Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Відділ внутрішніх справ Соснівського райвиконкому, КП «Соснівська СУБ» про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він проживає у [ADDRESS], яку він отримав на підставі ордера. Відповідачі за вказаною адресою прописані, але у квартирі не проживають з 30 червня 1998 року без поважних причин після розлучення позивача і відповідачки [PERSON]. Місце проживання відповідачів позивачу невідомо. Власне майно відповідачів у квартирі відсутнє. За комунальні послуги і користування житлом відповідачі не сплачують. Позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], КП «Соснівська служба утримання будинків» про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, встановлення порядку користування квартирою та розділ особового рахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1987 року він проживав у [ADDRESS] разом із своїм батьком [PERSON], який являється позивачем за первісним позовом та матір»ю [PERSON] Зазначив, що вказана квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат загальною площею 53,4 м.кв. та жилою площею 28,6 кв.м., кухні, ванної кімнати, туалету, коридору, балкону, розташована на 5 поверсі дев»ятиповерхового будинку. Вказував, що відповідач [PERSON] вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, вчинював бійки, скандали, чинив перешкоди в користуванні квартирою, у зв»язку з чим він з мамою був змушений проживати у родичів. 29 червня 2010 року під час конфлікту відповідач [PERSON] відібрав у нього ключі від квартири, внаслідок чого, не маючи можливості потрапити до своєї квартири він вимушений проживати у своїх родичів. Вважав дії відповідача протиправними та такими, що порушує його право на житло. Проте, незважаючи на протиправні дії відповідача він здійснював обов»язки за договором найму шляхом сплати комунальних послуг. Просив усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення його в вищевказану квартиру; встановити порядок користування квартирою наступним чином: виділити йому в користування ізольовану кімнату площею 11,8 кв.м. та балкон, виділити в користування [PERSON] кімнату площею 18,0 кв.м., ванну кімнату, туалет, кухню, коридор - залишити в загальному користуванні; розділити особовий рахунок, відкритий на ім»я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], виділивши йому окремий особовий рахунок та стягнути судові витрати. 24.01.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Соснівського району в м. Черкаси, Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» про визнання недійсним наказу про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на нерухоме майно посилаючись на те, що в грудні 2012 року, під час ознайомлення з матеріалами зазначеної справи йому стало відомо про те, що 25 червня 2012 року його батьком разом зі своєю дружиною [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки, [PERSON] було приватизовано в рівних частках спірну квартиру [ADDRESS]. Приватизація квартири відбулась на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 94 від 25.06.2012 року. Позивач вважає, що скориставшись скасованим заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.11.2009 року справа № 2-4330/09 про визнання його та матір такими, що втратили право користуватись жилим приміщенням, батько вчинив навмисні дії щодо зняття їх з реєстрації за даним місцем проживання. В подальшому, [PERSON] разом зі своєю сім»єю приватизували дану квартиру, чим незаконно отримали її у свою власність. Просив визнати недійсним наказ Департаменту економіки та розвиту Черкаської міської ради № 94 від 25.06.2012 року про передачу у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на житло від 25.06.2012 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] підтримали первісний позов, заперечували проти задоволення зустрічного позову та позову [PERSON] про визнання недійсним наказу про приватизацію. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову, та підтримали свої позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] визнала позов в частині визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проте заперечувала проти позову в частині визнання її сина [PERSON] втритившим право на користування житловим приміщення, посилачись на те, що він дійсно проживав у вищевказаній квартирі, там знаходились його речі. Представник відповідача Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради - Житнікова Т.А. заперечувала проти задоволення позову про визнання недійсним наказу про приватизацію, оскільки дії Черкаськї міської ради були проведені відповідно до чинного законодавства та на підставі поданих [PERSON] документів. Третя особа: [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] заперечувала проти визнання недійсною приватизації, вказувала, що позивач [PERSON] вже давно не проживає в їх квартирі, бачила вона його всього декілька разів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради - Дахновська Т.В. заперечувала проти позову про визнання недійсним наказу про приватизацію, оскільки при приватизації квартири в число співвласників була включена малолітня дитина, а вони діють в інтересах дитини і не можуть позбавляти дитину права власності. Представники третіх осіб Відділу внутрішніх справ Соснівського райвиконкому та КП Соснівська СУБ в судове засідання не з«явилися, проте представник КП Соснівська СУБ скерував до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно довідки №2302 від 03.09.2009р., виданої громадянину [PERSON], [INFO], він зареєстрований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., склад сім»ї - 3 особи і разом з ним зареєстровані: колишня дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO] Позивачу [PERSON] на склад сім»ї - 3 особи (позивач [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON]) було видано ордер на житлове приміщення №016993 на право заняття житлового приміщення у квартирі за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення №327 від 15.07.1987р. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.1998р. шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано. В травні 2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що з 1998 року відповідачі без поважних причин не проживають у квартирі, місце їх проживання йому не відомо. Заочним рішенням Соснівського районного суду від 25.11.2009 року позовні вимоги були задоволені. [PERSON], [PERSON] на підставі ст. 71,72 ЖК України були визнані такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Згідно довідки № 1102 від 23.09.2011 року виданої КП Соснівська СУБ, вбачається, що [PERSON] був виписаний з квартири 09.06.2010року. Станом на 23.09.2011 р. в квартирі зареєстрована одна особа - [PERSON] В липні 2010 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення і ухвалою суду від 01.03.2011 року дане заочне рішення було скасовано та призначено розгляд справи. Відповідно до ст.. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути протиправно позбавлений житла. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі, підтверджений актами сусідів від 20.11.2006р. та 31.03.2009р. та підписаними комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказували на те, що дійсно громадяни [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, власне їх майно відсутнє, комунальні послуги не сплачують суд оцінює критично, оскільки їх покази спростовуються поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідач [PERSON] проживав у [ADDRESS] з моменту народження. З 2005 року в сім»ї почали виникати сварки і батько почав сину чинити перешкоди в користуванні квартирою, проте син все одно зрідка з»являвся, сплачував за комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки в ході розгляду справи позивачем не було доведено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживав у квартирі, крім того судом було встановлено, що [PERSON] на момент винесення заочного рішення від 25.11.2009 року проживав у спірній квартирі. З 2010 року і по даний час батько чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, посилаючись на винесене судом рішення про визнання його таким, що втратив право користування даною квартирою. Факт проживання [PERSON] в квартирі підтверджується також постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.07.2008 року по факту звернення [PERSON] про незаконні дії батька в квартирі. Незважаючи на існуючий спір у суді, 12.04.2012 року [PERSON] звернувся з заявою до органу приватизації про безоплатну передачу йому та членам його сім»ї [PERSON], [PERSON] у спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», надавши довідку КП Соснівська СУБ № 1066 від 14.04.2012 року про склад сім»ї та займані приміщення, в якій зазначено, що в займаній ним квартирі зареєстровані та проживають 3 особи: відповідач [PERSON], його дружина - [PERSON] та його донька - [PERSON]. На підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 94 від 25.06.2012 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належить на підставі спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 65 ЖК України, наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Порядок приватизації житла передбачений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Враховуючи ч. 2 п. 1 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що позивач [PERSON] не втратив право на користування та проживання в [ADDRESS], то він як наймач разом з відповідачем [PERSON] та його членами сім»ї мав право на приватизацію цієї квартири. Однак, його було позбавлено цього права, наказ департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 94 від 25.06.2012 року про безоплатну передачу квартири у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийнято всупереч вимогам ст.. 8 ч.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», тому суд вважає, що це його право підлягає захисту, даний наказ нележить визнати незаконним, а видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло недійсним, повністю задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В той же час, вимога позивача [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та розділ особового рахунку не підлягає до задоволення, оскільки за час розгляду справи у відповідача [PERSON] істотно змінилися сімейні обставини, він одружився та у нього народилася донька, права яких можуть бути порушені при задоволенні цих позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial