Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» в якому, відповідно до уточнень, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 111718,17 грн. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначив, що він (позивач [PERSON]) з 16.05.2005 року по 26.02.2007 року перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ «ЄВРАЗ - Дніпропетровській металургійний завод ім. Петровського» на посаді юрисконсульта та начальника господарсько-правового бюро та був звільнений 26.02.2007 року у зв'язку з призовом до Служби безпеки України. Листом відповідача від 12.11.2012 року № 7176 йому було повідомлено, що згідно до розрахунку сум корегування заробітної плати за час відпусток під час фактичної роботи позивача на підприємстві, останньому нарахована компенсація у розмірі 31,28 грн., в тому числі й податки 4,69 грн., сума до виплати - 26,59 грн. Таким чином, за період з 16.05.2005 року по 26.02.2007 року відповідачем неправильно розраховувалася та виплачувалося заробітна плата позивачу за час відпусток, зокрема без корегування заробітної плати на інших виплат, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, що призвело до недоплати до недоплати позивачу за весь період роботи у відповідача заробітної плати за час його відпусток. При звільненні позивача з підприємства, йому не було виплачено всіх належних сум, зокрема заробітну плату за час відпусток в розмірі 26,59 грн. у зв'язку з чим відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення, починаючи з дня звільнення - з 26.02.2007 року, відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України та розрахунку середньої заробітної плати, згідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на кількість робочих днів (годин). В судовому засіданні представник позивача по довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В поясненнях посилався на обставини, викладені у позові, а також додав, що не проведення відповідачем коригування заробітної плати позивача за час відпусток за період його роботи на підприємстві є порушенням норм законодавства щодо своєчасного нарахування працівнику належних платежів у зв'язку з чим, заробітна плата позивача в розмірі 26,59 грн. є заборгованістю по заробітній платі і невиплата цієї суми на день звільнення позивача є підставою для застосування відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України. Також, представник позивача пояснив, що корегування заробітної плати працівникам, відповідно до п. 10 Порядку обчислення заробітної плати, є обов'язком госпрозрахункового підприємства, незважаючи навіть на скрутне фінансове становище, у зв'язку з чим, відповідач порушив вимоги ст. 116 та 117 при звільненні позивача. Представник відповідача по довіреності Карпенко О.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що позивач працював на зазначеному підприємстві з 16.05.2005 року по 26.02.2007 року на посаді юрисконсульта та начальника господарсько-правового бюро юридичного відділу та був звільнений 26.02.2007 року у зв'язку з прийомом на військову службу до СБУ України, відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України, згідно поданої заяви про звільнення про що був виданий наказ від 26.02.2007 року № 335/к. При звільненні позивачу був проведений повний розрахунок та нарахована до виплати сума 4750 грн., яку позивач отримав шляхом перерахування зазначеної суми до банківської установи на пластикову картку позивача. Після отримання нарахованих грошових коштів позивач не звертався до відповідача або контролюючих органів із зверненнями щодо неповноти проведеного розрахунку при звільненні, отже порушення строків розрахунку при звільненні позивача з боку відповідача допущено не було. В своїх поясненнях у судовому засіданні представник відповідача посилалася на обставини, викладені у запереченнях на позовну заяву, крім того, зазначила, що даний спір не є спором про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, оскільки спір виник на підставі правовідносин, пов'язаних з корегуванням заробітної плати за час відпусток, а не з відносин розрахунку при звільненні. Суми заборгованості у розмірі 26 грн. 59 коп., як такої щодо якої порушено строки виплати, не існувало на день звільнення позивача, вона була нарахована вже після звільнення позивача на підставі Постанови дирекції і професійного комітету ПАТ «Євраз - ДМЗ ім..Петровського» від 21.03.2012 року «Про перерахунок заробітної плати працівникам підприємства за час відпусток», як коригування заробітної плати за час відпусток з урахуванням фінансових можливостей підприємства. Крім того, представник відповідача зазначила, що листом від 12.11.2012 року № 7176 позивачу були надані роз'яснення щодо нарахування вищезазначеної компенсації і рекомендовано звернутися до відділу кадрів ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» для подачі заяви про виплату грошових коштів, проте позивач цього не зробив, крім того, в позовних вимогах не просить стягнути перераховану компенсацію. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був 16 травня 2005 року прийняти на роботу до ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» до юридичного відділу на посаду юрисконсульта господарсько-правового бюро на підставі наказу № 705/к від 16.05.2005 року. На підставі наказу № 1889/к від 01.12.2006 року [PERSON] переведений на посади начальника господарсько-правового бюро юридичного відділу (а.с. 9). 26 лютого 2007 року [PERSON] був звільнений з посади начальника господарсько-правового бюро юридичного відділу ВАТ «ДМЗ ім. Петровського» на підставі наказу № 335/к від 26.02.2007 року, згідно п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з прийомом на військову службу до Служби безпеки України (а.с. 27). Відповідно до Статуту ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» є правонаступником ВАТ "ДМЗ ім. Петровського" (а.с. 82-83). Постановою дирекції та профспілкового комітету ПАТ "Євраз - ДМЗ ім. Петровського" № 24 від 21 березня 2012 року було постановлено провести відповідно до особистих заяв заробітної плати колишнім працівникам ОП "ДМЗ ім. Петровського", ВАТ "ДМЗ ім. Петровського", ДП "Дніпропетровський коксохімічний завод ім. Калініна", ВАТ "Дніпрококс" та ПАТ "Євраз - ДМЗ ім. Петровського за період відпусток з 1 січня 1995 року по 31 жовтня 2011 року та затверджено порядок виплати працівникам сум корегування заробітної плати за час відпусток з 01.01.1995 року по 31.10.2011 року (а.с. 31). Відповідно до п. 2 Порядку виплати працівникам сум корегування заробітної плати за період відпусток з 01.01.1995 року по 31.10.2011 року, затвердженого постановою дирекції та профспілкового комітету ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» № 24 від 21.03.2012 року, для колишніх працівників зазначених підприємств виплата сум корегування заробітної плати здійснюється через кассу підприємства або за безготівковим розрахунком, починаючи з 01.05.2012 року по мірі надходження заяв від працівників, у випадку відсутності спору щодо розміру корегування (а.с. 32). 15 жовтня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» з заявою про надання йому інформації щодо виплати та проведення їй корегування заробітної плати за період відпусток. Зазначена заява надійшла до відповідача та зареєстрована 22.10.2012 року (а.с. 42). Відповідно до відповіді ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» на заяву [PERSON] від 12.11.2012 року № 7176 було роз'яснено, що він може звернутися до відділу кадрів ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» для написання заяви на отримання нарахування коштів (а.с. 41). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач [PERSON] не звертався до відповідача з заявою про виплату йому нарахованої компенсації, оскільки при зверненні до адміністрації ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» йому було запропоновано подати відповідну заяву на заздалегідь підготовленому відповідачем бланку де містилася розписка, що заявник не має жодних претензій до ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського», натомість, заяви подані не на зазначеному бланку не приймалися. Відповідно до п. 10 Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 8 лютого 1995 року встановлено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. З огляду зазначеної норми вбачається, що коригування заробітної плати відповідачем, як госпрозрахунковим підприємством провадиться з урахуванням його фінансових можливостей. Таким чином, оскільки ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» є госпрозрахунковим підприємством, коригування заробітної плати працівникам підприємства за час відпусток здійснюється відповідачем, на підставі спільної постанови дирекції підприємства та профспілкового комітету № 24 від 21 березня 2012 року, у відповідності до вимог п. 10 Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 8 лютого 1995 року, з урахуванням фінансових можливостей підприємства. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» позивачу було нараховано та виплачено при звільненні 4750 грн. 00 коп. (а.с. 30). Зазначена сума позивачем не заперечувалась і жодної заборгованості з виплати належних при звільненні позивачу сум не було. Суд критично ставиться до посилання позивача та його представника на те, що відповідачем було порушено порядок розрахунку з позивачем при звільненні, та не виплачено заробітну плату за час відпусток в розмірі 26 грн. 59 коп., оскільки при звільненні відповідач отримала повний розрахунок. Суд приходить до висновку, що питання щодо виплати сум корегування заробітної за час відпусток за минулий період має іншу правову природу ніж питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що дане питання виникло з правовідносин, які пов'язані з корегуванням заробітної плати за час відпусток, а не з відносин затримки розрахунку при звільненні, і у зв'язку з з тим, у даному випадку положення ст. 117 КЗпП України не діють і не можуть бути застосовані для вирішення цього спору. Суд звертає увагу на те, що що на момент звільнення позивача, 26 лютого 2012 року, спору про розміри належних виплат звільненому працівнику не було, суми заборгованості у розмірі 26 грн. 59 коп., яка зазначена позивачем у позові, як такої, щодо якої порушені строки виплати, не існувало, оскільки ця сума була нарахована після 01 травня 2012 року на підставі постанови дирекції та профспілкового комітету ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» від 21 березня 2012 року та відповідно до чинного законодавства України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Таким чином, судовий збір підлягає віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed