overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період жовтня 2004 року по вересень 2013 року в сумі 10 613 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач на протязі тривалого часу своєчасно не оплачує в повному обсязі послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість. В судовому засіданні представник підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнала у повному обсязі, при цьому просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які надає Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» та згідно з розрахунком має заборгованість за період з жовтня 2004 року по вересень 2013 року в сумі 10 613 грн. 00 коп. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, матеріалами справи та представником відповідача не спростовується. За таких обставин вимоги позивача в силу ст.ст. 66-68 ЖК України та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року, № 630, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, на вказані правовідносини розповсюджується загальний трирічний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України, у зв'язку з чим суд вважає можливим задовольнити позов частково в межах цього строку, при цьому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період з вересня 2010 року по вересень 2013 року включно в сумі 5 441 грн. 02 коп. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулись до суду з позовом та просять, просила визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON], померлому [INFO] . Вказаний будинок належав йому на підставі договору про надання земельної ділянки для будування жилого будинку. Право власності на будинок не оформлено. Спадщину прийняла фактично проживаючи у вказаному будинку. Оформити право власності не має можливості так як померлий не зареєстрував право власності на будинок . У видачі права на спадщину було відмовлено. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Уточнюючи позов , просила встановити факт прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився , не заперечував проти задоволення позову. Суд вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Право власності на будинок [ADDRESS] належало [PERSON], померлому [INFO] . Вказаний будинок належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будування жилого будинку від 28.07.1957 року. Підтвердженням права власності на вказаний будинок також є технічний паспорт. Доказом вказаного є копії договору та технічного паспорту. Вказані документи не зареєстровані належним чином та не можуть підставою для оформлення права власності у порядку спадкування за позивачкою. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний жилий будинок було відмовлено у зв'язку з відсутністю внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією постанови про державного нотаріуса від 15.08.2013 року. Позивачка є дочкою померлого , що підтверджується її копією свідоцтва про народження, де [PERSON] вказаний її батьком, та копією свідоцтва про шлюб від 24.12.1977 року, у зв'язку з чим нею було змінено прізвище. Позивачка спадщину прийняла фактично проживаючи та будучи зареєстрованою у спадковому будинку. Вказане підтверджено копією домової книги. У відповідності до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) до першої черги спадкоємців за законом діти спадкодавця є спадкоємцями за законом. Статтею 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) встановлено що до дій, які свідчать про прийняття спадщини , відноситься фактичний вступ у володіння спадковим майном. Викладене приводить суд до висновку про те, слід встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] За [PERSON] слід визнати право власності на спадковий будинок, в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги та який прийняв спадкове домоволодіння у порядку встановленому законом . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період з серпня 2004 року по вересень 2013 року в сумі 1 955 грн. 11 коп., посилаючись на те, що відповідач на протязі тривалого часу своєчасно не оплачує в повному обсязі послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнала, пояснивши, що не сплачувала за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв'язку із важким матеріальним становищем, та у зв'язку з частковим погашенням нею заборгованості за послуги у розмірі 1 075 грн. 79 коп. не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості у сумі 879 грн. 22 коп. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуг ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та за період з серпня 2004 року по вересень 2013 року відповідачем не сплачено заборгованість за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, матеріалами справи та відповідачем не спростовується. Згідно з наданим позивачем розрахунком, перевіреним в судовому засіданні, сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з серпня 2004 року по вересень 2013 року складає 1 955 грн. 11 коп. Враховуючи, що відповідачем у листопаді 2013 року частково погашено суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 1 075 грн. 79 коп., суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з серпня 2004 року по вересень 2013 року у сумі 879 грн. 22 коп. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 229 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 11 вересня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Мигівської сільської ради Чернівецької області, актовий запис №25. В шлюбі народився син [PERSON],[INFO] Посилалася на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, через те, що у них різні характери та погляди на життя через , між ними не має взаєморозуміння , втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважала, що сім'я розпалася і подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала посилалася на обставини зазначені в позові. На примирення з відповідачем [PERSON] не погодилася. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши , позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, спільно не проживають , на примирення не згідні. Виходячи з наведеного суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити дошлюбне " [PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112-114 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

18.11.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначає, що 16.10.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 321. Позивачка зазначає, що в неї це другий шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області 31.05.2001 року. Син мешкає з позивачкою та є дитиною-інвалідом з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER], виданим Пенсійним фондом України 18.08.2009 року (а.с. 7). Позивачка зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою , так як їх син є дитиною-інвалідом, якому завжди необхідні додаткові витрати на лікування та догляд, самостійно позивачці важко забезпечувати дитину. Державної соціальної допомоги, яку отримує позивачка достатньо лише на місяць, щоб прокормити себе і дитину. З відповідачем мешкають в одному будинку, але гроші в сумі 600 (шістсот) грн. дає позивачці аби погасити його кредит, інші витрачає на себе, вважаючи, що тим самим, матеріально допомагає своєму синові. Відповідача не турбує ані матеріальне становище, ані фізичний стан дитини. Як стверджує позивачка його не стосуються додаткові витрати, які необхідні для розвитку та лікування дитини. Відповідач відповідно до діючого законодавства зобов'язаний утримувати свою дитину, але [PERSON] ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язки щодо утримання батьками неповнолітніх дітей Враховуючи той факт, що вирішити мирним шляхом питання участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав сина. Просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До судового засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки забов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду пов'язану в потребі у часі для його обґрунтування, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

