Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

23 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 23 серпня 1997 року у відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського міськвиконкому укладено шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис за № 1384. Від сумісного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, на даний час між ними припинені шлюбні відносини. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, з огляду на те, що син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Також, просила стягнути кошти з відповідача на її утримання у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому, та просив суд винести рішення, яким розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову. Також, стягнути кошти з відповідача на її утримання у розмірі 1000 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Заперечив щодо стягнення коштів на утримання дружини, посилаючись на те, що вона є працездатною, має постійну роботу, а тому може себе утримувати самостійно. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявленний одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, відповідач на розірвання шлюбу погодився, а тому суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Дитина проживає разом з матірю. Зазначена обставина не оспорюється у суді відповідачем по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що батько дитини працює на тимчасовій роботі, має мінливий дохід, не може надавати матеріальну допомогу в розмірі 1000 гривень, як просила позивач, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 450 гривень, щомісячно. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ст. 182, 183, 184 СК України, а саме враховуючи матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання сина підлягає частковому задоволенню у розмірі 500 гривень. Аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], підлягають сплаті щомісячно, починаючи з 23.09.2013 року, тобто від дня предявлення позову, до повноліття дитини. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON], заперечував проти задоволення даної позовної вимоги, зазначивши, що [PERSON] працює, відповідно одержує заробітну плату, а у нього не має такої можливості надавати їй матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позовній заяві відсутні посилання на підстави з яких позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. При цьому судом враховується, що згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У позовній заяві відсутні обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б в силу положень ст. 75 СК України свідчили про те, що вона є непрацездатною або те, що доходи, які остання отримує не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1000 грн. є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. - судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial