Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

28.05.2013 р. КС «Християнська злагода» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь КС «Християнська злагода» з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 72094, 68 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у відповідності до пункту 1.1 Договору про надання кредиту кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику споживчий кредит в розмірі 55000 (П'ятдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп., що є еквівалентом 10891,0 доларів США, строком на 24 місяці з 28.12.2007 р. по 28.12.2009 р. із сплатою 48 % річних, а Позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, та інші платежі за Кредитним договором у розмірі і термінах встановлених договором. КС «Християнська злагода» взяті на себе зобов'язання виконала в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 27 лютого 2013 року, заборгованість [PERSON] за Договором кредиту №509/07 від 28.12.2007 р. становить 72094,68 грн. Відповідно договору поруки №509/07 [PERSON] виступила поручителем по даному зобов'язанню, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язання повністю солідарно від позичальника та поручителя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просить стягнути з [PERSON] 72094, 68 грн. Від позову до [PERSON] відмовились. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з»явилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заперечення з приводу позову, в яких зазначає, що 17 червня 2013 року відкрито провадження по справі за позовом Кредитної спілки «Християнська злагода» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (Договір про надання кредиту № 509/07 від 28 грудня 2008 року). Не погоджуючись з вимогами Позивача у повному обсязі, вважаючи позовні вимоги незаконними та необгрунтованими.Відповідно до п. 1.1., п. 9.1 Кредитного договору договір укладено строком на 24 місяця і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє до 28 грудня 2009 року. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Про непогашення заборгованості за Кредитним договором Позивачу стало відомо на наступний день після закінчення строку цього договору, тобто 29 грудня 2009 року. Отже, Кредитор мав право звернутися до суду за захистом своїх прав до 29 грудня 2012 року. Позовна заява по даній справі подана до суду 25 травня 2013 року, тобто після спливу позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Отже, Позивач звернувся до суду після спливу строків позовної давності, на підставі чого у задоволенні його вимог має бути відмовлено. Порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. В узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.) зазначається, що із положень ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Відповідно до ст. 298 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 7.1. Договору поруки від 28 грудня 2007 року цей договір набирає сили з моменту його підписання кожною із Сторін та діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за Договором. Відповідно до п. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі. Необхідно відзначити, що у ч.4 ст. 559 ЦК України мова йде саме про строки, тому при їх встановленні в договорі слід керуватися ч. 1 ст. 252 ЦК України про визначення строку роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З урахуванням вищенаведеного передбачену в Договорі поруки, який укладений з Відповідачем [PERSON], умову про дію поруки до повного виконання всіх зобов'язань Боржника за основним договором не можна вважати умовою про строк. Фактично, строк в Договорі поруки взагалі не передбачений, а тому застосуванню підлягає норма ч. 4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що у разі, якщо строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Днем настання строку виконання основного зобов'язання в Кредитному договорі визначено 28 грудня 2009 року. Однак Кредитор жодного разу з грудня 2009 року вимог до Поручителя не пред'являв. Отже, ще у травні 2010 року всі правовідношення за Договором поруки припинилися на підставі закону. Кредитор звернувся до суду з вимогою до Відповідача 2 лише 25 травня 2013 року, коли поруки вже була припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги до Відповідача 2 є незаконними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України сам факт спливу строку для пред'явлення вимог до поручителя є самостійною підставою припинення правовідносин поруки. Відповідач 2 не має жодних обов'язків, що пов'язані з виконанням Кредитного договору, перед Позивачем. Слід також зазначити, що до настання строку погашення кредиту письмові вимоги або повідомлення щодо виникнення заборгованості Поручителю не надсилалися. Доданий до позовної заяви лист-попередження від 22.12.2008 року Відповідачу [PERSON] не надсилався. Доказів про зворотне (про відправлення та одержання листа) Позивачем суду не надано. На підставі вищевикладеного, відповідач [PERSON] у задоволенні позовних вимог по даній справі просить відмовити в повному обсязі. Суд,заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що Відповідно до пункту 1.1 Договору № 509/07 від 28 грудня 2007 року, про надання кредиту кредитодавець зобов'язувася надати позичальнику споживчий кредит в розмірі 55000 (П'ятдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп., що є еквівалентом 10891,0 доларів США, строком на 24 місяці з 28.12.2007 р. по 28.12.2009 р. із сплатою 48 % річних, а Позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, та інші платежі за Кредитним договором у розмірі і термінах встановлених договором. Відповідно до видаткового касового ордеру від 28.12.2007 р. [PERSON] отримала кредит в сумі 55000,00 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що кредитна спілка взяті на себе зобов'язання виконала в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 27 лютого 2013 року, заборгованість [PERSON] за Договором кредиту №509/07 від 28.12.2007 р.. становить 72094,68 грн. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно договору поруки [PERSON] виступає поручителем по даному зобов'язанню, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язання повністю солідарно від позичальника та поручителя. Однак в сусуовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, та відмовився від позову до [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява кредитної спілки «Християнська злагода» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved