Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач 23 жовтня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на те, що з 23.10.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб з відповідачем було розірвано в 2009 році. Від шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти за час, що передує пред'явленню позову, відповідно до законодавства у розмірі 8290 грн. 50 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно та аліменти за минулий час у розмірі 8290 грн. 50 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку, оскільки відповідач має постійне місце роботи. Щодо стягнення аліментів за минулий час, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивач не надала жодного розрахунку на підтвердження стягнення саме суми в розмірі 8290 грн. 50 коп. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). Неповнолітня [PERSON] на даний час зареєстрована та проживає за адресою проживання своєї матері - [PERSON] (а.с.7). Наполягаючи на задоволенні позову позивач пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини. На її неодноразові прохання та вимоги до відповідача про надання допомоги та до батьків відповідача з проханням вплинути на відповідача, кошти відповідачем сплачувались три-чотири рази на рік в розмірі меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечуючи проти позову представник відповідача пояснив, що відповідач має постійне місце роботи, а тому аліменти підлягають стягненню в частці від заробітку відповідача. Довідкою №79 від 09.12.213 року підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Універсал-Трейд Плюс» на посаді менеджера із закупівлі (а.с.22). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, а тому суд позбавлений можливості стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення з відповідача аліментів за час, що передує пред'явленню позову, відповідно до законодавства у розмірі 8290 грн. 50 коп., то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, а також доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial