Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 30.05.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді надання кредитної лінії в сумі 26375,00 доларів США строком до 29.05.2028 року, в свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки; в забезпечення виконання зобов'язань було укладено договір іпотеки, згідно умов якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Однак позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконав не в повному обсязі, тому ПАТ КБ «Приват Банк» в судовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу. Таким чином усі мешканці будинку, що був предметом іпотеки, підлягають виселенню, однак, відмовляються зробити це у добровільному порядку. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача Сауляк Є.В., який діє на підставі довіреності (а.с. 62), позовні вимоги, заявлені позивачем, підтримав та просить задовольнити їх на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідачка [PERSON], яка діє також в інтересах малолітнього [PERSON], позовні вимоги не визнала та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки в будинку, що є предметом іпотеки, зареєстрована малолітня дитина. Третя особа на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні даного позову, так як в будинку, що є предметом іпотеки зареєстрований малолітній [PERSON] Третя особа на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з'являлась, однак, згідно письмової заяви (а.с. 76), просить розгляд по справі проводити без її участі. Представник третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Калинівської РДА, що залучена до участі в справі згідно ухвали суду від 20.11.2013 р. (а.с. 79) Варчук В.В., який діє згідно довіреності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині виселення [PERSON] не заперечує, а в частині виселення малолітнього [PERSON] просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 30.05.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді надання кредитної лінії в сумі 26375,00 доларів США строком до 29.05.2028 року, в свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (згідно кредитного договору №VIKOGA0000000005 від 29.05.2008 року (а.с. 5-7). В забезпечення виконання зобов'язань 29.05.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №VIKOGA0000000005 (а.с. 10-12), згідно умов якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. В свою чергу позичальник [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов'язання за кредитним договором. З цієї причини ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки; так, згідно рішення Калинівського районного суду від 20.12.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме на житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] Вінницької області шляхом його продажу (вказане підтверджується копією рішення Калинівського районного суду від 20.12.2010 року а.с. 13-14). Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Після прийняття судового рішення про звернення стягнення на предмет застави позивач прийняв рішення про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки та у встановленому законом порядку попередив відповідачів про добровільне виселення із житлового будинку згідно вимоги закону, однак останні відмовились це зробити. У ч. 2, 3 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному порядку. Громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року судам рекомендовано врахувати при розгляді таких справ те, що «Частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». З твердженням відповідачки [PERSON] про те, що позовні вимоги позивача про виселення являються незаконними, так як в будинку зареєстровано малолітню особу [PERSON], [INFO], суд погодитись не може, виходячи з наступного. Пунктом 18.12 договору іпотеки №VIKOGA0000000005 встановлено, що іпотекодавець зобов'язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. Як вбачається із відповіді на запит №495 від 26.06.2013 р. (а.с. 80), що видана Калинівським районним сектором УДМС України, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] з 19.06.2008 року, тому суд приходить до висновку, що відповідачі були зареєстровані в будинку, який є предметом іпотеки, з порушенням умов вищевказаного договору. На підставі вищевикладеного, враховуючи той факт, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, позов про виселення відповідачів із житлового будинку, що являвся предметом іпотеки, підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України зокрема, відноситься витрата по сплаті судового збору. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №IHB90B0QP та №IHB90B0QО від 20.05.2013 року, які й підлягають стягненню з відповідачки [PERSON], яка діє також в інтересах малолітнього [PERSON], на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved