Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду із позовною заявою до Товстолузької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на вказане майно. Зазначає, що вона прийняла вказану спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем однак звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане майно у його видачі їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на зазначене будинковолодіння. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіславши на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до суду не з'явився, однак в.о. голови даної сільської ради надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає. Від державного нотаріуса Тернопільської районної держаної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заяву в якій останній просить розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. З копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 квітня 1966 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 серпня 1966 року вбачається, що позивачка є дочкою [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, про що у Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 березня 2000 року зроблено відповідний актовий запис № 04 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 березня 2000 року. За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року, що було зареєстровано згідно рішення виконкому від 28 грудня 1990 року під реєстровим № 112, належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, котрий розташований по [ADDRESS]. Даний факт підтверджується копією інформаційної довідки про технічний стан нерухомості № 516 від 05 листопада 2013 року. Після смерті [PERSON] на дане майно відкрилась спадщина. Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дій, № 3315/02-14 від 12 листопада 2013 року, винесеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, окрім позивачки до спадкоємців майна, що залишилось після смерті [PERSON] відносяться діти померлої гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], котрі спадкувати не бажають, про що подали до вищевказаної нотаріальної контори відповідні заяви. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. (ч. 1 ст. 5 ЦК України) На момент виникнення спадкових правовідносин діяв кодекс Української РСР 1963 року і саме його норми слід застосовувати при вирішенні даного спору. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. ( ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 р.) Відомостей то те, що [PERSON] за життя заповідала кому-небудь зазначене вище майно судом не здобуто, а отже мало місце спадкування за законом. Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 р. встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо спадкоємець подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таку заяву позивачка подала, що стверджується тією ж копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3312/02-14 від 12 листопада 2013 року, а отже прийняла спадщину. Також вказаною постановою державного нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене будинковолодіння, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК Української РСР 1963 р. одним із видів захисту цивільних прав є визнання цих прав судом. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позивачка набула право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS], а відсутність правовстановлюючого документа на дане будинковолодіння позбавляє її можливості оформити на нього право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право позивачки слід захистити шляхом визнання права власності на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved