overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що банк згідно договору № 001-22004-020508 від 2.05.2008 року надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. Згідно умов договору відповідачка зобов»язана погашати кредит щомісячними платежами, однак, належним чином не виконує своїх зобов»язань і станом на 16.09.2013 року за нею рахується заборгованість в сумі 1676 грн. 11 коп. Просить стягнути цю суму з відповідачки на користь банку. У судове засідання сторони не з»явились .Про день та час слухання справи повідомлені у встановленому порядку. Позивач просить розглянути справу у відсутність його представника. Відповідачка, будучи повідомленою про день та час слухання справи, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення, про що зазначив у позовній заяві. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору № 001-22004-020508 від 2.05.2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ПАТ «Дельта Банк» надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. (а.с. 5-6). Відповідно до умов договору відповідачка зобов»язана щомісяця у строки , визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, що виникла за попередній звітний місяць та всю суму пені, що нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та( або) Овердрафтом, а також процентів за користування кредитною лінією та(або) Овердрафтом. Однак, відповідачка належним чином не виконує договірних зобов»язань і станом на 16.09.2013 року виникла прострочена заборгованість в загальній сумі 1676 грн.11 коп. , в тому числі: по тілу кредиту в сумі 1131 грн.99 коп., за комісіями 444 грн.12 коп. що стверджується наданим позивачем розрахунком(а.с.12). Цей розрахунок відповідачкою не оспорений. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути кредитору кредит у строки та на умовах, встановлених договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вони є батьками відповідача. Зазначають, що мають похилий вік, є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію, якої недостатньо для оплати комунальних послуг, придбання ліків, інших доходів не мають, тому просять стягнути з відповідача на їх утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на кожного. У судове засідання позивачі не з'явились, повідомивши письмово про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов грунтується на вимогах ст. 202 СК України, згідно якої повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, та враховуючи, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], який на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.1970 року Броварською державною нотаріальною конторою, придбав у [PERSON] У вересні 2013 року він звернувся до нотаріуса з метою оформлення договору дарування вказаного житлового будинку та дізнався, що в 1956 році на нього накладено обтяження, а власником зазначено [PERSON]. Посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку по [ADDRESS], а наявність обтяження створює йому перешкоди в розпорядженні власністю, позивач просить скасувати обтяження (арешт) з належного йому житлового будинку по [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності його представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.1970 року Броварською державною нотаріальною конторою, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 12.06.1972 року [PERSON] подарував 1/2 частину вказаного житлового будинку своїй сестрі [PERSON], після смерті якої, 17.01.1993 року успадкував належну їй половину цього будинку, отримавши 25.09.1993 року свідоцтво про право на спадщину за законом та знову став власником всього будинку. При зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що в 1956 році на будинок накладено обтяження, а власником зазначено [PERSON]. Згідно вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення права власності, власник у відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги, що право власності на будинок виникло у позивача в 1970 році, а на момент виникнення обтяження на будинок (1956р.) він не був його власником та враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо законності накладення арешту на належний йому будинок, суд приходить до висновку, що наявність обтяження на будинок позбавляє позивача права розпорядження майном, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 01 березня 2012 року у виконавчому комітеті Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу дітей не мають. Посилається на те, що спільне подружнє життя не склалося, вони не змогли створити дружню, міцну сім»ю через різні характери та погляди на подружнє життя. Шлюбні стосунки припинені п»ять місяців тому. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, шлюб носить формальний характер, примирення недоцільне. Через органи РАЦСу відповідач не бажає розірвати шлюб, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Сторони уклали шлюб 01.03.2012 р. (а.с.6). Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 17 березня 1995 року у відділі РАГСу Нагатинського району міста Москва, актовий запис № 174. Від шлюбу дітей не мають. Посилається на те, що однією сім»єю вони проживали з відповідачем до грудня 2011 року. З січня 2012 року разом не проживають, між ними часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, так як вони мають психологічно несумісні характери та погляди на життя. Крім того відповідач часто зникає з дому на тривалий час, ничого не пояснюючи. Майже шість місяців вони хоча і проживають в одній квартирі, але кожен сам по собі та в окремих кімнатах. Систематична напруженість в сім»ї, постійні сварки призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, оскільки воно буде суперечити їх інтересам. Спору щодо розподілу майна між ними не існує. Через органи РАЦсу відповідач не бажає розлучатися, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні змісту позову, вважає, що шлюб зберегти не можливо, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі у зв»язку з тривалим відрядженням, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Сторони уклали шлюб 17.03.1995 р. (а.с.8). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 19 липня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 273. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Посилається на те, що шлюб виявився невдалим, спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Зазначає, що з грудня 2012 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, оскільки воно буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Спору про поділ майна подружжя не існує. Питання щодо утримання дитини вирішено. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позов, дав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його розірвання. Сторони уклали шлюб 19.07.2002 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 20 червня 2009 року у Виконкомі Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Посилається на те, що спільне життя в них не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації через відсутність коштів. Однією сім»єю вони проживали до грудня 2012 року за місцем проживання відповідачки. З січня 2013 року сторони разом не проживають. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, оскільки воно буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Спору про поділ майна подружжя між ними не існує. Дитина після розлучення буде проживати з відповідачем, між ними досягнута домовленість щодо утримання дитини. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні змісту позову, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився, надала письмову заяву, просить справу розглянути без її участі, позов визнає, просить його задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 20.06.2009 р. (а.с.7), від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] (а.с. 8). Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися у жовтні 2013 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, про причину неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 85 (а.с.3). Шлюбні відносини позивача з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися у жовтні 2013 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 24, 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.07.2007 року, в якому посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 86 (а.с.3). Шлюбні відносини позивача з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи небажання обох з подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову слід прийняти, адже воно не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 24, 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач посилається на те, що 06 серпня 2005 року вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №577. Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюб у обох перший. Сімейне життя не склалось, в даний час разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, у них повна несумісність характерів. Крім того, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, в зв'язку з чим їх сім'я розпалась. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить шлюб розірвати. В судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.9), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, .при цьому після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Взявши до уваги заяву позивача та пояснення відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований 06 серпня 2005 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №577, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.8). Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, постійно виникали сварки, проживають окремо та кроків до примирення не роблять, наявність неповнолітньої дитини, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи її бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Через те, що складання мотивованого рішення представляє для суду значну складність, суд вважає за можливе оголосити вступну та резолютивну частини рішення, а складання повного рішення відкласти терміном на п'ять днів. На підставі викладеного, ст. ст. 655, 656, 658, 1212 ЦК України,

Outcome: approved