Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-будівельний дім «ОЛДІ» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.06.2013 вона придбала у відповідача 10 одиниць сантехніки, в тому числі 6 компактів унітазів «Віва». Під час монтажу унітазів було встановлено їх невідповідність бачкам, які йшли у комплекті, що унеможливило їх встановлення та використання за призначенням. З вказаної підстави вона звернулась до відповідача усно, а 07.08.2013 - письмово, проте її проблему не було вирішено. Вважає, що неправомірними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, що виникли з причини відмови у заміні сантехнічного обладнання. Вона була вимушена неодноразово звертатись до відповідача, терпіти приниження та глузування. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» просила зобов'язати відповідача замінити 6 компактів сантехніки на належні (такі, що збігаються у зборці між унітазом та зливним бачком), стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 19.06.2013 позивач придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-будівельний дім «ОЛДІ» 6 компактів VIVA з сидінням (унітази з бачками) за ціною 349,00 гривень за одиницю, на суму 2 094,00 гривень, що підтверджується талоном-замовленням № ДНЕ-081679 від 19.06.2013, касовим чеком від 19.06.2013. Під час установки вказаних компактів з'ясувалось, що бачки не відповідають унітазам, з огляду на що є неможливим їх встановлення та використання за призначенням. 07.08.2013 позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою, в якій просила з'ясувати вказане питання, проте, відповідь до цього часу не отримала, що стало підставою для її звернення до суду із даним позовом. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Ч. 5 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Крім того, статтею 682 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 684 ЦК України, у разі передання некомплектного товару покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) доукомплектування товару в розумний строк. Якщо продавець у розумний строк не доукомплектував товар, покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати заміни некомплектного товару на комплектний; 2) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми. Як встановлено судом, позивачу не було передано товар з відповідною комплектністю, оскільки придбані позивачем унітази не відповідають бачкам, які йшли у комплекті. Відтак, на підставі наведених вище вимог, позивач має право на заміну некомплектного товару на комплектний. Отже, в цій частині позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, суд враховує, що відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як пояснила у судовому засіданні позивач, внаслідок порушень її прав, наданих як споживачу, їй заподіяна моральна шкода у вигляді моральних переживань, приниженні та глузуванні тощо. Також позивач була змушена змінити уклад свого життя внаслідок необхідності звернень до відповідача з питання відновлення її порушених прав, які так і не були відновлені. Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що внаслідок порушення прав позивача вона зазнала негативних змін, які відбулись у її життєвих і виробничих стосунках, внаслідок яких вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що вплинуло на її психологічно-емоційний стан та відносини із оточуючими людьми. Враховуючи зазначені обставини, характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних страждань позивача, та виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію за заподіяння моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд також задовольняє. Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд відмовляє у їх задоволенні з таких підстав. Частиною 1 статті 84 ЦПК України встановлено, що такі витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Однак, ч. 2 цієї статті передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач не надав суду доказів сплати витрат на правову допомогу разом з відомостями про кількість годин роботи особи, яка надавала правову допомогу позивачеві, з огляду на що не можливо на підставі статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначити розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу. За таких обставин, витрати на оплату правової допомоги у розмірі 400,00 гривень з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. Отже, позов [PERSON] суд задовольняє частково. Як передбачено частиною 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто 229,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 682, 684 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 8, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами),

Outcome: partial