Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини, посилаючись на те, що після свого розлучення із [PERSON] разом з нею залишився проживати їх спільний син [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року відповідач почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, у зв'язку з чим в лютому 2013 року він звернувся до сектору з питань опіки, піклування та усиновлення Сєвєродонецької міської ради із заявою про визначення способу його участі у вихованні дитини. Вивчивши умови його життя та ставлення до дитини, виконком Сєвєродонецької міської ради 19 лютого 2013 року виніс рішення, яким встановив час зустрічей з малолітнім сином [PERSON], [INFO], щотижня, у вівторок та четвер, з моменту закінчення навчального процесу до 20-00 години, та щотижня з 17-00 години п'ятниці до 17-00 год. суботи. Але незважаючи на вказане рішення відповідач не надає йому змоги спілкуватися з дитиною та займатися її вихованням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи, викладенні у позові на підтримання позовних вимог, просив суд позов задовольнити та встановити участь у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], наступним чином: в період осінніх шкільних канікул - 7 календарних днів у період з 20 жовтня по 20 листопада; в період зимових шкільних канікул - 7 календарних днів у період з 20 грудня по 20 січня; в період весняних шкільних канікул - 7 календарних днів у період з 20 березня по 20 квітня; в період літніх шкільних канікул 60 календарних днів у період з 01 червня по 31 серпня, крім того пояснив, що з липня 2013 року не бачив дитину. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неприбуття суду не повідомила, заперечень проти позову чи заяви про визнання позову не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Шарнікова І.І. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знайомий з позивачем, відповідачем та їх сином. Конфліктів у позивача з дитиною не було. Деякий час відповідач проживала в м. Києві, близько півроку дитина мешкала із батьком. Житлові умови позивача є добрими, він має двокімнатну квартиру, в якій є дитяча кімната, не палить, не зловживає спиртними напоями, наразі мешкає з іншою жінкою. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення. В зв'язку з вищенаведеним суд вважає за можливе справу слухати за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши позивача та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] 23 вересня 2000 року одружилися [PERSON] та [PERSON], яка після одруження взяла прізвище «[PERSON]». З копії свідоцтва про народження, виданого 25 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, вбачається, що [INFO] року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.03.2010 року по справі № 2-916/10 було розірвано шлюб, зареєстрований 23 вересня 2000 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 461, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 146 від 19.02.2013 року визначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], а саме: призначено час для спілкування та виховання дитини щотижня, у вівторок та четвер, з моменту закінчення навчального процесу до 20-00 години, та щотижня з 17-00 години п'ятниці до 17-00 години суботи. Вказане рішення у відповідності до ст. 158 СК України є обов'язковим до виконання. Проте, позивач зазначає, що він не бачив дитину з липня 2013 року внаслідок того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та не надає йому можливості спілкуватися з дитиною, не дивлячись на вищевказане рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради. З копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 02.07.2013 року вбачається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS], в якій мешкає окрім позивача його співмешканка [PERSON], [INFO], а згідно копій договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2013 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2013 року, технічного паспорту, виготовленого КП «Сєвєродонецьке БТІ» 12.12.2006 року, видно, що дана квартира є двокімнатною, площею 49,8 м/кв., а згідно пояснень свідка [PERSON] в квартирі є дитяча кімната, а у позивача відсутні конфлікти з дитиною, який при цьому не вживає спиртні напоїв, та не курить, тобто у позивача відсутні погані звички. Згідно ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд зазначає, що у зв'язку з неявкою в судові засідання відповідача [PERSON], не вбачається можливим спростувати твердження позивача про те, що він не бачив дитину з липня 2013 року внаслідок того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та не надає йому можливості спілкуватися з дитиною, не дивлячись на рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 146 від 19.02.2013 року. Враховуючи викладені обставини, а також враховуючи ставлення позивача до виконання своїх обов'язків, відсутність у нього конфліктів із дитиною, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково та встановити [PERSON] період проведення сумісного відпочинку з його сином - малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], терміном 7 (сім) календарних днів у період з 20 жовтня по 26 жовтня та 30 (тридцять) календарних днів у період з 01 липня по 30 липня кожного року. В задоволенні іншої частини позовних вимог, на думку суду, належить відмовити з тих підстав, що встановлений позивачу період проведення сумісного відпочинку з сином є достатнім для контакту позивача з дитиною, систематичного спілкування дитини з позивачем, яке може бути джерелом повноцінного розвитку та виховання дитини. Також, відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог суд враховує, що дитина постійно проживає з матір'ю [PERSON], в той час, як позивач, згідно пояснень свідка [PERSON] та довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 02.07.2013 року, проживає спільно з іншою жінкою, а отже встановлення більш тривалого періоду сумісного відпочинку дитини та позивача може привести до конфлікту між батьками дитини та негативно вплинути на виховання дитини.

Outcome: partial