Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов»язання до вчинення дій. В процесі розгляду справи постійно уточнювала свої позовні вимоги. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] користується її земельною ділянкою, яку використовує як заїзд та прохід до своєї земельної ділянку, при цьому має реальну можливість облаштувати за рахунок своєї земельної ділянки такий заїзд та прохід. Крім того, просить перемістити межову огорожу (сітку) по межі середини криниці, що було самозахоплено відповідачкою у 2011 році. Також просить суд зобов»язати відповідачку надати доступ позивачу до води, шляхом виведення крану з водою на подвір»я позивача, також ізолювати межі її подвір»я, для чого перекрити (ліквідувати) діючий на сьогоднішній день проїзд і прохід через позивача подвір»я шляхом перекриття його сіткою. Представник позивача [PERSON] підтримав позов та уточнені позовні вимоги його довірительки. Суду додатково пояснив, що подвір»я [PERSON] та подвір»я [PERSON] за часів його діда було одним спільним подвір»ям. З часом було розділено сіткою. Відповідачі постійно використовують позивачки частину земельної ділянки як заїзд і прохід, що для його довірительки створюють не зручності. Добровільно облаштувати собі окремий заїзд відмовляються. Оформити земельну ділянку його довірителька не могла, оскільки приватизація земельної ділянки була у 2009 році безоплатна, а їй голова сільської ради повідомила, що за це необхідно сплачувати кошти, відтак, оформлено право власності на земельну ділянку не було. Чітких меж земельної ділянки його довірительки не має, відтак, на його думку спочатку треба вирішити питання межі, а потім оформлювати документи у встановленому законом порядку. Прокурор підтримав заявлений позов і уточнені позовні вимоги, просить суд постановити законне та обґрунтоване рішення. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2006 року. Власником земельної ділянки є на підставі договору дарування земельної ділянки від 23 травня 2006 року. Її земельна ділянка містить ті межі, які і були при купівлі нею будинку і відповідно до договору дарування, яка була поставлена сітка і стовпці такі і є до сьогодні. Колодязь є у вільному доступі позивачки. Сама ж позивачка використовує свій будинок тільки в літній період, і будь-яких претензій не висловлює відповідачці з приводу не зручностей про які стверджує представник позивача. Представник відповідачки [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що [PERSON] на сьогодні користується своєю земельною ділянкою в с. Йосипівка без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою. Вважає, що звернення [PERSON] до суду з позовом про усунення перешкод, до моменту виготовлення землевпорядної документації та проведення встановленої законом процедури реєстрації права власності на земельну ділянку є передчасним. Крім цього, з даної справи вбачається, що між позивачкою та відповідачкою фактично існує спір, щодо встановлення меж їхніх земельних ділянок. Представник третьої особи Відділу Дердземагенства у Буському районі Львівської області Палка Н.І. при вирішені спору покладається на розсуд суд. Суду пояснила, що відповідач має право власності на свою земельну ділянку, а саме відповідно до договору дарування. Позивач своїх прав на земельну ділянку не оформила у встановленому законом порядку. Відділу відомо, що рішенням Ожидівської сільської ради від 11 грудня 2009 року [PERSON] був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, однак, після цього рішення [PERSON] не зверталась в землевпорядні органи про оформлення технічної документації. Представник третьої особи в особі голови Ожидівської сільської ради Шах О.Ю. заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що відповідач має правовстановлюючі документи як на будинок так і на земельну ділянку. Позивач оформила тільки право власності на будинок, на земельну ділянку право власності не оформлено. На даний час є тільки рішення Ожидівської сільської ради від 11 грудня 2009 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в с. Йосипівка, яка знаходиться у користуванні [PERSON] Позивачці було рекомендовано звернутись в ліцензовані землевпорядні органи для виготовлення технічної документації з подальшим затвердженням її на сесії сільської ради. Однак, [PERSON] в землевпорядні організації не зверталась. Також пояснила, що від самої [PERSON] будь-яких заяв чи скарг на сусідів [PERSON] до сільської ради не поступало. З такими заявами та скаргами звертається її довіритель [PERSON] В складі комісії було проведено обстеження земельної ділянки [PERSON], при цьому було встановлено, що перенесення будь-яких стовпців з боку [PERSON] не має, позивач має вільний доступ до водогону, який знаходиться на території [PERSON], який розташований на відстані 40 см від огорожі. Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 57) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 56) від 11.11.2009 року. Документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку позивачем суду не представлено. [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 23.05.2006 року (а.с. 7) є власником житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] набула право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування від 23.05.2006 року земельної ділянки площею 0,2171 га згідно з планом, яка розташована в селі Йосипівка Буського району Львівської області, яка передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 108), даний договір зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1354. Договір посвідчений нотаріально. Дарувальник була власником земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 8) серії ЛВ 6079, зареєстрований за № 418 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 13 грудня 1999 року. Однак, право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, оскільки остання державного акту на право власності на землю не отримала та не зареєструвала своє право у встановленому законом порядку. В судовому засіданні було встановлено, що 11 грудня 2009 року рішенням № 939 Ожидівської сільської ради (а.с. 18) був наданий дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в с. Йосипівка у користуванні [PERSON] орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. [PERSON] рекомендовано звернутись в ліцензовані землевпорядні органи для виготовлення технічної документації з подальшим затвердженням на сесії сільської ради. Дане рішення сесії є чинним, ніким не оскаржено. Відділ Держземагенства у Буському районі Львівської області (а.с. 46) повідомив, що [PERSON] користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою. В силу вимог ст. 83 ЗК України земельна ділянка [PERSON] на даний час належить на праві власності територіальній громаді Ожидівської сільської ради і відноситься до комунальної власності, оскільки у позивачки не має правовстановлюючих документів. Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Зокрема ч. 1 ст. 116 ЗК України , визначено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ст. 12 ЗК України визначено, що розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З досліджених судом документів не вбачається, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей 3, 15 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Відтак, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки відсутність прямо порушених прав не тягне за собою звернення до суду. В силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, ні сама позивач, ні його представник не представили суду переконливих доказів щодо порушеного права.

Outcome: dismissed