Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 1 492 879,07 грн. та 53721,48 доларів США. Позивач в судове засідання не з'явився. 19.11.2013 року надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Судові повістки, що були направлені за місцем реєстрації відповідача, повернулися до суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме «сплив терміну зберігання». Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендовані листи з судовими повістками на пошті є відмовою останнього одержати судові повістки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, в разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відмовившись одержати судові повістки, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації рекомендованими поштовими повідомленнями. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази, судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем, [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0BN/043/2008. Згідно частини 1 договору банк надає відповідачеві кредит в сумі 34 680,00 доларів США, розмір процентної ставки за користування кредитом - 5,49% + FIDR (процентна ставка построкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту). Термін дії договору до 10.04.2029 року. Також, 10 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором № ML-0BN/043/2008 було укладено договір поруки № SR-OBN/043/2008. Відповідно п.1.1, п. 1.2 договору поруки поручитель зобов?язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов?язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов?язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № ML-0BN/043/2008 від 10.04.2008 року виконав. 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким Продавець (ПАТ «ОТП Банк») продав (переуступив) Покупцю (ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - позивачу) права на кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (згідно з Додатком № 1), а Покупець прийняв такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Продавця винагороду. З підписанням цього договору до Покупця (позивача) перейшло право вимоги за Кредитними договорами, що є дійсними на Дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до Боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до Боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій. Право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за Кредитними договорами з дати набрання чинності. Згідно з Додатком № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року позивач набув право вимоги до Боржника - [PERSON] та його поручителя [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі основного боргу, штрафів та пені. Відповідач, [PERSON] порушив умови кредитного договору та незважаючи на повідомлення добровільно не виконує зобов'язання по виплаті заборгованості за кредитним договором № ML-0BN/043/2008 від 10.04.2008 року, тому позивач був вимушений звернутися до суду, та просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1 492 879,07 грн. та 53 721,48 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 36 101,76 доларів США грн., заборгованість по відсоткам - 17 619,72 доларів США; пені - 1 492 879,07 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов?язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлюється природа кредитного договору, відповідно до якої кредитний договір - це зобов'язання банку або іншої фінансової установи (кредитодавець) надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Згідно матеріалів справи, кредитний договір укладався на придбання нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири загальною площею 80,43 кв. м, житловою площею 52,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Доказів укладення договору іпотеки позивач не надав. Доказів оплати заборгованості за кредитом, що складає 36101,76 доларів США, відповідач не надав. Поручитель (відповідач 2) також не надав суду будь-яких документів з приводу виконання зобов'язань за договором поруки. Таким чином, позов в частині основного зобов'язання за кредитом в сумі 36101,76 доларів США є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Підлягає задоволенню сума відсотків за користування кредитом в сумі 17619,72 доларів США. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи приписи ч.2 ст. 533 ЦК України з урахуванням курсу гривні до долару США встановленому НБУ на 18.06.2013 року у розмірі 799,30 грн. за 100 доларів США, сума боргу станом на 18.06.2013 року на день звернення з позовом до суду складає 53721,48 : 100 х 799,30 = 42 9395,79 грн., яка має бути задоволена судом. Стосовно позовних вимог щодо стягнення суми пені за прострочення зобов'язань у розмірі 1492879,07 грн. суд дійшов висновку про залишення цих вимог без розгляду на підставі такого. Позивач викликався в судове засідання на 29.10.2013 року та на 20.11.2013 року для надання особистих пояснень, зокрема для пояснення розрахунку пені, проте в судове засідання представник позивача не з'явився, документів на підтвердження відрядження на 20.11.2013 року суду не надав. Враховуючи, що до стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність у один рік, а з розрахунку, наданого позивачем (арк.с.17), неможливо встановити період за який нараховано пеню, з якої суми боргу, і як наслідок правильність їх нарахування, суд вважає, що вимоги в цій частині мають бути залишені без розгляду. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 36101,76 доларів США. та відсотків за користування кредитом в сумі 17619,72 доларів США. Відповідно до п. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідачів солідарно.

Outcome: approved