Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

06 вересня 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійним. Посилаються на те, що [INFO] року померла їх бабуся [PERSON], яка проживала в квартирі [ADDRESS], що належала їй на праві власності. Єдиним спадкоємцем за законом смерті [PERSON] була їх мати [PERSON], у зв'язку з чим 04 грудня 2006 року вона звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час зборів документів для оформлення спадщини мати дізналась, що на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] претендує відповідач [PERSON] на підставі договору довічного утримання (догляду), посвідченого [INFO] року за чотири дня до смерті [PERSON] 15.12.2006 року [PERSON] звернулась із заявою в правоохоронні органи про незаконне заволодіння квартирою її матері [PERSON], оскільки її мати на протязі багатьох років страждала психічним захворюванням, внаслідок якого не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 25 січня 2007 року старшим слідчим в ОВС СВ УМВС України в Чернівецькій області Голянським Д.В. по заяві [PERSON] була порушена кримінальна справа по факту шахрайства за ст. 190 ч.2 КК України, де її було визнано потерпілою. 27 лютого 2007 року слідчим призначена посмертна амбулаторна судово-психіатрична експертиза померлої [PERSON], згідно висновку якої, [PERSON], [INFO] року в момент дачі доручення [PERSON] на укладення від її імені з [PERSON] договору довічного утримання, за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 11 червня 2007 року начальником відділення СВ УМВС України в Чернівецькій області Голянським Д.В. призначена комплексна судово-медична та посмертна судово-психіатрична експертиза померлої [PERSON], проведення якої доручено Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. Згідно висновку експерта № 320 від 22.01.2010 року, загальний стан [PERSON] під час перебування в стаціонарі з 13 листопада 2006 року по [INFO] року був вкрай важким, за своїм фізичним станом [INFO] року [PERSON] не могла вчиняти дії, на які вказують свідки [PERSON] та [PERSON], була недоступна мовному контакту, могла здійснювати неусвідомлені рефлекторні рухи руками і ногами та на момент дачі доручення [PERSON] на укладення від її імені з [PERSON] договору довічного утримання, яке було нотаріально посвідчене нотаріусом [PERSON], [PERSON] виявляла ознаки синдрому порушення свідомості в ступені сопору судинного ґенезу внаслідок гострого порушення мозкового кровообігу і за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Чернівецькій області Фівчука СО. від 18 грудня 2010 року кримінальна справа, порушена за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України по факту заволодіння шляхом шахрайства квартирою [PERSON] закрита за відсутністю складу злочину. Під час досудового слідства [PERSON] [INFO] року померла. Позивачі, як спадкоємці першої черги після смерті матері, отримали свідоцтва про права на спадщину померлої [PERSON], а саме на нерухоме майно - житловий будинок в [ADDRESS], який належав на праві власності померлій. Як спадкоємці [PERSON], в жовтні 2011 року вони звернулись в Шевченківський районний суд м.Чернівці з позовом про визнання недійсними як договору довічного утримання від [INFO] року на ім'я відповідача [PERSON], так і довіреності від [INFO] року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2012 року позов позивачів був повністю задоволений та визнані недійсним довіреність від [INFO] року, яка видана [PERSON] - [PERSON] на укладання від її імені договору довічного утримання на користь [PERSON] відносно квартири [ADDRESS], яка посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] і договір довічного утримання (догляду) укладений [INFO] року між [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у власність вищевказану квартиру. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 27 березня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2012 року залишено без змін. У серпні 2013 року позивачі звернулись до Новоселицької державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на успадковану квартиру [ADDRESS], то дізнались що власником вищевказаного нерухомого майна є відповідачка [PERSON], якій продав цю квартиру відповідач [PERSON] на другий день після смерті [PERSON] договір купівлі-продажу ВЕІ № 662647. Вважають, що оскільки договір довічного утримання на ім'я [PERSON] визнано недійсним, недійсним є і договір купівлі-продажу, вчинений [PERSON] відносно спірної квартири. Просять визнати недійсним договір купівлі-продажу серії BEI № 662647, посвідчений 22 листопада 2006 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] передав [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. 15 листопада 2013 року, позивачі [PERSON], [PERSON] збільшили позовні вимоги, подали позов до відповідача [PERSON], де третьою особою на стороні відповідача є [PERSON] про витребування майна із чужого володіння. Вважають, що вони є власниками даної квартири, оскільки будучи спадкоємцями після смерті матері отримали спадщину, а тому мають право на пред'явлення віндикаційного позову. Оскільки [PERSON] не з власної волі передала своє майно [PERSON], що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2012 року та ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 27 березня 2013 року, то воно підлягає витребуванню у [PERSON] з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Просили витребувати на їх користь у [PERSON] отриману нею від [PERSON] по договору купівлі-продажу серії ВЕ1 № 662647, посвідченого 22 листопада 2006 року приватним нотаріусом [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги про витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS] на користь позивачів підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав вказаних в позові. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, також просила застосувати вимоги ст. 267 ЦК України. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], заперечувала з приводу задоволення позовних вимог позивачок, просила застосувати строк позовної давності і відмовити в позові. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. Право звернутися до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння має власник. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 р. із наступними змінами, судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: а) про визнання права власності на майно, про витребування майна з чужого незаконного володіння ( а в передбачених законом випадках і від добросовісного набувача)… У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза його волею. Згідно із положеннями ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 цього Кодексу). Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсних правочинів. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 11). Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON]., 30 серпня 1952 року уклали шлюб 25 липня 1975 року, після укладення шлюбу, [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.12). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). [PERSON] належала квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 28 листопада 2004 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (а.с.10). 17 листопада 2006 року [PERSON] була надана довіреність [PERSON] на укладення від її імені договору довічного утримання на користь [PERSON] відносно квартири [ADDRESS]. [INFO] року був укладений договір довічного утримання (догляду), між [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 5043 Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22 листопада 2006 року, [PERSON] продав [PERSON], квартиру [ADDRESS] (а.с.82). За заявою [PERSON] була порушена кримінальна справа по факту шахрайства за ст. 190 ч.2 КК України. Відповідно до висновку посмертної амбулаторної судово-психіатричної експертизи померлої [PERSON] [INFO] року в момент дачі доручення [PERSON] на укладення від її імені з [PERSON] договору довічного утримання, за своїм психічним станом вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час проведення досудового слідства 22.01.2010 року була проведена комплексна судово-медична та посмертна судово-психіатрична експертиза померлої [PERSON], згідно висновку якої [PERSON] за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2012 року, позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] , третя особа на стороні відповідача - [PERSON] про визнання довіреності та договору довічного утримання недійсним задоволено. Визнано недійсним довіреність від 17 листопада 2006 року, яка видана [PERSON] [PERSON] на укладення від її імені договору довічного утримання на користь [PERSON] відносно квартири [ADDRESS], яка посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 5042. Визнано недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений [INFO] року між [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 5043 (а.с.47-49). Під час розгляду даної справи [PERSON] визнавав, що він є власником квартири і про договір купівлі-продажу квартири від 22 листопада 2006 року, згідно якого він продав спірну квартиру [PERSON] суду не повідомив. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 березня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2012 року залишено без змін (а.с.53). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON], померла [INFO] року, про що 25 липня 2007 року виконавчим комітетом Слобідською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, зроблено актовий запис №20 (а.с.44). Відповідно до повідомлення № 1316/02-14 від 06 серпня 2013 року, державного нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON]. яка померла [INFO] року, відкрита спадкова справа. Заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON] Відповідно до поданих документів відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадкове майно прийняла її дочка [PERSON], але не встигала оформити свої спадкові справи. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS], є інша особа - [PERSON] (а.с.57-58) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2008 року, спадкоємцем ? частки майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її дочка [PERSON], спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.45). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2008 року, спадкоємцем ? частки майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її дочка [PERSON] спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.46). Відповідно до приписів статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином успадкувати можна тільки ті права, які були у спадкодавця на час смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч.1, 1223 ч.2 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, власником спірної квартири була [PERSON], після її смерті її права, як власника, успадкувала [PERSON], після смерті якої права власника спірної квартири успадкували позивачі [PERSON] та [PERSON] на підставі закону. [PERSON], в межах передбаченого законом шестимісячного строку, 04 грудня 2006 року звернулась до Першої Чернівецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON], оскільки вчасно звернулися із заявою про прийняття спадщини до Новоселицької державної нотаріальної контори. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи. Таким чином правомірними власниками спірної квартири є позивачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд приходить до висновку, що позивачами доведено факт вибуття квартири [ADDRESS] із володіння власника [PERSON] не з її волі, що є безумовною підставою для витребування у [PERSON] цього майна на користь власників [PERSON] та [PERSON] Не підлягає задоволенню заява представника відповідачки [PERSON] та представника третьої особи [PERSON] про застосування строку позовної давності відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України до вимог позивачів, у зв'язку з тим, що вони пропустили строк звернення до суду з вимогою про витребування майна з чужого володіння. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, позивачі про порушення свого права дізналися при оформленні спадкових прав на спадкове майно, яке вони успадкували, 06 серпня 2013 року в Новоселицькій державній нотаріальній конторі, де їм повідомили, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2006 року, а до суду позивачі звернулися 06 вересня 2013 року, тому строк позовної давності ними не пропущений. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі надали суду належні та допустимі докази, представник позивачів довів їх переконливість. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному об'ємі. Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на їх користь з відповідачки. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 321, 330, 386, 388, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1276, 1296 ЦК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 р. із наступними змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved