Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

ПАТ «Банк Фамільний» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 08.12.2005 року між ПАТ «Банк Фамільний» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1600 грн. зі сплатою 24,00 % річних та з кінцевим терміном повернення 07.03.2006 р. Однак всупереч договірним зобов'язанням, у встановлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У зв'язку з цим Калінінським районним судом м. Донецька було видано судовий наказ від 21.07.2010 року про стягнення з [PERSON] сума боргу станом в розмірі 1 222,75 грн., Станом на 01.07.2013 року [PERSON] борг в повному обсязі борг не повернув, сума заборгованості складає 377 грн., з яких відсотки за користування кредитом з 01.06.2010 року по 30.06.2013 - 320,89 грн, індекс інфляції з 01.06.2010 року по 31.05.2013 року - 43,39 грн., 3% річних - 13,02 грн. які й просили стягнути з [PERSON] на користь банку, а також судовий збір у розмірі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю Кучер В.В. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з матеріалів справи встановлено, що 08.12.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 1600 грн. зі сплатою 24,00 % річних та з кінцевим терміном повернення 07.03.2006 (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту, у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а. с. 9-17). У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору Калінінським районним судом м. Донецька було видано судовий наказ від 21.07.2010 року про стягнення з [PERSON] сума боргу станом в розмірі 1 222,75 грн. При цьому, станом на 01.07.2013 року відповідач борг в повному обсязі борг не повернув, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а. с. 9-17). Сума заборгованості складає 377 грн., з яких відсотки за користування кредитом з 01.06.2010 року по 30.06.2013 - 320,89 грн, індекс інфляції з 01.06.2010 року по 31.05.2013 року - 43,39 грн., 3% річних - 13,02 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 599 ЦПК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла станом на 01.07.2013 року у зв'язку з порушенням кредитного зобов'язання у загальному розмірі 377 гривень. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. (а.с. 3), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанцією залученою до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved