overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання втратившим право користування жилим приміщенням відповідача, у якій зазначила, що вона є власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] З 12 вересня 2011 року зареєстрований [PERSON], який винаймав у неї помешкання за усним договором найму. У вересні 2011 року відповідач був працевлаштований у м. Конотоп Полтавської області, змінив своє фактичне місце мешкання та пішов із дому. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає, позивач вимушений сплачувати плату за комунальні послуги по кількості осіб, що зареєстровані. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач до суду не з'явилася, до суду надала заяву, у якій вона свої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від позивача заперечень не надійшло і тому суд вважає можливим постановити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до акту складеного депутатом Красногорівської міської ради від 04 квітня 2013 року судом вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 13 вересня 2011 року. Згідно до статті 130 Житлового кодексу України особа, яка мешкає у гуртожитку, повинна використовувати житлову площу відповідно за її призначенням. На підставі викладеного, відповідно до ст. 71,72 ЖК України, ст.ст.130, 174, 213-215,224.226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося з причин несумісності характерів. Сумісне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя в них не має. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін, оскільки у них відсутнє обоюдне бажання зберегти сім'ю. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач із позовом не погодилася, суду пояснила, що вона [INFO] року народила двох діток, [PERSON] та [PERSON], які є дітьми відповідача. Просить суд надати їхній сім'ї шанс та не руйнувати сім'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], тобто дитині на час звернення до суду 24 липня 2013 року (відповідно до реєстраційного штампу суду) ще навіть не народилися. Додатково суд акцентує увагу сторін, що тимчасова заборона розірвання шлюбу спрямована на збереження шлюбу, надає подружжю шанс спокійно оцінити конфлікт з точки зору спільних інтересів та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. На підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 19.07.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем і прожила з ним до 30.05.2013 року, після чого розлучились. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язком утримувати дитину є рівною мірою обов»язком, як матері, так і батька. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю - [PERSON] Відповідач належної матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 20.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Також суд вважає, стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засіданні не з»явилися. В заявах до суду, кожний окремо, просять справу розглянути за їх відсутності, позивачка просить позов задовольнити, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.12,13). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] ( а. с. 3 ), яка перебуває згідно довідки Бобровицької міської ради на утриманні позивачки ( а. с. 6 ). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися, а також враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, та інші обставин, що мають істотне значення. Отже, враховуючи всі обставини, що мають значення для справи, і зокрема те, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює , суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, крім того обов'язок по утриманню дитини покладений на нього законом. Відповідно до вимог ст. 183 СК України суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання дочки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, так як він є особою працездатною, даних про перебування на його утриманні інших осіб не має, з позовом згоден. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 28 серпня 1993 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований у Петрівській сільській раді, Бобровицького району, Чернігівської області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є те, що спільне життя з відповідачем не склалося. В останній час відповідач зловживає спиртними напоями, безпідставно пред»являє претензії, прискіпливо та упереджено ставиться до неї, принижує її гідність. Між ними постійно виникають сварки, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, чоловік не враховує їхніх спільних інтересів, завжди домінує тільки його думка, тому вона вважає таке життя є нестерпним і просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В заяві до суду просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, на примирення не згодна, не заперечує щодо заочного розгляду справи ( а. с. 12 ). Відповідач у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а. с. 11 ). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08. 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] / а. с. 6 /, від шлюбу мають дітей: доньку - [PERSON], [INFO] н., що підтверджується свідоцтвом про народження / а. с. 7 /. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони спільно не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть, оскільки проживають за різними адресами, не мають спільних інтересів, в сім»ї відсутні взаємопорозуміння та злагода, позивачка не має бажання спільно проживати та продовжувати сімейні відносини, про що вона зазначає в заяві адресованій суду, суд вважає, що подальше спільне життя буде суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків на своє утримання щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачкою, і вона має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, враховуючи принцип розумності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням матеріального стану відповідача, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що проживає спільно з позивачкою [PERSON], яка згідно із ч.2 ст.84 СК України має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання заяви про їх стягнення. Тому суд вважає необхідним провести стягнення аліментів з дня звернення позивачки до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність уваги відповідача до сімї та витрачання коштів лише на власні потреби, зазначає що між ними склалися неприязні 0стосунки та на даний час фактичні шлюбні відносини припиненні. В судове засідання з'явились позивач та її представник, підтримали позов, просили суд його задовольнити та зазначили, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припиненні з 29 березня 2013 року, спільне господарство не ведеться, дитина, [PERSON] буде проживати з позивачем. Відповідач також з'явився у судове засідання, не заперечував проти задоволення позову, оскільки з позивачкою не проживає та спільного господарства не веде з 23 березня 2013 року. Судом встановлено, що сторони одружені з 12 вересня 2012 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиціїу Дніпропетровській області, актовий запис № 561. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиціїу Дніпропетровській області 06 листопада 2012 року). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть з березня 2013 року, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні та обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились. Причиною розпаду сім'ї стали сварки та скандали, втрачено взаєморозуміння та довіра один до одного. Зазначив? що збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача та відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовну заяву та викладені в ній обставини підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що з відповідачем не проживає разом та не веде спільного господарства з 27 серпня 2013 року. Відповідач також не з'явилась у судове засідання, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовну заяву та викладені в ній обставини визнає в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що з [PERSON] не проживає разом та не веде спільного господарства з 27 серпня 2013 року. Також зазначила, що дитина [PERSON] буде проживати з нею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 14 серпня 2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 481. Позивач та Відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 07 червня 2011 року). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з втратою почуттів поваги та любові, суд вважає, що подальше збереження шлюбу стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 06 серпня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка вважає що збереження шлюбу неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги, сім'я існує формально. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачкою, шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 08 вересня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з осені 2010 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка вважає що збереження шлюбу неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги, сім'я існує формально. Майновий спір буде вирішений в іншому судовому засіданні. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», зазначила, що шлюбні відносини припинені з 2010 року, майновий спір буде вирішений в іншому судовому засіданні. В судове засідання відповідач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачкою, шлюбні відносини припинені в 2010 році. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з осені 2010 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

31 жовтня 2013 року позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача, в якому зазначила, що з 03 листопада 2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок в добровільному порядку не надає. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої сина у твердій грошовій сумі -1000 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту подачі позову та до повноліття дитини. У судове засідання позивачка надала уточнену заяву в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі -500 грн. на кожну доньку, починаючи стягнення з моменту подачі позову та до повноліття дитини, також просила розглядати справу без її участі. У судове засідання відповідач надав заяву в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги він визнає у повному обсязі і не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі-500 гривень на кожну доньку, просив розглянути заяву без його участі. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю [PERSON], та знаходиться на її утриманні. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, допомогу на утримання доньок не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі - 500 грн. з усіх видів заробітку (доходу), на кожну доньку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 31 жовтня 2013 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved