Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб: Хорольського РС УДМС України в Полтавської області та Управління державної міграційної служби в Полтавській області про визнання громадянина втратившим право користування жилим приміщенням приватного будинку та зняття його з реєстрації. Позивач вказує, що він, є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що доводиться копією рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради № 75 від 23.12.2003 року та технічним паспортом на житловий будинок приватного житлового фонду, виданого Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 13 лютого 2004 року. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»). Останній не проживає з березня 2013 року за адресою: [ADDRESS] та не має своїх особистих речей у вказаному домоволодінні, тобто більше 6 місяців без поважної причини. Позивач зазначає, що [PERSON] постійного місця проживання не має, мешкає в різних місцях села Андріївка Хорольського району Полтавської області, працює в СВК «Андріївський» різноробочим. Відповідач залишається зареєстрованим за адресою його житлового будинку: [ADDRESS], що доводиться довідкою виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 23.10.2013 за № 574, чим порушує позивача права, як власника вказаного нерухомого майна, передбачені ст. 371 ЦК України. Згідно Акту комісії Андріївської сільської ради від 22 жовтня 2013 року в складі депутата Андріївської сільської ради Красножон Т.В. сусідів [PERSON], [PERSON] було встановлено, що на час перевірки в будинку [PERSON] не проживає з березня 2013 року [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] більше шести місяців без поважної причини не проживає в житловому будинку [ADDRESS] та належить позивачу на праві власності, відповідача необхідно визнати відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України втратившим право користування даним приміщенням внаслідок відсутності його більше встановлених ст.71 Житлового кодексу України строків, що доводиться актом від 22.10.2013 року, затвердженим сільським головою Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, а також письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON], які проживають в селі Андріївка Хорольського району Полтавської області. Позивач зазначає, що на його неодноразові прохання знятися з реєстрації відповідач не реагує, у зв"язку з чим він не може оформити субсидію на житлово- комунальні послуги. На підставі наведеного позивач прохав визнати відповідача, втратившим право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, направив письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримав повністю та просив його задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ст.74 ЦК України, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Представник третьої особи Хорольського РС УДМС України в Полтавської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Подав письмові заперечення проти залучення Хорольського РС в даній справі як третьої особи. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби в Полтавській області в Полтавської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Суд, з"ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що доводиться копією рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради № 75 від 23.12.2003 року та технічним паспортом на житловий будинок приватного житлового фонду, виданого Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 13 лютого 2004 року. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), що доводиться заочним рішенням Хорольського районного суду від 11.09.2013 року справа №548/1507/13-ц. Даним рішенням шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований "02 листопада 1996" року Андріївською сільською радою Хорольського району Полтавської області за актовим записом № 4 - розірвано. Відповідач залишається зареєстрованим, але не проживає з березня 2013 року у будинку позивача за адресою: [ADDRESS] та не має своїх особистих речей у вказаному домоволодінні, тобто більше 6 місяців без поважної причини, що доводиться довідкою виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 23.10.2013 за № 574 та актом комісії Андріївської сільської ради від 22 жовтня 2013 року в складі депутата Андріївської сільської ради Красножон Т.В. сусідів [PERSON] [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, власник на власний розсуд може розпоряджатися належним йому житлом. Відповідно до ч.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї члени сім'ї» - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання; Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі, їхні діти, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, суд приходить до висновку, що згідно чинного законодавства відповідач [PERSON] не являється членом сім»ї позивача так як шлюб між дочкою позивача та відповідачем розірвано, позивач та його дочка не пов»язані спільним побутом з відповідачем та не мають взаємних прав та обов'язків і проживають за різними адресами. Так як позивач являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] і згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідач як встановлено судом не являється членом його сім»ї, то позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] являється правомірною. Крім того формальна реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися будинком, з огляду на що, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] підлягає до задоволення. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положенням ст.7 ЗУ "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. На підставі наведеного,

Outcome: partial