Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15 лютого 2013 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 10 вересня 2004 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 876. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу. З відповідачем по справі сумісне життя не склалося, шлюбні відносини між сторонами не підтримуються. А тому позивач вимушена звернутися до суду, оскільки подальше збереження сімї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не зявилася, але надала на канцелярію суду письмову заяву, в якій наполягала на задоволенні позовної заяви та просила слухати справу за її відсутністю і вразі неявки відповідача, дає свою згоду на ухвалення заочного рішення по справі. 12 березня 2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області винесено ухвалу про доручення Дзержинському районному суду Харківської області про допит відповідача по справі, [PERSON]. 25 червня 2013 року на адресу суду надійшов пакет документів з супроводжувальними документами по розгляду окремого доручення про допит в якості відповідача [PERSON] без виконання, оскільки судові повстки повертаються до суду як такі що не вручені з зазначення причини невручення: "За закінченням терміну зберігання". Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд знаходить за необхідне зазначити, що відповідач 13 березня 2013 року, отримав ухвалу суду про відкриття провадження по справі з позовною заявою та додатками до неї, про що свідчить наявне в матеріалах спорави, звопротне поштове повідомилення (а.с.№19). В даній Ухвалі суду, відповідачу було роз"яснено його право на подання заперечення на позовну заяву з посиланням на докази якими вони обгрунтовуються. Однак, відповідач даним правом не скористався і не подав до суду жодної заяви чи клопотання по даній справі. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 10 вересня 2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 876 а.с.№3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с№8). Судом з заяаи позивача встановлено, що сторони, створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було зясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, інтересам дитини, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір. У телефонограмі, яку позивачем надано до суду 25 червня 2013 року, остання прохала суд не стягувати з відповідача на її користь судовий збір. З приводу даної вимоги, суд приймає рішення про вирішен6ня питання про судовий збір в порядку ст.11 ЦПК України. А саме: положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved