Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконною постанови від 25.07.2013 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]; зобов’язання відповідача видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину – 4/5 частин житлового будинку № 6 по вул.Радіо у м.Чернігові, що належали [PERSON], яка померла 23.09.2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його бабусі [PERSON] відкрилась спадщина на 4/5 частини житлового будинку №6 по вул. Радіо у м. Чернігові. Після звернення до нотаріальної контори було встановлено, що на ім’я [PERSON] від імені [PERSON] оформлено заповіт. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11.03.2013 року даний заповіт визнано нікчемним. Після повторного звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі, приватним нотаріусом [PERSON] постановою від 25.07.2013 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Вважає постанову нотаріуса незаконною, оскільки відмова у вчиненні нотаріальних дій з підстав неоднозначного розуміння рішень суду в цивільних справах не передбачена Законом України «Про нотаріат». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, при цьому посилалась на обставини, викладені в позові. Відповідач - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, просить в позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.18-19). [PERSON], яка ухвалою суду від 24.12.2013 року залучена до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, та її представник в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с .105-106). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно витягу комунального підприємства «Чернігівське МБТІ» від 18.03.2009 року [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належить житловий будинок №6 по вул. Радіо в м. Чернігові у відповідних частках 1/5 та 4/5 (а.с.48). Згідно свідоцтва про смерть 23 жовтня 2009 року померла [PERSON] (а.с.31). 09 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.27). 03 березня 2010 року [PERSON] також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в подальшому 26.03.2013 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.10). Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.06.2011 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним – відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2012 року вказане рішення залишено без змін (а.с.34-36). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11.03.2013 року заповіт складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] визнано нікчемним (а.с.55-57). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У відповідності до норм п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Постановою приватного нотаріуса від 25.07.2013 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав того, що кожним із спадкоємців надано нотаріусу два різні рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2012 року та 11.03.2013 року, у яких зроблені протилежні висновки, але які мають однакову назву «по визнання заповіту недійсним» і які були винесені у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав. Таким чином, нотаріус вважає одне із названих рішень апеляційного суду Чернігівської області є неправосудним, яке відповідно до законодавства України підлягає скасуванню за позовом (скаргою) зацікавленої особи (а.с.5-6). Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів про постановлення апеляційним судом Чернігівської області рішення суду з тих самих підстав, не надано суду доказів того, що одне із названих рішень апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2012 року та 11.03.2013 року є неправосудним. Крім того, слід зазначити, що рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним постановлено Деснянським районним судом м.Чернігова від 29.06.2011 року. Таким чином, у вчиненні нотаріальної дії, шляхом винесення відповідної постанови від 25.07.2013 року, відповідачем було відмовлено без достатніх правових підстав, а тому позов в частині визнання постанови незаконною підлягає задоволенню. Позовні вимоги про зобов’язання нотаріуса видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не підлягають задоволенню, оскільки за відсутності правовстановлюючого документа на нерухоме майно нотаріус не вправі вчиняти нотаріальні дії щодо цього майна за наявності чи за відсутності судового рішення, яким його зобов’язано до вчинення дій, а позивачем нотаріусу не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно, що не заперечується представником позивача. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial