Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі; суду пояснила, що з 05.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Після народження дитини з грудня 2010 року стосунки з чоловіком погіршились; почали виникати сварки на побутовому підгрунті. З січня 2012 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вказала, що через неприязне ні відносини відповідач почав застосовувати до неї насилля, принижує її честь та гідність, обмежує у вільному пересуванні. Позивач наполягала на тому, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Надавши пояснення, позивач через канцелярію суду надала заяву з проханням закінчити розгляд справи за її відсутності; на своїх вимогах наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив, що між сторонами виникають сварки з приводу різних поглядів на подружнє життя та виконання подружніх обов»язків Зазначив, що причиною цього є обоюдна провина сторін. Відповідач неодноразово заявляв клопотання про надання строків на примирення, після закінчення яких відповідач через канцелярію суду надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Суд вирішив можливим закінчити розгляд справи за відсутності сторін з урахуванням їх правової позиції та наданих в судовому засіданні пояснень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року у зв'язку з суперечками на побутовому підґрунті та через різні погляди на життя. Із пояснень позивача вбачається, що відповідач застосовує до неї психологічне насилля, обмежує свободу її пересування; один раз застосував фізичне насилля. Вказані обставини відовідач не заперечував. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, підставою для шлюбу є вільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з»ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя, інтересам їх дітей. Оцінивши надані позивачем докази відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України, суд вважає встановленим те, що сторони з 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбу; від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яка проживає та в подальшому буде проживати з позивачем; з січня 2012 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені; сумісне господарство сторонами не ведеться. Надання сторонам судом строку на примирення до примирення сторін не призвело. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач погодився на розірвання шлюбу. При наявності таких обставин суд дійшов до висновку, що збереження шлюбу між сторонами не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним. Також, суд вважає за необхідне на вимогу позивача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON] ", оскільки згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved