Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Територіальна громада міста Лисичанська в особі Лисичанської міської ради, в якій зазначено, що [INFO] року померла рідна сестра заявника, [PERSON]. Згідно з заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої Лисичанської державної нотаріальної контори Шенцевим В.В., [PERSON] являється єдиним спадкоємцем всього майна померлої. Про те, що [PERSON] потрібно було звернутися з заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса в шестимісячний строк, їй стало відомо лише після того як приватний нотаріус Лисичанського нотаріального округу [PERSON]. 20 травня 2013 року виніс постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, в зв'язку з пропущенням строку, визначеного законом. Основною причиною не подачі відповідної заяви до нотаріуса, являється те, що у померлої сестри не має інших спадкоємців і тому вона вважала, що фактично прийняла спадщину по заповіту, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В період з початку березня, кінця квітня 2012 року, її сестра [PERSON] захворіла і стан здоров'я різко погіршився, у зв'язку з чим, вона не могла перебувати без стороннього нагляду. З цього часу заявник постійно проживала разом зі сестрою, доглядала її та фактично утримувала в належному стані квартиру і все її господарство до самої смерті сестри. В зв'язку з вище наведеним вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] доводи, викладені в заяві підтримала, просила заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини з [PERSON] Просила суд встановити факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем, її сестрою [PERSON], на час відкриття спадщини. Представник заявника [PERSON], доводи, викладені в заяві підтримав, просив суд заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем, її сестрою [PERSON], на час відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи - Лисичанської міської ради - Бондарєва В.В., доводи, викладені в заяві не визнала, та заперечувала проти їх задоволення. Надала до суду письмове заперечення на заяву, в якій зазначила, що вважає заяву безпідставною та необґрунтованою з наступних підстав. Заявниця зазначала, що їй стало відомо про те, що їй потрібно було звернутися з заявою до нотаріуса, після того як приватний нотаріус виніс постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропущенням строку визначеного законом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування - п. 24 - поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними,істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що поважними причинами є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних силах України, тощо. Не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність заявника щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини. Тому причини на які вказує заявниця, на підставі вищенаведеного не відноситься до поважних причин. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - строк для прийняття спадщини встановлюється шість місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 4.14 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково повинен перевірити факт прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому разі коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутися до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. На підставі вище зазначеного можна зробити висновок, що заявниця повинна була звернутися до нотаріуса саме з заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України, а не зі ст. 1270 ЦК України. Крім того, заявниця с самого початку, тобто з моменту звернення до нотаріусу, трактувала свої дії відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, про свідчить рішення Лисичанського міського суду № 415/3707/13-ц від 19.07.2013 року та постанова про відмову вчинення нотаріальної дії від 20.05.2013 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з 1975 року. Померла [PERSON] теж проживала за зазначеною адресою: [ADDRESS], з 1975 року. Вони були сусідками. Вона також знайома з сестрою померлої - заявником по справі, [PERSON], яка була головним помічником померлої. Останні два роки заявник проживала зі своє сестрою разом в квартирі [PERSON], допомагала їй, тому що остання тяжко хворіла, і постійно потребувала догляду. [PERSON] викликала швидку допомогу для своєї сестри, коли ставало їй погано, купувала їй ліки, готувала їсти. Після смерті сестри, [PERSON] підтримувала квартиру в належному стані, робила ремонт, сплачувала за комунальні послуги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 8 років потому вона купила квартиру за адресою: [ADDRESS] Вони були сусідами з померлою [PERSON], спілкувались, дружили, вона часто ходила до неї у гості. В цей же час вона познайомилась з [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], допомагала своїй сестрі вести домашнє господарство, ходила в аптеку за ліками, прибирала, купувала продукти. [PERSON] часто купувала і їй ліки. Заявник постійно знаходилася у [PERSON]. Вони були дуже дружніми. [PERSON] постійно їй допомагала. У 2012 році [PERSON] зробили операцію, після чого [PERSON] постійно проживала у першої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS]. Вона живе над квартирою померлої [PERSON]. Вони були сусідами. З заявником по справі, [PERSON] вони знайомі. [PERSON] завжди допомагала своїй сестрі вести домашнє господарство, робили разом ремонт. [PERSON] викликала швидку допомогу, давала їй ліки, купувала продукти. Після операції, яку зробили померлій весною 2012 року, [PERSON] постійно проживала разом із нею і до дня смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS]. З померлою була знайома майже 20 років, вона була її сусідкою, вони проживали на одній площадці, а також працювали разом на будівництві. Заявник є рідною сестрою померлої. Останні 2 роки вона ходила до своєї сестри кожний день. Померла [PERSON] захворіла на діабет. Весною 2012 року [PERSON] зробили операцію у місті Луганськ. Після операції заявник по справі, [PERSON], жила постійно у своєї сестри, доглядала за нею, робила ремонт, ходила до аптеки за ліками. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON] [PERSON] роки 2-3 потому почала тяжко хворіти. ЇЇ мати [PERSON] доглядала за [PERSON], постійно до неї навідувалась. Коли трапився приступ, коли саме не пам'ятає, десь в травні або червні місяці 2012 року, [PERSON] поклали до реанімації. Тоді мати переїхала до неї жити і доглядала за нею до смерті [PERSON] Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з посвідкою про народження № [NUMBER], [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], матір'ю [PERSON].(а.с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження № [NUMBER], [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], матір'ю [PERSON].(а.с. 7). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим 1 МВМ Лисичанського МВУ МВС України в Луганській області 13 грудня 1996 року, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно з рішенням Лисичанського міського народного суду Ворошиловградської області від 04.12.1980 року у справі № 2-1676/1980, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області області від 01.08.1997 року у справі № 2-779/1997, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], 05.11.1959 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що зроблено відповідний актовий запис № 61. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 8). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено запис № 1224 (а.с. 9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 27 січня 1998 року Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено запис № 631 (а.с. 10). Згідно з заповітом від 17.01.2012 року [PERSON], [INFO] року народження, заповіла [PERSON], [INFO] року народження, усі права та обов'язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с. 11). Згідно з постановою про відмову в вчинені нотаріальної дії від 20.05.2013 року, приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON]. відмовив [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з пропущення м строку для її прийняття (а.с. 14). Згідно з довідкою № 468 від 21.07.2013 року, виданою Лисичанською «ЛЖЕК № 5», сусіди підтверджують факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] в період з 1 березня 2012 року по день її смерті за адресою [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.07.2013 року у справі № 415/3707/13-ц, [PERSON] відмовлено в задоволені вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З даного рішення вбачається, що судом встановлено, що позивач тривалий час доглядала свою померлу сестру, а останні два місяці до її смерті почала постійно проживати разом з нею (а.с. 20-21). Згідно з довідкою № 5056 від 15.10.2013 року, наданою Лисичанським КП «Паспортна служба», за адресою: [ADDRESS], у період з [INFO] року до теперішнього часу ніхто не зареєстрований. Згідно з довідкою № 11771 від 30.10.2013 року, виданою державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] року гр. [PERSON], згідно з Алфавітних книг обліку спадкових справ, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа не заводилась. Відповідно до п. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини». Під час відкриття спадщини, заявник постійно проживала зі спадкодавцем, прийняла спадщину та фактично її використовувала у відповідності до її цільового призначення. Однак, в установлений законом строк, заявник не звернулася до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з пропущення м строку для її прийняття. Скориставшись своїм право, заявник на підставі п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., звернулася до суду із позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, однак рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.07.2013 року у справі № 415/3707/13-ц, [PERSON] відмовлено в задоволені вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Документів, які б підтверджували право заявника на спадщину, у заявника відсутні, тому вона звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем підтверджено свідками-сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; довідкою № 468 від 21.07.2013 року, виданою Лисичанською «ЛЖЕК № 5», згідно з якою сусіди підтверджують факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] в період з 1 березня 2012 року по день її смерті за адресою [ADDRESS]; письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Окрім цього, факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент смерті останнього встановлений рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.07.2013 року у справі № 415/3707/13-ц, що згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є обставиною, встановленою судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, та не підлягає доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спадкодавець була зареєстрована у квартирі [ADDRESS], у той час як заявник зареєстрований у квартирі [ADDRESS] Проте, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Хоча заявниця була зареєстрована за іншою адресою, проте, як уже зазначалося, вона постійно проживала разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS], що й встановлено в судовому засіданні. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні, а також підтверджені показаннями свідків та письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим заява [PERSON] в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підлягає задоволенню.

Outcome: approved