Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.04.2013 року по 18.09.2013 року, а також моральної шкоди у розмірі двох мінімальних заробітних плат на день подачі позову та витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2013 року він був звільнений з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення відповідачем йому було нараховано заробітну плату в сумі 4994,71 грн., яку відповідач виплатити відмовляється. 04.06.2013 року Шепетівським міськрайонний судом видано судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Шепетівське АТП 16807» заборгованості з заробітної плати в сумі 4994 грн., однак до теперішнього часу відповідач з ним не розрахувався. Незаконними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що у зв’язку з тим, що після його звільнення відповідач вчасно не розрахувався з ним, внаслідок чого він зазнав моральних страждань, оскільки є інвалідом та потребує значних затрат на ліки, змушений був брати кредит в банку. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив, підтвердив наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 4994,71 грн., але зазначив, що позивач сприяв виникненню боргів на підприємстві, внаслідок чого підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі, виплатити заробітну плату позивачу на даний час не має можливості. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за це період. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач з 01.04.1987 року працював в ПрАТ «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807» та 08.04.2013 року був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України. Наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.06.2013 року з Приватного акціонерного товариства «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість з заробітної плати в сумі 4994,71 грн. Згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції № 04-28/06/17733 від 19.12.13 р. станом на 20.12.2013 року судовий наказ Шепетівського міськрайонного суду від 04.06.2013 року про стягнення з ПрАТ Шепетівського АТП-16807 заборгованості по заробітній платі в розмірі4994,71 грн. на користь [PERSON] не виконано, заборгованість за виконавчим документом становить 4994,71 грн. Згідно довідки ПрАТ «Шепетівське автотранспортне підприємство 16807» № 141 від 02.10.2013 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 90,88 грн. Кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні за період з 09.04.2013 року по 18.09.2013 року становить 163 дні. Таким чином, сума середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 90,88 грн. х 163 днів = 14813,44 грн. Суд визначає суми, що підлягають стягненню, без утримання прибуткового податку та інших обов’язкових платежів, справляння і сплата яких є обов’язком роботодавця. Згідно ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З виписки ПриватБанку № 161921 від 11.10.2013 року вбачається, що позивач отримував в банку кредитні кошти з метою належної організації свого життя. Згідно довідки Шепетівського міськрайонного центру зайнятості № 221913670 від 18.11.2013 р. [PERSON] перебував на обліку як безробітний з 20.06.2013 р. по 20.09.2013 року та отримав дохід в сумі 1305,60 грн. Враховуючи те, що позивач в з’язку з невиплатою йому заробітної плати змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, але разом з тим, отримував допомогу по безробіттю, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на час подання позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах – суб’єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається в судовому рішенні. Виходячи з того, що витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. згідно квитанції № 41 від 18.09.2013 року не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial