Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що з 31.3.2005 року по 27.4.2009 року він працював апаратником цеху № 4 ЗДП « Кремнійполімер», звільнившись за власним бажанням, за ст.38 КЗУпП. В день звільнення в порушенні ст.ст.47,116 КЗУпП, відповідач не виплатив належну йому заробітну плату в розмірі 5022,15 грн., яку не виплатив й до тепер, посилаючись на відсутність коштів. Вважає такі дії відповідача порушенням його законних прав та інтересів, з посиланням на ст.ст.47,116,117 КЗУпП, просить стягнути на його користь заборгованість з заробітній платі в розмірі 5022,15 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з травня 2009 року по 1.12.2013 року, виходячи з середнього заробітку в 619,44 грн. в розмірі 26635,92 грн., а також вихідну допомогу в розмірі 1858,32 грн., що разом становить 33516,39 грн. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з посиланням на викладені доводи і обґрунтування, просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечує, щодо стягнення заборгованості з заробітної плати, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просить відмовити, посилаючись на те, що позивач не набув ще права звернення до суду з такими вимогами, оскільки таке право у нього виникне лише після проведення виплати заборгованості з заробітної плати, а також відмовити від стягнення вихідної допомоги, оскільки при умовах, за яких було звільнено позивача, виплата допомоги не проводиться. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі. суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні 27.4.2009 року позивача звільнено з ЗДП «Кремнійполімер» за ст.38 КЗУпП (а.с.5). При звільненні позивачеві не виплатили заборгованість по зарплаті, яка, згідно довідки № 284 від 19.6.2009 року, становить 5022,15 грн. (а.с.4). Виплата до теперішнього часу не проведена. Статтею 43 Конституції України передбачено право працівника на своєчасне одержання винагороди за працю. Відповідно до ст.47 КЗУпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 цього Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по зарплаті в розмірі 5022,15 грн. Згідно ст.117 КЗУпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗУпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином суд вважає, що у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, що становить з травня 2009 року по 1.12.2013 року. Згідно довідки № 146 від 27.3.2013 року, середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 79,63 грн., середньомісячне число робочих днів 9 (а.с.32), тобто середньомісячний заробіток позивача становить 1287 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Позивачем зроблений розрахунок середньомісячного заробітку в розмірі 619,44 грн., разом з тим, згідно наданої відповідачем довідки середньомісячний заробіток позивача становить 1287 грн. й відповідно сума до стягнення, становитиме більш ніж зазначено позивачем в позові, але відповідно до ст.11 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог й при нарахуванні середньомісячного заробітку бере розрахунок, зроблений позивачем. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки при розрахунку становитиме 26635,92 грн. Посилання представника відповідача на те, що позивачем, ще не набуто право звернення позовними вимогами щодо проведення стягнення в порядку ст.117 КЗУпП, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки таке стягнення прямо передбачене як ст.117 КЗУпП так і роз'яснено п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Що стосується стягнення вихідної допомоги в розмірі 1858,32 грн. суд вважає наступне. Стаття 44 КЗпП України передбачає виплату вихідної допомоги працівникові при звільненні. Позивач в своїх вимогах посилається, як на підставу для стягнення вихідної допомоги - порушення відповідачем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, але у зв'язку з тим, що позивач не довів в чому саме міститься порушення, що є підставою для стягнення допомоги, суд вважає в цій частині позову відмовити.

Outcome: partial