Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в особі центрального регіонального департаменту акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочинами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року стягнуто солідарно з неї - [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк" ( далі- АКІБ «УкрСиббанк") заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11403197000 від 10.10.2008 року в сумі 214 783 грн.13 грн, вирішено питання про відшкодування судових витрат. З метою забезпечення позову ухвалами суду від 14 жовтня та 19 жовтня 2009 року за заявами банку позивачці було тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України до повного виконання зобовязань за договорами про надання споживчого кредиту. Вказує, що договір поруки від 10.10.2008 року при отриманні [PERSON] споживчого кредиту в Пирятинському відділенні АКІБ «УкрСиббанк" вона не підписувала, з зробив це з дозволу службових осіб банку а саме консультанта фінансового індивідуального бізнесу [PERSON], шляхом підроблення її підпису, [PERSON] Позивач оскаржила рішення суду в апеляційному та касаційному порядку, понісши витрати по сплаті судового збору на суму 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 240 грн. Ухвалами вищих інстанцій рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 30.03.2010 позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк" щодо стягнення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №11403218000 із [PERSON] задоволено, щодо позивачки [PERSON] відмовлено. Приймаючи рішення суд керувався тим, що позивачка не укладала з банком договору поруки за зобовязаннями [PERSON] Це підтвердив висновок судово-почеркознавчої експертизи, який показав що у договорі поруки підпис «поручитель» виконано не [PERSON], а іншою особою. За проведення експертизи позивач витратила 2179,68 грн. 31.05.2010 по даному факту зловживання службовими особами АКІБ «УкрСиббанк" при наданні [PERSON] споживчого кредиту порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст 364 КК України. 10.08.2010 року в ході розслідування слідчим порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за фактом шахрайських дій при оформленні кредиту та фактом підроблення та використання завідомо неправдивих документів при оформлення кредиту. Справи обєднані в одне провадження та направлені до суду. В ході судового розгляду справи дії [PERSON] перекваліфіковано на ч.2 ст. 367 КК України. Підсудний [PERSON] у судовому засіданні свою вину визнав та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності. Постановою суду від 20.05.2011 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі акту про амністію, [PERSON] звільнено у звязку із зміною обстановки. 17 серпня 2011 року за заявою позивачки Лубенський міськрайонний суд Полтавської області переглянув рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року за нововиявленими обставинами та скасував його, призначивши справу до розгляду. Ухвалою суду від 14.12.2011 року позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Вважає, що злочинними діями [PERSON] під час виконання ним службових обовязків та [PERSON] їй завдана матеріальна шкода в сумі 4119,68 грн (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, витрат на проведення експертизи). Крім того, злочинними діями їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 200000 грн. Просить стягти на її користь із [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 1023,92 грн та 50000 грн моральної шкоди, з ПАТ « УкрСиббанк" матеріальну шкоду у сумі 3089,79 грн та моральну шкоду у сумі 150000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що завдана їй моральна шкода полягає у тому, що впродовж 2 років вона страждала з приводу того, що до кінця життя не розрахується з банком, залишиться з малолітньою дитиною без житла. Працівники банку та державної виконавчої служби приходили до неї додому з питань примусового стягнення боргу, на роботу у школу, де вона працює на посаді заступника директора школи, що вплинуло на ставлення до неї сусідів та колег по роботі. Позивач страждала від того, що не могла виїхати з дитиною за межі України до родичів, в звязку з чим були порушені її нормальні звязки. Для захисту своїх порушених прав вона змушена була витрачати час для поїздок до місцевих та апеляційних судів, була роздратована та втратила спокійний сон, що негативно вплинуло на психіку. Вважає, що відповідачі повинні відшкодувати їй завдану шкоду у таких частках [PERSON] ? та ПАТ «УкрСиббанк» - ?, враховуючи ступінь вини кожного. Мотивує такий розподіл тим, що [PERSON] в ході розгляду судом цивільних справ свою вину в підробці договорів поруки від імені позивачки визнав повністю та пояснив, що підпис на договорі поставив за згодою працівника банку [PERSON], а останній, будучи допитаним як свідок у суді, давав неправдиві показання. Ніхто із працівників банку перед нею не вибачився та до сьогодні продовжують незаслужено обвинувачувати її в шахрайстві. Представник позивачки адвоката [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. Представник ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладенні у запереченні на позовну заяву. Вважає, що відповідати за наслідки шахрайства щодо підписання договору поруки має тільки відповідач [PERSON], вини працівників банку у цих діях не встановлено. Моральної шкоди позивачці діями представників банку не було завдано, оскільки державні виконавці здійснювали виконавчі дії по примусовому стягненню заборгованості з позивачки на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Негативних наслідків для позивача внаслідок дій виконавчої служби не настало. Просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Третя особа [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні. [PERSON] пояснив, що його вини у заподіянні шкоди позивачці немає, навпаки позивачка достовірно знала про оформлення її співмешканцем [PERSON] кредиту (про що свідчить заповнена нею анкета поручителя та довідка про доходи), вважає, що вони були у змові при вчинені шахрайських дій для того, щоб у майбутньому не повернути банку отримані кредитні кошти. Представник третьої особи звернув увагу суду, що у ході судового розгляду кримінальної справи позивачка добровільно відмовилася від позову до ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення завданої злочином шкоди. Ухвалою суду від 16.09.2013 року провадження у справі у частині стягнення матеріальних збитків закрите. Як зазначено у ст. 10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. У період їх сумісного проживання 10.08.2008 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №11403197000, відповідно до якого отримав у кредит 24 665 дол. США, та який був забезпечений порукою [PERSON] У звязку із невиконанням позичальником умов договору АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року цивільний позов АКІБ «УкрСиббанк" задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11403197000 від 10.10.2008 року в сумі 214 783 грн. 13 коп. Ухвалами Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2009 та Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 26 березня 2010 року вказане рішення суду залишено без змін. (а.с.21-22,29-30,38). Ухвалами Лубенського міськрайонного суду Полтавської області суду від 14 жовтня та 19 жовтня 2009 року за заявами АКІБ «УкрСиббанк» про забезпечення позовів, позивачку було тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України до повного виконання зобовязань за договорами про надання споживчого кредиту (а.с.18,19). Крім того, 10.10.2008 року [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11403218000, відповідно до якого останній отримав у кредит 9390 грн, та який був забезпечений порукою [PERSON] Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2010 року цивільний позов АКІБ «УкрСиббанк" задоволено частково, стягнуто заборгованість за договором із позичальника [PERSON], у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. При винесенні рішення суд взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи від 08.02.2010, згідно якого у договорі від 10.10.2008 року у графі поручитель підпис виконано не [PERSON], а іншою особою (а.с.22-23). 31.05.2010 року прокурором Пирятинського району за заявою позивачки було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами АКІБ «УкрСиббанк» при наданні [PERSON] споживчого кредиту №11403197000 від 10.10.2008 року. 10.08.2010 порушено кримінальну справу і відносно [PERSON] за ознаками ч.4 ст. 190 КК України та ч.1, ч.3 ст. 358 КК України за фактом підроблення і використання завідомо неправдивих документів при оформлення кредиту. Справи були обєднані в одне провадження та направлені до суду. В ході розгляду справи дії службової особи банка - [PERSON] перекваліфіковано на ч.2 ст. 367 КК України. Підсудний [PERSON] в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину визнав та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності. Постановою суду від 20.05.2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ЗУ «Про амністію», [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із зміною обстановки (а.с.43-44). При закритті справи цивільний позов [PERSON] до АКІБ «УкрСиббанк" про відшкодування завданої злочином шкоди судом не розглядався. 17 серпня 2011 року за заявою позивачки Лубенський міськрайонний суд Полтавської області переглянув рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року за нововиявленими обставинами та скасував його, призначивши справу до розгляду. Ухвалою суду від 14.12.2011 року позовна заява ПАТ "УкрСиббанк до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України (а.с.45-49). Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу ( далі ЦК) України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу ( далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач [PERSON] свою вину у заподіянні позивачці моральної шкоди визнав, погодився відшкодувати їй збитки у розмірі 50000 грн, його визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позов в частині стягнення з нього моральної шкоди підлягає задоволенню. Позов в частині стягнення моральної шкоди із ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню. Як слідує з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року вказує, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд уважає, що дійсно позивачці [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що остання змушена була на протязі двох років захищати свої, порушені внаслідок злочину, права в різних судових інстанціях, страждала та втратила спокій, побоюючись втратити своє майно та залишитися з малолітньою дитиною без житла. Крім цього, були порушені її нормальні життєві звязки внаслідок обмеження у виїзді за кордон, порушені стосунки з колегами по роботі у школі, які стали свідками процедури примусового стягнення з неї боргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому суд вважає, що основний тягар відповідальності за завдану позивачці шкоду має бути покладений на відповідача [PERSON], який свідомо підробив підпис від її імені на договорі поруки та надав неправдиві документи для отримання кредиту, усвідомлюючи наслідки невиконання ним забезпеченого порукою договору. [PERSON] з тим, неналежне та несумлінне виконання фінансовим консультантом АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] своїх службових обовязків при укладенні кредитних договорів з [PERSON], який допустив укладання договорів поруки без відома та дозволу поручителя [PERSON], стало наслідком учинених відносно позивачки злочинних дій і є підставою для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Суд не приймає до уваги заперечень третьої особи та представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» щодо непричетності [PERSON] до завданої позивачці внаслідок злочину шкоди, оскільки в ході судового розгляду кримінальної справи останній свою винність у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України визнав повністю та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, так як він перестав бути суспільно-небезпечним, звільнившись із займаної у банку посади. Постанова Пирятинського районного суду Полтавської області від 20.05.2011 про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності набрала законної сили і не була оскаржена особами, які брали участь у справі. Інших доказів, що спростовували б дані обставини, суду надано не було. Не приймає до уваги суд також доводи представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» про те, що моральна шкода була заподіяна позивачці ( за її словами ) діями працівників банку, спрямованими на стягнення з неї заборгованості, які на момент їх учинення були правомірними. Як зазначено вище, стягнення з позивачки заборгованості за договором поруки стало можливим унаслідок спільних злочинних дій [PERSON] та працівника банку [PERSON], який допустив халатність при оформленні договору поруки, у цьому і вбачається причинний зв'язок між їх діями та завданою позивачці шкодою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У звязку з цим, обовязок відшкодувати моральну шкоду, завдану [PERSON] під час виконання ним службових повноважень у відповідача, повинен бути покладений на ПАТ «УкрСиббанк». Згідно із ч.2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Тому, при визначенні розміру відшкодування суд також враховує грубу необережність потерпілої [PERSON], що сприяла виникненню завданої їй шкоди. Зокрема, у ході розгляду справи встановлено, що напередодні укладення договору поруки відповідач [PERSON] попросив позивачку заповнити анкету поручителя. Остання у судовому засіданні визнала, що заповнювала якусь анкету вдома, проте не надала їй ніякого значення та не здогадувалася про що вона та навіщо необхідна [PERSON]. Зважаючи на те, що позивачка має вищу освіту, певний стаж роботи у школі і мала б розуміти зміст документу, що вона заповнює, ці заяви є сумнівними. Тому суд вважає, що виявляючи таку необачність при заповненні документів для оформлення кредиту, вносячи в нього неправдиві дані, позивачка повинна була допускати можливі наслідки їх використання своїм співмешканцем [PERSON], цим самим виявила грубу необережність, що сприяло укладенню договору поруки від її імені. При цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка з ПАТ «УкрСиббанк» є завищеним та неспівмірним, тому підлягає відшкодуванню частково - у розмірі 2000 грн. Саме такий її розмір, з урахуванням вищевикладених обставин, на думку суду, відповідає характеру та обсягу душевних та психічних страждань, яких зазнала позивачка. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167,1172, 1190, 1193 ЦК України,

Outcome: partial