Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2010 року знаходиться у шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON]. На даний час сімейні відносини припинені, спільно не проживають. Малолітній син повністю знаходиться на її утриманні. Вона ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на якого отримує допомогу в мінімальному розмірі. Інших доходів не має. Відповідач надавати будь - яку допомогу, в тому числі і матеріальну на утримання дитини в добровільному порядку відмовляється. В вихованні та розвитку сина участі не приймає. Відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї не має, тому може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, за актовим записом № 265 (а.с. 3). [INFO] від спільного проживання у сторін по справі народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що сторони, знаходячись у шлюбі, на даний час припинили сімейні відносини, спільно не проживають. Після припинення відносин малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, позивачем по справі (а.с. 1). Згідно наказу № 05 від 01.03.2013 року позивач по справі знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 2). Крім допомоги по догляду за дитиною позивач інших доходів не має. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, є працездатним, але ніде офіційно не працює, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця, як вимагає позивач. В той же час суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю, про що свідчить письмова заява, написана ним власноруч. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved