Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» у липні 2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Позивач в позовній заяві посилається на те, що 28.01.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №12.13891, відповідно до якого Відповідачу-1 було надано кредит у сумі 32 000,00 гривень з процентною ставкою 24% річних строком на 24 календарних місяців, до 28.01.2010 року. Відповідач-1 порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків за ними у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 48 547,34 гривень. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено Договір поруки №12.13891-ДП2 від 28.01.2008 року з [PERSON] та Договір поруки №12.13891-ДП1 від 28.01.2008 року з [PERSON], відповідно до умов яких Відповідач-2 та Відповідач-3 взяли на себе зобовязання відповідати перед Банком по зобовязанням Відповідача-1 в повному обсязі цих зобовязань, які виникли з умов Кредитного договору. Позивач просив суд солідарно стягнути з Відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №12.13891 від 28.01.2008 року у сумі 48 547,34 гривень та судові витрати по справі. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволені, присуджено до стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» суму заборгованості за кредитним договором №12.13891 від 28.01.2008 року у сумі 48 547,34 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 485,47 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень, а всього 49 152,81 гривень (а.с. 104-105). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2012 року заяву представника [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с. 126). Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 року резолютивна частина заочного рішення від 17.05.2012 року доповнена реченням про те, що заборгованість за кредитним договором №12.13891 від 28.01.2008 року у сумі 48 547,34 гривень складається із: 12 960,65 гривень заборгованість по капіталу; 10 706,53 гривень заборгованість про процентам за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом; 24 880,16 гривень пеня (а.с. 14). Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Встановлено, що 28.01.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №12.13891, відповідно до якого Відповідачу-1 було надано кредит у сумі 32 000,00 гривень з процентною ставкою 24% річних строком на 24 календарних місяців, до 28.01.2010 року. ПАТ «ПроКредит Банк» виконало умови кредитного договору в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у зазначеній сумі. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків за ними, у звязку з чим виникла заборгованість. На судовому засіданні, яке відбулося 23.12.2013 року представник Відповідачів надав до суду довідку ПАТ «ПроКредит Банк» від 03.09.2013 року за вих. №3285, згідно якої вбачається, що станом на 03.09.2013 року [PERSON] не має кредитів у АТ «ПроКредит Банк», а також відсутня заборгованість перед АТ «ПроКредит Банк» по кредитним продуктам. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» вважає за необхідне стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 48 547,34 грн., де 12 960,65 грн. заборгованість по кредиту, 10 706,53 грн. заборгованість по процентам за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом, 24 880,16 грн. пеня. При цьому сума штрафних санкцій майже у два рази більша за розмір заборгованості за тілом кредиту. Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 02.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з клопотання про зменшення розміру неустойки, згідно якого просив зменшити розмір пені за порушення умов кредитного договору №12.13891, яка стягуватиметься з Відповідача на користь Позивача. Оскільки визначений Позивачем розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту та враховуючи повне погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором №12.13891, суд вважає за доцільним зменшити розмір пені, до 5 000,00 гривень. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено Договір поруки №12.13891-ДП2 від 28.01.2008 року з [PERSON] та Договір поруки №12.13891-ДП1 від 28.01.2008 року з [PERSON], відповідно до умов яких Відповідач-2 та Відповідач-3 взяли на себе зобовязання відповідати перед Банком по зобовязанням Відповідача-1 в повному обсязі цих зобовязань, які виникли з умов Кредитного договору. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст. 556 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст. 554 ЦК України). Відповідно до аналізу зазначеної правової норми поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч.3 ст. 554 ЦК України не застосовується. Таким чином, оскільки кожен з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] уклали з Позивачем окремі договори поруки щодо виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON], то пеня за порушення зобовязань за кредитним договором №12.13891 від 28.01.2008 року в розмірі 5 000,00 грн. підлягає солідарному стягненню окремо з Позивача та його поручителів. На підставі викладеного,

Outcome: partial