Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

В лютому 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи – підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]І.) про визнання трудового договору від 30.11.2010 року, укладеного між сторонами недійсним, який в подальшому збільшила та просила також визнати дії [PERSON] районного центру зайнятості м. Миколаєва (далі – [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва) щодо реєстрації та зняття з реєстрації зазначеного трудового договору незаконними, визнати факт відсутності між сторонами трудових відносин. В обґрунтування позову зазначала, що з 06.07.2010 року вона перебувала на обліку Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва, як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. 30.11.2011 року вона уклала з ФОП [PERSON] трудовий договір, згідно якого місце роботи та посада зазначені - роздрібна торгівля ліками з оплатою заробітної плати у розмірі 1000 грн. Але фактично до роботи вона не приступила, заробітну плату жодного разу не отримувала, оскільки відповідач пояснив, що укладення з нею трудового договору йому необхідно для отримання ліцензії на відкриття аптеки, у зв'язку з чим вважає, що трудовий договір є недійсним. В теперішній час Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва звернувся до неї з позовом про стягнення нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 11541 грн. 93 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що вона знаходилась у трудових відносинах з відповідачем. Позивач та її представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, додатково пояснили, що під час здійснення співробітником [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва реєстрації трудового договору були порушені вимоги Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 р. №260. Відповідач ФОП [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що запропонував позивачу укласти з ним трудовий договір з метою отримання ліцензії на відкриття аптеки, на що вона погодилася. У зв’язку з тим, що він, внаслідок несприятливих фінансових обставин, не став здійснювати підприємницьку діяльність, позивач фактично не була допущена до роботи, заробітна плата їй не виплачувалася, а трудовий договір було розірвано 31.05.2011 р. На підставі зазначеного просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених, на її думку прав, а саме застосування норм цивільного законодавства, що не регулюють спірні відносини, подання позову пов’язане з ухиленням від відповідальності, пов’язаної з перебуванням на обліку в центрі зайнятості та одночасним отриманням в цей час доходу. Крім того, зазначав, що під час реєстрації трудового договору від 30.11.2010 р. співробітники відповідача діяли на підставі та у спосіб визначений законодавством. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду про відкриття провадження від 22.04.2013 р. було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва. (далі – Центральний РЦЗ м. Миколаєва) Представник третьої особи позовні вимоги не визнав, та пояснив суду, що [PERSON] та ФОП [PERSON] були ознайомлені з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, унесення відповідних записів до трудової книжки працівника та її зберігання, про що свідчать їх підписи в журналі, таким чином сторонам були відомі свої права та обов’язки щодо укладеного трудового договору. Крім того, відповідно до постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 р. у справі №2а-178/12/1470, яка виконана ФОП [PERSON], з нього було стягнуто заборгованість із страхових внесків на користь [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва. На підставі зазначеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали архівної цивільної справи №2/1412/3902/12 за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання трудового договору неукладеним, суд приходить до наступного. 30.11.2011 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] трудовий договір, згідно якого місце роботи та посада зазначені - роздрібна торгівля ліками з оплатою заробітної плати у розмірі 1000 грн., зазначений договір у встановленому законом порядку зареєстрований у [PERSON] районному центрі зайнятості м. Миколаєва за № 14021001052. 31.05.2011 року позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до п. 2 ст. 38 КЗпП України, трудовий договір знято з реєстрації 03.06.2011 року. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли відносини, що підлягають регулюванню нормами трудового законодавства, а саме КЗпП України. Діючим трудовим законодавством (на відміну від проекту Трудового кодексу України) не передбачено такий спосіб захисту порушених прав працівника як визнання трудового договору недійсним у зв’язку з відсутністю у сторін реального волевиявлення на вступ у трудові відносини. Крім того, не є належним і такий спосіб захисту як визнання судом факту відсутності трудових відносин, що не передбачено змістом ч.1,2 ст. 256 ЦПК України. У зв’язку з чим, проаналізувавши заявлені [PERSON] вимоги про визнання трудового договору недійсним, визнання факту відсутності трудових відносин, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не містять положень про захист порушеного права, а спрямовані на встановлення певних фактів та обставин, які не мають самостійного юридичного значення та не потребують судового захисту, внаслідок чого такі вимоги суперечать змісту статей 3 та 4 ЦПК України, які передбачають захист в судовому порядку лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кожної особи у спосіб, визначений законами України. На підставі зазначеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON], [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва про визнання трудового договору недійсним, визнання факту відсутності трудових відносин слід відмовити за правовою безпідставністю. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва про визнання незаконними дій щодо реєстрації та зняття з реєстрації зазначеного трудового договору, то такі вимоги не підлягають задоволенню у зв’язку з недоведеністю. З журналу [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва вбачається наявність факту ознайомлення сторін з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору від 30.11.2011 р. про що свідчать їх особисті підписи. Крім того, [PERSON] та [PERSON] під час слухання справи підтвердили добровільність укладення, а в подальшому і розірвання трудового договору між собою, відсутність при цьому будь-якого примусу або обману. Зазначене також підтвердила допитана в якості свідка співробітник [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва [PERSON], що здійснювала реєстрацію та зняття з реєстрації спірного трудового договору. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] РЦЗ м. Миколаєва про визнання незаконними дій щодо реєстрації та зняття з реєстрації зазначеного трудового договору слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що питання не допуску до робочого місця, невиплата заробітної плати підлягають захисту відповідно до КЗпП України шляхом пред’явлення позову про стягнення несплаченої заробітної плати з можливістю стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем при подачі позову та перерозподілу не підлягають.

Outcome: dismissed