Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

3 вересня 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача - ТОВ «Торговий Дім «Золотий Урожай», про скасування наказу про звільнення за прогул, зміну запису в трудову книжку та стягнення всіх сум, належних при звільненні, в якій позивачка вказала, що 13 травня 1996 року вона була прийнята на роботу до ВАТ «Костянтинівський хлібокомбінат» формувальником тіста. З 18 травня 2001 року працювала пекарем 4-го розряду. 31 травня 2012 року була звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП України по переведенню до ТОВ «Торговий Дім «Золотий Урожай», де працювала пекарем 4-го розряду з 01 червня 2012 року. 15 червня 2012 року під час роботи у нічну зміну вона випікала батони, хліб, коли з нею стався нещасний випадок, а саме, після спливу приблизно 10 годин робочої зміни від високої температури і тривалого фізичного навантаження вона відчула себе погано, втратила рівновагу, впала і на деякий час втратила свідомість. Коли опритомніла, відчувалла сильне запаморочення, шум у вухах і біль у тілі. Їй викликали швидку допомогу, доставили у травмпункт, а потім у неврологічне відділення ЦРЛ м. Костянтинівка, де вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 15 червня 2012 року по 02 липня 2012 року, потім лікувалася амбулаторно з 03 липня 2012 року по 24 липня 2012 року. За станом здоров’я вона не могла стати до роботи за фахом, адміністрація підприємства не надала їй легку працю, необхідність в якій була передбачена медичною довідкою. З 24 липня 2012 року по 03 вересня 2012 року вона змушена була піти у чергову відпустку. 28 серпня 2012 року адміністрацією підприємства їй було запропоновано перейти на роботу на одну з вакантних посад, від чого вона відмовилася заявою від 3 вересня 2012 року, оскільки 30 серпня 2012 року була обстежена ЛКК та згідно довідки ЛКК № 214/1469 від 30 серпня 2012 року їй заборонена праця з механізмами, що рухаються, в приміщенні з підвищеною температурою і тепловим випромінюванням. З 10 вересня 2012 року по 15 вересня 2012 року вона знаходилася на лікарняному. 17 вересня 2012 року вона вийшла у свою зміну на роботу і просила надати їй роботу у відповідності з висновком ЛКК, що не було зроблено, при цьому, було складено акт про те, що вона не приступила до роботи за фахом, а у подальшому на вахті її перестати впускати до цеху. 15 жовтня 2012 року відповідачем був виданий наказ № 688-12-к про її звільнення з роботи за прогули без поважних причин в період з 18 вересня 2012 року по 15 жовтня 2012 року, що вважає незаконним, так як не допускала прогули з поважної причини, бажала працювати за фахом, але до цього були медичні протипоказання. В порушення норм трудового законодавства їй не проведені всі виплати, належні при звільненні. Просила скасувати наказ № 688-12-к від 15 жовтня 2012 року про її звільнення за ч.4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, внести зміни в запис № 19 від 17 жовтня 2012 року її трудової книжки, вказавши - звільнена за п.2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров’я, що перешкоджає продовженню даної роботи, та стягнути з відповідача всі суми, належні їй при звільненні. У судовому засіданні 26 грудня 2013 року представник позивача [PERSON] звернувся з заявою про уточнення позовних вимог, просив суд скасувати наказ про звільнення позивачки [PERSON] за прогул, внести зміни до запису у її трудову книжку, відмовившись при цьому від позову в частині заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки всіх сум, належних при звільненні, та цю відмову прийнято судом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позові обставини. При цьому, позивачка [PERSON] пояснила, що 15 червня 2012 року з нею стався нещасний випадок на виробництві внаслідок отриманого теплового удару, їй стало погано та вона впала біля печі, отримавши черепно-мозкову травму, довго лікувалася. Адміністрація підприємства тривалий час не бажала визнавати цей випадок як травму на виробництві, тому її не звільнили за п.2 ст. 40 КЗпП України, а склали низку актів про відсутність на робочому місці та звільнили за прогули, яких вона не вчиняла. Від переведення на запропоновані їй роботодавцем вакансії вона відмовилася, оскільки така робота також пов*язана з високими температурами в тому ж цеху, що їй протипоказано згідно довідки ЛКК. Вона просила звільнити її за станом здоров*я, навіть писала про це заяву 28 серпня 2012 року, яка не була зареєстрована належним чином. Вказала, що на підприємство вона не могла потрапити через те, що її не впускала охорона за вказівкою адміністрації. У судове засідання 26 грудня 2013 року позивачка [PERSON] не з’явилася, надала заяву про його проведення за її відсутності (а.с. 206). Представник відповідача ТОВ «ТД «Золотий Урожай» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що жодна медична довідка, надано позивачкою, не містила даних про те, що [PERSON] взагалі не може виконувати будь-яку роботу, внаслідок чого її слід звільнити, крім того, довідка, видана [PERSON] носила тимчасовий характер - була видана на рік. Лише наявність медичної довідки не є підставою для автоматичного звільнення працівника. [PERSON] була запропонована робота, не пов*язана з висотою, рухомими механізмами та відкритим вогнем зі збереженням заробітку за попередньою посадою на один рік, яку вона могла, на думку адміністрації, виконувати в цеху, від чого вона відмовилася. В той же час, допустити позивачку до виконання роботи пекаря адміністрація не мала права, оскільки їй була надана медична довідка про протипоказання такої праці. Твердження позивачки про те, що вона писала заяву про звільнення за станом здоров*я, що не була прийнята, не відповідають дійсності, як і те, що її не впускала охорона підприємства до робочого місця, так як охорона, з якою укладено договір про надання послуг, не підкорюється керівництву ТОВ «ТД «Золотий Урожай», крім того, дотепер у позивачки залишилася постійна перепустка працівника підприємства, при пред*явленні якої охороні перешкодити у вході на територію неможливо. Адміністрація мала намір продовжувати пропонувати позивачці вакантні посади, однак не мала змоги це роботи, бо з 18 вересня 2012 року [PERSON] перестала з*являтися на робочому місці, телефоном відповідала у грубій формі, не реагувала на письмові звернення з проханням пояснити причини тривалої відсутності на роботі. При цьому, письмові пропозиції про переведення на легку роботу позивачці адміністрацією не направлялися. Зазначив, що звільнення на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України є не обов*язком, а правом роботодавця і має вчинятись, коли до цього є вагомі причини, підтверджені медичними документами, чого не було в даному випадку. Заборгованості по виплатах у підприємства перед позивачкою немає. Просив у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивачки [PERSON], з якою 15 червня 2012 року стався нещасний випадок на виробництві. Вона тривалий час знаходилася на лікуванні, отримала медичні протипоказання до роботи, яку виконувала раніше, у зв*язку з чим після проходження курсу лікування пішла у чергову відпустку. Після відпустки вона неодноразово намагалася потрапити на територію підприємства, однак її не пропускали охоронці, що він особисто чув, оскільки супроводжував дружину до місця роботи через її слабкий стан. На його думку, позивачка не могла знаходитися біля печі на виробництві, оскільки не відновила достатньо своє здоров*я, потребувала переводу на легку роботу. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, у вересні 2012 року проходила випробувальний термін у ТОВ "УББ" в якості працівника КПП, куди працевлаштувалася у жовтні 2012 року. Позивачку по справі бачила на КПП один раз, та була одна, прийшла на вахту, поклала пропуск на стіл та спитала інспектора з охорони праці [PERSON], коли дізналася, що треба зачекати, пішла. Увійти на територію підприємства їй ніхто не перешкоджав, таких розпоряджень від свого керівництва вона не отримувала, вказівкам адміністрації ТОВ «ТД «Золотий Урожай» охорона не підкоряється. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що займає посаду інженера з організації та нормування праці ТОВ "ТД "Золотий Урожай", їй відомо, що лікуючись після отриманої 15 червня 2012 року травми позивачка [PERSON] була відсутня на робочому місці з цих поважних причин - була на лікарняному, у відпустці, знову на лікарняному до 17 вересня 2013 року. 18 вересня 2013 року на роботі позивачка не з*явилася, по телефону відповіла, що не прийде, бо її хочуть звільнити, не відповідала на письмові звернення щодо з*ясування причин відсутності. Нею перевірялася можливе звернення [PERSON] у період її відсутності за медичої допомогою, що не підвердилося. Двічі адміністрація підприємства пропонувала [PERSON] легку роботу - формувальника тіста та прибиральниці, однак вона відмовилася, хоча, на думку свідка, виконувати таку роботу в цеху вона мала змогу, бо вона не виконується безпосередньо біля печі. Робота ж пекаря згідно атестації дійсно має шкідливі фактори - підвищені температури, теплове випромінювання, рухомі механізми тощо. Письмово адміністрація не направляла позивачці повідомлення про вакантні посади. Заяви на звільнення позивачка не подавала, інакше б вона була зареєстрована. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] копії трудової книжки БТ-ІІ №2242887 від 26 червня 1990 року (а.с. 3) [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15), 13 травня 1997 року була прийнята на роботу до ТОВ «Костянтинівський хлібокомбінат» формувальником тіста; з 18 травня 2001 року працювала пекарем 4-го розряду; 31 травня 2012 року була звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП України за переведенням до ТОВ «ТД «Золотий Урожай», де працювала пекарем 4-го розряду з 01 червня 2012 року. Наказом ТОВ «ТД «Золотий Урожай» від 15 жовтня 2012 року № 688-12-К «Про звільнення [PERSON]К.» позивачку [PERSON] звільнено 17 жовтня 2012 року за прогул без поважних причин, вчинений у період часу з 18 вересня 2012 року по 15 жовтня 2012 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4). [PERSON] розслідування нещасного випадку від 20 липня 2012 року встановлено, що у позивачки [PERSON] 15 червня 2012 року о 04.50 годин, під час виконання нею своїх трудових обов’язків, сталося раптове погіршення стану здоров’я, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження (а.с. 30-31). З приводу отримання при зазначених вище тілесних ушкоджень позивачка [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 15 червня 2012 року по 02 липня 2012 року, з 03 липня 2012 року по 24 липня 2012 року лікувалася амбулаторно, що підтверджується медичними документами (а.с. 6, 7, 8). Як вбачається з довідки Костянтинівської ЦРЛ №184 від 3 серпня 2012 року (а.с. 9) зафіксовано отримані [PERSON] ушкодження внаслідок отриманої черепно-мозкової травми, струс головного мозку; за станом здоров*я рекомендовано труд, не пов*язаний з висотою, рухомими механізмами, у відкритого вогня строком на один рік з 3 серпня 2012 року. З 10 вересня 2012 року по 15 вересня 2012 року позивачка [PERSON] знаходилася на лікарняному (а.с. 13). [PERSON] довідки ЛКК № 214/1469 від 30 серпня 2012 року, позивачці [PERSON] протипоказана праця на висоті, з механізмами, що рухаються, в приміщеннях з підвищеною температурою і тепловим випромінюванням на відкритих ділянках на один рік з 30 серпня 2012 року (а.с. 11). [PERSON] листа керівника СПП від 28 серпня 2012 року (а.с. 10) позивачці [PERSON] з врахуванням протипоказань до роботи пекаря адміністрацією відповідача було запропоновано більш легку роботу (формувальник тіста, прибиральниця виробничих приміщень), від якої позивачка відмовилася заявою від 03 вересня 2012 року, посилаючись на медичну довідку ВКК 214/1469 від 30 серпня 2012 року (а.с. 12, 33). 17 вересня 2012 року [PERSON] повторно відмовилася від більш легкої роботи - прибиральниці виробничих приміщень, запропонованої адміністрацією відповідача, що підтверджується відповідним актом, складеним представниками відповідача (а.с. 34). Як вбачається з даного акту, робота формувальника тіста вдруге позивачці [PERSON] не пропонувалася, що протирічить поясненням представника відповідача. Як вбачається з актів про відсутність працівника на робочому місті і на підприємстві, табелів обліку робочого часу (а.с. 35-43, 83-104), у період часу з 18 вересня 2012 року по 15 жовтня 2012 року [PERSON] була відсутня на робочому місці і на підприємстві. [PERSON] листа за вих.№ 19 від 27 вересня 2012 року (а.с. 44) адміністрація відповідача зверталася до позивачки [PERSON] із проханням надати письмові пояснення щодо причин неявки на роботу з 17 по 27 вересня 2012 року. Письмових звернень іншого змісту, зокрема пропозицій переходу на більш легку роботу, на адресу [PERSON] адміністрацією не направлялося, що не заперечував у судовому засіданні представник відповідача та про що зазначила у поясненнях свідок [PERSON] Як вбачається з повідомлення КУ "ЦРЛ" м. Костянтинівки №1198 від 1 жовтня 2012 року на запит відповідача (а.с. 193), [PERSON] не зверталася в період з 17 по 25 вересня 2012 року за наданням медичної допомоги до медичної установи. Станом на серпень 2012 року [PERSON] було направлено додатково на медичний огляд начальником ПЕО [PERSON], що підтверджується переліком працівників ТОВ "ТД "Золотий Урожай" (СПП № 9, 10) (а.с. 202); висновок лікаря-терапевта від 30 серпня 2012 року - протипоказани труд на висоті, з рухомими механізмами, у приміщеннях з підвищеною температурою та тепловим випромінюванням та відкритих площах строком на один рік з 30 серпня 2012 року (а.с. 203). Рекомендованим листом від 28 жовтня 2012 року відповідачем позивачці [PERSON] за її заявою (а.с. 66) на адресу місця її мешкання було надіслано трудову книжку з копією наказу про звільнення (а.