Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В її квартирі з 2005 року зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком її дочки [PERSON] У вересні 2005 року шлюб між її донькою та відповідачем розірвано, з того часу відповідач в квартирі не проживає, не оплачує комунальні послуги, не несе витрати по утриманню житла. Дані обставини створюють їй перешкоди в користуванні власністю. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.10.2005 року та реєстраційного посвідчення від 19.10.2005 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. За згодою позивача у вказаній квартирі 21.10.2005 року зареєструвався відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком дочки позивача. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 04.09.2012 року року шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1081 від 17.09.2010 року. Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" №221 від 05.09.2013 року по [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] з 21.10.2005 року. Як вбачається з акту Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 04.09.2013 року [PERSON] не проживає в квартирі по [ADDRESS] з 2006 року по даний час. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, відповідач, який є колишнім членом сім'ї власника, зареєстрований, але не проживає в даній квартирі з 2006 року, тобто відсутній без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку позивача, яка просить судові витрати покласти на неї та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved