Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» ВП «шахта «ім. Г. Димитрова» про відшкодування моральної шкоди, повязаної з професійним захворюванням на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у перюд з 10.04.1978 р. по 19.10.1997 р. він працював на шахті «ім. Г. Димитрова» Державного підлриємства «Красноармійськвугілля». В результат тривалої роботи у шкідливих підземних умовах з тяжкою фізичною працею Донецькою обласною кліничною лікарнею професійних захворювань йому було встановлено діагноз: хронічний бронхіт пилової етіології у стадії peмісії, емфізема легенів 1 ст. 25.10.1996 р. після проведения розслідування професійного захворювання було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання. 24.12.1996 р. МСЕК первино встановила йому 50% втрати професійної працездатності по профзахворюванню. 01.07.2002 р. МСЕК на черговому огляді встановила йому 50% втрати професійної працездатності по профзахворюванню безстроково. Димитровським відділенням Фонду ССНВВ йому виплачуються щомісячні страхові виплати. Моральна шкода у зв'язку з професійним захворюванням йому не призначалася та не виплачувалась. Протее, внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яку він відчуває з часу захворювання та продовжує відчувати до тепершнього часу. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 90 000 (девяносто тисяч) грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок захворювання, а також з фактичного значного погіршення стану здоров'я. До судового засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволені позовних вимог. Представник відповідача - ДП «Красноармійськвугілля» позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено. У перюд з 10.04.1978 р. по 19.10.1997 р. [PERSON] працював на шахті «ім. Г. Димитрова» Державного підлриємства «Красноармійськвугілля». (а. с. 5-6). В результат тривалої роботи у шкідливих підземних умовах з тяжкою фізичною працею Донецькою обласною кліничною лікарнею професійних захворювань йому було встановлено діагноз: хронічний бронхіт пилової етіології у стадії peмісії, емфізема легенів 1 ст. (а. с. 8-9). 25.10.1996 р. після проведения розслідування професійного захворювання було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання. 24.12.1996 р. МСЕК первино встановила йому 50% втрати професійної працездатності по профзахворюванню. 01.07.2002 р. МСЕК на черговому огляді встановила йому 50% втрати професійної працездатності по профзахворюванню безстроково. (а. с. 22-24). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Позивач [PERSON] отримав професійне захворювання внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача [PERSON] підрозділі «Шахта «ім. Г. М. Димитрова» Державного підприємства «Красноармійськвугілля», повязаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (пятдесят тисяч) грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров»я, повязаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial