Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 173 528 грн. 68 коп. посилаючись на те, що згідно виконавчого листа № 2-746 від 20.08.2009 року Сквирського районного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі ? всіх заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач сплатив, аліменти лише за 2 місяці, а потім аліменти не сплачував у зв'язку з чим за період часу з 31.07.2009 року по 01.07.2013 року виникла заборгованість у сумі 25 890 грн. 79 коп. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутність та просила ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Судом, встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-746 від 20.08.2009 року Сквирського районного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі ? всіх заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], аліменти за вище зазначеним виконавчим листом, не сплачує. Згідно довідки № 975 від 18.07.2013 року виданої відділом державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів за період з 31.07.2009 року по 01.07.2013 року в розмірі 25 890 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Це узгоджується із правовою позицією викладеною у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд, приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з часу невиконання рішення суду, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved