Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 16 жовтня 2009 року, актовий запис № 1106. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюбні відносини фактично припинилися. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду. А також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу заперечував, вважав, що є можливість зберегти шлюб. Позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав в повному обсязі. Ухвалою суду від 27 червня 2013 року сторонам надавався строк для примирення, однак прийнятими судом заходами примирити сторони не виявилося можливим. Після закінчення строку для примирення сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому відповідач позов визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 16 жовтня 2009 року, актовий запис № 1106. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння та почуттів взаємоповаги та кохання, таким чином, характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Крім того, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання позивача не надає. Відповідач працює, має стабільний заробіток, інших непрацездатних утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. А також стянути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років починаючи з 09.04.2013 року до [INFO].

Outcome: approved