Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу являється власником домоволодіння по вул. Л.Українки, 11 в смт. Гусятин, яке ним придбане у [PERSON]. 22.05.1997 року Теребовлянським районним судом розглядалась справа №2-163/97 про поділ земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON], в результаті чого було прийнято рішення про залишення в користуванні [PERSON] земельної ділянки площею -385,5 кв.м., а в користуванні [PERSON] 384, 5 кв.м., включивши в неї і приватизовану земельну ділянку в розмірі 347 кв.м., та залишити в спільному користуванні - 24 кв.м. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2013 року, йому залишено в користуванні земельну ділянку площею 385,5 кв.м., а в користуванні [PERSON] 384,5 кв.м., включаючи в неї і приватизовану земельну ділянку в розмірі - 347 кв.м., та залишивши в спільному користуванні -24 кв.м. На думку позивача, [PERSON] порушила його право на користування земельною ділянкою, тому що на цій ділянці здійснила добудову свого житлового будинку, звела огорожу, без дозволу держаргбудконтролю. Вважає вказані дії незаконними, такими що порушує його законні права. Просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення добудови та самовільно облаштованої огорожі на його земельній ділянці з покладенням витрат по знесенню на відповідача. Протиправні дії відповідача спричинили позивачу також моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, відповідач [PERSON], представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю. Відповідачем [PERSON] подано заперечення на позов, в якому відповідач посилається на безпідставність позову, зокрема, на те, що на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Теребовлянського районного суду від 22 травня 2013 року, зазначене рішення виконане ще в 10 грудня 19997 року. Сторони виконавчого провадження ще в 1997 році уклали в процесі виконання мирову угоду, якою провели розподіл земельної ділянки. Посилання позивача на те, що відповідачем проведено самочинне будівництво, на думку відповідача, є необґрунтованим. Крім того, відповідач [PERSON] наполягає на застосуванні строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є власниками частин житлового будинку. Так, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок (27/50 частин) за адресою: вул.. Л.Українки, будинок 11а, смт. Гусятин, Тернопільська область на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 1998 року. (а.с.16-18). [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок (23/50 частин) за адресою: вул.. Л.Українки, будинок 11, смт. Гусятин, Тернопільська область на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 1999 року. (а.с.85). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Гусятинської селищної ради № 509 від 01.10.2013 року, земельна ділянка, площею 793 м.кв. по вул.. Лесі Українки, 11, селища Гусятин знаходиться в спільному сумісному користуванні [PERSON]Р.([PERSON], 11) та [PERSON] ([PERSON], 11а) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. (а.с.41). Згідно рішення Теребовлянського районного суду від 22.05.1997 року, ухваленого в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, вирішено «…залишити в користуванні [PERSON] 385,5 м.кв., в користуванні [PERSON] 384,5 м.кв земельної ділянки, включивши в неї і приватизовану земельну ділянку в розмірі 347 кв.м. та залишити в спільному користуванні 24 м.кв. Порядок користування визначити згідно план-схеми, згідно технічної експертизи та додатку до неї від 28.05.1996 року».(а.с.4-5). Як вбачається із змісту ухвали Теребовлянського районного суду від 28.05.2012 року, замінено сторону виконавчого провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, [PERSON] на позивача [PERSON] (а.с.14). В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що покійна [PERSON] в 1999 році виготовила державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0, 0387 га. Оскільки він купив [PERSON] частину будинку, то він відповідно до ст. 120 ЗК України має право на земельну ділянку, яка належала [PERSON] У звязку з цим ним отримано в 2012 році виконавчий лист в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки, який предявлено до виконання в ВДВС Гусятинського районного управління юстиції і згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2013 року провадження закрито у звязку з виконанням. (а.с.15). В судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] пояснили, що виконавчий лист по зазначеній справі було видано Теребовлянським судом 16 липня 1997 року. В процесі виконання сторонами по справі було укладено мирову угоду та складено відповідний акт від 10 грудня 1997 року, один з примірників якого (оригінал) знаходиться в сторони відповідача. Згідно зазначеного акту від 10.12.1997 року земельна ділянка поділена за згодою сторін: [PERSON] 303 м.кв., [PERSON] 321 м.кв. в спільному користуванні залишено 86,8 м.кв. Акт складено в присутності землевпорядника [PERSON], представника позивача [PERSON], співвідповідача [PERSON], співвідповідачки [PERSON] (а.с.45-46). Згідно повідомлення Теребовлянського районного суду виконавчий лист, виданий Теребовлянським судом 16 липня 1997 року 22 грудня 1997 року було повернено після виконання з відміткою в ньому про проведення поділу земельної ділянки згідно акту від 10.12.1997 року. (а.с.95-98). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що добудова до житлового будинку відповідачем [PERSON] була здійснена на земельній ділянці, відведеній [PERSON] згідно акту від 10.12.1997 року (в процесі виконання рішення), в якої вона будинок в 1999 році. Будівництво добудови здійснювалось на підставі рішення виконавчого комітету № 68 від 01.07.2000 року з дотриманням норм законодавства, будівництво закінчено в 2001 році.(а.с.43-56). На протязі 12 років у позивача не було претензій до відповідача. Відповідно до ст.ст. 22,23 Земельного кодексу України (редакція 06.04.1999 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно ст.. ст.. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.ст. 152, 212 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи, що сторони по справі є спільними землекористувачами, між ними існує спір з приводу належності спірної земельної ділянки. [PERSON], [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки не мають. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що він є належним зареєстрованим власником або землекористувачем земельної ділянки, відповідачем здійснено добудову та облаштовано огорожу на земельній ділянці (належній позивачу), що не була відведена для цієї мети, або (та) без відповідних документів, і у зв'язку з цим право його порушено. Зазначених обставин позивач не довів, оскільки як встановлено судом, правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку відсутні, доказів винесення меж земельної ділянки в натурі, реєстрації права власності (користування) ним не представлено. У зв'язку з чим суд вважає, що позивач не набув права власності або користування земельною ділянкою, а отже його право не порушено. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на його правах і є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Посилання позивача на те, що позивач користується земельною ділянкою відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, що був виданий [PERSON],в даному випадку не мають правового значення. З наведених вище підстав не підлягають до задоволення і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed