Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до Кам'янсько-Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька. В своїй позовній заяві позивач зазначила, що раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання сімейних стосунків, вони з дитиною стали мешкати по [ADDRESS]. Відповідач сплачує аліменти. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ніяких нарікань з боку батька дитини та його родичів не має. 14.09.2013 року між позивачем та громадянином Королівства Нідерландів - [PERSON] був зареєстрований шлюб. Її чоловік має громадянство іншої держави, але за родом своєї діяльності постійно приїжджає до України. У неї також виникає потреба виїжджати за місцем проживання чоловіка до Королівства Нідерландів для проживання однією сім'єю. З колишнім чоловіком у неї збереглись конфліктні відносини пов'язані з поділом майна та його протиправною поведінкою. У неї виникла необхідність у виїзді разом з дитиною за кордон в період з 20 грудня 2013 року по 15 січня 2014 року до Королівства Нідерландів. Мета виїзду - туристична. Вона бажає з дитиною провести Різдвяні та новорічні свята в Європейській державі, познайомити дитину з традиціями голландців, а також бажає познайомити дитину з батьками свого чоловіка. Проживати має намір у чоловіка в його особистій квартирі та декілька днів у батьків чоловіка. Відповідач спочатку погодився оформити дозвіл, вони подали документи до нотаріуса, але [PERSON] приїхав в стані алкогольного сп'яніння та правочин не був вчинений. В подальшому [PERSON] відмовився надавати дозвіл, вимагаючи переоформлення на нього майна. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Участі в вихованні та утриманні дитини фактично він не приймає, навмисно створює перешкоди в виїзди дитини за кордон за своїми корисними мотивами та в насідок конфліктної ситуації. Позиція відповідача шкодить інтересам дитини. Поїздка дитини до Європейської держави буде в інтересах дитини. Її чоловік в Нідерландах має власне майно, ніяких перепон для поїздки дитини не має. Ніяких прав та інтересів батька порушено не буде, оскільки вона виїжджає не на постійне місце проживання, а тільки на короткий проміжок часу. Батько дитини все однак ніякої участі у вихованні не бере, право на побаченні взагалі не реалізує. Окрім цього, оскільки дитина юридично зареєстрована в будинку батька, хоч там фактично не проживає, то у неї виникають проблеми з оформлення проїзного документа на виїзд дитини за кордон. Позивач просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа на неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS] для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]; надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [ADDRESS], за межі державного кордону України в супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди на такий виїзд його батька - [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], а саме до Королівства Нідерландів в період часу з 20.12.2013 року до 15.01.2014 року; судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове зсідання не з'явилась, подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч своєчасно належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 21), заперечень не надав. Заяв про відкладання розгляду справи не поступило. Орган опіки та піклування подав заву, в якій просять справу розглянути без присутності їх представника, надав висновок, яким вважають доцільне надати дозвіл на виїзд дитини за межі України в строки зазначені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 42-43). Підстав для відкладання розгляду справи у відповідності до ст. 169 ЦПК України не має. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та обставини, які мають значення по справі: [PERSON] та [PERSON] в період часу з 18.10.2003 р. по 30.07.2009 р. перебували в шлюбі (а.с. 8). В шлюбі народилась їх спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 14.09.2013 року між [PERSON] та громадянином Королівства Нідерландів - [PERSON] зареєстрований шлюб (а.с. 11). Між [PERSON] та [PERSON] мав місце майновий спір щодо поділу майна, що підтверджується судовим рішенням (а.с.14). [PERSON] зверталась до [PERSON] за наданням дозволу на виїзд дитини (а.с. 15). Дослідивши письмові докази, дослідивши позиції учасників цивільного процесу, суд надійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ) та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Суд на підставі наявних доказів, надійшов до висновку, що виїзд дитини за Європейської країни на період різдвяних та новорічних свят відповідає її найвищим інтересам, також в інтересах дитини є факт знайомства з батьками чоловіка матері, оскільки дитина фактично проживає в іншій сім'ї. Батько дитини створює нічим не обумовлені перешкоди для виїзду дитини за кордон, тому вимога щодо надання дозволу дитині на виїзд за кордон в зазначений позивачем час підлягає задоволенню. Короткий період виїзду не зашкодить правам та інтересам батька. Вимога щодо надання дозволу на виготовлення проїзного документа на неповнолітнього [PERSON], [INFO] не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів факту наявності труднощів в отримані проїзного документу на дитину, тим більше відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" проїзний документ на дитину для виїзду за кодон може бути оформлений за заявою одного із батьків. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial