Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду з первісним позовом та посилаючись на те, що спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності між відповідачем та нині померлим [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла позивач, просила суд визначити частку померлого та [PERSON] у спільній сумісній власності в розмірі по 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS] за кожним та зобов'язати третю особу виділити частки в окремі земельні ділянки і присвоїти їм окремі кадастрові номери. У зустрічній позовній заяві позивач за зустрічним позовом виклала такі самі обставини та посилаючись на діюче законодавство просила суд ухвалити рішення, яким визначити її частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, у поданих заявах позивач за первинним позовом просить суд залишити без розгляду свої вимоги до Управління земельних ресурсів та повернути надміру сплачений судовий збір в розмірі 894 грн., 30 коп., в іншій частині свої позовні вимоги підтримує, проти задоволення зустрічного позову не заперечує, відповідач за первинним позовом проти задоволення вимог такого позову не заперечує, вимоги зустрічного позову підтримує. Дослідивши обставини справи суд встановив наступне. Спірна земельна ділянка за адресою [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №905125 належить на праві сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач, [PERSON], яка є дочкою померлого, прийняла спадщину, про що, зокрема свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що розташовано на спірній земельній ділянці. 24 жовтня 2012 року Державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], з мотивів неможливості встановлення складу спадкового майна, оскільки частка померлого у праві спільної власності на зазначену земельну ділянку невизначена. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від спадкодавця до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадкового майна входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землевласника або землекористувача. Відповідно до ч. 2 ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту реєстрації цього майна. За таких обставин суд доходить висновку про те, що склалась ситуація, коли до позивача перейшло право власності на частину спірної земельної ділянки, однак оформити таке право у відповідності до діючого законодавства позивач немає можливості через неможливість визначення складу спадщини - частки земельної ділянки що підлягає спадкуванню. Відповідно до положень ч.4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки. Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками, та у разі поділу такого майна вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В силу ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Разом з тим суд зазначає, що вимоги позивача в частині визначення частки [PERSON] в спільній сумісній власності виходять за обсяг прав позивача, а тому їх слід залишити без задоволення, а в іншій частині первісний позов та зустрічний підлягають задоволенню, шляхом визначення часток спільній сумісній власності - земельній ділянці за адресою [ADDRESS], по ? за кожним з співвласників. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивачем при подачі позовної заяви було надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1009,01 грн., при цьому в останній редакції позовних вимог позивачем було заявлено одну вимогу немайнового характеру, сума судового збору за розгляд якої становить 114,70 грн., а за такого відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сума надміру сплаченого судового збору в розмірі 894,31 грн., підлягає поверненню позивачу.

Outcome: partial