Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

24 липня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі порушують зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи, підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що 19 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № СМ-SME 101/058/2008, ввідповідно до умов якого останньому надано кредитні кошти у загальному розмірі 1010000 грн. зі сплатою 2,9 % річних на строк до 19 лютого 2015 року на наступні цілі: перший транш в розмірі 281066,54 грн. на погашення поточної заборгованості перед іншим кредитором, другий транш в розмірі 728933,46 грн. - на споживчі цілі. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгоджених графіків. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір наступної іпотеки № PM-SME 101/058/2008, за умови якого у разі невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором СМ-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року, іпотекодержатель - Банк має право достроково стягувати наданий кредит незалежно від встановленого строку виконання зобов'язання та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] Позичальник [PERSON], який отримав суми кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість. 12 листопада 2010 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ „ОТП Банк" продав ТОВ „ОТП Факторинг Україна" право вимоги від [PERSON] коштів, на підставі кредитного договору № CM-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року. Позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача на суму, яка складається з: 818170 грн. 19 коп. - заборгованість по кредиту та 110996 грн. 47 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а всього - у загальному розмірі 929166 грн. 66 коп. Крім того, 12 листопада 2010 року між ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ПАТ „ОТП Банк" укладено договір про відступлення права звернення стягнення на заставлене майно за договором іпотеки № PM-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року, яке належить [PERSON] Про відступлення права грошової вимоги відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлдені належним чином. Однак, незважаючи на повідомлення, вони протягом 10 календарних днів з дня направлення повідомлення, кредитні кошти не повернули, а також не сплатили відсотки, нараховані банком за користування кредитом та пеню, нараховану за порушення зобов*язань на кредитним договором. Оскільки в добровільному порядку врегулювати спір не вдалося, представник позивача [PERSON] просить суд стягнути на корристь ТОВ „ОТП Факторинг Україна" з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 6155673 грн. 91 коп., стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати - судовий збір у розмірі 3441 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю з господарськими будівлями загальною площею 2800,24 кв.м. (літ. „А-2" - нежитлова будівля з прибудовами загальною площею 1397 кв.м., літ „Б" - сарай загальною площею 62,90 кв.м., літ „В" - вбиральна загальною площею 419,44 кв.м., № 2 - замощення загальною площею 842 кв.м., літ „Г-1" - навіс загальною площею 24,90 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] на праві приватної власності шляхом його продажу на прилюдних торгах. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що умов кредитного договору він не виконав у зв*язку з фінансовими труднощами. Не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача заборгованості по сумі кредиту і штрафним сакціям, які встановлені на день розгляду справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, що належить йому на праві приватної власності та зі способом його реалізації, вказаним позивачем. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 19 лютого 2008 року юридична особа - закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого у зв'язку із зміною найменування є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (Банк), та громадянин України [PERSON] (Позичальник), уклали кредитний договір № СМ-SME 101/058/2008 (далі - кредитний договір), за яким Банк надає позичальнику кредит у розмірі 1010000,00 грн. зі сплатою 2,9 % річних на строк до 19 лютого 2015 року на наступні цілі: перший транш у розмірі - 281066,54 грн. на погашення поточної заборгованості Позичальника перед іншим кредитором; другий транш у розмірі - 728933,46 грн. на споживчі цілі. Позичальник зі своєї сторони зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами, які розраховуються за відповідної формулою, згідно з визначеним графіком. 19 квітня 2010 року між ПАТ"ОТП Банк" та [PERSON] укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № СМ-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року, відповідно до умов якого сторонидомовились внести зміни та доповнення до кредитного догору наступного змісту: на період з 19 квітня по 19 вересня 2010 року для розрахунку проценитів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 10,5 % річних; на період з 20 вересня 2010 року до повного виконання боргових зобов*язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі 7,71 % річних. Судом встановлено, що кредитний договір та додатковий договір № 5 від 19 квітня 2010 року укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», публічного акціонерного товариства „ОТП Банк" та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, а саме як убачається з копії витягу з рахунку № 22338103702356, що відкритий на ім'я [PERSON], перший транш кредиту в сумі 281066,54 грн. перерахований 19.02.2008 року, другий транш кредиту в сумі 728933,46 грн. перерахований 22.02.2008 року. Згідно розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 20.06.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: за кредитом - 818170,19 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 581990,95 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного кредитного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ними, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов'язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплату неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень пунктів 4.1.1 розділу 4 „Відповідальність позичльника" кредитного договору № CM-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року, за порушення прийнятих на себе зобов*язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користуваннякредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов*язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору. За даними позивача станом на 20 червня 2013 року, за порушення [PERSON] умов кредитного договору банком нараховано пеню у розмірі 4755512 грн. 77 коп. Зазначені обставини при розгляді справи у судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали, ними не оспорювався розмір нарахованих позивачем заборгованості, відсотків та штрафних санкцій. Суд визнає правильним представлений товариством з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" розрахунок періоду і суми заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій. Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. У частині третій статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (з відповідними змінами) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Предметом іпотеки, як передбачено в статті 5 цього Закону, можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. 19 лютого 2008 року юридична особа - закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого у зв'язку із зміною найменування є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (Іпотекодержатель), та громадянин України [PERSON] (Іпотекодавець) уклали договір наступної іпотеки (майнової поруки) № РМ - SME 101/058/2008 (далі - договір іпотеки), за яким для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] за кредитним договором його боргових зобов'язань, Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - нежитлову будівлю з господарськими будівлями загальною площею 2800,24 кв.м. (літера «А-2» - нежитлова будівля з прибудовами - загальною площею 1397,00 кв.м., літера «Б» - сарай, загальною площею 62,90 кв.м., літера «В» - вбиральня, загальною площею 23,50 кв.м., №1 огорожа, загальною площею 30,50 кв.м., №1 огорожа, загальною площею 419,44 кв.м., № 2 - замощення, загальною площею 842,00 кв.м., літера «Г-1» - навіс, загальною площею 24,90 кв.м.), яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до п.4.1 договору іпотеки, сторони досягли згоди, що оціночна вартість предмету іпотеки становить 1709333,00 грн. Зі змісту договору іпотеки убачається (п.3.1), що предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності, що посвідчується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.12.2006 року, зареєстрованого Першою макіївською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 1-4897 та в Державному реєстрі правочинів 14.12.2006 року за № 1791988, у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївка» 20.12.2006 року за реєстраційним № 1189859, та рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 28.12.2007 року, зареєстрованого у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївка» за реєстраційним № 1189859. За наведених обставин суд визнає, що вищеназване нежиле приміщення - нежитлова будівля з господарськими будівлями загальною площею 2800,24 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], є предметом іпотеки. Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно приписів частин 1 та 3 статті 33 зазначеного вище Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами статті 6 договору іпотеки встановлено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: всі боргові зобов'язання, не сплачені боржником і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням боржником чи Іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержавтель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов'язань за ст.5 цього договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, як встановлено в частині 1 статті 35 вказаного закону, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У відповідності до положень частин 1 та 5 статті 38 цього Закону якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. 12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитним договором № СМ-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року. Крім того, 12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладений договір про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором наступної іпотеки (майнової поруки) № РМ - SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року. Досудовими вимогами від 30.05.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило [PERSON] та [PERSON] про порушення [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та розмірі заборгованості. Також повідомлено про придбання права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Разом з тим, вимога ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME 101/058/2008 від 19 лютого 2008 року не виконана. Враховуючи викладені обставини, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання за кредитним договором, а позивач дотримався процедури та виконав вимоги чинного законодавства щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за судовим рішенням, тому вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Позивачем заявлені вимоги про застосування спосібу реалізаці предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, яку буде визначено при проведенні справедливої експертної оцінки нерухомого майна за загальними правилами в ході виконавчого провадження. Між тим, за приписами статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" , з дотриманням вимог цього Закон у спосіб, встановлений статтею 38 закону «Про іпотеку». Ціна продажу предмету іпотеки визначається, виходячи з положень частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку», в силу якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що реалізація предмета іпотеки повинна бути здійснена шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації нерухомого майна, визначеною суб*єктом оціночної діяльності. За наведених обставин позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню. Згідно частини 1 статті 39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з майновим позовом до суду судового збору в розмірі 3441,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] та [PERSON] по 1720 грн. 50 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial