Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

В серпні 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 14.11.2008 року провадження по справі було зупинено до вирішення судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу квартири від 17.11.1994 року недійсним. 14.09.2011 року провадження по справі було відновлено, сторони викликалися в судове засідання. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 28.11.2011 року провадження по справі було повторно зупинено до розгляду судом позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, визнання договору довічного утримання недійсним, витребування майна та відшкодування збитків. 14.08.2013 року провадження по справі було відновлено, оскільки відпали підстави які послужили для її зупинення. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, в позовній заяві послався на наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.02.2007 року у позові правонаступника [PERSON] - [PERSON] до нього про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено і повністю задоволений його зустрічний позов до [PERSON] про визнання договору довічного утримання недійсним та витребування майна. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2007 року рішення суду залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] відхилена. Таким чином рішення суду набрало законної сили і право власності зареєстроване належним чином у Чернівецькому КОБТІ та у КЖРЕП № 17 м. Чернівці. За його заявою був виписаний виконавчий лист ( про витребування майна ) і направлений на виконання до ВДВС Шевченківського району м. Чернівці. До теперішнього часу рішення суду в частині витребування майна ( квартири [ADDRESS] ) від [PERSON] та передачі його йому не виконане, оскільки [PERSON] не бажає в добровільному порядку виконувати його і з цієї причини звертається до суду із різного роду заявами про його неучасть у розгляді, наприклад з заявою про зняття арешту з квартири № 43, яка є його власністю, про роз'яснення рішення суду і таке інше, затягуючи виконання рішення суду і позбавляючи його як власності, так і житла. Згідно договору купівлі-продажу від 17.11.1994 року квартири [ADDRESS], рішенню Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.02.2007 року він являється власником квартири. Право [PERSON] як набувача на квартиру № 43 визнане недійсним, а отже користування ним його квартирою грубо порушує його права як власника. Відповідно до ст.ст. 321,391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні і власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Діями відповідача його право власності порушене : квартира йому не передана, він не має змоги туди вселитися, із-за того, що в ній проживає і користується відповідач, який не бажає в добровільному порядку виселитися з квартири. Він не має іншого житла та власності, проживає на різних квартирах у знайомих або наймає житло. Із довідки КЖРЕП № 17 м. Чернівці від 07.08.2008 року сім»я відповідача складається з двох чоловік - його та неповнолітнього сина [PERSON], обидва зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Право неповнолітнього [PERSON] на користування жилим приміщенням у його квартирі є похідним від прав його батька - [PERSON] і з припиненням для власника ( [PERSON] ) права власності на житлове приміщення члени його сім»ї за відсутності договірних відносин, зокрема найму, оренди, тощо втрачають право користування цим приміщенням. З відповідачем або членами його сім»ї у нього ніякого договору щодо вселення, оренди, будь-якого користування квартирою № 43, яка належить йому на праві власності не було і він такого договору не уклав би, оскільки сам бажає володіти, розпоряджатися та користуватися квартирою із-за відсутності іншого житла та на підставі свого права власності. У відповідності до ст.ст. 24,26,30,31,32,34 ЦК України, особа у віці від 14 до 18 років володіє неповною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття. Неповнолітні особи віком від 14 до 18 років можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи, яким по даній справі є батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON]. Таким чином, для здійснення ним прав власника щодо користування і розпорядження ним квартирою, існують перешкоди, оскільки в квартирі проживають відповідач [PERSON] та його син, який є членом сім»ї відповідача. Тому просив зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди, які той чинить йому в користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації в цій квартирі [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON] та виселити їх з даної квартири. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі і дав свої пояснення, пояснив при цьому, що син відповідача [PERSON] - [PERSON] на теперішній час досяг повноліття, однак продовжує разом з батьком чинити йому перешкоди в користуванні квартирою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не появилися, хоча після відновлення провадження по справі належним чином повідомлялися про день, годину та місце розгляду справи, про це також повідомлявся їх представник [PERSON], однак в судове засідання не появилися, про причини неявки вони суд не повідомили, від них не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення провадження по справі, тому суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності відповідачів на підставі зібраних письмових доказів і постановити заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і це підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17 листопада 1994 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений нотаріально нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON]. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований як об'єкт нерухомого майна в Чернівецькому КОБТІ на праві приватної власності за [PERSON] 22 листопада 2007 року. Також право власності на квартиру за [PERSON] підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який був виданий Чернівецьким КОБТІ 22 листопада 2007 року. Судом встановлено, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. У 2007 році Шевченківський районний суд м. Чернівці розглянув цивільну справу за позовом [PERSON] ( правонаступник [PERSON] ) до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання від 23.07.2002 року недійсним та витребування майна і рішенням від 09 лютого 2007 року в задоволенні позовних вимог правонаступника [PERSON] - [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним договору довічного утримання укладеного 23.07.2002 року між [PERSON] та [PERSON] та витребування майна - квартири [ADDRESS] задоволено. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 22 серпня 2007 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.02.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] та його представника [PERSON] відхилено. Однак до теперішнього часу відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у спірній квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, зареєстровані в ній і таким чином чинять перешкоди в користуванні власністю. Про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають в квартирі [ADDRESS] і перешкоджають користуватися позивачу [PERSON] цією квартирою, яка належить йому на праві приватної власності свідчить і рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2012 року, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON], правонаступником якої є [PERSON] до [PERSON], Чернівецького обласного комунального бюро технічної інвентаризації про визнання договору купівлі-продажу від 17.11.1994 року квартири недійсним ; визнання договору купівлі-продажу квартири укладеного 17.11.1994 року нікчемною і відповідно удаваною угодою ; визнання договору купівлі-продажу квартири укладеного 17.11.1994 року розірваним з березня 1997 року ; захист конституційного права приватної власності на житло; визнання незаконним права власності на квартиру [ADDRESS] встановлення незаконності надбання цього права власності ; витребування квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння ; зміну державної реєстрації права власності на житлове приміщення ; скасування державної реєстрації права власності на житлове приміщення ; визнання права на державну реєстрацію і права власності на житлове приміщення ; тлумачення договору та стягнення судових витрат було відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] було задоволено частково - визнано договір довічного утримання, укладений в першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі між [PERSON] та [PERSON] 23.07.2002 року недійсним, витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 28.04.2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2012 року залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] відхилено. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] на законних підставах є власником квартири [ADDRESS], однак користуватися нею не має змоги, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають йому в цьому, без достатніх правових підстав проживають в квартирі, зареєстровані в ній і в добровільному порядку не бажають звільнити квартиру. Оскільки відповідачі безпідставно проживають в квартирі, перешкоджають користуватися квартирою законному володільцю, то їх слід зобов'язати не чинити перешкод в користуванні позивачем квартирою шляхом зняття з реєстрації в квартирі, а також виселити відповідачів з квартири без надання іншого житлового приміщення, оскільки протягом тривалого часу вони проживають в ній без достатніх на це підстав і відмовляється її звільнити. На підставі викладеного та ст.ст. 316,319,321,391 ЦК України, ст.ст. 150, 155,116 ЖК України,

Outcome: approved