Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» на свою користь 42525,53 грн. страхового відшкодування та 5000,00 грн. моральної шкоди, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, позивач скористалась процесуальним правом подала заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення (заперечення) не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що на підставі постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.6) Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: «У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії АІ1 №450249 від 03.12.2012 року, близько 16 год. 30 хв. на а/д Київ-Одеса, гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Renault Logan», н/з [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Polo», н/з [NUMBER], що рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За нормою ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9824646, зі строком дії з 05 жовтня 2012 року до 04 жовтня 2013 року, за умовами договору забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.18) На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/5024040. 01 лютого 2013 року [PERSON] звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 03 грудня 2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Renault Logan», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] (а.с.8 ) Як передбачено у ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. 25 березня 2013 року Фізичної особою - підприємцем [PERSON], на підставі заяви [PERSON], складено Звіт №37/03/13 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, яким встановлено, що вартість матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу - «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 40396,04 грн. (а.с.10) Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явлено вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про виплату страхового відшкодування в розмірі 40396,04 грн., який розраховується виходячи із вартості матеріального збитку визначеного на підставі Звіту №37/03/13 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25 березня 2013 року, при цьому суд враховує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди у позивача [PERSON] був чинним Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9824646, укладений з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» прийнято не було, в межах розгляду даної справи відповідач не скористався процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору, в тому числі щодо розміру визначеного матеріального збитку, який підтверджується висновком оцінювача, який виготовлений на підставі заяви позивача. Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення позову, суд вважає безпідставними вимоги позивача [PERSON] щодо визначення суми страхового відшкодування в розмірі 42525,53 грн., яка розрахована позивачем виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки долучений до позову рахунок №С4177356-1 від 21 грудня 2012 року ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» не може слугувати належним та допустимим доказом, що підтверджує проведення відновлювального ремонту автомобіля, за відсутності Акту прийому-передачі виконаних робіт, та платіжних документів, які підтверджують оплату за надані послуги. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування за рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» моральної шкоди, яка визначена позивачем в розмірі 5000,00 грн., оскільки заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами, які мають підтвердити заподіяння позивачу моральної шкоди, також відсутні відомості, що позивачу відмовлено у виплаті моральної шкоди страховиком у порядку, передбаченому статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» про стягнення коштів в рахунок виплати страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Райп» на користь [PERSON] в рахунок виплати страхового відшкодування 40396,04 грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 403 грн.96 коп., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. (а.с.1) Враховуючи наведене та

Outcome: partial