с. 67), факт отримання яких у судовому засіданні не заперечувався. [PERSON] довідки ТОВ «ТД «Золотий урожай» № 2067 від 27 листопада 2012 року, на дату звільнення [PERSON] заборгованість по виплаті належних при звільненні сум відсутня (а.с. 46, 47-48). За фактом нещасного випадку, що мав місце з [PERSON] 15 червня 2012 року, за формою Н-1 складено акт №6 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом, затверджений директором ТОВ "ТД "Золотий Урожай" 17 липня 2013 року (а.с. 204-205), підстава - рішення Костянтиніського міськрайонного суду від 7 травня 2013 року. [PERSON] ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи...; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. [PERSON] п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Невихід працівника на роботу в зв'язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров'я, не може бути звільнений за п.3 чи п.4 ст.40 КЗпП. Власник або уповноважений ним орган можуть у зв'язку з цим розірвати трудовий договір за п.2 ст.40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження незадовільни стан здоров*я позивачки [PERSON] та протипоказання їй у зв*язку з цим виконання трудових обов*зків пекаря, що було підтверджено медичним документами, наявними у відповідача на час звільнення позивачки за прогул без поважних причин. Висновок власника або уповноваженого ним органу про невідповідність виконуваної роботи повинен грунтуватися на таких об*єктивних даних, як висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарняно-консультаційної комісії, про те, що працівник за станом здоров*я не може якісно виконувати свої обов*язки, так як це небезпечно для його життя і здоров*я. В даному випадку протипоказання позивачці [PERSON] до виконання обо*язків пекаря було підтверджено належним чином - довідкою ЛКК №214/1469 від 30 серпня 2012 року, при цьому, представник відповідача у судовому засіданні не заперечував, що робота пекаря має специфічні умови праці, пов*язана зі шкідливими чинниками, що були протипоказані позивачці, та навпаки, наголошував на тому, що за таких умов адміністрація підриємства не мала права допустити [PERSON] до раніше виконуваної нею роботи. Суд не може погодитися з твердженням представника відповідача про відсутність підстав для звільнення позивачки з займаної посади за станом здоров*я з огляду на те, що медична довідка ЛКК не містила прямої вказівки на заборону [PERSON] виконувати роботу пекаря та взагалі на заборону будь-якої праці в цеху, оскільки дану довідку було видано за встановленою формою та в ній були наведені протипоказані позивачці чинники - труд на висоті, з рухомими механізмами, у приміщеннях з підвищеною температурою та тепловим випромінюванням, на відкритих площах строком на один рік з 30 серпня 2012 року; у більшості ці фактори присутні у праці пекаря та пропонованих позивачці посадах у цеху, що повинно було бути враховано відповідачем. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про наміри адміністрації підприємства продовжувати пропонувати позивачці [PERSON] вакантні посади з більш легкими умовами праці, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на встановлення судом факту повторної пропозиції представниками відповідача позивачці однієї з посад, від якої вона вже відмовилася у минулому, невжиття заходів з боку відповідача щодо письмової пропозиції переходу на легку роботу на адресу [PERSON] тощо. Крім того, суд не погоджується з доводами представника відповідача, що предметом розгляду даної справи є події, що мали місце у вересні-жовтні 2012 року - відсутність [PERSON] на роботі і її звільнення, та до них не можуть мати відношення медичні документи позивачки, датовані липнем та серпнем 2012 року, оскільки судом встановлено, що ці події є наслідком неврахування медичних довідок, виданих [PERSON], відповідачем по справі. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку позивачкою [PERSON] не було допущено прогулу без поважних причин з врахуванням її відмови від переведення на більш легку роботу згідно довідки ЛКК №214/1469 від 30 серпня 2012 року, а так само протипоказання їй за станом здоров*я раніше виконуваної нею роботи. Суд вважає, що у зв*язку відсутнісю інших вакантних посад, які могли бути запропоновані [PERSON] відповідачем, роботодавець не мав змоги забезпечити її як працівника більш легкою роботою, тому у відповідача були наявні підстави для розірвання з позивачкою трудового договору за п. 2 ст. 40 КЗпП України, та її звільнення на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України є неправомірним. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 114, 70 грн.

Outcome: approved