Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Запорізький міжрайонний екологічний прокурор, діючи в порядку ст.361 Закону України «Про прокуратуру», звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому було уточнено, посилаючись на наступне. Проведеною Запорізькою міжрайонною екологічною прокуратурою перевіркою встановлено, що рішенням тридцять четвертої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 30.09.09 №76/327 [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначене рішення Запорізької міської ради від 30.09.09 №76/327 прийнято всупереч вимогам чинного законодавства. Так, земельна ділянка, яка використовується [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №847781, розташована в водоохоронній зоні затоки р. Дніпро та знаходиться в 100-метровій смузі від урізу води. Окрім цього, рішенням Запорізької міської ради №76/327 від 30.09.09 [PERSON] передано спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проте відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України, у прибережних захисних смугах уздовж річок забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних). У зв'язку із чим позивач просить визнати рішення Запорізької міської ради №76/327 від 30.09.09 недійсним, а з урахуванням того, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] на підставі незаконного рішення, цей акт позивач також просить визнати недійсним. Водночас, [PERSON] після отримання ним державного акта на право власності на спірну земельну ділянку відчужив її [PERSON] (договір купівлі-продажу земельної ділянки №2172 від 01.06.2010). Позивач вважає зазначений правочин щодо відчуження земельної ділянки таким, порушує публічний порядок, а тому відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України є нікчемним, у зв'язку із чим просить визнати зазначений договір недійсним, відповідно скасувати запис № 1671828 від 16.07.13 про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку та повернути її до комунальної власності в особі територіальної громади. В судовому засіданні прокурор просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача Запорізької міської ради та представник відповідача [PERSON] служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов прокурора не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Запорізької міської ради № 76/327 від 30.09.2009 року [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2310100000:02:002:0226) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] (а.с.35-36 т.1). На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] виданий державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку ЯИ № 847781 (а.с.37 т.1). Рішення, яке прокурор просить визнати недійсним прийнято 30.09.2009 року. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Тобто позовна давність по даному предмету спору (рішенню) становить три роки і закінчилася 01.10.2012 року. В позовній заяві прокурор, як підставу пропуску строку позовної давності, зазначає створення Запорізької міжрайонної екологічної прокуратури 04.10.2011 року і, що про це порушення прокуратурі стало відомо лише 15.01.2013 року за завданням Дніпровської екологічної прокуратури. З цим доводом позивача суд не може погодитися виходячи з наступного. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України підставою набуття права власності на землю є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пункт 34 ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить вирішення земельних відносин виключно до компетенції ради. Пункт 8 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить підготовку висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування до повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. В даному випадку до повноваження виконавчого комітету Запорізької міської ради. Згідно ст.9 Закону України «Про прокуратуру» прокурори областей, міст Києва і Севастополя, районні, міжрайонні, міські та інші прирівняні до них прокурори, їх заступники мають право брати участь у засіданнях Рад відповідного рівня, їх виконавчих комітетів, інших органів місцевого самоврядування. Тобто, до повноважень прокурора віднесено прийняття участі у засіданнях органів місцевого самоврядування, що на думку суду, передбачено законодавцем, як можливість своєрідного контролю за законністю рішень, які приймають ці органи. Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Суду не було надано доказів того, що прокурор, в даному випадку прокурор міста Запоріжжя, як підпорядкований Генеральному прокуророві України, був відсутній при підготовці та прийнятті оскаржуваного рішення. Отже, створення Запорізької міжрайонної екологічної прокуратури лише 04.10.2011 року і отримання завдання щодо оскарження вищезазначеного рішення лише 15.01.2013 року не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку позовної давності. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] надані заяви про застосування строку позовної давності (а.с. 43-47 т. 2). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні з цих же підстав просив відмовити у задоволенні позову. Згідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Запорізької міської ради № 76/327 від 30.09.2009 року про надання [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2310100000:02:002:0226) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] та державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку ЯИ № 847781 року, у зв'язку зі спливом позовної давності. Щодо позовних вимог про визнання договору купівлі продажу вищезазначеної земельної ділянки № 2172 від 01.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON], то у відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність даного правочину прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про зняття усіх засобів забезпечення позову. Відповідно до п.8 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч., питання, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, суд вважає, що необхідність в подальшому забезпеченні позову відсутня, а тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, які були прийняті судом по цій справі.

Outcome: dismissed