Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

26.04.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки на її користь грошову компенсацію вартості ? частки квартири [ADDRESS] в розмірі 138`453, 50 грн. та стягнути судовий збір в розмірі 1`384,54 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON], [INFO], яка була матір`ю позивачки. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлої були сторони: позивачка [PERSON], яка отримала у спадщину ? частину спірної квартири, та відповідачка [PERSON], яка отримала - ? частини спадкового майна. 12.06.2012 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини зазначеної квартири видано [PERSON] 25.08.2011 року. Позивачка посилається на те, що вона не може повноцінно використовувати своє право власності на належну їй частку в спірному майні шляхом продажу, здачі в оренду нерухомого майна, яке припадає на її частку, оскільки спірне майно складається з однієї кімнати, жилою площею 16,80 кв.м, частка позивачка є незначною. Всі спроби вирішити з відповідачкою мирним шляхом питання з приводу користування та розпорядження спірною квартирою не принесли ніякого результату. Відповідачка не хоче обговорювати такі питання, ухиляється від зустрічей з позивачем, що свідчить про її небажання вирішити спір в позасудовому порядку. На сьогодні між сторонами, як стверджує позивачка, склалися неприязні стосунки. Враховуючи, що спірна квартира є однокімнатною сумісне проживання сторін в спірній квартирі є неможливим. Крім того, кожна зі сторін має свої сім`ї. Позивачка також посилається на те, що відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні спірним майном, змінила замки на вхідних дверях і відмовляється дати позивачці дублікат ключів від вхідної двері. Зважаючи на те, що позивачка не може повноцінно користуватися спірною квартирою, відповідачка не бажає вирішувати з позивачем питання з приводу визначення порядку користування спірним майном, чи з приводу її сумісного відчуження, позивач просить стягнути з відповідачки на її користь грошову компенсацію своєї частки в спірному майні в порядку визначеному ст. 358, ч. 2 ст. 364 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовній вимоги і просив позов задовольнити, посилаючись на наведені в позові обставини та правові підстави. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи в суді була повідомлена у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку через оголошення у пресі, як відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. В силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою належним чином. Про причини неявки відповідачка суд не повідомила. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд заслухавши думку представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлої є позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON]. 12 червня 2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі за № 2-701, державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, Русіною Н.О.. Право на спадщину було зареєстроване в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 34644894 від 26.06.2012 року 1/4 частка квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини зазначеної квартири видано [PERSON] 25.08.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ч. 1 ст. 356 ПК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Виходячи з наведеного судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] перебуває в спільній частковій власності позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON]. Позивачка посилається на те, що не може повноцінно користуватись спірною квартирою, відповідач не бажає вирішувати з позивачем питання з приводу визначення порядку користування спірною квартирою, чи з приводу її сумісного відчуження. Виходячи з цього, позивачка просить суд стягнути з відповідачки грошову компенсацію за свою частку квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Враховуючи, що спірна квартира [ADDRESS] однокімнатна вона є неподільним майном і виділити зі спільної часткової власності в натурі 1/4 частину цієї квартири, що належать позивачці на праві власності, є технічно неможливим. Доказів на підтвердження того, що ? частка спірного майна, що належить позивачці, може бути виділена їй в натурі суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно положень ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості такого виділу частини спільного майна співвласник, позбавлений можливості одержати у володіння та користування частину спільного майна, має право вимагати від інших співвласників, у яких залишається спільне майно, відповідної матеріальної компенсації. Матеріальна компенсація може бути здійснена у грошовому або в іншому майновому виразі. За відсутності згоди щодо виплати компенсації спір між співвласниками може бути вирішений у судовому порядку. Враховуючи положення статей 319, 358, 361, 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов 'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому не передбачається обов 'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. З урахуванням того, що частка позивачки є незначною (1/4) і така частка не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування квартирою є неможливим, співвласник особисто заявила вимогу про виділ її частки в натурі шляхом отримання грошової компенсації вартості її частки в спільному майні, а також з урахуванням відмови відповідача вирішити питання про припинення спільної часткової власності в запропопонований позивачем спосіб в позасудовому порядку, для позивача є всі підстави для отримання грошової компенсації вартості належної їй 1/4 частки в спільній частковій власності спірної квартири. Відповідно до висновку про вартість однокімнатної квартири від 04 березня 2013 току, ринкова вартість однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], на дату оцінки складала 553`814,00 (п'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 00 коп. Таким чином вартість 1/4 частки квартири [ADDRESS] становить: 138`453,50 (сто тридцять вісім тисяч чотириста п'ятдесят три) гривень, 50 коп. = 553`814,00 : 4. Зважаючи на те, що виділ у натурі 1/4 частки із спільного майна позивача і відповідача є неможливим, спірна квартира є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на отримання грошової компенсації вартості її частки, яка становить 138 453,50 гривень, і таким чином реалізувати своє право, передбачене ст. 364 ЦК України. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нормою ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, зокрема, визнання права на отримання грошової компенсації вартості частки майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки всі судові витрати, понесені позивачем. Це витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки до суду в розмірі 655 грн. 20 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1`384 грн. 54 коп..

Outcome: approved