Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

В липні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась з позовною вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони з 17 жовтня 1993 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Кіровської сільської ради, Великомихайлівського району, Одеської області, актовий запис № 7. Від вказаного шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17 жовтня 1993 року, зареєстрованому у виконкомі Кіровської сільської ради, Великомихайлівського району, Одеської області, актовий запис № 7. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно, пояснила, що однією сім'єю з відповідачем вони не проживають з липня 2013 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки від 18.07.2013 р., 08.08.2013р., причину неявки суду не повідомив. У відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи. У зв'язку з чим, зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи, згідно ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 1993 року виконкомом Кіровської сільської ради, Великомихайлівського районну, Одеської області, актовий запис №7. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з липня 2013 року, відновлювати подружні відносини позивачка не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спору по розділу майна немає. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 114,70 грн на користь позивачки [PERSON]. На підставі ст. 105 ч.3,110,112,113,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved