Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Заявникзвернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності йому на праві приватної власності майна вказаного в позовній заяві, при цьому пояснивши, що 7 листопада 2008 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ad hoc) між заявником та [PERSON], було врегульовано мировою угодою цивільно-правовий спір, щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай), площею 4.0 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Т.Г.Шевченка с.Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0147909. Сквирським районним судом було видано виконавчий лист, якими зобовязано управління земельних ресурсів у Сквирському районі Київської області провести реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно. Звернувшись до відділу Держземагенства у Сквирському районіКиївської області з заявою про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, заявнику було розяснено, що 05.03.2009р. Верховною Радою України прийнято Закон України №1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» (набрав чинності 31.03.2009р.), яким внесено зміни та доповнення до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Згідно п. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» закону не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам. Частиною першою ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності визнане за заявником на вищевказану земельну ділянку на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (аb hoc) 07.11.2008 року, проте відділом Держземагенства у Сквирському районіКиївської області не можливо зареєструвати вказане нерухоме майно. В результаті заявник не може розпоряджатися майном, яке він придбав на підставі правочину. Відповідно до п. 10 Додатку № 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7\\5 від 07.02.2002р. правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна є рішення судів про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна, тому заявник змушений звернутися до суду з вищевказаними вимогами, оскільки іншим шляхом захистити своє право на власність неможливо. Судом встановлено, що 07.11.2008 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ad hoc) між заявником та [PERSON] було врегульовано мировою угодою цивільно-правовий спір, щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай), площею 4.0 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Т.Г.Шевченка с.Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0147909. На підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ad hoc) від 07.11.2008 року, Сквирським районним судом Київської області було затверджено рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ad hoc) від 07.11.2008 року, видано ухвалу та виконавчий лист про визнання за заявником права власності на відповідне нерухоме майно. Звернувшись до відділу Держземагенства у Білоцерківському районіКиївської області з заявою про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, заявнику було розяснено, що 05.03.2009р. Верховною Радою України прийнято Закон України №1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» (набрав чинності 31.03.2009р.), яким внесено зміни та доповнення до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Згідно п. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» закону не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам. Право власності визнане за заявником на вищевказані земельні ділянки на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (аb hoc) від 07.11.2008 року, проте відділом Держземагенства у Сквирському районіКиївської області не можливо зареєструвати вказане нерухоме майно. Заявник не може розпоряджатися майном, яке він придбав на підставі правочину, а іншим чином, крім визнання факту права власності в судовому порядку на нерухоме майно за заявником, встановити факт належності майна заявнику, неможливо. Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Заінтересована особа Горобіївська сільська рада Сквирського району Київської області до суду не подавала будь-яких заперечень проти заявлених вимог заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved