Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, який в подальшому був уточнений, до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 1987 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Теленештського районного суду Республіки Молдова від 2006 року. Від даного шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що між нею та відповідачем не досягнута згода щодо поділу майна, яке ними було нажите за час спільного проживання, просила здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ними право власності на 1/2 частки будівельних матеріалів та конструкцій за кожним, які використані на будівництво житлового будинку, по [ADDRESS], загальною вартістю 902 622 (дев'ятсот дві тисячі шістсот двадцять дві) гривні та стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у сумі 2 823 (дві тисячі вісімсот двадцять три) гривні. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак від її представника до суду надійшла заява, згідно якої уточнені позовні вимоги від 12 грудня 2013 року він підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивачки. Відповідач в судове за сідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву у відповідності до якої, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем у 1987 році було укладено шлюб, який був розірваний на підставі рішення Теленештського районного суду Республіки Молдова від 2006 року. Від шлюбу у них є троє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 20 червня 2003 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. На даній земельній ділянці сторони розпочали будівництво житлового будинку, як об'єкт погосподарського обліку Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами введений в січні 2006 року. Будівельний паспорт оформлений фактично після закінчення будівництва житлового будинку 20 квітня 2006 року. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] від 28 листопада 2013 року, вартість будівельних матеріалів, конструкцій, які використані на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] складає 902 622 (дев'ятсот дві тисячі шістсот двадцять дві) гривень. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна, ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України). Тобто об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкта в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Таким чином сторонам належить право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі вищевказаного будівництва. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.57- 61, 68-71 СК України, ст.. 368 ЦК України,

Outcome: approved