Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

У вересні 2013 року до суду надійшов позов ПАТ "КБ "Надра" до [PERSON] та [PERSON] "Про стягнення заборгованості за кредитним договором", на обґрунтування якого позивач зазначив, що 04 квітня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк Надра» та [PERSON] був укладений Договір «Автопакет» № 564188/ФЛ. Відповідно до пунктів 1.1., 1.1.3. і 1.1.4. кредитного договору відповідачу [PERSON] був наданий кредит на придбання автомобілю та на витрати, пов'язані з його державною реєстрацією у сумі 13644,00 доларів США з терміном погашення до 04 квітня 2014 року, зі сплатою за користування кредитом 14,4% відсотків річних. Згідно пункту 1.2.1. кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну траншеві кредитну лінію з лімітом 3259,99 доларів США. Видача коштів в рамках ліміту кредитної лінії за кредитним договором здійснювалась окремими траншами. Кожний окремий транш надавався позичальнику строком на 12 місяців. Відповідно до пунктів 1.2.2. кредитного договору, кредитна лінія позичальнику була відкрита для сплати страхових платежів відповідно до укладених договорів страхування автомобілю. Згідно пункту 1.2.3. кредитного договору, за користування коштами в рамках кредитної лінії нараховуються відсотки з розрахунку 1,69% відсотків на місяць. Термін погашення кредитної лінії до 03 квітня 2014 року. У відповідності із пунктами 2.2.1. і 2.2.3. кредитного договору, [PERSON] повертає кредит та сплачує відсотки банку шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 263,00 доларів США, щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Згідно пункту 2.2.2. кредитного договору, відповідач [PERSON] повертає кошти, отримані в рамках кредитної лінії, та сплачує відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів у порядку, передбаченому пунктом 2.2.3. кредитного договору, шляхом сплати суми мінімального необхідного платежу відповідно до графіку, встановленому попередньо наведеним пунктом, щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Своєчасно договірні зобов'язання [PERSON] не виконує та порушує передбачені кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків. Відповідно до пункту 4.2.5. договору у цьому випадку банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених ним, а також можливих штрафних санкцій. Відповідно до пункту 5.1. кредитного договору, у разі прострочення відповідачем [PERSON] строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, вона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до наданого до позову розрахунку заборгованості, станом на 24.07.2013 року заборгованість за кредитним договором становить: сума боргу за кредитом та кредитною лінією - 11575,19 доларів США, що еквівалентно 92520,49 гривень; сума боргу за нарахованими відсотками за кредитом та кредитною лінією - 6430,79 доларів США, що еквівалентно 51401,31 гривень; пеня за прострочену сплату кредиту та кредитної лінії - 1196,88 доларів США, що еквівалентно 9566,66 гривень; пеня за прострочену сплату нарахованих відсотків за кредитом та кредитною лінією - 795,19 доларів США, що еквівалентно 6355,95 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 24.07.2013 року складає 19998,05 доларів США, що еквівалентно 159844,41 гривень. Відповідно до кредитного договору, з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за ним, [PERSON] є поручителем. Згідно пунктів 3.2.1. і 3.2.2. кредитного договору, поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у кредитному договорі, повністю /чи у будь-якій його частині/ як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Пунктом 3.2.3. кредитного договору передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при його невиконанні зобов'язань в цілому. Пункт 3.2.4. кредитного договору передбачає, що поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Банк неодноразово інформував відповідачів про необхідність сплати заборгованості, але на дату подання цієї позовної заяви жоден з відповідачів не виконав взятих на себе зобов'язань щодо виконання умов кредитного договору, з боку відповідачів не здійснено жодних дій щодо погашення заборгованості. Просили стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за договором «Автопакет» № 564188/ФЛ від 04.04.2007 року у загальній сумі 19998,05 доларів США, що еквівалентно 159844,41 гривень, а також судовий збір у розмірі 1598,45 гривень. В судове засідання представник позивача Першин О. О., що діяв на підставі довіреності, не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі й проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або її розгляд за їх відсутності не надавали. Відповідно до приписів частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить його відповідна заява, зареєстрована за вхідним № 25676/13-вх від 25.11.2013 року, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником позивача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановленого, що 04.04.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 564188/ФЛ. Відповідно до пунктів 1.1., 1.1.3. і 1.1.4. якого [PERSON] надано кредит у сумі 13644,00 доларів США з терміном погашення до 04 квітня 2014 року, зі сплатою 14,4% відсотків річних за його користування. На підставі пунктів 1.2.1., 1.2.2. і 1.2.3. цього договору банк відкрив позичальнику відновлювальну траншеві кредитну лінію для сплати страхових платежів відповідно до укладених договорів страхування автомобілю з лімітом 3259,99 доларів США під 1,69% відсотків на місяць із терміном погашення до 03 квітня 2014 року. Згідно пунктів 2.2.1., 2.2.2. та 2.2.3. договору, [PERSON] повинна повертати кредит та сплачувати відсотки банку безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 263,00 доларів США, щомісячно, до 18 числа поточного місяця. У відповідності до змісту пункту 4.2.5. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, якщо [PERSON] несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатить черговий платіж. З приписів пункту 5.1. кредитного договору вбачається, що у разі прострочення [PERSON] строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, вона сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Крім того, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] виступив її поручителем, який згідно пунктів 3.2.1. і 3.2.2. кредитного договору, безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, які витікають з кредитного договору, відповідаючи перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, як солідарні боржники. Пунктом 3.2.3. договору передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні ним зобов'язань в цілому. При цьому поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (пункт 3.2.4. кредитного договору) /а. с. 6 - 9/. Як убачається з розрахунку заборгованості, станом на 24 липня 2013 року у відповідачів мається заборгованість за кредитним договором в сумі 19998,05 доларів США, що еквівалентно 159844,41 гривень, яка складається з: суми боргу за кредитом та кредитною лінією - 11575,19 доларів США, що еквівалентно 92520,49 гривень; суми боргу за нарахованими відсотками за кредитом та кредитною лінією - 6430,79 доларів США, що еквівалентно 51401,31 гривень; пені за прострочену сплату кредиту та кредитної лінії - 1196,88 доларів США, що еквівалентно 9566,66 гривень; пені за прострочену сплату нарахованих відсотків за кредитом та кредитною лінією - 795,19 доларів США, що еквівалентно 6355,95 гривень /а. с. 10 - 11/. Згідно вимоги № 1216 від 16.05.2013 року Донецького регіонального управління ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] повідомлено про розмір заборгованості за кредитним договором у сумі 22295,17 доларів США та запропоновано погасити цю заборгованість /а. с. 13/. Вимогою № 1217 від 16.05.2013 року Донецьке регіональне управління ПАТ «КБ «Надра» повідомило [PERSON] про розмір заборгованості за кредитним договором у сумі 22295,17 доларів США та запропонувало погасити цю заборгованість /а. с. 15/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року /із змінами та доповненнями/. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі кредитні договори та договори поруки, за своєю правовою природою, є правочинами, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 цього кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 2 статті 625 цивільного кодифікованого закону України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 наведеного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 цього ж кодифікованого закону України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов'язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порядок забезпечення виконання договірних зобов'язань регламентований нормами права, які містяться у главі 49 Цивільного кодексу України. Так, частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно до приписів частини 1 статті 553 зазначеного кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, визначені положеннями статті 554 Цивільного кодексу України. Так, з огляду на зміст частини 1 наведеної норми права, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У свою чергу, у статті 611 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки порушення зобов'язання. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає правомірним стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 19998,05 доларів США, що еквівалентно 159844,41 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частини 1 та 2 статті 79 Цивільного процесуального кодексу України роз'яснюють, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року, що набрав чинності з 01.11.2011 року й встановлює правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Стаття 1 наведеного Закону України визначає, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Як зазначає абзац 1 частини 1 статті 3 цього ж нормативно-правового акту судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Згідно підпункту 1 та 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% від цини позову, але не менше 0,2 розміру та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому частина 1 цієї ж статті передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду у 2013 році. Мінімальний розмір заробітної плати на 2013 рік встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VІ від 06 грудня 2012 року, стаття 8 якого визначає, що з 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена в сумі 1147 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі не менше 229,40 гривень та не більше 3441 гривень. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ «Комерційний банк «Надра» додало документи, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1598,45 гривень /а. с. 1/. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором 159844,41 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з кожного з відповідачів слід стягнути 799,22 гривень із розрахунку: 159844,41 гривень х 1% = 1598,44 гривень / 2 = 799,22 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 159844,41 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 799,22 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved