Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

06.11.2013 року позивач КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів в рівних частинах на свою користь заборгованість по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в сумі 5321,67 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Свої обов'язки щодо внесення плати за утримання житла та плати за користування комунальними послугами відповідачі належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 01.09.2013 року мають заборгованість у вказаному вище розмірі, яка складається з суми основного боргу - 4851,59 грн., індексу інфляції - 225,41 грн. та 3% річних - 244,67 грн. В судове засідання 12.12.2013 року позивач свого представника не направив. В пункті 3 позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності та зазначає, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. В силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідачі суд не повідомили. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, 12.12.2013 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] приватизована відповідно до розпорядження ЖКВ АТ «Більшовик» від 21.04.1998 року№275/6 на трьох осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі зареєстровані та проживають в [ADDRESS], загальною площею 21,31 м кв., житловою площею 11,90 м кв., що вбачається з довідки форми №3, виданої ВСП «Індустріальний» 05.09.2013 року за №1583. Станом на 01.09.2013 року відповідачі мають заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 5321,67 грн., яка до цього часу не сплачена. Зазначена заборгованість складається з суми основного боргу - 4851,59 грн., індексу інфляції - 225,41 грн., 3% річних - 244,67 грн., що підтверджується бухгалтерським розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги доданому позивачем до позовної заяви. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 151 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Частиною 3 ст. 156 ЖК Української РСР визначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно статті 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначені положення закріплені і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року (із змінами та доповненнями). Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами та доповненнями), встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. У статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо внесення плати по утриманню житла та плати за користування комунальними послугами не виконують, оскільки мають заборгованість у розмірі 5321,67 грн., таким чином з урахуванням положень, зокрема, ст.ст. 610, 625 ЦК України, вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи, що участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту зобов'язані нести повнолітні члени сім'ї власника, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках - по 1773,89 грн. з кожного. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає сплачений судовий збір 229,40 грн. - по 76,47 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved