Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У жовтні 2013 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 26.09.2007 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений договір № ODXRRX09560075, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1648,78 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис його у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим відповідач станом на 24.09.2013 року має заборгованість у розмірі 36242,64 грн., з яких: 1359,64 грн. - заборгованість за кредитом; 13242,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19438,38 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1702,03 грн. - штраф (процентна складова). Тому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 36242,64 грн. за кредитним договором № ODXRRX09560075 та судові витрати у розмірі 362,43 грн. Представник позивача в судове засідання не зявися, однак, в матеріалах справи наявна заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав через канцелярію суду заяву, в якій просив застосувати позовну давність, відмовити позивачу у задоволенні позову за пропуском позовної давності. Також просив розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно кредитному договору № ODXRRX09560075 від 26.09.2007 року, ЗАТ КБ „ПриватБанк" надав [PERSON] cтроковий кредит у сумі 1648,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00% на рік на суму залишку заборгованості на строк 6 місяців, тобто з 26.09.2007 року по 26.03.2008 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. П. 5.5 умов надання споживчого кредиту, наявного в матеріалах справи, встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Кредит [PERSON] було видано 26 вересня 2007 року строком на 6 місяців, кінцевий термін повернення кредиту 26 березня 2008 року, перебіг строку позовної давності починається 27 березня 2008 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 11 жовтня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності. При цьому, позивачем питання про продовження строку позовної давності із зазначенням причин поважності пропуску строку у позовній заяві або окремій заяві перед судом не ставилося. Крім того, кредитний договір між Банком і [PERSON] є споживчим і тому на нього розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. До того ж таку заяву відповідач подав у письмовому вигляді. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). За таких обставин, суд вважає що у позовних вимогах ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] слід відмовити через сплив позовної давності.

Outcome: dismissed