Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] 05.12.2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування 820 грн. матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди, завданих злочином. Свої позовні вимоги вона обгрунтовує тим, що 27.04.2013 року близько 21.00 год. відповідачка, перебуваючи в дворі будинку [ADDRESS], на грунті особистих неприязних стосунків у процесі бійки умисно нанесла їй кулаками рук удари по різних частинах тіла, чим заподіяла їй легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров'я. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2013 року відповідачка визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України і їй призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вказаним злочином їй спричинено матеріальну шкоду, оскільки в результаті побиття відповідачкою їй заподіяно ряд тілесних ушкоджень, зокрема, травматичний періодонтит перших зубів на верхній щелепі, в зв'язку з чим вона з 29.04.2013 року по 18.05.2013 року змушена була проходити курс протезування зубів. Вартість проведеного лікування склала 820 грн., яку просить стягнути з відповідачки. Також, на думку позивачки, їй скоєним відповідачкою злочином завдано моральну шкоду, що полягає у моральних та фізичних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: негативні переживання і спогади, страх можливого повторення подій, тривога, переживання фізичних незручностей і психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, нестійкий настрій, порушення сну, нервозність. В момент отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров'я. В подальшому, вона була вимушена проходити лікування з приводу протезування перших зубів на верхній щелепі. Впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосуватися до негативних умов існування ( не мала можливості нормально харчуватися, вільно спілкуватися). Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Позивачка вважає, що сума матеріальної компенсації моральної шкоди має складати 100 000 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що вона і на даний час відчуває наслідки отриманих ушкоджень, зокрема, фізичний дискомфорт, в неї часто паморочиться в голові, що створює небезпеку в її роботі, так як вона працює на висоті. Просить позов задовольнити. Відповідачка позов визнала частково та пояснила, що не заперечує проти відшкодування позивачці матеріальної шкоди в розмірі 820 грн., оскільки [PERSON] дійсно понесла витрати у вказаному розмірі у зв'язку з протезуванням зубів. Проте, щодо заявлених позивачкою вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає, що [PERSON] не надано доказів заподіяння такої шкоди, а тому ці вимоги є необгрунтованими. Просить врахувати, що вона є малозабезпеченою, не має коштів на відшкодування моральної шкоди, та в задоволенні позову у цій частині відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2013 року (а.с. 5-6) відповідачка визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України і їй призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 14.11.2013 року. Згідно даного вироку, судом встановлено, що [PERSON] 27.04.2013 року близько 21.00 год., перебуваючи в дворі будинку [ADDRESS], на грунті особистих неприязних стосунків у процесі бійки умисно нанесла кулаками рук удари по різних частинах тіла [PERSON], чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров'я. Таким своїми діями [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2013 року, що набрав законної сили, для суду, що розглядає дану справу про цивільно-правові наслідки дій [PERSON] стосовно [PERSON], які цим вироком були визначені як вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, являється обов'язковим в частині чи мали місце ці дії та чи вчинені вони саме [PERSON] Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Частиною ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Так, даними висновку експерта № 249 від 03.06.2013 року (а.с. 8-9) підтверджується, що внаслідок злочинних дій [PERSON] позивачці були заподіяні тілесні ушкодження: струс головного мозку, крововилив на слизовій верхньої губи по центру, травматичний періодонтит перших зубів на верхній щелепі, синець в проекції правої лопатки з переходом на праву пахвинну ділянку, синець та садна на тильній поверхні правого плеча, синці на тильній поверхні правого передпліччя, синець на передній поверхні грудної клітки, синець на лівому плечі, синець на передній поверхні правого стегна. Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що викликають короткочасний розлад здоров'я. З матеріалів справи також вбачається, що позивачка з приводу отриманих тілесних ушкоджень зверталася до лікаря, зокрема, із 29.04.2013 року по 18.05.2013 року змушена була проходити курс протезування зубів, вартість якого склала 820 грн., про що свідчать виписка з медичної карти стоматполіклініки № 15877 хворого [PERSON] (а. с. 10) та довідка лікаря-стоматолога-ортопеда [PERSON] (а.с. 11). Таким чином, судом встановлено, що дії відповідачки, які виразилися у завданні [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткотривалий розлад здоров'я, потягли за собою потребу позивачки у лікуванні, у зв'язку з чим останньою було понесено витрати на загальну суму 820 грн. Саме вказана сума і підлягає до відшкодування відповідачкою позивачці, оскільки [PERSON] є винною у завдані зазначених тілесних ушкоджень, між вказаними діями відповідачки та лікуванням позивачки є причинний зв'язок, саме з вини відповідачки позивачка потребувала лікування та понесла вказані витрати. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачці моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позичка в ході розгляду справи довела, що внаслідок вчинення [PERSON] злочину їй була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях у зв'язку із протиправною поведінкою відповідачки щодо неї. Крім цього, [PERSON] зазнала психологічних стражданнях від образи, приниження її гідності, страху за своє здоров'я, були порушені її нормальні життєві зв'язки через неможливість вести звичний спосіб життя, потрібні були додаткові зусиллях для нормалізації і організації її життя. Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 100000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці, суд виходить з конкретних обставин справи, які мають суттєве значення, приймає до уваги характер, тривалість та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивачка, та, враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, вважає, що належному і дійсному її розміру відповідатиме 2000 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивачки 820 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 2000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial