Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] 03.02.2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3 особи - [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] зазначав, що його батьками є: матір - [PERSON] (3 особа), батько - [PERSON], які протягом 12 років - у період з 1991 року по 2001 рік проживали однією сім»єю, вели спільне господарство та підтримували фактичні подружні стосунки, але шлюб між ними не було зареєстровано в органах РАЦС; саме під час їхнього спільного проживання - [INFO] народився Позивач. Після народження позивача - його батько [PERSON] спочатку відмовився подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву щодо визнання батьківства відносно Позивача, тому інформація про батька дитини була зазначена зі слів матері; в подальшому [PERSON] виявляв бажання зареєструвати сина на своє прізвище, але постійно відкладав цей момент; не зважаючи на це, позивач завжди вважав [PERSON] своїм батьком, з яким він (позивач) та його мати тривалий час разом проживали у квартирі бабусі позивача - [ADDRESS]. [PERSON] також визнавав себе батьком Позивача, виховував та піклувався про нього, як під час спільного проживання, так і після того як переїхав від них. Оскільки [INFO] [PERSON] помер, після смерті останнього залишилася спадщина - ? частина квартири [ADDRESS], [INFO] позивачеві виповнилося 18 років, тому він (позивач) вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким - встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], який помер [INFO], відносно [PERSON], [INFO]; зобов»язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві внести зміни до актового запису про народження за №109 від 26.01.1993 року в частині запису про батька дитини; та визнати за [PERSON] (позивачем) право власності на ? частину квартири [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], а також - [PERSON], як 3 особа на стороні позивача, позовні вимоги в редакції уточнених вимог від 21.11.2013 року підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі - з підстав, зазначених у позові; відповідач [PERSON] (рідний брат померлого [PERSON]) та його представник [PERSON] позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, вважаючи вимоги позивача безпідставними та недоведеними в судовому засіданні. Представники 3-х осіб - Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві - в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїми заявами просили справу розглядати у відсутність їхніх представників. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [INFO] помер [PERSON], у віці 40 років, в м. Києві (а.с.61, 87-88); на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.51). [PERSON] (відповідач) є рідним братом померлого [PERSON], даний факт не заперечується сторонами. [PERSON] (3 особа) є матір»ю позивача [PERSON] (а.с.8-10). Згідно копії запису акта про народження №109 від 26.01.1993 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, батьком [PERSON], [INFO] (позивача) було зазначено зі слів матері «[PERSON]» (а.с.38). Як стверджують позивач [PERSON] та 3 особа [PERSON], остання в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ніколи не перебувала; за життя [PERSON], у тому числі станом до дати досягнення Позивачем повноліття ([INFO]), питання щодо визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] (позивача) або встановлення батьківства - у встановленому порядку не вирішувалось; в період з 2001 року і по день смерті [PERSON] шлюбно-сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] не існувало, тощо. Відповідно до положень ч.3 ст.136 СК України (діє з 01.01.2004 року) оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір»ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Позивач [PERSON] та [PERSON] (відповідач) звернулися до 16-ої Київської державної нотаріальної контори із заявами від 24.02.2012 року та від 23.03.2012 року (відповідно) про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.48 зв., 51); інших осіб, які претендують на спадщину, не встановлено; заповіту [PERSON] не залишив (а.с.35). Будь-яких письмових доказів на підтвердження факту особистого визнання [PERSON] свого батьківства відносно [PERSON] (позивача) судові не надано. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що за життя [PERSON] ніколи не казав, що в нього є син [PERSON]; що [PERSON] також в різні періоди проживав з іншими жінками, в тому числі - з [PERSON], що також підтвердила остання в судовому засіданні як свідок. Заперечення відповідача [PERSON] по суті заявлених позивачем вимог також підтверджуються відсутністю будь-якого спільного майна, набутого разом [PERSON] та [PERSON], що не заперечується сторонами та підтверджується показаннями усіх свідків, допитаних в судовому засіданні. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що показання свідків [PERSON] (матері [PERSON].), [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в частині тверджень щодо визнання [PERSON] свого батьківства відносно сина [PERSON]; а також надані фотокартки (фототаблиці - а.с.15-17, 64-71); сторінки амбулаторної картки на ім»я [PERSON] (а.с.72-76 - копії) в частині зазначення батька дитини «[PERSON]»; а також - довідка ЖБК «Либідь» від 27.06.2012 року про те, що «в квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON] разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] та їхнім сином [PERSON] на протязі з 1991 року по 2001 рік», не можуть бути покладені в основу рішення суду по даній справі, оскільки зазначене не є беззаперечним підтвердженням позовних вимог позивача [PERSON] Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що ствердження відповідача [PERSON] про те, що його брат [PERSON] «на початку 90-х років мав стосунки із [PERSON], яка є мамою позивача; до самого позивача [PERSON] відносився як до рідного сина, оскільки він є дитиною жінки, із якою у нього протягом певного часу були стосунки, але жодного разу не говорив, що позивач є його рідним сином», не спростовані в судовому засіданні; позовні вимоги [PERSON] не доведені в судовому засіданні, тому в задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed