Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні частиною квартири, належній на праві власності та вселення. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що спірною є 3-х кімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зазначена квартира була приватизована ним, його сином та відповідачем його батьком. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2011 року визначені ідеальні долі співвласників, а також визначений порядок користування квартирою. Так, кожному зі співвласників нерухомості по 1/3 частини квартири, що зареєстровано в КП Харківське БТІ. Йому та його сину на їхні 2/3 частини житла у вказаній квартирі виділені дві кімнати літ. 6 та 7 площею 17,0 кв.м. і 10,3 кв.м. [PERSON] на його 1/3 частини виділена кімната літ. 5 розміром 17.1 кв.м. Незважаючи на те, що йому та його дитині належить 2/3 частини квартири, вони не можуть скористуватися своїми правами, надані їм законом. Так, відповідач створив умови, які унеможливлюють сумісне проживання, в звязку з чим він повинен був в жовтні 2012 року з родиною переїхати на іншу квартиру. [PERSON], відчуваючи свою безнаказанність, перестав пускати його до квартири тоді, коли він (позивач) вважав це за потрібне. Більш того, мешкаючи у своїй кімнаті розміром 17,1 кв.м., він впустив квартирантів в їхні кімнати, які мекають там в даний час. Позивач [PERSON] в судовому засідання наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав, що позивач повинен йому придбати однокімнатну квартиру, а лише тоді він перестане чинити перешкоди у користуванні квартирою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7-10/ Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2011 року позов [PERSON], який діяв у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], задоволено. Встановлено, що в кв. 148, в буд. 114-а, по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] належить по 1\\3 частині кожному. Встановлено порядок користування кв. 148, в буд. 114-а, по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, і виділено в користування [PERSON] і його неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], на їх 2\\3 частини кімнати літ. 6 і літ. 7 розміром 17,0 кв. м. і 10,3 кв. м., а [PERSON] на його 1\\3 частину виділити кімнату літ. 5 розміром 17,1 кв. м.. Згідно зі ст. 41 Конституції України, яка на підставі ст.8 цієї Конституції є нормою прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідач перешкоджає у користуванні та вселенні позивача та його неповнолітнього сина в квартиру, чим порушує їх права, як власників житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved