Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.03.2004 року [PERSON] 02.03.2004р. отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв»язку з чим, станом на 31.05.2013 року, має заборгованість в розмірі 28437,42 грн., яка складається з: 8806,34 грн. - заборгованості за кредитом; 19631,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені ним судові витрати по сплаті: судового збору в розмірі 284,37 грн. В судовому засіданні представник позивача Мощінська Н.В., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, суму заборгованості не оспорював. До закінчення розгляду справи самовільно покинув зал судового засідання. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з зобов'язального права. Судом встановлено наступне. 02.03.2004 року позивач, на підставі власноруч заповненої та підписаної ним заяви (а.с.9), додаткової угоди від 02.03.2004 року (а.с.9) та відповідно до договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року (а.с.10), отримав від ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ «Приват Банк» кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору про відкриття картрахунку позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та процентам щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Згідно з п.1.2. договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року клієнт здійснює за допомогою карти операції по картрахунку, передбачені пунктом 2 цього договору, відповідно до діючого законодавства, Правил користування платіжними картами, які є невід»ємною частиною цього договору. З п.3.2 договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року (а.с.10) вбачається, що підписавши вказаний договір клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Тарифами Банка, правилами, які зобов»язався виконувати. Відповідно до п.5.2. договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року банк має право в односторонньому порядку, без попереднього повідомлення клієнта, змінювати розмір кредитного ліміту в валюті карти, відповідно до кредитної історії. Зміна кредитного ліміту підтверджується випискою з картрахунку відповідача за період з 01.01.2005 по 17.10.2013 року і відповідачем в судовому засіданні не оспорювалася. Згідно п.9.2 договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року сторони погодили, що даний договір діє необмежений період часу, за виключенням п.9.4., з моменту внесення клієнтом грошових коштів на картрахунок. П.9.3 договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти від 02.03.2004 року передбачає, що цей договір може бути розірваний на підставі заяви клієнта або банк має право розірвати цей договір, письмово повідомив клієнта. З пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що з заявою про розірвання договору, з моменту підписання договору і до теперішнього часу, він в банк не звертався. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що договір з відповідачем банк не розривав. Відповідно до п.9.8. договору, зобов'язання сторін по цьому договору припиняються з моменту належного виконання сторонами обов'язків. Враховуючи наведене, те, що відповідач не звертався до банку із заявою щодо припинення дії договору, суд приходить до висновку, що останній свою дію на даний час не припинив. Позивач виконав свої зобов'язання та надав кошти відповідачу, проте останній несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує платежі за кредитним договором, що є істотним порушенням умов договору. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.03.2004 року (а.с.3-8) вбачається, що станом на 31.05.2013 року заборгованість по кредиту становить 28437,42 грн., яка складається з наступного: 8806,34 грн. - заборгованість за кредитом; 19631,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 та 4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що договір укладений між банком та відповідачем на необмежений період часу, останній продовжує користуватись коштами банку, а тому правовідносини сторін тривають і на даний час, оскільки відповідач не виконав зобов'язання перед банком. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заборгованість за договором в сумі 28437,42 грн. станом на 31.05.2013р. підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3-8). Враховуючи викладене, аналізуючи діюче законодавства, суд приходить до висновку, що позов ПАТ "КБ "Приватбанк" є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Статею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, понесені судові витрати позивачеві в розмірі 284,37 грн. - судовий збір, слід стягнути в повному обсязі, сплата яких підтверджується доданими до матеріалів справи платіжним дорученням (а.с.20).

Outcome: approved