Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1995 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], 1996 року народження. Шлюбні відносини між сторонами припинились на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва, яке набуло законної сили 27 липня 2010 року. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя між позивачем та відповідачем не досягнуто. За період шлюбу подружжям було спільно набуто трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 88,40 кв. м., жилою площею 46,00 кв. м., приблизною вартістю 240 000 грн. Квартиру було придбано у Акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» подружжям у 2004 році. Свідоцтво про право власності від 13.06.2005 року видано на ім'я відповідача.. На придбання квартири було взято кредит в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» на загальну суму 24 000 доларів США терміном кредитування з 02.11.2004 року по 02.11.2019 рік, що підтверджується умовами кредитного договору №10108781000 від 02.11.2004 року. З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», відповідачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки №31-3КІ/11-2004И від 02.11.2004 року та договір поруки№31-3КІ/11-2004И від 02.11.2004 року. Оскільки, квартиру було придбано у 2004 році в період шлюбу з 23.09.1995 року по 27.06.2010 рік та виходячи з положень ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України, позивач просить визнати квартиру спільною сумісною власністю сторін та право власності по ? частині за нею та за відповідачем. Крім того, у зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, просила визначити порядок користування наступним чином: жилу кімнату, площею 16,7 кв. м. виділити їй, жилу кімнату, площею 17,4 кв. м. виділити відповідачу, жилу кімнату, площею 11,9 кв.м (дитячу), кухню, коридор та інші допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні. До початку розгляду справи [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем перебував в шлюбі з 23.09.1995 року по 17.07.2010 рік , в період якого була куплена квартира [ADDRESS]. Квартира була куплена за рахунок особистих коштів у сумі 131 995, 93 грн. та іпотечного кредиту, наданому позивачу в АБ «УкрСибБанк» 02.11.2004 році на загальну суму 24 000 доларів США на термін 15 років, в якому відповідач виступає поручителем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва, яке набуло законної сили 27 липня 2010 року, за ініціативою відповідача. При розлучені сторони домовились , що відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання по виплаті коштів по іпотечному кредиту, взятому під час шлюбу. Відповідач усно дав згоду позивачу на те, що позивачу відійде більша частина 3-кімнатної квартири при розподілі майна за рахунок виплати залишку боргу по іпотечному кредиту силами позивача. Після розлучення позивач сумлінно виконує обов'язки по сплаті кредитних коштів. Відповідач не приймає участі у виплаті заборгованості за кредитом вже більше ніж 3 роки після розлучення. На момент розлучення сторонами було виплачено 68,8% від загальної вартості квартири, на 50% з яких може претендувати відповідач. Тому просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири та 1/3 частини квартири залишити за відповідачем. Також просив визначити порядок користування квартирою за способом, запропонованим відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з викладених у ньому підстав, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити його вимоги за зустрічним позовом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без їх присутності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги по первісному та зустрічному позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1995 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2010 року, шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на ім'я [PERSON] Головним Управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради від 13.06.2005 року, зареєстрованого Комунальним Підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15.06.2005 року за р.№ 44503. Сторони не заперечували той факт, що перший грошовий внесок для придбання спірної квартири було зроблено за рахунок продажу квартири [ADDRESS], яка, в свою чергу, була придбана за спільні кошти подружжя та кошти, подаровані позивачу її батьками. Також для придбання спірної квартири було взято кредит в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» на загальну суму 24 000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становило 127 356 грн. терміном кредитування з 02.11.2004 рік по 02.11.2019 рік відповідно до умов кредитного договору № 31-3КІ/11-2004И від 02.11.2004 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 31-3КІ/11-2004И, 02.11.2004 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS] та між АКІБ"УкрСиббанк" і [PERSON] договір поруки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України - п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). При вирішенні спору про поділ майна подружжя, суд може не погодитись із запропонованим кожним і подружжя варіантом поділу такого майна та провести його поділ виходячи з інтересів дружини, чоловіка, дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід суду за межі позовних вимог. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за договором №42671 про участь у Фонді фінансування будівництва від 19.03.2004 року за програмою АТКХ «Київміськбуд» загальна сума грошових коштів, внесена на інвестування спірної квартири склала 262 029, 37 грн. Для придбання спірної квартири сторонами були внесені 389 385 грн. 37 коп., належних їм спільних коштів, в тому числі, коштів у розмірі 127 356 грн., отриманих у АКІБ «УкрСиббанк» на підставі кредитного договору № 31-3КІ/11-2004И від 02.11.2004 року. Твердження сторін про сплату своїх особистих коштів для придбання квартири під час шлюбу належними доказами в судовому засіданні не підтвердились. Після розірвання шлюбу залишок за основним боргом кредитного договору станом на 17.07.2010 року складав 15 197,47 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 121 655 грн. 74 коп., який сплачувся відповідачем. При вирішенні спору про право власності на майно необхідно встановлювати хто сплачує заборгованість по кредиту. Ця обставина повинна братись до уваги при визначенні частки кожного з подружжя (ухвала ВСУ від 29 квітня 2009 року, справа № 6-4822св08: ухвала ВСУ від 2 лютого 2011 року, справа № 6-23039св10). Отже, сторонами під час шлюбу було спільно сплачено для придбання спірної квартири 389 385 грн. 37 коп. (127 356 грн.+ 262 029, 37 грн.), що складає 76,19% ( 76/100 ) від вартості спірної квартири. Решту грошових коштів по кредиту в сумі 121655 грн. 74 коп., що відповідно складає 23,80% ( 24/100 ) від вартості спірної квартири, залишилось сплатити після розлучення сторін. Таким чином, з урахуванням того, що вартість всієї спірної квартири становить 511 041,11 грн., а подружжям за час шлюбу було спільно внесено кошти в сумі 389 385 грн. 37 коп. ( 76/100 ), інша частина коштів в сумі 121655 грн. 74 коп. (24/100), яку сплачує відповідач після розірвання шлюбу, за позивачем у порядку поділу майна слід визнати право власності на 38/100 частини квартири, а за відповідачем відповідно на 31/50 (24/100+38/100) частини квартири. Щодо позовних вимог сторін по визначенню порядку користування спірною квартирою, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як встановлено в судовому засіданні, спірна квартира, загальною площею 88,4 кв.м, в тому числі жилою площею 46 кв.м; складається з трьох ізольованих кімнат розміром - 16,7 кв.м., 11,9 кв.м., 17,4 кв.м. та кухні, площею 11,9 кв.м.; ванної кімнати, розміром 4,5 кв.м.; вбиральні, площею 1,5 кв.м.; коридору 21,4 кв.м. та лоджією - 3,4 кв.м. З урахуванням визначених часток права власності на спірну квартиру за позивачем і відповідачем та фактичним порядком користування кімнатами, який склався між сторонами, суд приходить до наступного визначення порядку користування: житлову кімнату, площею 16,7 кв.м. виділити [PERSON]; житлову кімнату, площею 17,4 кв.м. виділити [PERSON]; житлову кімнату, площею 11,9 кв.м. (дитяча кімната), кухню, ванну, вбиральню та інші допоміжні приміщення залишити в їх загальному користуванні. На підставі викладеного,

Outcome: partial