання касових та окремих розрахункових послуг клієнтам - юридичним особам, згідно з вимогами нормативно - правових актів НБУ та внутрішніх нормативних документів Банку, а саме: прийом та видача готівки національної та іноземної валюти; оформлення та видача грошових чекових книжок та бланків векселіві; прийняття платіжних доручень; завіряння других примірників виконаних Банком платіжних доручень; проведення попереднього фінансового моніторингу касових операцій в межах своєї компенсації; 2) проведення касового обслуговування клієнтів фізичних осіб усіх сегментів, згідно з вимогами нормативно - правових актів НБУ та внутрішніх нормативних документів Банку; 3) виконання інших операцій готівкою; 4) формування та ведення касових документів по здійсненим касовим операціям, здійснення зведення каси, відповідно до встановлених правил; 5) забезпечення надійного зберігання особистих штампів, печаток, кліше, пломбірів, ключів тощо; 6) дотримання встановленого порядку передачі готівки протягом робочого часу (а.с.11-12). Також при прийнятті на роботу між юридичною особою - Західного комерційного макрорегіону (м.Львів) ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] 02 квітня 2012 року було укладено Договір № 02/03-132 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.13). Згідно з копії трудової книжки серії АХ № 852446 виданої на ім'я [PERSON] згідно Наказу № 126 від 21.06.2013 року була прийнята на роботу на посаду старшого касира сектору касових апаратів Мукачівського відділення групи відділень №6 (м.Ужгород) у складені департаменту роздрібних продаж ПАТ "Укрсоцбанк", 01 липня 2011 року переведена на посаду касира сектору касових операцій Закарпатського відділення групи відділень №6 (м.Ужгород) департаменту роздрібних продаж по строковому договору Західного комерційного макрорегіону на підставі Наказу № 2-246, 01 лютого 2011 року переведена на посаду старшого касира сектору касових операцій відділення "Епіцентр - Мукачево" групи відділень №6 (м.Ужгород) департаменту роздрібних продаж Закарпатського Західного комерційного макрорегіону ПАТ "Укрсоцбанк" відповідно до Наказу № 2-355, а 10 червня 2013 року звільнена з роботи за вчинення дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, які дають підставу до втрати довіри до нього з боку власника, на підставі п.2 ст. 41 КзпП України, згідно Наказу № 02-244-п (а.с.16). З копії заяви [PERSON] адресованої керуючому Західного комерційного макрорегіону ПАТ "УніверсалБанк" вбачається, що 22 травня 2013 року нею було написано заяву про звільнення за власним бажанням (а.с.43). Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до частини 1 статті 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письомово за два тижні. Статтею 41 КЗпП передбачено, що Трудовий договiр, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змiн в органiзацiї виробництва i працi, в тому числi лiквiдацiї, реорганiзацiї, банкрутства або перепрофiлювання пiдприємства, установи, органiзацiї, скорочення чисельностi або штату працiвникiв; 2) виявленої невiдповiдностi працiвника займанiй посадi або виконуванiй роботi внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоров'я, якi перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працiвником без поважних причин обов'язкiв, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрiшнього трудового розпорядку, якщо до працiвника ранiше застосовувалися заходи дисциплiнарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числi вiдсутностi на роботi бiльше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез'явлення на роботу протягом бiльш як чотирьох мiсяцiв пiдряд внаслiдок тимчасової непрацездатностi, не рахуючи вiдпустки по вагiтностi i родах, якщо законодавством не встановлений тривалiший строк збереження мiсця роботи (посади) при певному захворюваннi. За працiвниками, якi втратили працездатнiсть у зв'язку з трудовим калiцтвом або професiйним захворюванням, мiсце роботи -4- (посада) зберiгається до вiдновлення працездатностi або встановлення iнвалiдностi; 6) поновлення на роботi працiвника, який ранiше виконував цю роботу; 7) появи на роботi в нетверезому станi, у станi наркотичного або токсичного сп'янiння; 8) вчинення за мiсцем роботи розкрадання (в тому числi дрiбного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенцiї якого входить накладення адмiнiстративного стягнення або застосування заходiв громадського впливу. Звiльнення з пiдстав, зазначених у пунктах 1, 2 i 6 цiєї статтi, допускається, якщо неможливо перевести працiвника, за його згодою, на iншу роботу. Не допускається звiльнення працiвника з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу в перiод його тимчасової непрацездатностi (крiм звiльнення за пунктом 5 цiєї статтi), а також у перiод перебування працiвника у вiдпустцi. Це правило не поширюється на випадок повної лiквiдацiї пiдприємства, установи, органiзацiї. Так, відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого органу, тобто юридичною підставою для звільнення працівника за вищевказаним пунктом є скоєння працівником винних вчинків, якими можуть бути : обман покупців, неправильне ведення звітної документації, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями тощо. Ці дії мають бути підтверджені певними доказами. Звільнення на підставі пунктів 2 і 3 статті 41 КЗпП, відповідно до частини другої зазначеної статті, може здійснюватися лише з додержанням вимог статті 43 КЗпП, яка передбачає, що для правомірного звільнення працівника необхідно отримати попередню згоду профспілкового органу. Відповідно до частини 1 ст. 233 КЗпП працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права, а у справах про звiльнення - в мiсячний строк з дня вручення копiї наказу про звiльнення або з дня видачi трудової книжки, але з постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 вбачається, що кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при розгляді спору про визнання формулювання звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган який розглядає трудовий спір, забов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільненні у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з посиланням на відповідну статтю ( пункт) закону. Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки жодної норми чинного законодавства України, посадової інструкції та Договру про повну матеріальну відповідальність нею не порушувалися, тобто відповідачем не доведено факт легковажного ставлення [PERSON] до своїх посадових обов'язків. Суперечливим є те, що 22 травня 2013 року позивачем на ім'я керуючого Західного комерційного товариства ПАТ "Укрсоцбанк" було написано заяву про звільнення за власним бажанням, після чого з 24 травня 2013 року по 07 червня 2013 року вона перебуває на лікарняному, про що свідчить лист непрацездатності Серії АГБ № 079866, і в цей же час 29 травня 2013 року Наказом № 02-222-п Західного комерційного макрорегіону (м.Львів) [PERSON] звільняють "в перший день після виходу на роботу, враховуючи її фактичну відсутність на дату винесення даного наказу", форма якого не передбачена чинним законодавством України. Що стосується доводів відповідача щодо порушення позивачем строків звернення до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та зміну формулюання причин звільнення, суд рахує що вони безпідставні, оскільки такі не порушені, тому що копії Наказів №02-222-п від 29.05.2013 року та №02-244-п від 10.06.2013 року "Про звільнення [PERSON]" отримані представником позивача [PERSON] тільки 12 серпня 2013 року, а в суд [PERSON] звернулася 05 вересня 2013 року, тобто на час звернення до суду з вищевказаним позовом нею не пропущено місячний строк звернення з таким. Таким чином на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved