Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь кошти за договором позики в сумі 75 255 грн. 00 коп. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. В обґрунтування позову зазначив, що 06 серпня 2012 року між ним та відповідачем працівником ПАТ КТП був укладений договір безпроцентної позики № 19 (далі - Договір), відповідно до якого останній позичив у нього 90 000 грн. строком на 50 місяців з кінцевим терміном повернення 30.10.2016 року. Відповідно до умов договору, позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання із заробітної плати позичальника, а у разі припинення трудових правовідносин між сторонами до моменту повернення всієї суми позики, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню негайно шляхом внесення готівки в каску підприємства. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач після звільнення з підприємства в повному обсязі грошові кошти не повернув, незважаючи на неодноразові вимоги про погашення боргу, а навпаки ухиляється від його виконання, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 75 255,00 грн. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду відповідач був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом позову є зобов'язання, що випливають з позикових правовідносин, а його підставами - фактичні обставини (юридичні факти) укладення договору позики, виконання його умов позикодавцем та неналежне виконання зобов'язань позичальником. Правовідносини, що випливають з договору позики, регулюються статтями 1046-1053 ЦК України. Змістом договору позики є передача однією стороною (позикодавцем) у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів (речей) та зобов'язання останнього повернути позикодавцю суму позики на певних умовах (стаття 1046 ЦК). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. 06.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір безпроцентної позики, відповідно до якого останній, як працівник позивача на посаді водія автотранспортних засобів, позичив у нього 90 000 грн. строком на 50 місяців. Обов'язкову письмову форму Договору сторонами було дотримано. Пунктом 6 та 9 договору передбачено, що позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника, а у випадку його звільнення сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальнику негайно шляхом внесення готівки в касу підприємства. (а.с.30-32). Відповідно до наказу № АТП-54 -3277 [PERSON] 11 червня 2013 року було звільнено з посади водія автотранспортних засобів ПАТ КАТП за власним бажанням. Перед укладенням Договору відповідач був ознайомлений з усіма його умовами і з ними погодився. Станом на момент пред'явлення позову відповідачем було сплачено лише 14 745,00 грн., та на час звернення до суду загальна заборгованість відповідача перед позивачем за умовами Договору становить 75 255 грн. Правильність проведених позивачем розрахунків відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на їх спростування останнім не заявлено. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач, як позичальник, належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав і не повернув позивачу всю отриману суму позики та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу 75 255,00 грн. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved