Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї доньки [PERSON] з позовом про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що квартира [ADDRESS] була надана йому для проживання на підставі обмінного ордеру [NUMBER] від 06.12.1992 року. У 1993 році позивач заселився в дану квартиру та 02.03.1993 року був у ній зареєстрований. У 2004 році його донька [PERSON]. попросила зареєструвати її у вказаній квартирі та пообіцяла сплачувати комунальні платежі, у зв'язку з чим до 2007 року вона проживала за даною адресою. У квітні 2007 року позивачка забрала всі свої речі та виїхала з квартири, з цього часу вона не приймає участі по сплаті комунальних платежів та утримання житла, не проживає без поважних причин, позивач не чинив їй будь-яких перешкод у проживанні, тому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідачка проти позову заперечувала та звернулася до суду із зустрічним позовом про поновлення реєстрації за даною адресою, вселення в квартиру та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в спірній квартирі вона була зареєстрована та проживала з 19.03.1996 року. Заочним рішенням суду від 24.12.2012 року вона була визнана такою, що втратила право користування квартирою. На підставі даного рішення її реєстрація за даною адресою була скасована, однак ухвалою АНД райсуду від 29.05.2013 року вказане рішення суду було скасоване. Позивачка зазначає, що до 2007 року вона проживала в даній квартирі, здійснювала ремонтні роботи, оплачувала комунальні платежі та облаштовувала житло. У 2007 році її батько [PERSON] попросив тимчасово виселитися з квартири, оскільки необхідно було надати місце для проживання сім'ї його сина від першого шлюбу [PERSON], який у 2008 році заселився в квартиру разом з дружиною та сином і до теперішнього часу проживає в ній без реєстрації. Сам же квартиронаймач [PERSON] в квартирі також не проживає з 2007 року. Позивачка неодноразово зверталася до батька з приводу виселення його сина з сім'єю зі спірної квартири та необхідністю звільнення для неї житла, оскільки іншого помешкання вона не має і дана квартира є її єдиним місцем проживання. Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що батько постійно просив почекати та обіцяв попередити сім'ю свого сина [PERSON] про звільнення для неї квартири. На теперішній час в спірній квартирі знаходяться її речі, вона облаштовувала квартиру, вставила метало пластикове вікно, здійснювала інші роботи, однак не може в ній проживати через перешкоджання та відсутність ключів від квартири, тому просила суд поновити її реєстрацію в квартирі, яка була скасована на підставі заочного рішення від 24.12.2012 року, вселити її в дану квартиру та стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яка полягає в порушенні відповідачем її прав на житло. Відповідач за зустрічним позовом та його представник проти позову [PERSON] заперечували посилаючись на його безпідставність, оскільки викладене в ньому не відповідає дійсності, так як позивачка вийшла заміж та проживає разом з чоловіком у м.Дніпродзержинську, де має окреме житло, спроб вселитися в спірну квартиру вона не вживала та речей у квартирі її нема. Представник третьої особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Решетилівське» просив вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства та підтвердив той факт, що з 2008 року в квартирі [ADDRESS] жодна зі сторін не проживає, хоча обидва зареєстровані в ній. По теперішній час в даній квартирі без реєстрації проживає син квартиронаймача [PERSON] з дружиною та сином. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, суд вважає [PERSON] в позові відмовити, а позов [PERSON] задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06.12.1992 року [PERSON] Бюро по обміну житлової площі Дніпропетровської міської ради було видано обмінний ордер [NUMBER] на право заняття в порядку обміну ізольованої квартири [ADDRESS] (а.с.8). 02.03.1993 року він був зареєстрований в даній квартирі, про що свідчить відмітка у його паспорті (а.с.6). Відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.34), 11.11.2011 року вона вступила в шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.35). [INFO] у неї народилася дитина [PERSON] (а.с.36). Згідно з довідкою ОСББ «Решетилівське», на балансі якого знаходиться житловий будинок, в даній квартирі 05.10.2004 року була зареєстрована дочка наймача [PERSON] (а.с.9, 10-12). З відмітки в паспорті [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована в даній квартирі з 18.08.1996 року (а.с.33). За даними ОСББ «Решетилівське» з 2008 року у вказаній квартирі постійно без реєстрації проживає син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO]. Як вбачається, сам наймач в даній квартирі з 2008 року також не проживає. Посилання позивачки за зустрічним позовом [PERSON] на те, що вона не може проживати в даній квартирі, оскільки в це житлове приміщення заселилася та проживає зі згоди батька сім'я його сина [PERSON], суд сприймає як перешкоду в її проживанні, оскільки надавши дозвіл на вселення в спірну однокімнатну квартиру синові [PERSON], відповідач тим самим створив перешкоди в проживанні доньці [PERSON], яка зареєстрована в ній та має право на проживання. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може бути вирішено в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шести місяців у даному житловому приміщенні без поважних причин. Таким чином суд вважає, що [PERSON] не може бути визнана такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, оскільки її непроживання в квартирі було вимушеним та викликане певними життєвими обставинами, які створив сам наймач квартири [PERSON]. Іншого житла вона не має, а посилання позивача на те, що на теперішній час його донька має сім'ю та проживає разом з батьками чоловіка у м.Дніпродзержинську, не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом, суд вважає, що в судовому засіданні позивачка довела наявність перешкод з боку відповідача [PERSON] щодо проживання у спірній квартирі, оскільки надавши вказане житло для проживання свого сина [PERSON], він тим самим позбавив можливості проживати в квартирі доньку [PERSON], тому суд вважає вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. В частині позовних вимог про поновлення її реєстрації в даній квартирі суд вважає відмовити через відсутність спору з цього приводу, оскільки заочне рішення суду від 24.12.2012 року, яким її було визнано такою, що втратила право користування спірною квартирою скасовано, тому в дійсності вона є зареєстрованою в даній квартирі. В частині вимог про стягнення моральної шкоди суд також вважає відмовити через їх необґрунтованість, недоведеність та відсутність доказів. Відповідно до ст.88 ЦПК України зі [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 2100,00 гривень витрат на правову допомогу та 114,70 гривень судових витрат, а всього 2214 гривень 70 копійок.

Outcome: partial