Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] та Громадська організація «Наукове товариство студентів та аспірантів-юристів «ЮСТІ*С» (далі - Громадська організація) в інтересах засновника та члена цієї організації [PERSON] звернулися до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням Європейського суду з прав людини від 17 січня 2013 року ( Заява № 17116/04) Держава Україна має сплатити [PERSON] 9 000 євро, яка була сплачена 09 вересня 2013 року. Крім того, у зв'язку з помилками, допущеними 11 жовтня 2012 року та 28 травня 2013 року Євпаторійським міськім судом АР Крим при оформленні виконавчих документів, не виконане рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 18 листопада 2008 року по цивільній справі №2-2730/08, яким з Євпаторійського міського відділу ГУ МВС України в АР Крим на користь [PERSON] стягнено 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 25000 гривень матеріальної шкоди та 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Представник Громадської організації та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи є заява [PERSON], який одночасно за довіреністю є представником Громадської організації, про розгляд справи за його відсутності. Прокурор у судовому засіданні та представник Державної казначейської служби заперечували проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представників позивача та Державної казначейської служби, а також прокурора, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень частини 1 статті 11, частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17 січня 2013 року Європейським судом з прав людини розглянута справа «СІЗАРЄВ ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SIZAREV v. UKRAINE) (Заява № 17116/04). Пунктом 10 Рішенням Європейського суду з прав людини від 17 січня 2013 року постановлено, що упродовж трьох місяців від дня, коли це рішення набуде статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), держава має сплатити заявнику ([PERSON]) 9 000 євро відшкодування моральної шкоди разом з будь-якими податками, які можуть нараховуватись. У позовній заяві позивачі вказують, що зазначене Рішення міжнародного суду виконане 19 вересні 2013 року. Як на підставу своїх вимог, позивачі посилаються на те, що Євпаторійським міським судом АР Крим 11 жовтня 2012 року та 28 травня 2013 року, були допущені помилки при оформлені виконавчих листів, виданих на підставі рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 18 листопада 2008 року по цивільній справі №2-2730/08, яким з Євпаторійського міського відділу ГУ МВС України в АР Крим на користь [PERSON] стягнено 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.3). Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані розділом VI Цивільного процесуального кодексу України. Оформлення виконавчого листа, виправлення помилки в ньому та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вирішується у порядку встановленому статтею 369 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, позов пов'язаний з процесуальною діяльністю суду. У рішенні Конституційного суду від 23 травня 2001 року № 6 рп/2001 зазначено, що, оскільки порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України, процесуальні акти і дії суддів першої інстанції, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 2 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. . Загальної підставою відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України). Під час судового розгляду справи позивачі не надали суду належних та допустимих доказів завдання [PERSON] моральної та матеріальної шкоди неправомірними діями Євпаторійського міського суду АР Крим, а також наявності обставин передбачених статтями 23, 1166,1167, Цивільного кодексу України. Єдиним доказом, наданим позивачами у підтвердження позовних вимог, є копія виконавчого листа, виданого Євпаторійським міським судом АР Крим 28 травня 2013 року по цивільній справі №2-2730/08, який без доведеності інших обставин не може свідчити про наявність шкоди завданої [PERSON] (а.с.3). При таких обставинах у задоволені позову необхідно відмовити повністю, оскільки позивачами не доведена наявність обставин, на які вони посилалися в обґрунтування своїх вимог. Позовна заява подана Громадською організацією у відповідності до положень її Статуту в інтересах громадянина [PERSON] - члена та засновника цієї організації, тому на підставі пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. Враховуючи наведене, на підставі статей 23, 1166,1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed