Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до СПД [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 22578,64 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2006 року між ПАТ КБ «Надра» та СПД [PERSON] був укладений кредитний договір № 48/МК/2006-980 від 25.12.2006 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100000 грн. строком до 25.12.2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом 21% річних. Відповідно до п.5.1.2. договору позичальник зобов'язаний повертати необхідні платежі по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 12.09.2013 року заборгованість по тілу кредиту складає 13806,54 грн., по відсотках - 5734,28 грн. Відповідно до п.5.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня. Станом на 12.09.2013 року нарахована пеня складає 2060,78 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків, визначених на дату прострочення. Станом на 12.09.2013 року штраф складає 977,04 грн. Загальний розмір заборгованості становить 22578,64 грн. 25.12.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка поручилася перед позивачем за належне виконання СПЛ [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 48/МК/2006-980 від 25.12.2006 року. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Представник позивача Галюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач СПД [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині тіла кредиту та відсотків, в іншій частині проти позову заперечував з тих підстав, що банк тривалий час не міг визначити суму заборгованості, чим навмисно затягував строк прострочення виконання кредитних зобов'язань. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, , зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між позивачем та відповідачем СПД [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 48/МК/2006-980, згідно якого Банк відкриває відповідачу відновлювальну траншеві кредитну лінію в сумі 100000 грн. терміном на 36 місяців з 25.12.2006 року по 25.12.2009 року зі сплатою 21 відсотку річних. Згідно п.5.1.2. договору відповідач зобов'язаний забезпечити повне повернення кредиту та відсотків по ньому у строк до 25.12.2009 року включно, а також сплату можливої пені та штрафних санкцій, відшкодування збитків. Згідно п.8.1. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно п.8.2 договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня. Згідно п.8.3 договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та /чи сплати відсотків, визначених на дату прострочення. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку станом на 12.09.2013 року становить 22578,64 грн. та складається з наступного: - 13806,54 грн. - заборгованість за кредитом, - 5734,28 грн. - заборгованість за відсотками, - 2060,78 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, - 977,04 грн. - штраф. Суд приймає визнання відповідачем СПД [PERSON] позову в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 13806,54 грн. та по відсоткам в сумі 5734,28 грн., оскільки це не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Оскільки кредитним договором передбачено два види цивільно-правової відповідальності за порушення строку повернення кредиту, суд вважає, що у стягненні з відповідача штрафу за це порушення слід відмовити, а обмежитись лише пенею. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню лише штраф за порушення строку сплати відсотків по кредиту в розмірі 5% від суми заборгованості: 5734,28 грн. х 5% = 286,71 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача СПД [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 48/МК/2006-980 від 25.12.2006 року в сумі 21888,31 грн., яка складається з наступного: 13806,54 грн. - заборгованість за кредитом, 5734,28 грн. - заборгованість за відсотками, 2060,78 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 286,71 грн. - штраф за прострочення сплати відсотків. 25.12.2006 року між позивачем і відповідачеою [PERSON] укладено договір поруки № 48/2, за яким остання поручилася перед банком за належне виконання СПД [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 48/МК/2006-980 від 25.12.2006 року. Згідно п.2.1 договору поруки кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому, чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не надано доказів пред'явлення вимоги до поручителя у встановлений строк, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір, сплачений позивачем згідно меморіального ордеру № 7 від 18.09.2013 року, підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial