Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

18.05.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, треті особи: державна реєстраційна служба Верхньодніпровського районного управління юстиції та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання права власності на квартиру та зняття арешту на квартиру. Позовні вимоги мотивовані тим, що по договору купівлі-продажу від 13.01.2005р. вона купила квартиру [ADDRESS], вартістю 7500 грн., але договір нею не був зареєстрований в КП «Верхньодніпровське БТІ». При виконанні судового наказу № 2-н-382, виданого 14.01.2009р. Верхньодніпровським районним судом стягнуто з [PERSON] та відповідачки-1, у якої вона купила квартиру, на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 17014 грн. в солідарному порядку, Постановою державного виконавця реєстраційний номер обтяження 10102993 від 17.06.2010р. накладений арешт на її квартиру, про що їй відомо стало лише 14.02.2013р., коли вона звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно. 14.02.2013р. рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що нею надана заява після державної реєстрації обтяження, встановленого на належну їй квартиру, тобто накладений арешт на квартиру, так як в єдиному реєстрі прав нерухомості спірна квартира значиться за відповідачкою, на підставі чого просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та зняти арешт на квартиру, накладений по постанові державного виконавця державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції від 17.06.2010р. реєстраційний номер обтяження 10102993. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав в обсязі та просив його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідач - 2 - відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції в судове засідання з'явився. Представник суду пояснив, що дійсно на виконанні у державної виконавчої служби знаходився виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ "РайфайзенБанк Аваль" боргу в сумі 17014 грн. З метою виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем були зроблені відповідні запити, зокрема до комунального закладу "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації", за даними якого за боржником - [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS]. відповідно до вимог діючого законодавства державним виконавцем винесено Постанову від 17.06.2010 року про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. В зв'язку з відсутністю авансування витрат на проведення виконавчих дій з боку стягувача, виконавчий лист повернуто стягувачу, відповідно до Постанови державного виконавця від 06.03.2012р. При цьому державним виконавцем у п. 2 Постанови від 06.03.2012 року помилково зазначено про скасування усіх вжитих заходів примусового виконання та припинення чинності арешту. Третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухав позивача, відповідача -2, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 січня 2005 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №56 (а.с.6). Правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №445240, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 13.01.2005 р. за №642448 (а.с. 7). Згідно ст.ст. 328, 334 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладання правочину), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. За приписами ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ст. ст. 655, 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до пунктів 6, 9, 10 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за №671 (нормативний акт, що діяв на час укладання договору купівлі-продажу позивачкою та відповідачем-1), державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Датою державної реєстрації правочину вважається дата та час внесення відповідного запису до Реєстру. Про внесення запису до Реєстру реєстратор видає сторонам правочину або уповноваженим ними особам примірник витягу. Таким чином, в силу ст.ст. 201, 328, 334, 640, 655, 657 ЦК України, позивачка набула право власності на квартиру [ADDRESS] з моменту реєстрації договору купівлі - продажу, тобто з 13 січня 2005 року В провадженні відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції знаходилося виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 17014 гривень на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль». На адресу ВДВС надійшов лист КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2010 р. відповідно до якого за боржником ([PERSON]) зареєстрована на праві приватної власності, квартира за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 07.09.2001р. На підставі отриманої інформації 17.06.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, на підставі якої до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис. Постановою від 06.03.2012 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу та помилково вказав про скасування усіх вжитих заходів примусового виконання та припинення чинності арешту. При цьому державним виконавцем арешт, накладений Постановою від 17.06.2010 року не скасовувався та відповідно реєстраційний запис, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, параметром якого була вищезазначена квартира державним нотаріусом не вилучався. Зазначені обставини підтверджуються Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Залімським С.Г. про перевірку виконавчого провадження №17792895 в порядку ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 38-39). 30.01.2013 року позивачка звернулася до Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру. Рішенням від 14 лютого 2013 року за №374745 державний реєстратор прав на нерухоме мано Тарасова Л. В. відмовила в державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована: [ADDRESS], за суб'єктом: [PERSON], податковий номер [NUMBER], в зв'язку з тим, що зареєстровані обтяження, встановлені щодо цього майна (а.с.9). Згідно зі ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 391, 392 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що на день винесення державним виконавцем Постанови про накладення арешту 17.06.2010 року боржник - відповідач по справі не був власником квартири [ADDRESS], а право власності на зазначену квартиру належало та належить позивачці по справі, яка при цьому не є боржником по виконавчому провадженню, а арешт, накладений державним виконавцем, перешкоджає здійсненню позивачкою свого права власності щодо спірної квартири, то позивні вимоги в частині зняття арешту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на вищезазначену квартиру, оскільки такий спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам ст.ст. 16, 392 ЦК України та ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved