Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок житловою площею 36 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на переобладнаний житловий будинок літ. А-1 розміром 6,10м х 7,13м з верандою літ. а розміром 1,85м х 3,88м, тамбуром літ. а1 розміром 1,65м х 1,75м, загальною площею 38,80 кв.м. та самочинно збудовані господарські будівлі на садибі - сарай літ. Б розмірами 2,65м х 7,13м, сарай літ. В розмірами 5,56м х 4,05м, літня кухня літ. Г розмірами 5,56м х 5,00м з верандою літ. г розмірами 2,02м х 6,95м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що [INFO] помер її дід - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку фактично прийняв батько позивача - [PERSON], про що отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак отримати свідоцтво про право власності на спірний будинок останній не встиг, оскільки [INFO] помер. Після смерті батька позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги фактично спадщину прийняла, при цьому отримала його ощадну книжку та стала проживати у вищевказаному будинку. Крім того, в період часу з 2004 року по 2008 рік на земельній ділянці, відведеній для будівництва будинку нею були збудовані господарчі споруди - два сараї, літня кухня та переобладнано будинок - зроблено тамбур та веранду, після чого у передбаченому законом порядку їй був наданий дозвіл на збереження переобладнаного будинку, однак правовстановлюючі документи на спірний будинок отримати не може, оскільки право власності на нього не зареєстроване. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надана суду заява за підписом сільського голови [PERSON], якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області від 14 жовтня 1976 року та висновком про можливість будівництва господарських будівель, виданого КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 10 листопада 1976 року. Згідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №165 від 23.04.2008 року, спірний будинок в БТІ станом на 23 квітня 2008 року не зареєстрований. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] та є єдиним власником зазначеного будинку. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO], актовий запис №100. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Як вбачається з відповіді Харківського обласного держаного нотаріального архіву №2221/01-21 від 25.07.2013 року, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини був [PERSON] Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його син, [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки по день смерті проживав та був зареєстрований у спірному будинку та повністю його утримував. Крім того, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] після смерті свого батька звернувся до нотаріальної контори та 05 квітня 1989 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Ніколенко А.А., яке зареєстроване в погосподарській книзі Лизогубівської сільської ради по особовому рахунку [NUMBER] 21.01.1998 року. Вищезазначена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Однак зареєструвати в БТІ спірне домоволодіння [PERSON] не встиг, оскільки [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 липня 1998 року. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Таким чином, суд вважає [PERSON], таким, що набув право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, була дочка померлого - [PERSON] (свідоцтво про народження на ім'я [PERSON], свідоцтво про укладенні шлюбу серії [NUMBER] від 21 грудня 1990 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] фактично спадщину прийняла, оскільки на день смерті свого батька по теперішній час постійно проживає в спірному будинку, утримує його в належному стані, таким чином фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що не оспорюється сторонами по справі. Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1448/01-16 від 30 липня 2013 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO], який на день смерті мешкав в [ADDRESS], до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 1998-2013 роки нікому не видавалося. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та задовольнити позовні вимоги останньої в цій частині. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на переобладнаний житловий будинок та господарчі споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. Судом встановлено, що у період часу з 2005 по 2012 рік, [PERSON] самовільно, за власний рахунок, без розробки та погодження проекту, отримання дозволу на початок будівельних робіт, здачі об'єкту до експлуатації, переобладнала будинок [ADDRESS] та збудувала господарчі будівлі - сараї, літню кухня з верандою. Рішенням Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області №33 від 14 квітня 2009 року [PERSON] надано дозвіл на збереження переобладнаного житлового будинку [ADDRESS] літ. "А-1" розміром 6,10 м Х 7,13 м з верандою літ. "а" розміром 1,85 м Х 3,88 м, тамбуром літ. "а1" розміром 1,65 м Х 1,75 м, загальною площею 38,80 кв.м. та самочинно збудованих господарчих будівель на садибі за вищевказаною адресою - сарая літ. "Б" розмірами 2,62 м Х 7,13 м, сарая літ. "В" розмірами 5,56 м Х 4,05 м, літньої кухні літ. "Г" розмірами 5,56 м Х 5,00 м з верандою літ. "г" розмірами 2,02 м Х 6,95 м. Після закінчення будівництва позивачем було замовлено технічну інвентаризацію домоволодіння з новозбудованими будівлями в цілому. Згідно технічного паспорту КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 25 липня 2013 року, після здійснення самочинного будівництва, домоволодіння [ADDRESS] складається з наступного: житлового будинку літ. "А-1" з верандою літ. "а", тамбуром літ. "а1", загальною площею 38,80 кв.м. та господарчих будівель - сарая літ. "Б", сарая літ. "В", літньої кухні літ. "Г" з верандою літ. "г". Згідно акту обстеження КП "Архітектурне бюро Харківського району", державна ліцензія АА № 870400 від 31.12.2004 року та експертного висновку ДП "Харківспецпожобслугоувування", державна ліцензія серії АВ №399138, в результаті проведеного обстеження збудованого житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS], встановлено, що самочинно побудований одноповерховий житловий будинок літ. "А-1" з верандою літ. "а", тамбуром літ. "а1", а також господарські будівлі та споруди - сараї літ. "Б,В", літня кухня літ. "Г" з верандою літ. "г" можуть бути збережені та використовуватися за призначенням, вказані будівлі та земельна ділянка, на якій вони розташовані відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і за дотриманням вимог можуть бути використані у заявленій сфері застосування. Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Позивачем на момент розгляду справи завершено будівництво житлового будинку та надвірних споруд у межах належного домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво позивачем проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України - за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved