Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

31 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] та після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] В обґрунтування позову вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка при житті фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті своєї матері (бабусі позивача) [PERSON], померлої [INFO]. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на нього. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовної заяви, з підстав, викладених в ній та розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що об'єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 листопада 2003 року, виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.88). Згідно довідки виконкому Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 11 травня 2011 року №740 на момент смерті [PERSON] з нею проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.89). Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини, в зв'язку зі смертю [PERSON], виникли в 2003 році, а тому судом при вирішені справи в частині спадкового майна [PERSON], застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до абзацу 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін'юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. 14 травня 2004 року [PERSON] подала Жовтневій державній нотаріальній конторі Миколаївської області заяву про прийняття спадщини, в тому числі й спірного нерухомого майна, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с.86). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що об'єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть від 14 жовтня 2004 року, виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.97). У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження від 09 березня 1957 року [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.98). Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] 05 квітня 2005 року звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.93). Отже, в силу частини 1 статті 1261, частини 1 статті 1269 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], померлої [INFO] та таким, що прийняв спадщину після її смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 03 листопада 2006 року та 19 грудня 2011 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, що розташовані в [ADDRESS], та земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку в межах території Галицинівської сільської Жовтневого району Миколаївської області відповідно (а.с.114,135). Крім цього, у відповідності до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2012 року по справі №1411/2587/12, за позивачем [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на земельну ділянку площею 6,86 га в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16-17). Згідно з витягом з погосподарської книги Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, [PERSON] до [INFO] зареєстрована як голова домогосподарства [ADDRESS] (а.с.7). На підставі довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11 жовтня 2013 року №3235 право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано (а.с.25). Вартість спірного спадкового майна складає 93974,00 грн. (а.с.36). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 грудня 2013 року №14996523, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на спірний житловий будинок відсутні (а.с.83). [PERSON], на день смерті, була власником земельної ділянки площею 0,11 га для обслуговування індивідуального житлового будинку в межах території с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с.128). Згідно плану зовнішніх меж, що відображений в зазначеному вище державному акті, земельна ділянка, яка належала [PERSON], розташована в [ADDRESS] Таким чином, [PERSON] за життя свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок на підставі запису в погосподарський книзі Галицинівської сільської ради Жовтневого району не отримала. Однак, виходячи з викладеного та системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд вважає що [PERSON] на момент смерті була власником спірного житлового будинку. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], спірний житловий будинок, включається до складу спадщини [PERSON], через те, що вона при житті спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Жовтневого державної нотаріальної контори Миколаївської області Островської–Колосюк Ю.Б. (а.с.28). Зі змісту вказаної вище відмови вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Outcome: approved