Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи тим, що ними та [PERSON], який є їм чоловіком та батьком, відповідно, було приватизовано будинок і 29.06.1994 року Першотравневим бурякорадгоспом видано свідоцтво про право власності на житло. За їх спільного життя дане свідоцтво було втрачено. При цьому [PERSON] помер 19.01.2010 року і спадщину, відповідно до закону, прийняла [PERSON] являючись його дружиною, оскільки на день смерті проживала разом з ним. Намагаючись нотаріально оформити спадщину, до якої ввійшла в тому числі 1/3 частина вказаного будинку з господарськими спорудами, що належала спадкодавцю, було встановлено, що крім відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на житло воно ще не було зареєстровано і в БТІ. Отримати дублікат втраченого свідоцтва в теперішній час можливості нема у зв’язку з ліквідацію підприємства, яке його видало. Крім того позивачі зазначили, що з тих же причин вони не можуть належним чином реалізувати своє право власності на 1/3 частину будинку, кожний. Просили визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини будинку з господарськими спорудами, а за [PERSON] на 1/3 частини будинку з господарськими спорудами. Ухвалою суду від 19.08.2013 року до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто [PERSON] районну державну адміністрацію. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вказані вимоги підтримала, пояснивши, що вона та її чоловік працювали в Першотравневому бурякорадгоспі. Як молодих спеціалістів їх забезпечили житлом, яке в 1994 році було приватизовано на них та їхнього сина [PERSON] в рівних частках. Однак тепер вони не можуть підтвердити своє право на 1/3 частину будинку кожного так як свідоцтво про право власності на житло було при невідомих причинах втрачене. З цих же підстав вона не може оформити спадкові права на 1/3 частину будинку, яка залишилася після смерті її чоловіка. Крім того при огляді нотаріусом документів було встановлено, що вказане свідоцтво з невідомих причин не було зареєстровано в органах БТІ. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] РДА [PERSON] в задоволенні позову не заперечувала, вважала, що за підстав викладених позивачами їх право власності на будинок підлягає захисту. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову заперечував з тих підстав, що сільська рада не є належним відповідачем по цій справі, оскільки спірний будинок розташований поза межами населених пунктів [PERSON] сільської ради, тому просив слухати справу без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.08.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 09.02.1991 року народився їх син [PERSON], що вбачається із свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини (а.с.5-6). 29.06.1994 року бурякорадгоспом Першотравневого цукрокомбінату Буринського району Сумської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду», було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким кожному з них на праві спільної сумісної власності, належав житловий будинок №17, розташований в селищі Леонтіївка [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, що підтверджується показами позивачки [PERSON], копіями свідоцтва про право власності на житло та технічним паспортом на нього, висновком щодо оцінки нерухомого майна (а.с.10-17,19). За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких домовленостей між співвласниками з приводу розміру їх часток, суд вважає, що ці частики є рівними, тобто кожному з них належить по 1/3 частини будинку. 19.01.2010 року [PERSON] помер, у зв’язку з чим відкрилася спадщина на його майно, яку прийняли його дружина [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, являючись спадкоємицею першої черги за законом, що видно із свідоцтва про смерть, довідки [PERSON] сільської ради, матеріалів спадкової справи №445/2010 та інформаційних довідок за Спадкового реєстру. Приймаючи до уваги, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, її частка у вище вказаному будинковолодінні становить 2/3 (1/3+1/3=2/3). Однак оформити свої спадкові права позивачка не спроможна, оскільки свідоцтво про право власності на житло було втрачено, крім цього його реєстрація в органах БТІ за життя спадкодавцем проведена не була, що вбачається також з листа [PERSON] РДНК та довідки ТОВ «[PERSON] БТІ» (а.с.9,18). Отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу позивачі також неспроможні через ліквідацію підприємства, що його видало, у зв’язку з чим вони не можуть належним чином реалізовувати своє право власності на їхні частки в будинковолодінні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст.1226 ЦК). Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 указаного Кодексу встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що позивачі не можуть підтвердити своє право власності на частину житлового будинку у зв’язку з втратою правовстановлюючого документа на нього, а [PERSON] з цих же підстав, крім того, не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно, до якого ввійшла 1/3 частина в будинку її померлого чоловіка, шляхом його нотаріального оформлення, суд вважає, що їх вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved