Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.03.2013 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача [PERSON] національного технічного університету ім..[PERSON] з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 01.09.2001 року він був прийнятий на роботу на посаду асистента кафедри філософії і соціально-політичних дисциплін у [PERSON] національний технічний університет ім..[PERSON] в послідуючому з 1.09.2005 року був переведений на посаду старшого викладача цієї кафедри а 01.09.2011 року переведений на посаду асистента цієї ж кафедри. 31.08.2012 року був звільнений у зв»язку із закінченням строку трудового договору за ч.2 ст.Зб КЗПП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки він був на безстроковому трудовому договорі, термін дії договору не був обумовлений, тому вважає, що його незаконно звільнили а тому просив скасувати наказ №356-04 від 28.08.2012 року про його звільнення з роботи, поновити його на посаді асистента кафедри філософії і соціально-політичних дисциплін ПНТУ ім..[PERSON], стягнути з відповідача на його, позивача , користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 30 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та адвокат [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що з позивачем на потязі всього періоду трудової діяльності укладалися строкові трудові договори за його заявами і останній договір було укладено за його заявою від 31.08.2011 року і згідно наказу №407-04 від 01.09.2011 року переведено на строковий трудовий договір , термін якого закінчився 31 серпня 2012 року. Згідно наказу №356-04 від 28 серпня 2012 року позивач був звільнений з займаної посади в зв»язку з закінченням терміну трудового договору. Позивач отримав повністю заробітну плату .3 огляду на зазначене представник відповідача просив відмовити в позові. Суд, заслухавши сторони, вивчивши надані суду докази , прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у [PERSON] національному технічному університеті ім..[PERSON] з 22.01.1991 року спочатку на посаді викладача - стажера кафедри філософії та соціально-політичних дисциплін, в послідуючому 03.07.1992 року переведений на посаду асистента цієї ж кафедри. 30.08.2001року був звільнений в зв»язку з закінченням терміну дії строкового трудового договору. 01.09.2001року позивач знову прийнятий на роботі на цю ж кафедру асистентом кафедри. 01.09.2005 року позивач переведений на посаду старшого викладача кафедри. 01.09.2011 року позивач переведений на посаду асистента кафедри філософії та соціально- політичних дисциплін згідно з наказом №407-04 (а.с.98) за строковим трудовим договором по 31 серпня 2012 року на підставі його заяви (а.с.97) і по закінченню терміну строкового трудового договору позивача було звільнено з роботи 31 серпня 2012 року згідно наказу №356-04 від 28.08.2012 року . У відповідності до ст.36 ч.іп.2 КЗПП України підставами припинення трудового договору є : 2) закінчення строку (п.2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Таким чином судом встановлено, що позивача звільнено в зв»язку з закінченням терміну строкового трудового договору. Посилання позивача на ту обставину що він приходив на роботу на протязі більше як три місяці щоденно , нічим не підтверджено. Таким чином суд прийшов до висновку що позивач був правомірно звільнений з роботи і підстав для його поновлення не вбачається а також немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати. Не доведено в суді і ту обставину, що діями відповідача завдано позивачу моральну шкоду, тому в задоволенні вимог в цій частині необхідно також відмовити. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Outcome: approved