Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Відповідач, [PERSON], будучи належним чином сповіщений в порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, заперечень щодо позову не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили. Позивач [PERSON], її представник [PERSON], у судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2013р. за № 5768313; довідка КП «РБТІ від 19.06.2013р. за вх. № 4672; копія довіреності на імя [PERSON] від 09.01.2013р.; заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності від 11.06.2013р. за вх. № 4451; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернулась у суд із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що майже 11 років проживає у житловому будинку [ADDRESS], власником якого є відповідач, який продав цей будинок позивачу. Відповідач наприкінці 2000р. покинув село та виїхав у невідомому напрямку. З того часу від відповідача немає відомостей. З кінця 2000р. позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, зробила поточний та капітальний ремонт, проводить газове опалення. Крім того, на протязі усього часу володіння майном, відповідач жодного разу не пред'явив вимог, щодо повернення його майна. На підставі та в обґрунтування вищенаведеного, позивач вважає, що вона правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, у вигляді житлового будинку [ADDRESS], на протязі більше 11 років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за нею. У судовому засіданні були опитані у якості свідка: - [PERSON], яка у судовому засіданні 06.08.2013р. пояснила, що з позивачем вони сусіді - свідок проживає за адресою [ADDRESS]. Пояснила, що позивач проживає у [ADDRESS] десь 11-12 років. Пояснила, у позивача помер чоловік, у неї зараз 2 дітей, з яким вона проживає за вказаною адресою. До позивача у будинку [NUMBER] проживав [PERSON], який поїхав до Р. Росія у м. Норильськ. Пояснила, що позивач зробила ремонт у будинку, обробляє огород, підтримує його у належному вигляді, сплачує за комунальні послуги. Вона не чула, щоб хтось просив від позивача повернення будинку. - [PERSON], яка у судовому засіданні 06.08.2013р. пояснила, що вона проживає разом із позивачем в одному сілі Лиманське. Пояснила, що позивач проживає по [ADDRESS]. Пояснила, що позивач проживає у вказаному будинку десь з 1999р., тобто коли позивач народила сина. У будинку [NUMBER] раніше проживала сім'я [PERSON], але вони поїхали до Р.Росія на заробітки. Пояснила, що вона не чула щоб хтось хотів повернути будинок, тобто забрати у позивача. Пояснила, що позивач зробила ремонт, обробляє огород, поміняла вікна. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, його представника, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.397 ЦК України «володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе….Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду» Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, як було встановлено, позивач фактично відкрито та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS], протягом 11 років. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, володіння позивача зазначеним майном - житловим будинком [ADDRESS], почалося за 3 роки до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 р.). Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS], майже дванадцять років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за позивачем.

Outcome: approved