Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до УМВС України у Волинській області про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2012 року на виїзді із с. Забороль Луцького району на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, а саме: водій автомобіля «Фольксваген - Пассат», р.н. [NUMBER], не справився з керуванням транспортного засобу внаслідок ожеледиці і його занесло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110557», р.н. [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження, а пасажири - тілесні ушкодження. В зв'язку з чим, 26.12.2012 року слідчим прокуратури Луцького району були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. І його, як власника автомобіля, було залучено до кримінального провадження в якості потерпілого. Однак, постановою слідчого прокуратури від 18.04.2012 року закрито кримінальне провадження у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказує, що автомобіль «Фольксваген - Пассат» належить автотранспортному господарству УМВС України у Волинській області, яке є структурним підрозділом УМВС України у Волинській області і на момент ДТП за кермом вказаного автомобіля перебував [PERSON], який працює водієм-співробітником у вказаному автогосподарстві. При цьому, цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК». Тому він звернувся в дану страхову компанію для оформлення документів на отримання страхового відшкодування. Однак у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено, так як відсутні докази стосовно вини водія. В зв'язку з чим, просить суд стягнути з УМВС України у Волинській області на його користь 20024,21 грн. матеріальної шкоди, 10000,00 грн. - моральної шкоди. Крім того, просить стягнути з відповідач судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 19.11.2013 року за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості представника співвідповідача залучено дочірнє підприємство «Волинський облавтодор». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити з підстав, викладених у письмових запереченням. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген-пасат», р.н. [NUMBER], рухаючись по автодорозі сполученням Луцьк - Володимир-Волинський - Устилуг в с. Забороль Луцького району не справився з керуванням транспортного засобу через ожеледицю і його занесло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110557», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] і який належить позивачу на праві приватної власності (а.с. 8). Постановою слідчого прокуратури Луцького району від 18.04.2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42012020130000004 від 26.12.2012 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 26-27). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2012 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, за таких обставин, аналізуючи в сукупності представлені суду докази та провівши системних аналіз правових норм, суд вважає, що відповідальність за завдану шкоду позивачу слід покласти на володільця джерела підвищеної небезпеки - УМВС України у Волинській області. Із звіту №169/13 про оцінку автомобіля ЗАЗ - 110557, р.н. [NUMBER] від 09.07.2013 року вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного транспортного засобу в результаті його пошкодження складає 20024,21 грн. (а.с. 10-20). Крім того, за проведення експертної оцінки з визначення матеріального збитку, позивачем сплачені кошти в сумі 800,00 грн., що підтверджується товарним чеком №169/13 від 04.07.2013 року (а.с. 22). Тому, на думку суду, з УМВС України у Волинській області на користь позивача слід стягнути 20024,21 грн. спричинених матеріальних збитків та витрати за проведення дослідження в розмірі 800,00 грн. При цьому, до часткового задоволення підлягають також позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що позивачу як власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях через пошкодження автомобіля, порушенні звичайного способу життя, докладення зусиль для його відновлення, а тому, зважаючи на великий розмір майнової шкоди та дотримуючись засад розумності та справедливості, у її відшкодування слід стягнути з УМВС України у Волинській області 1000 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача - УМВС України у Волинській області про наявність непереборної сили - ожеледиці, внаслідок чого відсутня вина водія [PERSON], оскільки дані твердження є безпідставними та необгрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог до іншого відповідача слід відмовити. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як слідує з квитанцій до прибуткового касового ордера №5 від 12.07.2013 року за надання правової допомоги адвокатом, позивачем сплачені кошти в сумі 2000,00 грн., а тому вимога даного позивача про відшкодування вказаних коштів є підставна та підлягає до задоволення. Таким чином, у відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з УМВС України у Волинській області слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 344,10 грн., 2000 грн. за надання правової допомоги та 800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України,

Outcome: partial