Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просить захистити його порушені права позивача та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Автопланета Плюс» на його користь штрафну санкцію у вигляді неустойки у розмірі одного відсотка товару (автомобіля) за кожний із 38 днів прострочення гарантійного ремонту у розмірі 25650 гривень. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на такі обставини: Позивач за договором купівлі-продажу від 11.06.2012 року придбав у відповідача автомобіль марки LADA 2115-42, 2012 року випуску, а тому позивач відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є споживачем. Згідно п.2.1 вищезазначеного договору автомобіль було придбано за ціною 67500гривень. На сьогодні вказаний автомобіль належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ УМВС України в Херсонській області 21.06.2012року, реєстраційний № [NUMBER]. Згідно п.5.3 Договору термін дії гарантійних зобов'язань виробника становить 36 календарних місяців або 50000 кілометрів пробігу. Відлік гарантійних зобов'язань починається від дня підписання акту прийому-передачі товару. 12 червня 2013 року позивач передав автомобіль відповідачеві для проведення гарантійного ремонту. Факт передачі автомобіля в гарантійний ремонт, перелік робіт, що планувалося виконати підтверджується замовленням-нарядом №ЗН 00005949 від 12.06.2013 року, погодженому та підписаному сторонами. Згідно п.23 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх ТЗ граничний термін виконання гарантійного ремонту транспортного засобу - чотирнадцять днів. Інший термін може бути погоджено сторонами. Гарантійний ремонт автомобіля позивача за замовленням від 12.06.2013 року було виконано із значною затримкою, автомобіль повернуто позивачу лише 03.08.2013 року. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому штрафну санкцію у вигляді неустойки у розмірі 1% вартості товару (автомобіля) за кожний із 38 днів прострочення, що складає суму 25650 гривень. В досудовому порядку спір урегульовано не було. Відповідач відмовив позивачу у задоволенні претензії про виплату неустойки у вищезазначеному розмірі. Як на правову підставу своїх вимог, позивач послався на статті 5,7,8,11,18,21,22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.13, п.8 ч.2 ст.16, ст.ст.673-676 ЦК України. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Просили суд задовільнити позов. Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Щодо підстав невизнання позову представник відповідача зазначив декілька підстав. Зокрема представником зазначалося, що ремонт автомобіля позивача, який проводився ТОВ «Автоалпнета Плюс», не є гарантійним, стверджував, що автомобіль був прийнятий в ремонт не уповноваженими на те особами, посилався на те, що автомобіль після передачі в ремонт 12.06.2013 року повертався позивачу, а потім знову приймався в ремонт і фактично перебував на ремонті у відповідача з 22.07.2013 року до 31.07.2013 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ УМВС України в Херсонській області 21.06.2012 року, є власником транспортного засобу LADA 2115-42, 2012року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER]. Зазначений автомобіль позивачем на підставі договору купівлі-продажу №000164 від 11.06.2012 року придбано у ТОВ «Автопланета Плюс», чого сторони не оспорюють. Відповідно до п.5.3 вказаного договору ТОВ «Автопланета Плюс» має гарантійні зобов'язання щодо вказаного автомобіля протягом 36 календарних місяців від дня підписання акту прийому-передачі автомобіля (а.с.7-8). 12 червня 2013 року автомобіль позивачем автомобіль був переданий ТВ «Автопланета Плюс» для здійснення гарантійного ремонту, що підтверджується замовленням-нарядом №ЗН-00005949 від 12.06.2013 року, в якому було визначено перелік робіт, які необхідно було виконати, та запчастини, які повинні були бути використані для здійснення ремонту автомобіля ( а.с.11). Відповідно до п.24 Порядку гарантійного ремонту «обслуговування або гарантійної заміни дорожніх ТЗ» документом, який підтверджує передавання транспортного засобу на гарантійний ремонт є наряд-замовлення. Оскільки згідно п.5.3 договору купівлі-продажу автомобіля ТОВ «Автопланета Плюс» має гарантійні зобов'язання від дня підписання акту прийому - передачі автомобіля, який підписано 21 червня 2012 року( а.с.9), то ремонт автомобіля був гарантійним. Про те, що ремонт був саме гарантійним свідчить і запис в сервісній книжці, виданій продавцем покупцю при купівлі автомобіля (а.с.10). Представник відповідача, заперечуючи проти того, що ремонт був гарантійний, не надав жодних доказів, які б спростовували доводи позивача про гарантійний характер ремонту. Після передачі автомобіля в ремонт відповідачу позивачу автомобіль був повернений 03 серпня 2013 року, що підтверджується записом у сервісній книжці на автомобіль Відхиляючи претензію [PERSON] про сплату неустойки за порушення строків проведення ремонту, ТОВ «Автопланета Плюс» не спростовувало доводи претензії щодо гарантійного характеру ремонту та строків проведення ремонту, які зазначав у претензії [PERSON] Крім того, гарантійний ремонт є безоплатним. Згідно замовлення - наряду вартість ремонтних робіт та запчастин складає 5357,81 гривню. Роботи,зазначені в замовленні виконані, чого сторони не оспорювали, але позивач пояснив, що оплату за виконану роботу він не здійснював і такої оплати з нього не відповідачем вимагалося. Представник відповідача не надав суду доказів здійснення позивачем оплати за проведення ремонту автомобіля. Представник відповідача на обґрунтування заперечень щодо строку проведення робіт протягом 38 днів зазначав, що автомобіль було прийнято в ремонт 22.07.2013 року і повернуто замовнику (позивачу) 31.07.2013 року. Як доказ існування таких обставин представник відповідача надав Акти передання-прийняття дорожньо-транспортного засобу від 22.07.2013 року та від 31.07.2013 року. Суд не приймає зазначені Акти, як доказ передачі [PERSON] автомобіля ТОВ «Автопланеті Плюс» з наступних підстав. Згідно Акту від 22.07.2013 року автомобіль LADA 2115-42 передавався ТОВ «Автопланета Плюс» приватному підприємцю Годині для надання послуг, а згідно Акту від 31.07.2013 року приватний підприємець Година вказаний автомобіль повернув ТОВ «Автопланеті Плюс» ( а.с.37,38). Про те, що автомобіль передавався і приймався саме ТОВ «Автопланета Плюс» вказує печатка підприємства. Згідно змісту вказаних актів [PERSON] не приймав участі у прийманні-передачі автомобіля 22.07.2013 року та 31.07.2013 року. Про те, що автомобіль [PERSON] був переданий до 03.08.2013 року відповідачем доказів надано не було, а тому суд приходить до висновку, що автомобіль перебував на гарантійному ремонту у відповідача з 12.06.2013 року по 03.08.2013 року. Пунктом 23 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів», затвердженого Міністерством промислової політики України від 29.12.2004року граничний термін виконання гарантійного ремонту ДТЗ встановлено у 14 днів. Інший термін має бути узгоджений сторонами. Такі ж вимоги щодо строків проведення гарантійного ремонту визначені п.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Сторонами інший термін ремонту автомобіля не узгоджувався. За викладених обставин суд приходить до висновку, що строк проведення гарантійного ремонту було порушено на 38 днів. Згідно абз.3 ч.9 тієї ж статті встановлена відповідальність за порушення строків проведення гарантійного ремонту, а саме: за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Позивачем визначено розмір пені, виходячи з вартості автомобіля - 67500 гривень. Суд вважає, що за змістом абз.3 ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» пеня стягується у розмірі товару, який підлягав заміні та вартості робіт, які повинні були виконані для усунення недоліків товару. Згідно замовлення-наряду вартість деталей, які підлягали заміні, та вартість робіт про проведенню ремонту складає 5357,81 гривня. Саме із суми 5357,81 грн. має розраховуватися розмір пені, а не із вартості автомобіля, оскільки автомобіль не був товаром, який підлягав поверненню чи заміні. Розмір пені з урахуванням 38 днів прострочення виконання гарантійного ремонту та вартості робіт і деталей - 5357,81грн. складає 2036 гривень 04 копійок (5357,81:100=53,58х38 2036, 04 коп.). Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2036,04 гривні. Відповідно до ст..88 з відповідача на користь спеціального фонду Державного Бюджету України необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору, який повинен був сплачуватися за позовною заявою, і від сплати якого звільнений позивач ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів», - 229,40 гривень.

Outcome: partial