Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1998 року, є батьками неповнолітньої [PERSON] Спільне господарство подружжям не ведеться, припинили проживати однією сім'єю. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між ними не має. На даний час дитина проживає з матір'ю та потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважаючи, що сім'я розпалася, позивач просила розірвати шлюб між сторонами, змінити прізвище на дошлюбне, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач надала заяву, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила справу розглядати за її відсутністю, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважність та причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 04 липня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 04 (а.с. 5). Неприязні стосунки призвели до розпаду сім'ї - подальше подружнє життя неможливе. Відповідно до свідоцтва про народження - [PERSON], народилася, [INFO], її батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до паспортних даних, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Кожний з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що подружжя має дійсне прагнення до розірвання шлюбу, внаслідок цього не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню спільної із позивачем дитини, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі - ? частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимога про зміну прізвища позивача після розірвання шлюбу на дошлюбне «[PERSON]», задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що у зміні прізвища виник спір про право, а суд не може підміняти у даному випадку органи РАЦСу до компетенції якого віднесено питання щодо зміни прізвища за заявою сторони. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial