Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

ПАТ АБ "Укргазбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 97989,31 гривень, з яких: 81913,88 - проценти за період з 16.09.2009 року по 31.05.2011 року; 358,21 - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.01.2011 року по 31.05.2011 року, 15717,22 - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 05.09.2010 року по 31.05.2011 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 310160 гривень на строк по 31 липня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 19,5% річних. 4 лютого 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення на користь Банку та стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, таким чином обставина видачі кредиту встановлена рішенням суду, що набрало законної сили 14.02.2010 року та не підлягає доказуванню. Станом на 31.05.2011 року та до цього часу кредит не погашений, тому банк нарахував проценти за фактичну кількість днів користування кредитом з 16.09.2009 року по 31.05.2011 року (день зупинення нарахування процентів у зв'язку з набранням рішення суду законної сили) на суму фактичного залишку на позичковому рахунку в сумі 81913,88 гривень.я Позичальник прострочив виконання зобов'язань за договором щодо своєчасної сплати кредиту та процентів, в зв'язку з чим банком нарахована пеня за несвоєчасну сплату: кредиту в розмірі 358,21 гривень за період з 11.01.2011 по 31.05.2011 року та процентів в розмірі 15717,22 гривень за період з 5.09.2010 року по 31.05.2011 року. Представник позивача Михайлишена Л.Л. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні обставинам, які викладені в позовній заяві. Також пояснила, що на даний час стягнення на майно відповідача за попереднім рішеням суду не проведено. У розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви, банком враховані всі платежі відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.5.8 кредитного договору строк позовної давності сторонами встановлено в три роки, в тому числі щодо сплати процентів, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафу. На запитання головуючого, провівши обрахунки, також пояснила, що врахуванням строку позовної давності проценти за користування кредитом за період з 11.10.2010 року по 31.05.2011 року становлять 33674,18 гривень, пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.01.2011 року по 31.05.2011 року становить 358,21 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 11.10. 2010 року по 31.05.2011 року ставить 14228,04 гривень. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час, день і місце судового засіданння повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Просив застосувати позовну даність, яка є підставою для відмови у позові в частині стягнення відсотків за період з 16 вересня 2009 року по 11 жовтня 2010 року, в частині стягнення пені по кредиту, відсотках за період з 16 вересня 2009 року по 31 трпавня 2011 року. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 1.08.2008 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21 за яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 310160 гривень з розрахунку 19,5% річних на строк з 1.08.2008 року по 31.07.2028 року (а.с.4-9). 4 лютого 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення у справі № 2-121/2010, відповідно до якого стягнув солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 15.09.2010 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином обставина видачі кредиту встановлена рішенням суду, що набрало законної сили 14.02.2010 року, та не підлягає доказуванню. Умовами кредитного договору № 21 укладеного 1.08.2008 року між позивачем та відповідачем, визначено: банк розраховує проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку (п.3.1.4); проценти нараховуються банком за зобов"язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховується перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом (п. 3.1.7); на залишок простроченої заборгованості за кредитом банк зобов"язується проценти нарахувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1. збільшеної на 1 (один) процент починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості(п. 3.1.10); позичальник зобов"язався щомісячно, один раз на місяць не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом та в день закінчення строку, на який надано кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1. договору ( п.3.3.4); за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (п.5.3).; строк позовної давності встановлюється сторонами в три роки, в тому числі щодо сплати процентів, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту,штрафів (п.5.8). Так як відповідач у справі не належним чином виконала зобов'язання взяті на себе відповідно до умов кредитного договору, то позивачем нараховано та стягується з відповідача проценти в сумі 81913,88 гривень за період з 16.09.2009 року по 31.05.2011 року, пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 358,21 гривень за період з 11.01.2011 року по 31.05.2011 року, пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15717,22 гривень за період з 5.09.2010 року по 31.05.2011 року. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, визначено договори та інші правочини. Як вбачається з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 629 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Під час судового засідання відповідач у справі [PERSON] через представника [PERSON], звернулася до суду з заявою про застосування позовної давності та просила застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові в частині стягнення відсотків за період з 16.09.2009 року по 11.10.2010 року та в частині стягнення пені по кредиту, відсотках за період з 16.09.2009 року по 31.05.2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема п.7.4 кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору по 31.07.2029 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день закінчення строку, на який надано кредит (п.3.3.4). Отже, поряд зі встановленням строку дії кредитного договору сторони встановили і строки виконання боржником зобов'язань - платежів (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язаннь, які виникли на основі цього договору. Строк виконання цього щомісячного зобов'язання (платежу) згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.3), відповідач [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з 16.09.2009 року і вже з 10.10.2009 у позивача виникло права на захист свого порушеного права, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 17.10.2013 року, включивши до позовних вимог стягнення процентів в сумі 81913,88 гривень за період з 16.09.2009 року по 31.05.2011 року, пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15717,22 гривень за період з 5.09.2010 року по 31.05.2011 року, пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 358,21 гривень за період з 11.01.2011 року по 31.05.2011 року, тобто, в тому числі і стягнення процентів та пені за несвоєчасну сплату процентів, позаза межами строку позовної давності визначеної п. 5.8 кредитного договору. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність встанолвна законом, може бути збільшена за домовленністю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Умовами кредитного договору № 21 укладеного між позивачем та відповідачем, визначено: за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (п.5.3); строк позовної давності встановлюється сторонами в три роки, в тому числі щодо сплати процентів, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів (п.5.8). Таким чином, так як відповідач звернулася до суду з заявою про застосування при розгляді справи строку позовної давності, то стягнення процентів за користування кредитом, пені, обмежується останніми 36 місяцями (трьома роками) перед зверненням позивача до суду, а в даному випадку обмежується 11 числом жовтня 2010 року. Таким чином, виходячи з встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин, підлягає стягненню з відповідача 33674,18 гривень процентів за користування кредитними коштами за період з 11.10.2010 року по 31.05.2011 року, 14228,04 гривень пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.10.2010 року по 31.05.2011 року, 358,21 гривень пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.01.2011 року по 31.05.2011 року, а всього 48260,43 гривень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності та застосовуючи позовну давність, дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 48260,43 гривен, а в іншій частині в сумі 49728,88 гривень позов задоволенню не підлягає. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї части ни позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial