Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

02.07.2013 року позивач звернувся з даним цивільним позовом до Київського районного суду м.Харкова до відповідача [PERSON], в якій просить: Стягнути з [PERSON] на його користь 5000грн. боргу за договором позики, 2000 грн. у порядку компенсації завданої йому моральної шкоди, а також судові витрати, які на цей час складаються з витрат на судовий збір у сумі 230 грн., а також юридичної допомоги у сумі 300 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, якщо сума договору позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, такий договір укладається у письмовій формі. Задля виконання цієї вимоги та з урахуванням ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана та передана Позивачеві розписка позичальника. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до тексту наданої Позивачеві в обмін на валютні цінності розписки, Відповідач зобов'язалася повернути позику Позивачеві по вимозі. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 1048 ЦК України зазначає, що «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або, законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором - не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного су України». У судове засідання [PERSON] з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з Відповідача заборгованість у повному обсязі. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Проте, в порушення умов, встановлених укладеними договорами та виданою Позивачеві розпискою, вимог закону, принципів цивільного права і моральних засад суспільства, Відповідач узятих на себе зобов'язань не виконав і борг Позивачеві не повернув. Внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов'язань з повернення Позивачеві боргу, Позивач зазнав моральної шкоди у вигляді певних незручностей з приводу забезпечення собі та своїй сім'ї належного рівня харчування та медичного забезпечення, влаштування свого побуту та урізноманітнення відпочинку, ускладнення виконання Позивачем своїх власник зобов'язань перед іншими суб'єктами цивільних правовідносин. Більш того, неправомірні дії Відповідача, нечесність у відносинах із Позивачем, дозволена Відповідачем собі нахабна брехня і обман Позивача з метою неповернення йому боргу на протязі декількох років спричинили Позивачеві внутрішні емоційні душевні страждання, моральне виснаження, стрес і крайню форму фрустрації, кардинально змінили його світосприйняття і світогляд. Обурення неправомірною поведінкою Відповідача призвело до зневіреності Позивача і переконання в тотальній аморальності та невиправності людства, в неможливості сподіватися на краще, світле і щасливе життя. До неабиякого відчаю також призводить Позивача (як представника титульної нації народу України) зверхнє ставлення до нього Відповідача і демонстрація нею Позивачеві всіма можливими способами свого відчуття безкарності - ніби Позивач є людиною нижчого сорту, яка в своїй рідній країні не має дієвих механізмів захисту своїх цивільних прав. Все це негативним чином вплинуло на звичайний життєвий устрій Позивача і продовжує отруювати його психічний стан, у зв'язку з цим, Позивач змушений протягом тривалого періоду часу вживати заспокійливі засоби. Крім того, за загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої хвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені удові витрати.

Outcome: partial