Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] у квітні 2013 року звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки(пені) за прострочку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], батьком якого являється відповідач. У жовтні 2011 року вона зверталася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27.01.2012 року, яким частково було скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2012 року по справі за вказаним позовом, з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2011 року і до повноліття дитини. Оскільки [PERSON] належним чином зобов"язання зі сплати аліментів на сина не виконує, за період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 9628 гр. 72 коп., що підтверджується розрахунком № 7897 від 15.03.2013 року, здійсненим державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача відповідно до ст. 196 СК України неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року в сумі 31090 гривень 13 коп., та понесені нею судові витрати, у тому числі пов"язані з оплатою правової допомоги. У судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги, просила стягнути неустойку станом на 01.04.2013 року за період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року в сумі 13000 гривень, без стягнення витрат на правову допомогу, та зобов'язати погасити вказану неустойку в шестимісячний строк, тобто до 01.07.2014 року. Відповідач проти зміненого позову не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши надані по справі докази та оцінивши їх достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов з урахуванням змінених вимог підлягає задоволенню. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4,115). На виконанні Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ знаходився виконавчий лист № 2-3604, виданий 08.10.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, здійсненого 15.03.2013 року № 7897,14.05.2013 року № 13484, 16.07.2013 року № 20845(а.с.8-9, 21-23, 78-79) заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, нарахованих із його заробітної плати та пенсії, за період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року складала 9628 гр. 72 коп. Проти визначеної державним виконавцем суми заборгованості за вказаний період у розмірі 9628 гр. 72 коп. відповідач заперечував, однак у судовому порядку її не оспорював. Для перевірки обгрунтованості доводів [PERSON] про завищення розміру заборгованості при її розрахунку за вказаний період, Ленінським ВДВС були надані довідки з уточненим розрахунком заборгованості по аліментам, нарахованим із пенсії та заробітку відповідача, і відповідно до яких заборгованість за 2011 - 2012 роки складає 10652 гр. 99 коп.(а.с.111-114). Оскільки позовні вимоги про зміну розміру неустойки у зв'язку з нарахуванням її з більшої суми заборгованості, порівняно з первісно визначеною, позивачкою не заявляються, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд перевіряє правомірність нарахування суми неустойки, виходячи з того, що розмір заборгованості за період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року складав 9628 гр. 72 коп. Вказана сума заборгованості відповідачем не оскаржена. Статтею 74 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувану і боржнику. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а з передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, необхідно з'ясовувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня погашення заборгованості, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити її загальну суму. Наданий позивачкою розрахунок, відповідно до якого загальна сума пені, нарахованої за період з 31.10.2011 року по 01.04.2013 року, отже за 517 днів, у сумі 31090 гр. 13 коп., погоджується з вимогами ст. 196 СК України(а.с.2). Правильність вказаного розрахунку відповідачем належними доказами не спростована. Разом з тим, за змістом ч.2 ст. 196 СК України суду надано право зменшити неустойку з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким же правом користується і позивач, яка вважає за необхідне урахувати матеріальне становище відповідача, а саме, розмір отримуваної ним пенсії та нарахованої зарплати, розмір неустойки, який значно перевищує суму заборгованості по аліментам, та виходить із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість і розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Outcome: approved