Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], і стягнути їх в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до її повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що раніше за виконавчим листом згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08.06.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 245 грн. щомісячно. В даний час ці аліменти не задовольняють витрат на розвиток та матеріальне забезпечення дитини, так як дитина часто хворіє, крім того, стягувана сума не відповідає вимогам чинного законодавства щодо стягнення аліментів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що відповідач є приватним підприємцем і має значні доходи від заняття підприємницькою діяльністю, однак добровільно не бажає змінювати величину аліментів. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач позовні вимоги про зміну розміру аліментів не визнав, пояснивши, що сплачує аліменти за рішенням суду на двох своїх інших дітей в розмірі 300 грн. щомісячно та має батька, інваліда ІІ групи, який потребує додаткових коштів на лікування, з яким спільно проживає. Крім того, вказав, що позивач займається підприємницькою діяльністю та має достатньо коштів для утримання дитини без зміни розміру аліментів. Третя особа в судове засідання не з’явилася . Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08.06.2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 245 грн. щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось із них. З довідки виконкому Шевченківської селищної ради Харківської області від 13.06.2013 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає з матір’ю, позивачем за справою. Позивач отримувала на цю дитину допомогу до досягнення нею трирічного віку з 08.10.2009 р. по 16.08.2012 р. Крім цієї дитини у позивача на утриманні знаходиться ще одна малолітня дочка, [INFO] , на яку позивач отримує допомогу , як одинока матір , що підтверджують довідки УПСЗН від 04.12.2013 року № 632(а.с.62-63). Згідно довідки Шевченківської центральної районної лікарні дочка сторін – [PERSON] перебуває в групі часто довго хворіюча дитина, неодноразово хворіла гострими респіраторними захворюваннями, гострими бронхітами, гострим трахеобрінхітом. Позивач також хворіє , за висновком лікарів має діагноз остеохондроз, лівосторонню грижу, ознаки спондильозу (а.с. 69) 30 % прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» з 1 грудня 2013 року становить 309,6 грн., а в даний час позивачка отримує лише 245 грн. Суд вважає задовольнити позовні вимоги частково з наступного. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування, що передбачено ст. 60 ЦПК України. При зверненні до суду позивач послалася на те, що відповідач є приватним підприємцем і має значні доходи від заняття підприємницькою діяльністю. Судом встановлено, що після звернення позивачки до суду з даним позовом про зміну розміру аліментів 25.07.2013 року (а.с.1), до суду відразу 19.08.2013 року (а.с.75) звернулась дружина відповідача [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Після винесення рішення відповідач за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10.10.2013 року почав сплачувати аліменти на двох дітей: Катерину, [INFO] та Андрія, [INFO] в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.08.2013 року. Твердження позивача, що відповідач навмисно змінив місце реєстрації (а.с.39) дійсно підтверджується матеріалами справи, а саме, до звернення його дружини до суду 19.08.2013 року позивач згідно відповіді адресного бюро (а.с.9) проживав з дружиною [ADDRESS], а з 20.08.2013 року позивач зареєструвався по місцю проживання батька [INFO], де в даний час і проживає спільно з батьком, [INFO], який є інвалідом ІІ групи . З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень щомісячно, оскільки він є приватним підприємцем (а.с. 34) сума його доходу за 2012 рік складає 21 тисячу 502 гривні, а також він працює водієм у Купянській філії ПАТ «Харківгаз» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 2 455 грн . (а.с. 48), що відповідатиме вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, з врахуванням аліментів, що сплачуються. Згідно довідки начальника Шевченківського ВДАІ від 26.11.2013 року, відповідач є власником двох автомобілів: ВАЗ 21703, 2008 року випуску і «Сітроєн», який придбав в 2013 році (а.с. 53-55), що вказує на покращення його матеріального стану. Твердження відповідача, що він продав автомобіль ВАЗ 21703, 2008 року випуску, громадянину [PERSON] і в підтвердження цього надав суду довіреність на громадянина [PERSON], суд не сприймає до уваги, так як відповідач надав довіреність на право користування та розпорядження майном, а не договір купівлі- продажі (а.с.100). При визначенні розміру стягуваних аліментів суд частково враховує заперечення відповідача про те, що позивач також являється приватним підприємцем, однак згідно довідки Купянської ДПІ (а.с.60-61) і договору про добровільну участь у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування (а.с.65-68) дохід від підприємницької діяльності не отримувала, в зв’язку з чим уклала договір про сплату єдиного внеску. Згідно довідки має в особистій власності також два легкових автомобілі (а.с.56): [PERSON] і Фольксваген Кадді. Надання відповідачем в якості доказів витрат з доходу по підприємницькій діяльності - накладних в кількості 16-ти штук (а.с.91-99), суд не може взяти до уваги з тих підстав, що вони не є належними та допустимими доказами, так як дані накладні без атрибута взаємоперевірки суб’єктів підприємницької діяльності, не мають адрес і квитанцій про витрати саме в обсязі, зазначеному в накладних. Клопотання позивача про стягнення зміненого розміру аліментів з дня подачі позовної заяви до суду задоволенню не підлягає з врахуванням позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , згідно п. 23 якої , - у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Під час виконання даного рішення необхідно відкликати виконавчий лист № 2-151/11 від 08 червня 2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. Судові витрати, сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на її користь пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial