Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач 08.11.2013 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, яку обґрунтував тим, що відповідачі по справі є наймачами квартири [ADDRESS]. Оплату наданих позивачем послуг з опалення та гарячого водопостачання вони не проводили, допустив виникнення заборгованості за період з 01.10.2007 року по 31.01.2011 року в розмірі 6206,11 грн. Просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість, суму втрат від інфляційних процесів – 1355,21 грн., 3% річних – 237,59 грн. та понесені судові витрати в сумі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, але причину неявки не повідомили. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що відповідачі порушили вимоги ст.ст. 67,68 ЖК України, щодо своєчасної сплати комунальних послуг наймачем житлового приміщення. Згідно ст. 64 ЖК України, члени родини наймача, що проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть всі обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення. Як видно з довідок про реєстрацію, відповідачі зареєстровані в [INFO] та користуються послугами позивача. Як встановлено в судовому засіданні за відповідачами виникла заборгованість за період з 01.10.2007 року по 31.01.2011 року в сумі 6206,11 грн., яку і слід стягнути з відповідачів солідарно в повному обсязі, оскільки вона до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена. В частині позовних вимог про стягнення суми втрат від інфляційних процесів і 3% річних суд виходить з наступного. Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов’язань. Зобов’язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов’язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов’язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов’язанням. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов’язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов’язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно суму втрат від інфляційних процесів в розмірі 1355,21 грн. та 3% річних в розмірі 237,59 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved