overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося із-за втрати взаємної поваги, розуміння, вони з відповідачем мають протилежні погляди на сімейне життя. Мають неповнолітню дитину. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 30 січня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис за № 34. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем, посилаючись на те, що через різні характери, інтереси та погляди сім'я розпалась, почуття втрачені, взаєморозуміння не має. Мають сина [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду невідомо. Ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 25 грудня 1999 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 766. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.11.2012 року задоволено позовні вимоги Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування Оболонського району м.Києва до [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, позбавлено [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженки м.Києва, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ІПН [NUMBER] на користь Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2012 року до повноліття дитини, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженки м.Києва, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ІПН [NUMBER] на користь держави судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок. 10.01.2013 року Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2/2605/4823/12 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Вказаний виконавчий лист отримано стягувачем 10.01.2013 року. При оформленні виконавчого листа не зазначено ідентифікаційний код боржника. 05.12.2013 року третя особа [PERSON] звернулась до суду з заявою про внесення виправлень до виконавчого листа в частині зазначення ідентифікаційного коду боржника. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. У виконавчому листі №2/2605/4823/12 при його оформленні не зазначено ідентифікаційний код боржника, а саме [NUMBER], у зв'язку з чим вказана помилка має бути виправлена шляхом постановлення ухвали про це. З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому просила: стягнути з відповідача [PERSON] на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення їхніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припиненні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання її та дітей не надає. Вона з дітьми проживає окремо, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3- х річного віку. Разом із цим відповідач здоровий, працездатний, а тому він має можливість, відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1000 грн., щомісячно, на користь позивачки, на її утримання. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги зменшила з 1000 грн. на 500 грн. та просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його не явки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року (а.с.3). Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8-9). Діти проживають та знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою з КП ДЄЗ Океан № 3944 від 10.10.2013(а.с.10). Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, зокрема, враховує те, що відповідач має нормальний стан здоровя, він є працездатним і не має інших утриманців. А тому суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути з нього аліменти в тих розмірах, які просить позивачка. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачка 10.10.2013 року звернулася до суду з даним позовом покликаючись на те, що з 26.04.2012 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу в них [INFO] р. народився син [PERSON]. Зазначає що сімейні відносини між ними не склалися, оскільки відповідач з початку сімейного життя не поважав її як дружини, не дбав про сім»ю, наносив їй як моральні так і фізичні образи, створював неможливі умови для сімейного життя. Після народження дитини відносини з відповідачем ще більше загостилися, що призвело до остаточного припинення ведення спільного господарства та подружніх відносин. Протягом року, вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, вважає, що їх шлюб набув формального характеру, примирення між ними не можливе тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення від 26.10 2013 р. з невiдомих причин не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Так як в судове засідання не з»явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. З»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 26.04.2012 зареєстрували шлюб у Ямпільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 5. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Спір про поділ майна відсутній. Судом встановлено, що відносини між сторонами вже тривалий час мають негативний характер, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, протягом року спільне господарство не ведуть, та не підтримують подружні відносини. Факт неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність бажання зберегти шлюб. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Встановлені в судовому засіданні обставини унеможливлюють перебування у шлюбі позивача та відповідача, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Тому шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 08.10.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту №824. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], проте сім»я склалась невдало по причині різних характерів і поглядів на життя, непорозумінь та конфліктів, взаємні відносини поступово погіршувались, що призвело до припинення шлюбу. З грудня 2010 р. шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, мають окремі бюджети, її зусилля бути гарною дружиною, побудувати сім»ю на засадах любові, поваги, дружби та взаєморозуміння виявилися марними, знайти спільну мову, залагодити ситуацію не вдалося. Вважає примирення неможливим. Спорів щодо майна, місця проживання дитини не існує. Позивачка просила позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивачка позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно, з вини обох із подружжя, по причині різних характерів і поглядів на життя, непорозумінь та конфліктів, що призвело до припинення шлюбу. З грудня 2010 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, мають окремі бюджети, тривалий час шлюб існує лише формально. Спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає їхній внутрішній волі, та суперечить інтересам побудови сім»ї на засадах взаємної любові та поваги, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги він обґрунтував тим, що вони втратили почуття любові і взаєморозуміння, шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). [INFO] року відповідачка народила дочку [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Спору щодо визначення місця проживання дитини в даний час між сторонами немає. З пояснень відповідачки встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо. Ухвалою Саратського районного суду від 04 листопада 2013 року подружжю надавався строк для примирення. Однак, за цей час сторони примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому зазначив, що згідно із кредитним договором №804/6/08/2008/840к/3125 від 28 серпня 2008 року фізичній особі [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], було надано кредит в сумі 57 591, 24 доларів США строком до 28 серпня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14, 59 відсотків річних. Даний кредит має цільове призначення - придбання у власність нерухомого майна, визначеного в п. 1.2 кредитного Договору. В якості забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір іпотеки №804/6/08/2008/840к/3125 від 28.08.2008 року, де предметом іпотеки виступає нерухоме майно - житловий будинок, загальною корисною площею 67,3 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.2. договору іпотеки визначена сторонами вартість зазначеного предмету іпотеки складає 316 739, 00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання договору іпотеки складає 65 400,00 доларів США. Відповідно до пунктів 3.3.1.-3.3.3. кредитного договору відповідач-1 повинен був щомісячно вносити черговий платіж, який становить 744,60 доларів США. Зобов'язань щодо своєчасності сплати суми мінімального щомісячного платежу, відповідачем не виконується належним чином. А тому, станом на 22 серпня 2013 року за кредитним договором виникла заборгованість перед Банком зі сплати зобов'язань, яка становить 63 078,18 доларів США 18, що за курсом НБУ еквівалентно 504 183, 88 грн. Дана заборгованість складається із: - 74, 38 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 594, 51 грн. (пеня за порушення строків платежів по кредиту та відсоткам, яка була нарахована відповідно до пункту 5.2 кредитного договору; - 3 136, 59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 25 070,73 грн.(відсотки за користування кредитом разом, які були нараховані відповідно до пункту 1.3.1. кредитного договору; - 5 759, 12 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 46 032, 68 грн. (штраф за порушення вимог кредитного договору, який нараховано відповідно до п. 5.3 кредитного договору за порушення п.4.3.2; - 54 108, 09 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 432 485, 96 грн. (заборгованість по кредиту) Відповідно до п. 4.2.4. кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімальні необхідні платежі у термін, визначений п.3.3.3. кредитного договору. Тому, у зв'язку з невиконанням відповідачем-1 пунктів 4.3.2.-4.3.4. та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] проживає в будинку за адресою м.Снігурівка, вул..Новонабережна та є споживачем електроенергії на підставі договору на постачання електроенергії від 08.04.2013 року. На його ім'я відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Станом на 01.10.2013 року відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 375,67 грн. Оскільки заборгованість відповідач у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові просив про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 283.95 грн., посилаючись на акт звірки з підприємством позивача й надав суду квитанцію про оплату вказаної суми. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в будинку м.Снігурівка по [ADDRESS], є споживачем електроенергії, яку постачає за вказаною адресою ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району на підставі договору від 08.04.2013 року про користування електричною енергію (далі-Договір). На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER]. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил. Як вбачається з наданої позивачем особової картки станом на 01.10.2013 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 375.67 грн. (а.с.3). Згідно акту звірки від 18.11.2013 року, що підписаний позивачем та відповідачем та ніким не оспорюється станом на 01.11.2013 року заборгованість відповідача за електроенергію склала 283.95 грн., яку він сплатив повністю, про що представив суду розрахункову квитанцію. Про те, що заборгованості за електроенергію станом на 01.11.2013 року відповідач не має представник позивача в судовому засіданні визнав, у судових дебатах просив стягнути з відповідача лише судовий збір. Враховуючи те, що у відповідача заборгованість за спожиту електроенергію відсутня, вимоги позивача про стягнення 357.67 боргу слід залишити без задоволення. У відповідності з ч.1 ст.89 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача за його заявою сплачений за платіжним дорученням №934 від 10.10.2013 року судовий збір у розмірі 229,40 грн., оскільки відповідач сплатив позивачеві заборгованість лише після його звернення до суду.

Outcome: approved