Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва у якому за уточненими вимогами просить визнати борг за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] в сумі 396 грн. 07 коп. відсутнім, визнати дії відповідача такими, що були здійснені всупереч ст. 257 ЦК України відносно тривалості строків позовної давності та зобов»язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва здійснити перерахунок і сплатити йому недоплачений щомісячний пільговий тариф, починаючи з жовтня 2012 року по наступний період, доки діє Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31.05.2011 N 857. Вимоги мотивує тим, що на протязі всього терміну проживання його сім'ї за ордером у вказаній квартирі, починаючи з 1966 року, він завжди сумлінно сплачував рахунки в повному обсязі та у встановлений строк. Станом на 13.02.2004 року в квартирі [ADDRESS] мешкала його сім'я яка складалася з семи осіб. У 2005 році його син отримав ордер на молодіжне житло і в січні 2006 року останній зі своєю сім'єю виписався з його квартири і прописався за новою адресою. За час проживання за зазначеною адресою ним було укладено договори про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, в тому числі від 05.11.2002 року з відповідачем, від 15.03.2010 р. з ДП «Україна житло-сервіс» та від 14.03.2013 року знову з відповідачем. В жодному з укладених договорів відсутня інформація про наявність за ним будь-якої заборгованості за надані йому комунальні послуги. Останні три роки рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг він сплачував до десятого числа минулого місяця, так було і у 2012 році. В жовтні 2012 року він отримав платіжний документ на сплату житлово-комунальних послуг у якому було зазначено про наявну заборгованість у розмірі 396 грн. 07 коп., через що було знято різницю між основним та пільговим тарифами у розмірі 09 грн. 02 коп. В листопаді 2012 року знову було отримано ним платіжний документ із зазначенням боргу вже у розмірі 405 грн. 09 коп., тобто із збільшенням на 09 грн. 02 коп. На його звернення до ЖРЕО № 414 та до відповідача з питання наявного боргу була надана відповідь про те, що заборгованість в сумі 396 грн. 07 коп. виникла станом на 01.07.2004 року, тобто більш ніж 9 років, що виходить за межі строку позовної давності, встановленою ст. 257 ЦК України. На підтвердження структури та строку боргу документів йому не надано. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з уточненнями, просив задовольнити позов, додатково пояснив, що про заборгованість його ніколи не повідомляли, відповідач скористався тим, що квитанції по сплаті житлово-комунальних послуг зберігаються три роки, оплату за квартиру він здійснював вчасно та в повному обсязі. Представник відповідача Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва Пількевич О.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Судом до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр», представник якого Науменко С.В. в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду, пояснив, що за останні чотири роки в рахунках на оплату заборгованість по квартирі позивача відсутня, за попередні роки до цього інформацією щодо наявності боргу КП «ГІОЦ» не володіє. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією від 12 листопада 2002 року, власниками квартири [ADDRESS] являються позивач та члени його сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 9). Відповідно довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО № 414, станом на 13 квітня 2004 року у квартирі [ADDRESS] були зареєстровано 7 осіб - всі співвласники квартири (а.с. 8). Станом на 11.10.2013 року за вказаною адресою зареєстровано три особи, а саме позивач, його дружина [PERSON] та син [PERSON] (довідка ЖРЕО-414 - а.с. 10). Між сторонами 05.11.2002 року було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 11-12). В подальшому 15.03.2010 р. [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з ДП «Україна житло-сервіс», яким обумовлено оплата щомісячної плати за надані послуги по квартирі [ADDRESS] у розмірі 52 грн. 06 коп. із зазначенням наявності пільг ЧАЕС 50 % на 2 особи (а.с. 13-14). Також аналогічний договір був укладений між позивачем та відповідачем 14.03.2013 року (а.с. 15-16). На підтвердження вимог позивачем суду надані рахунки на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, відповідно до яких заборгованість по квартирі [ADDRESS] в період з січня 2012 року до жовтня 2012 року була відсутня, кошти по цим рахункам позивачем сплачувались. В рахунку на оплату за жовтень 2012 року зазначена сума боргу 306 грн. 07 коп. В подальших нарахуваннях оплат сума боргу збільшувалась з урахуванням розміру застосування підвищених тарифів у зв»язку з несплату боргу. Як вбачається із відповідей ЖРЕО-414 від 23.01.2013 р. та КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва від 14.06.2013 р., від 15.08.2013 р., які надавались на звернення позивача, сума боргу за житлово-комунальні послуги по квартирі [PERSON] у розмірі 396 грн. 07 коп. нарахована станом на 01.07.2004 року (а.с. 19, 25, 26). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Питання щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами, їхні права та обов'язки визначені Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 24 Житлового кодексу України, для експлуатації житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання житлового будинку і придомової території. Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначено вище, спірні кошти у розмірі 396 грн. 07 коп., як заборгованість за житлово-комунальні послуги по квартирі позивача, внесені до оплати за жовтень 2012 року, при цьому, з пояснень відповідача, вказаний борг виник станом до 01.07.2004 року. Доказів щодо наявності даного боргу та підстав його нарахування суду не надано, з пояснень позивача, заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги він не мав, що підтверджується наданими [PERSON] рахунками. За викладених обставин позов підлягає задоволенню в частині вимог щодо визнання відсутнім боргу за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] в сумі 396 грн. 07 коп., нарахованого за жовтень 2012 року та зобов»язання відповідача здійснити перерахунок житлово-комунальних послуг по квартирі позивача за період з 01.10.2012 року з урахуванням відсутності зазначеної суми боргу, згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням" від 31.05.2011 N 857. В частині вимог зобов»язання відповідача сплатити недоплачений пільговий щомісячний тариф та визнання дій відповідача щодо незастосування строку позовної давності слід відмовити у зв»язку з їх безпідставністю. Позовна давність застосовується судом про вирішенні спорів, в тому числі за клопотанням сторони, однак, з пояснень учасників судового засідання, позов КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва до [PERSON] не подавався. Позивач має пільги по сплаті судового збору, оскільки є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, що підтверджується посвідченням (а.с. 27), тому, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.

Outcome: partial