Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що 16 січня 2002 року вона передала для [PERSON], який діяв за довіреністю від імені та в інтересах власника [PERSON], 16 000 грн. для купівлі в останньої житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Факт передачі грошей підтверджується розпискою [PERSON] Однак в подальшому, діючи поза межами домовленостей [PERSON] уклав договір дарування для третьої особи - [PERSON], який є внуком позивачки. На той час позивачка була громадянкою Російської Федерації, про зазначені обставини їй відомо не було, а тому не мала змоги своєчасно звернутися за захистом своїх прав. Посилаючись на норми цивільного законодавства, позивачка просить визнати договір дарування від 16 січня 2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], удаваним та визнати, що дійсно був укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив. Суд до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучив приватного нотаріуса Ізяславського районного нотаріального округу [PERSON] Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Цивільного кодексу України (в ред. 1963 р., який підлягає застосуванню при вирішенні даного спору) якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода) то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Судом встановлено, що 16 січня 2002 року [PERSON], діючи по дорученню від імені [PERSON], подарував для [PERSON] житловий будинок за [ADDRESS]. Зазначений договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в Ізяславському РБТІ. Нотаріус [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що на той час будь-яких перешкод у даруванні житлових будинків громадянам іншої держави не було, необхідна була лише присутність обдарованого про посвідченні угоди, оспорювана угода посвідчувалася, виходячи із волевиявлення сторін договору. Позивачка [PERSON] в підтвердження позовних вимог надала суду розписку, згідно якої [PERSON] отримав від неї кошти в сумі 16 000 грн. за житловий будинок [ADDRESS]. Зазначена розписка датована 16 січня 2002 року, але в розписці містяться паспортні дані [PERSON] - паспорт [NUMBER], виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 30 липня 2007 року, що свідчить про нікчемність даного документа. Свідок [PERSON] ствердив суду, що він був присутнім при посвідченні угоди в нотаріуса, мати - [PERSON] - на той час була вдома, будинок у [PERSON] дійсно купували і він в подальшому передавав недоплачені кошти через сусідку. Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Слід зазначити, що для [PERSON] не було жодних перешкод бути стороною договору як купівлі-продажу так і дарування, тому тепер заявлений позов є безпідставним. На підставі вкладеного,

Outcome: dismissed