17.10.2013 року позивач звернувся з позовом про визнання дій відповідача щодо нарахування боргу [PERSON] за надані послуги з водопостачання попередньому власнику квартири [ADDRESS] в розмірі 1053,93 грн. незаконними. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.10.2013 року він придбав за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] у [PERSON], який був власником на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого приватним нотаріусом [PERSON] 19.09.2013 року. 07.10.2013 року [PERSON] було складено акт прийому передачі нерухомого майна в якому було зафіксовано показання всіх лічильників в тому числі показання лічильника води склали 166 кубів. Коли представник нового власника звернувся до Комунального підприємства Первомайської міської ради "Первомайський міський водоканал" з метою укласти договір на надання послуг то працівники відповідача стали вимагати виплату боргу в розмірі 1053,93 грн. і на пояснення, що позивач не отримував послуг відповідача, а тому не має заборгованості не реагували. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а таких між сторонами не існує, а тому вимоги сплати боргу попереднього боргу власника квартири та користувача послугами відповідача є незаконними. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Степанов О.І. в судовому засіданні позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Копією договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2013 року (а.с. 5-6) посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за №5328 підтверджено, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Копією акту прийому передачі нерухомого майна від 07.10.2013 року складеного [PERSON], [PERSON] у присутності свідків (а.с. 4) підтверджено покази водяного лічильника 166 кубів. Із копії договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення укладеного 10.10.2013 року між Комунальним підприємством Первомайської міської ради "Первомайський міський водоканал" та [PERSON] (а.с. 7), тобто через три дні після придбання позивачем квартири, видно, що в договорі вказано борг в сумі 1053,93 грн. за 166 м3. Це ж саме вказано і в розрахунковій книжці виданій позивачу (а.с. 21). На підставі викладеного, суд знаходить доведеним відповідно до ст. 60 ЦПК України позовні вимоги, так як відповідач відповідних доказів, які б спростовували доводи позивача не надав, а тому в силу ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у зв"язку з його навчанням, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просить стягувати аліменти з відповідача на час навчання сина в розмірі по 350 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, а саме до: 01.07.2015р. Відповідач в судовому засіданні позов про стягнення аліментів на час навчання сина в розмірі по 350 грн. щомісячно визнав, згідний сплачувати аліменти до закінчення сином навчанння. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 14.05.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від подружнього життя мають спільного сина [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Згідно довідки №04-2/501 від 18.10.2013 року [PERSON] навчається на третьому курсі, денного відділення Автотранспортного технікуму НУВГП 1 рівня акредитації. У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримування припиняється у випадку припинення навчання. Право на звертання до суду з позовом про стягнення аліментів мають той з батьків, з ким проживає дочка, син, а так само самі дочка, син, що продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до дня закінчення навчання - 1 липня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що від зареєстрованого із відповідачем шлюбу вони мають неповнолітньої доньки, яка проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, від виконання своїх обов'язків ухиляється. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 180-181 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, за рішенням суду аліменти на дітей присуджуються в частці від доходу батька (матері) або в твердій грошовій сумі із врахуванням обставин справи. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Приймаючи до уваги прохання позивачки, її матеріальне становище та стан здоров'я дитини, яка знаходяться на утриманні матері, матеріальне становище відповідача, який, не заперечував наявність у нього нерегулярного, мінливого доходу, частину якого одержує в натурі, суд, враховуючи розмір встановленого ЗУ «Про державний бюджет на 2013рік» прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приходить до висновку про те, що з останнього підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, що відповідає інтересам дитини та, беручи до уваги обов'язок обох батьків щодо утримання дитини в рівних частинах, їх правам на належне утримання і розвиток. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обов"язок по їх сплаті слід покласти на відповідача відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 180- 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON] та встановлення над ним опіки, стверджуючи, що він страдає хронічним психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатним необхідно для оформлення опіки. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши заявника, прокурора, їх доводи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно пункту 1 частини 2 статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад - параноїдальна шизофренія, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 801 від 31.10.2013 року, призначеної ухвалою Кіровського районного суду АР Крим від 10.10.2013 року /а. с. 25 - 28/. Крім того, як вбачається з довідки управління пенсійного фонду України в Кіровському районі АР Крим № 41 від 02.08.2013 року та громадської характеристики за вих.. № 455 від 25.07.2013 року [PERSON], має стабільний прибуток та може бути опікуном, у зв'язку із чим суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

В суд із заявою про надання права на шлюб звернулась [PERSON], [INFO], в якій вказує на те, що в даний час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], з яким вони хочуть створити сім"ю, а тому є необхідність зареєструвати шлюб. Однак вона ще не досягла шлюбного віку, а тому просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON], при цьому просить врахувати те, що вона є вагітною. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та надала пояснення на їх обґрунтування як і в заяві, додатково пояснила, що знаходиться на 17 тижні вагітності. В судовому засіданні [PERSON] як заінтересована особа просить суд надати заявниці право на реєстрацію з ним шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказують, що не заперечує щодо одруження її дочки із [PERSON] Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав: Як встановлено в судовому засіданні заявниця та [PERSON] проживають у фактичних шлюбних відносинах, відповідно до довідки Сокальської ЦРЛ №92 від 03.09.2013року, заявниця перебуває на 17 тижні вагітності. Відповідно до ч.2 ст. 23 Сімейного Кодексу України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За наслідками розгляду справи, суд прийшов до висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці, відповідно є всі підстави для надання їй права на шлюб із [PERSON].

Outcome: approved