Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що з 21 березня 2002 року до 11 лютого 2009 року перебував у трудових відносин з ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій», 11.02.2009 року його було звільнено за власним бажанням на підставі наказу № 12/1к від 11 лютого 2009 року. 03 вересня 2009 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області із заявою про оформлення пенсії за пільговою категорією, де йому було запропоновано надати довідки про пільговий стаж період з роботи з 2002 по 2009 роки та довідки про кількість відпрацьованих днів. У зв’язку із чим 22 жовтня 2009 року позивач звернувся до керівництва ТОВ з письмовою заявою про надання йому необхідних документів, однак не дивлячись на отримання вказаної заяви відповідач не направив позивачу будь-яких довідок про стаж роботи. 09 грудня 2010 року позивач знов звернувся на підприємство із письмовою заявою про надання йому необхідних довідок, на що отримав відповідь про те, що документи йому вислані, однак цих документів позивач не отримав. 08 серпня 2012 року позивач звернувся із скаргою на дії директора ТОВ до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова, на яку отримав відповідь, що всі довідки направлені йому підприємством 20 грудня 2010 року. Оскільки протягом 2010-2012 років ніяких документів позивач не отримував, він особисто звернувся до відділу кадрів ТОВ, однак йому було відмовлено у видачі документів. Таким чином, на протязі більш, ніж трьох років позивач не мав змоги отримати документи для нарахування пенсії і тільки після втручання Генеральної прокуратури України необхідні документи йому було видано. Сума пільгової пенсії в перший місяць її призначення, а саме в листопаді 2012 року склала 802 грн. 22 коп., в період з вересня 2009 року по листопад 2012 року , тобто 37 місяців позивач недоотримав пільгову пенсію з вини підприємства, тобто упущена ним вигода складає 29 682 грн. 14 коп. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки він відчував образу та моральні страждання протягом трьох років. Тому позивач просив стягнути з відповідача ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій» понесені ним збитки, а саме упущену вигоду в розмірі 29 682 грн. 14 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Представник позивача [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надала судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивача пояснила, що після звільнення з підприємства позивач мав право на отримання пільгової пенсії за списком № 2, з метою підтвердження пільгового стажу він неодноразово звертався до ТОВ з письмовими та усними заявами протягом 2009-2012 років і тільки після втручання Генеральної прокуратури України у листопаді 2012 року зміг оформити пенсію. Вважає, що неотримання пенсії на протязі більше ніж трьох років сталося саме з вини відповідача. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив судові, що протягом 2009 року запит від позивача про надання йому довідок на підприємство не надходив. Крім того, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 у зв’язку з тим, що в нього недостатньо пільгового стажу. Також представник відповідача пояснив, що 20 грудня 2010 року позивачу було надіслано витребовані ним документи на 10 аркушах, що знайшло своє підтвердження під час перевірки, здійсненої прокуратурою району. Тому підстави для стягнення з підприємства збитків відсутні, також відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав доказів спричинення його підприємством моральної шкоди. У зв’язку із чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та наглядового провадження, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] було прийнято на посаду газоелектрозварювальника в ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій» на підставі наказу № 22 к від 18 березня 2002 року. Наказом № 12/1к від 11 лютого 2009 року позивача було звільнено з підприємства з 11 лютого 2009 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України / а. с. 3/. 03 вересня 2009 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умова за Списком № 2 / а. с. 4/. Рішенням відділу пенсійного забезпечення Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області від 30 листопада 2009 року [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв’язку з недостатністю пільгового стажу / а. с. 8/. В судовому засіданні представник позивача послалася на те, що 22 жовтня 2009 року позивач звернувся з письмовою заявою до директора ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій» про видачу йому довідок про наявний трудовий стаж на підприємстві та довідок про заробітну плату, на підтвердження чого позивач надав судові повідомлення про вручення поштового відправлення № 12973333 / а. с. 5/. Відповідно до ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з поштового повідомлення № 12973333 відправником поштового листа є не позивач [PERSON], а ТОВ ХЗ «Оргтехника», розташоване на пр. Гагаріна № 20 в м. Харкові. Тому суд вважає цей документ неналежним доказом по справі, оскільки спростовує посилання позивача щодо направлення ним листа товариству з вимогою надіслати йому необхідні для оформлення пенсії довідки. Крім того, з наглядового провадження № 1122/09 вбачається, що 19 грудня 2009 року позивач [PERSON] звернувся до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова із скаргою на дії директора ТОВ «ЗЗК» [PERSON], який відмовляє йому у видачі довідок / нагл. провад. а. № 2/ У зв’язку з надходженням скарги прокуратурою району було здійснено перевірку, в ході проведення якої було встановлено, що протягом вересня - грудня 2009 року на підприємство письмова заява [PERSON] щодо надання йому довідок не надходила /нагл. провад. а. 98-133/. При цьому суд звертає увагу, що на підтвердження свого звертання до відповідача позивач надав судові оригінал заяви від 22 жовтня 2009 року, без наявності доказів її прийняття відповідачем, яка містить виправлення в даті її складання. Звертаючись 19 грудня 2009 року до прокуратури району із скаргою, позивач додає копію його повторної заяви, адресованої директору ТОВ «ЗЗК» від 12 жовтня 2009 року, тобто повторна заява позивачем було подана раніше, ніж первісна заява від 22 жовтня 2009 року. Крім того, з матеріалів наглядного провадження вбачається, що позивач повторно звернувся до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова із скаргою на дії керівництва ТОВ «ЗЗК» 08 серпня 2012 року. В ході проведеної перевірки було встановлено , що у грудні 2010 року відповідачем було отримано письмову заяву [PERSON] про надання довідок про заробітну плату, стаж роботи та кількість відпрацьованих днів / нагл. провад. а. 148/. 20 грудня 2010 року позивачу було направлено довідки про доходи за 7 років, довідку про кількість фактично відпрацьованих днів та довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, а всього документи на 10 аркушах / а. 149-159/. З витягу журналу реєстрації виходящих документів ТОВ «ЗЗК» вбачається, що 20 грудня 2010 року [PERSON] на адресу: Харківська область, Зміїіський район, с. Гусина Поляна, вул. 23 серпня № 24 за р. № 180 було направлено супровідний лист та довідки до нього, а всього документи на 11 аркушах / а. 161-162/. У зв’язку із чим суд вважає, що 20 грудня 2010 року відповідач направив позивачу згідно його запиту всі необхідні документи для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні представник позивача послалася на те, що позивач у грудні 2010 року отримав тільки супровідний лист без відповідних додатків і відсутність у відповідача листка з описом вкладень свідчить про те, що відповідач направив позивачу тільки супровідний лист. Однак суд не може погодитися з такими поясненнями представника позивача, оскільки досліджені судом та вищезазначені письмові докази спростовують такі пояснення. З вказаних документів вбачається, що 20 грудня 2010 року відповідач направив позивачу саме пакет документів, про що зазначено в журналі реєстрації. Крім того, довідки про заробітну плату, кількість відпрацьованих днів та про підтвердження трудового стажу містять номери та дату їх видачі, а саме 20 грудня 2010 року. Натомість позивач не надав судові доказів того, що у грудні 2010 року він отримав тільки супровідний лист без додатків до нього. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода). При розгляді цього спору судом встановлено що у грудні 2010 року на письмову заяву позивача відповідачем було направлено на його адресу документи, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умова, а саме довідки про заробітну плату, про кількість відпрацьованих днів та про підтвердження трудового стажу, після чого позивач мав змогу звернутися до Пенсійного фонду України у Зміївському районі в Харківській області із заявою про призначення пенсії. Однаку із такою заявою позивач звернувся до УПФУ тільки у листопаді 2012 року. Належних та допустимих доказів того, що з вини підприємства позивач в період 2010-2012 років не отримував необхідні довідки позивачем судові не надано. У зв’язку із чим суд приходить до висновку відсутність підстав для стягнення з ТОВ «ЗЗК» на користь позивача спричинених збитків у вигляді недоотриманої пенсії за 37 місяців в розмірі 29682 грн. 14 коп. Крім того, позивачем не надано судові доказів спричинення йому моральної шкоди з боку відповідача, тому його вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи, що у суда відсутні підстави для задоволення позову, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed