Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON].з 02 серпня 2011 року по 07 травня 2012 року. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що фактично подружні відносини з відповідачем було припинено в листопаді 2011 року з причини вчинення відповідачем під час вагітності психологічного та фізичного насилля яке полягало у неодноразовому вчиненні сварок, нанесення побоїв, виявлення агресії. Позивач вказує , що з часу ії вагітності, відповідач змінив своє відношення до неї, оскільки народження дитини він категорично не бажав та в подальшому поведінка відповідача ставала все більше неадекватною. 14 листопада 2012 року, позивач зазначає, що відповідач здійснив відносно неї фізичний вплив, наніс їй тілесні ушкодження після вчинення яких їй вдалось залишити квартиру . В належну їй квартиру , позивач зазначає, що вона повернулась лише після того, як відповідач виїхав з неї та повернувся до м. Луганська за місцем своєї реєстрації. В подальшому їй стало відомо про те, що відповідач на протязі листопада-грудня 2011 року проходив тривале стаціонарне лікування в Луганській обласній клінічній психоневрологічній лікарні. Позов мотивований тим, що відповідач ніколи розвитком дитини не цікавився, жодних батьківських почуттів до сина не має і не проявляє, розвитком та вихованням дитини займається виключно вона сама. Станом на день розгляду справи, відповідач жодного разу не бачив сина, з пологового будинку дитину він не забирав та враховуючи його агресивну поведінку до неї під час вагітності та його погрози, позивач вказує, що під час чергового приступу розладу психіки [PERSON] може завдати шкоду здоров`ю та життю дитини. Також, враховуючи ,що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх його видів заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволення з підстав викладених в ньому. Відповідач ,будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням того, що відповідач є належним чином повідомленим про місце, день та час судового розгляду, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення йому судового виклику, клопотань від відповідача до суду про розгляд справи у його відсутність не надходило, судом відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалено про проведення заочного розгляду справи, про що позивач не заперечувала. Представник третьої особи-Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей в судовому засіданні вважала,що позовні вимоги вважала такими, що підлягають задоволенню, надавши при цьому висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON],2012 року народження. Прокурор Прокуратури Солом`янського району м.Києва Гузир Д.В. в судовому засіданні вважав за доцільне задовольнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, заслухавши свідка, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Як встановлено судом [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02 серпня 2011 року по 07 травня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про здоров`я дитини, ії фізичний, духовний та моральний стан,забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати ії до самостійного життя. В ході судового розгляду позивач послалась на те, що за час спільного життя відповідач у зв`язку з розладами психіки неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, останній раз спричинив їй тілесні ушкодження. Позивач вказала, що до правоохоронних органів вона з даного приводу не зверталась, оскільки їй стало відомо про наявність психічної хвороби у відповідача. Так, відповідно до довідки Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні відповідач [PERSON] дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.11.2011 року по 23.12.2011 рік з діагнозом шизоаффективний розлад . За даними Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні питання про дієздатність [PERSON] не порушувалось. Позивач вказала, що відповідач жодного разу сина не бачив, його здоров»ям та життям не цікавиться, участі в його матеріальному утриманні не несе. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 18.04.2013 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проведеного працівниками служби у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації 15.04.2013 року встановлено, що дитина разом з матір`ю проживають в двокімнатній квартирі, де створені належні умови для проживання, фізичного розвитку та відпочинку дитини. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, про фізичний , духовний розвиток дитини не дбає, матеріальної допомоги не надає, що дає підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, враховуючи ,що відповідач матеріальної допомоги позивачки на утримання сина не надає, беручи до уваги , що відповідач є дієздатним, суд вважає доцільним задовольнити вимоги позивачки про стягнення аліментів на ії користь у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку. На підставі наведеного,

Outcome: approved