Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності. На обґрунтування позовних вимог, представник позивачки в позовній заяві зазначила, що 12.01.2013р. між позивачкою та відповідачем укладено угоду купівлі-продажу домоволодіння що розташоване в [ADDRESS]. Між сторонами досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Нотаріальне посвідчення вказаної угоди сторони домовились здійснити пізніше. На даний час відповідач постійно проживає в Білгород-Дністровському районі Одеської області та відмовляється від приїзду для нотаріального оформлення вказаної угоди. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] укладену між нею та [PERSON] 12.01.2013р.. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності (а. с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, заперечень не має, просить справу розглянути за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача і відповідача, викладені ними у заявах, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 12.01.2013р. сторони уклали угоду купівлі-продажу домоволодіння (а. с. 8). Згідно даної угоди сторонами досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Відповідач отримав від позивачки визначену угодою суму грошей в рахунок продажу домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], що належить йому на праві приватної власності (а. с. 14). На підтвердження виконання умов угоди відповідач передав позивачці правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння. Таким чином суд дійшов висновку, що сторонами угода повністю виконана. Згідно вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав. Згідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається в тому числі із правочинів. Стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є дійсним, якщо його недійсність не встановлена законом чи судом. За правилами статті 657 ЦК України угоди стосовно передання права власності на нерухоме майно підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно приписів частини 2 статті 219 ЦК України суд може визнати дійсним правочин, який не набув нотаріального посвідчення, якщо правочин дійсно відповідає справжній волі сторін, а нотаріальне посвідчення не відбулось, з підстав які не залежали від волі сторони, яка звертається за визнанням угоди дійсною. Також, відповідно приписів частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовились до всіх істотних умов і це підтверджено письмовими доказами, а також відбулось повне або часткове виконання цього правочину, суд може визнати цю угоду дійсною. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. У зв'язку з тим, що продавець та покупець дійсно мали намір саме продати та купити нерухоме майно, фактично угода виконана, її нотаріальному посвідченню заважає ухилення відповідача від явки до нотаріуса та небажання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Здійснити державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно позивачці завадила відсутність нотаріального посвідчення цих угод. Враховуючи положення статті 16 Цивільного Кодексу України, одним із способів захисту цивільного права є зокрема визнання права. Відповідно правил, встановлених ст. 126 ЦПК України, в одному позові можуть бути об'єднані декілька вимог, якщо слухання цих справ окремо ускладнить розгляд справи по суті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved