Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

КП «Макіївтепломережа» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості по оплаті послуг за відпущену теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, позивач є виробником теплової енергії, яка надається через приєднану комунальну мережу до зовнішнього обрізу будинку, розташованого за адресою: м. Макіївка, вул. ВЛКСМ, буд. 7. Відповідачка [PERSON], що мешкає у квартирі № 17, вище вказаного будинку, є споживачем теплової енергії та має особовий рахунок № 61/322. Але, відповідачка, яка є власником квартири, своєчасно не сплачувала комунальні послуги, у зв’язку з чим за період з 01.11.2006 року по 01.-5.2012 року на особовому рахунку [PERSON] утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 12016,06грн., яку просять стягнути на їх користь, зазначаючи, що раніше вони зверталися до суду із заявою про видачу судового наказу, однак на підставі ухвали суду їм було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та роз’яснено право звернення до суду у позовному проваджені. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення в обґрунтування позовних вимог дала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та додатково зазначила, що на нового власника квартири, у зв’язку з її продажем, був відкритий новий особовий рахунок, заборгованості по якому не має, але особовий рахунок, який раніше був відкритий на відповідачку до теперішнього часу не закритий, так як на ньому мається заборгованість, яка виникла у той період, коли відповідачка проживала у цій квартирі. В подальшому представник позивача в судове засідання не з’явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням справу розглянути у відсутності представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та суду пояснила, що 05.05.2012 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі – продажу квартири № 17, яка розташована в будинку №7 по вулиці ВЛКСМ в м. Макіївка, та [PERSON] зобов»язався погасити заборгованість по оплаті послуг за відпущену теплову енергію, яка утворилася раніше, що підтверджується його розпискою. В подальшому відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, та просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії – фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, договір між ними не був укладений, але суд вважає доведеним той факт, що позивач поставляє теплову енергію до будинку відповідача, а в подальшому теплова енергія розподіляється по будинку житловим органом. Судом встановлено, що постачання теплової енергії здійснюється позивачем КП «Макіївтепломережа» до вводу в будинок і ці мережі перебувають на балансі позивача, а мережі внутрішньобудинкові - на балансі житлового органу, який здійснює їх обслуговування. Межею розподілу балансової і експлуатаційної відповідальності приймається обріз будинку, або межа балансової належності. Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов’язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Сторонами визнано, що договір між ними не був укладений, але суд вважає доведеним факт того, що позивач поставляє теплову енергію до будинку відповідачів, в подальшому теплова енергія розподіляється по будинку житловим органом на балансі якого перебуває цей будинок. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов’язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, тобто укладання договору є також і обов’язком споживача, а не лише теплопостачальника, в зв’язку з чим відсутність письмового договору при фактичному надані послуг не звільняє споживача від її оплати. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не допускається. Відповідно до копії особового рахунку № 61-322 відповідачка [PERSON] була власником квартири № 17, розташованій в будинку № 7 по вулиці ВЛКСМ в м. Макіївці/а.с.4/. Зі змісту договору від 10 березня 2010 року № 31/322 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання вбачається, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір згідно до якого відповідачка, на момент його укладення, визнала суму заборгованості, що утворилася станом на 01.03.2010 року у розмірі 6147,72грн. і зобов’язалася погашати її поступово протягом 36 місяців у розмірі по 170,77грн. щомісячно/а.с.20-21/. Разом з тим, з копії розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою умови вище вказаного договору про розстрочення заборгованості не виконані. Згідно п.3.2., 3.3.2 укладеного між сторонами договору, позивач має право приймати рішення про дострокове розірвання договору про розстрочення та стягнення заборгованості у разі невиконання відповідачем зобов»язань передбачених п. 3.4.1 цього договору протягом 3 місяців. Відповідно до вимог ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу, до нового строку не зараховується. Таким чином, суд вважає, що зобов»язана особа, а саме споживач теплової енергії [PERSON], уклавши і підписавши вище зазначений договір про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги теплопостачання, не заперечуючи в ньому факту того, що раніше утворилась заборгованість, вчинила дії, що свідчать про визнання саме нею боргу за надані послуги по постачанню теплової енергії, а тому перебіг позовної давності був перерваний з часу укладання зазначеного договору і розпочався заново. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачкою [PERSON] наданих послуг за відпущену теплову енергію за період з 01 листопада 2006 року по 01 травня 2012 року включно і загальна сума заборгованості становить 12016,06грн./а.с.6-10/. З договору купівлі – продажу квартири від 05 травня 2012 року вбачається, що між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відповідано до якого останній придбав квартиру №17, яка розташована в будинку №7 по вулиці ВЛКСМ в м. Макіївка. Зі змісту цього договору вбачається, що продавець ([PERSON]А.) зобов’язується крім іншого, нести обов’язок по утриманню квартири (оплаті всіх належних платежів), а також підтримувати вказаний стан квартири до моменту її фактичного звільнення/а.с.33/. З розписки [PERSON] від 05.05.2012 року виданої [PERSON] вбачається, що він зобов’язався погасити заборгованість по тепломережі в сумі 11800грн. в придбаній ним квартирі за адресою: [ADDRESS] у піврічний строк(а.а.32). Згідно листа КП «Макіївтепломережа» надісланого 10.09.2012 року на адресу [PERSON], останньому було повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] на його ім.»я з 05.05.2012 року відкритий новий особовий рахунок № 3220 код 61. Заборгованості по даному особовому рахунку станом на 01 жовтня 2012 року не має, що підтверджується довідкою КП «Макіївтепломережа»(а.а.37,38). Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні було встановлено, та підтверджено наданими суду належними доказами, що заборгованість відповідачки [PERSON] по оплаті послуг за відпущену теплову енергію утворилася за період з 01.11.2006 року по 01.05.2012 року, тобто до укладення договору купівлі – продажу, який був укладений 05.05.2012 року. Відповідно до цього договору, [PERSON] зобов’язалася крім іншого, нести обов’язок по утриманню квартири (оплаті всіх належних платежів). Разом з тим, п.15 зазначеного договору передбачено, що в разі наявності недоліків квартири або заборгованості за комунальними та іншими платежами сторони зобов’язуються виписати їх в окремий погоджений ними документ, який є обов’язковим для виконання. Отже, враховуючи, що у самому договорі купівлі-продажу квартири не було обумовлено, що покупець [PERSON] покупає квартиру разом з усіма боргами по комунальним послугам і бере на себе обов’язок щодо їх погашення, тобто не було обумовлена відповідальність сторін, щодо сплати заборгованості по комунальним послугам, суд приходить до переконання, що саме відповідачка [PERSON], яка була власником квартири, на той період часу коли виникла заборгованість по сплаті за відпущену теплову енергію повинна відповідати за цим позовом, а в подальшому, враховуючи домовленість між [PERSON] та [PERSON], яка була ними досягнута при укладанні останнім розписки щодо його обов’язку погасити виниклу заборгованість, у [PERSON] виникне право вирішувати цей спір саме з ним та вимагати від [PERSON] виконання взятого на себе зобов’язання. Судом встановлено, що раніше КП «Макіївтепломережа» зверталося у січні 2013 року до суду з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якого на підставі ухвали суду від 21 лютого 2013 року було відмовлено і таким чином, строк позовної давності був перерваний подачею до суду заяви про видачу судового наказу. Отже, строк позовної давності звернення до суду, який розпочався спочатку, з моменту укладання 10 березня 2010 року відповідачкою [PERSON] договору про розстрочення заборгованості, не порушений позивачем на час звернення до суду 11.07.2013 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 229,40грн. сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved