Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

08 листопада 2013р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Дзержинськвугілля», в якому ставить питання про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 50000грв., завданої внаслідок отриманого професійного захворювання. На доведеність позову позивач вказав, що більше 22 років він працював на підприємстві вугільної промисловості у шкідливих та небезпечних умовах з повним робочим днем під землею. Так, він до 31 липня 2011 року3 працював на державному підприємстві «Дзержинськвугілля» відокремленому підрозділі «Шахта ім.Ф.Е. Дзержинського» і був звільнений за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України, у зв'язку з переходом на пенсію. Внаслідок праці у шкідливих умовах стан його здоров'я погіршився і він був направлений до обласної лікарні профзахворювань. Засіданням лікарської-експертної комісії обласної лікарні профзахворювань йому було встановлено професійний характер захворювання вперше - пневмоконіоз: антрако-сілікатоз, інтерстіціальна форма (1/1, S/S); емфізема легень, легенева недостатність першого-другого ступеню. Після чого, 21 травня 2013 року був складений акт № 35 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, згідно якого причиною захворювання став довготривалий багаторазовий вплив рудничного пилу високої концентрації та недосконалість засобів індивідуального захисту від пилу. При цьому, особою, яка порушила законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, визнаний директор ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» [PERSON] Згідно результатів його огляду щодо визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією встановлено 25 % втрати професійної працездатності. На даний час він знаходиться на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Костянтинівки Донецької області, від якого отримав одноразову допомогу у зв'язку зі стійкою втратою професійної працездатності і отримує щомісячні страхові виплати. Внаслідок отриманого професійного захворювання він відчуває моральні страждання, його турбує постійний біль у грудях, частий кашель, він став важко дихати при невеликих фізичних навантаженнях, а іноді і у стані спокою, його непокоять постійні головні болі, загальна слабкість, втомленість, він знаходиться у постійній нервовій напруженості, що впливає на його психологічний стан. У зв'язку з цим у нього порушені звичні життєві зв'язки, для відновлення яких потрібні додаткові зусилля. Він не може як раніше виконувати роботу по будинку і допомагати родині по господарству. Отримане професійне захворювання позбавило його можливості реалізувати звички та бажання. Він постійно відчуває фізичний біль, у зв'язку з чим не може вести повноцінне життя, відчуває себе неповноцінною людиною, став нервовим та дратівливим, відчуває хвилювання за стан свого життя, тому що стан здоров'я не покращується. Йому важко усвідомлювати що він втратив 25 % професійної працездатності, з причини чого не може як раніше вести повноцінне життя. Враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких він зазнав і продовжує зазнавати, характер немайнових втрат, зокрема з фата професійної працездатності у 25 % і неможливість відновлення стану здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, додаткові зусилля, необхідні для організації життя, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, він оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, яку просить стягнути на його користь з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача Єгольніков О.Ю. позов не визнав і просив у позові відмовити тому, що вважає, що наявність моральної шкоди в суді не доведена, також надав письмові заперечення. Вислухавши сторони і дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 07.06.1982 року по 10.02.1996 року та з 24.09.1997 року по 31.07.2011року перебував у трудових правовідносинах з ДП Дзержинськвугілля» ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського», що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.8-11). Висновком лікарсько-експертної комісії за №799/721 від 17.04.2013р. (а.с.12) йому встановлений діагноз пневмоконіоз: антрако-сілікатоз, інтерстіціальна форма (1/1, S/S); емфізема легень, легенева недостатність першого-другого ступеню. Захворювання професійні. Актом розслідування хронічного професійного захворювання №35 від 21.05.2013р. підтверджено розслідування випадку хронічного професіонального захворювання - пневмоконіоз: антрако-сілікатоз, інтерстіціальна форма (1/1, S/S); емфізема легень, легенева недостатність першого-другого ступеню та пов'язано виникнення з важкими умовами праці, відсутністю механізації і засобів індивідуального захисту на підприємстві відповідача (а.с.13). Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги №232209 від 02.07.2013р. вперше йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% (а.с.25). Внаслідок захворювання [PERSON] зазнає біль, відчуває ущербний стан у зв'язку з погіршенням фізичних можливостей. Ці фактори потягли за собою необхідність для позивача зміни звичок, засобу життя, інтересів та планів на майбутнє, вплинули на його коло спілкування, затребували додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини свідчать про завдання [PERSON] моральної шкоди та порушення його прав на її відшкодування з сторони відповідача. Моральна шкода передбачає втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, які завдані конкретній особі. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків і або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами праці. Згідно з роз'ясненнями, даними у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. за змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001р.; відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності, чи галузевої належності. Відповідно до ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Судом встановлено, що позивач працював у відокремленому підрозділі «Шахта ім.Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», створеному для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Відповідач не створив позивачеві безпечних і не шкідливих умов праці, внаслідок чого він отримав професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, внаслідок чого позивач зазнає фізичні і моральні страждання. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних і фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, порушення нормальних життєвих зв'язків внаслідок можливості продовжувати активне життя, обмеження умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, виписками із історії хвороб (а.с.8-11, 22-24). Враховуючи що ушкодженням здоров'я, позивачу задано моральну шкоду, оскільки професійне захворювання призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, з урахування характеру та тривалості моральних та фізичних страждань глибини змушених змін у засобі життя, розміру мінімальної заробітної плати, та мінімального прожиткового мінімуму принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 8000грв. Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 02.07.2013р., а саме з часу встановлення йому стійкої втрати працездатності і відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, не поширюється. Відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з ДП «Дзержинськувугілля» на користь держави судовий збір розмірі 114,7грв.

Outcome: partial