Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

26.04.2013 року позивач в особі Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8785,75 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заборгованість у відповідача виникла в період, коли будинок за адресою [ADDRESS] знаходився на балансі університету і відповідачу надавались університетом комунальні послуги. У відповідача утворилась заборгованість в сумі 8785,75 грн. Не зважаючи на неодноразові вимоги позивача щодо погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідач дотепер оплату заборгованості не здійснив, у зв"язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. На судовому засіданні уповноважений представник позивача Бараник Н.І. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON] заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не знав про існування заборгованості перед університетом, з ним не було укладено договорів про надання житлово-комунальних послуг і тому він не повинен їх оплачувати та заявив клопотання про застосування до справи строків позовної давності і просив відмовити в позові. В судове засідання 12.12.2013 року відповідач та його уповноважений представник не з"явилися, прло причину неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 84,6 кв.м. Згідно з даними довідки позивача до 01.12.2011 року зазначений будинок знаходився на балансі позивача та позивачем надавались відповідачу комунальні послуги. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 811 та повідомленням до АВІЗО, 30.11.2011 року будинок за адресою: [ADDRESS] передано до комунальної власності. За період з 1.01.2008 р. по 31.11.2011 року (до передачі будинку до комунальної власності) у відповідача утворилась заборгованість перед університетом за житлово-комунальні послуги в сумі 8785,75 грн. В тому числі: - за теплопостачання - 4239, 41 грн. - електроенергію - 2132,25 грн. - підігрів води - 1693,13 грн. - холодну воду - 357,16 грн. - водовідведення - 178,76 грн. - газопостачання - 185,04 грн. Сума заборгованості підтверджується наступними документами: даними розрахунку боргу за житлово-комунальні послуги з додатками, копіями фрагментів виписки банку від 07.10.2010 р., від 1.11.2010 р., від 07.02.2011 р., від 31.03.2011 р., в яких вказано за який період [PERSON] частково оплачував житлово-комунальні послуги та види комунальних послуг, за які здійснювалась оплата. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 19.12.2007 р. № 1354 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого гуртожитку по [ADDRESS] під житловий будинок Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна у Дзержинському районі, що долучено до матеріалів справи. Цим рішенням підтверджується період з якого почали нараховуватися мешканцям вказаного будинку, зокрема відповідачу, суми за житлово-комунальні послуги. Згідно з даними додатку до рахунку № 17300-9866, який виставлявся позивачу КП «Харківські теплові мережі» у березні 2011 року та фрагментами виписки банку за 12.04.2011 року, які підтверджують оплату сум, що виставляло вказане підприємство, з'ясовано, що рахунки університету, зокрема за теплопостачання, виставлялись на всі об'єкти, в тому числі, будинок за адресою [ADDRESS], та оплачувались позивачем, після чого сума боргу розподілялась між мешканцями будинку пропорційно займаній площі. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що університет неодноразово звертався до відповідача з вимогами про погашення заборгованості, зокрема про це свідчать такі документи: лист університету до [PERSON] від 26.11.2012 р. № 0801-133, акти від 23.09.2011 р. та від 07.02.2011 р., складені комісією, яка пропонувала відповідачу отримати повідомлення про заборгованість перед університетом. Допитана в судовому засіданні 14.10.2013 року свідок [PERSON], яка працює в університеті бухгалтером І категорії і обслуговувала даний будинок, пояснила, що відомості про заборгованість мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] доводилась до їх відома також на дошці об'яв. Вищевказані докази свідчать про те, що відповідачу надавались університетом житлово-комунальні послуги, проти чого відповідач не заперечує, оскільки частково здійснював їх оплату, він мав заборгованість перед університетом за ці послуги і знав чи міг знати про наявність в нього заборгованості, але до теперішнього часу її не оплатив. З доводами відповідача про несплату ним вказаного боргу у зв'язку з не укладанням з ним договорів про надання житлово-комунальних послуг неможна погодитись виходячи з наступного. Відповідно до п.1, 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наймач (власник квартири) зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Проте не укладення відповідачем з позивачем письмово договору, яке має місце між сторонами у справі, не звільняє від обов'язку плати за надані комунальні послуги, оскільки фактично позивачем надавалися відповідачу житлово-комунальні послуги. Клопотання відповідача про застосування до позову строку позовної давності не може бути задоволене виходячи з наступного. Згідно з даними розрахунку боргу за 2008 -2009 рр., доданим до справи, у [PERSON] існувала заборгованість в розмірі 6813 грн. За даними виписки банку від 07.10.2010 р. відповідачем сплачено 5000 грн.. без зазначення періоду за який сплачено борг, хоча за період з 01.01. 2010 р. по 07.10.2010 р. сума заборгованості складала 4748 грн. За даними виписки банку від 01.11.2010 р. [PERSON] сплатив 3062, 03 грн. за жовтень 2010 р., хоча сума заборгованості складала за цей місяць 608,27 грн. Це свідчить про визнання відповідачем свого попереднього боргу за 2008 - 2009 роки. Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, суд приходе до висновку, що перебіг позовної давності було перервано діями відповідача, і тому позивачем не пропущено строк позовної давності в даній справі і в цьому клопотанні відповідачу необхідно відмовити. Таким чином суд вважає правомірними вимоги позивача, викладені в його заяві, про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 8785,75 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в порядку, передбаченому ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved