Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

06.11.2013 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.09.2008 року [PERSON] 04 вересня 2008 року отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтвердивши це своїм підписом у заяві. Але через неналежне виконанням позичальником умов договору станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість у сумі 25 382,64 грн., яка складається з наступного: 8 427,09 грн. – заборгованість за кредитом; 11 415,59 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 855,07 грн. – заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 1 184,89 грн. – штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог у повному обсязі (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.24, 28). За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.09.2008 року [PERSON] 04 вересня 2008 року отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.7). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якої встановлені однією із сторін у формулярах, або інших стандартних формах , який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.7). Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст.ст.526,527,530,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов’язаний повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов’язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 6.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов’язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, оплати Винагороди Банку. Пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Між тим, [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв’язку з чим станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість у сумі 25 382,64 грн., яка складається з наступного: 8 427,09 грн. – заборгованість за кредитом; 11 415,59 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 855,07 грн. – заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 1 184,89 грн. – штраф (процентна складова) (а.с.3-6). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об’єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв’язок у сукупності, з’ясувавши усі обставини справи, на яких ґрунтується позов, з урахуванням приписів ст.1 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору у розмірі 25 382,64 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача. Тому, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування судових витрат у розмірі 253,83 грн. (а.с.16). На підставі ст. ст.525-526, 530, 543, 547, 553-554, 599, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61,88, 197, 212, 213, 214, 224-226, 294 ЦПК України, суд

Outcome: approved