Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У серпні 2013 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить встановити, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з початку 1997 року до жовтня 1998 року, вели спільне господарство. У середині травня 1998 року позивачка завагітніла від відповідача, проте відповідач як тільки дізнався про вагітність, то не визнавав себе батьком дитини, припинив з позивачкою проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. [INFO] народився у позивачки син [PERSON], батьком якого є відповідач, але він даного факту не визнав та відмовився подати в органи РАГСу заяву про реєстрацію батьківства. Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що він не проживав з [PERSON] однією сім'єю та не вів з нею спільне господарство, а лише декілька разів заходив до неї в гості. Вважає, що батьком дитини [PERSON], [INFO], бути не може, тому позов є безпідставний, і задоволенню не підлягає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з початку 1997 року до жовтня 1998 року, вела з ним спільне господарство та народила від нього сина, але відповідач не визнав себе батьком дитини, припинив проживати з нею та відмовився подати в органи РАГСу заяву про реєстрацію свого батьківства. Представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на законність та обґрунтованість позовних вимог. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він дійсно знає позивачку, заходив до неї декілька разів в гості, але однією сім'єю з нею не проживав і спільне господарство не вів, тому вважає, що він не є батьком дитини позивачки. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], копія якого долучена до матеріалів справи, виданого відділом РАГС Славутицького міського управління юстиції Київської області 24 березня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] у м.Славутичі Київської області. Батьками його записані [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дитини записані зі слів матері згідно з вимогами ч.2 ст. 55 КпШС України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON], мати дитини, та [PERSON], відповідач у справі, підтримували фактичні шлюбі відносини з початку 1997 року до жовтня 1998 року і разом проживали за місцем проживання відповідача в мастері 30, квартирі 6 селища Лісного, м.Славутича Київської області, разом вели спільне господарство. Після того, як позивачка завагітніла, то відповідач покинув її і більше з нею та дитиною, яка народилася, не спілкувався. Показання свідків [PERSON] та [PERSON], які показали в судовому засіданні, що вони не бачили позивачки за місцем проживання відповідача, не спростовують факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON], який хоча і був зареєстрований за місцем проживання відповідача, але з'являвся рідко за місцем його реєстрації. Свідок [PERSON] також в судовому засіданні показав, що інколи заходив до [PERSON] в гості, про особисте життя відповідач йому ніколи не розповідав. Згідно висновку № 403 від 09.12.2013 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %, і таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Як зазначено у ч.2 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 цієї статті при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За таких обставин, враховуючи висновок судово-генетичної експертизи, яким встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %, підтвердження допустимими і належними доказами спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини, [PERSON], і відповідача до народження дитини, тобто наявність передбачених законом підстав та умов для встановлення батьківства за рішенням суду, то позов підлягає задоволенню, оскільки встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку про те, що [PERSON], [INFO], є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Доводи відповідача про те, що він не може бути батьком дитини, спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору та витрати за проведення судово-генетичної експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved