overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду 11.11.2013 року із заявою про встановлення факту ,що має юридичне значення, в якої вказав, що 18 лютого 1974 року він влаштувався на працю до Термезского об"єднаного авіоотряду, та на його ім"я було видано трудову книжку, в якій було вказано, що вона належить " [PERSON]". 18 вересня 2000 року року під час зміни паспорту він був записаний по-батькові,як "[PERSON]". В наступний час він не може підтвердити свій трудовий стаж по трудовій книжці, для оформлення пенсії, тому що по-батькові у трудовій книжці не відповідає по-батькові у паспорті та інших документах. Просить встановити факт належності трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] - [PERSON] . Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення. У судовому засіданні заявник не з"явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності. Представник зацікавленої особи УПФ України в м.Дружківці в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно трудової книжки, виданої 18 лютого 1974 року [PERSON] вказано [PERSON] (а.с.12) Відповідно до паспорту серія [NUMBER], виданого 18 вересня 2000 року Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області по-батькові у заявника вказано "[PERSON]" (а.с.3). Згідно ідентифікаційному номеру, вказно по-батькові "[PERSON]" (а.с.4) Згідно документів, які підтверджують отримання заявником освіти, по-батькові вказано "[PERSON]" (а.с.5-7) Згідно актового запису № 417, зробленого 30 жовтня 1953 року, у заявника по-батькові вказанео "[PERSON]" (а.с.21) В даному випадку заявник вказан у трудовій книжці по-батькові "[PERSON]" замість "[PERSON]" Таким чином, суд вважає, що трудова книжка видана на ім'я " [PERSON] " належить [PERSON] . Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 11.11.2013 року , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12 березня 2003 в Біловодському РАЦС за актовим записом № 12. Від цього шлюбу мають сина гр. [PERSON], [INFO]. 17.12.2013 року постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи у зв'язку з неявкою відповідача, належним чином повідомленого про дату та час слухання справи. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача, який знає про слухання справи. Вона вказала, що з чоловіком останнім часом не склалися взаємовідносини, вони перестали розуміти один одного, чоловік не став цікавитися інтересами сім'ї та дітей, у зв'язку з чим вони в березні 2013 року припинили спільне проживання, яке не поновлювали , бо чоловік не бажав змінитися та вживати безконтрольно та систематично в великій кількості пиво і порушувати в стані сп'яніння правила керування транспортними засобами. З сином у чоловіка нормальні батьківські стосунки, спорів щодо спілкування та проживання спільної дитини з нею не має. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, але бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що воно було видане 12 березня 2003 року , згідно якого сторони зареєстрували шлюб (а.с.7). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина( а . с. 8,9). З березня 2013 року позивачка не проживає з відповідачем, того ж місяця він забрав всі свої речі та перебрався до батьків, тому сім'я розпалася і зберегти її не можливо, спроб або пропозицій на примирення від відповідача не надходило . За вибором позивачки суд вважає за необхідне залишити за позивачкою після реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та неповнолітніх дітей не мають, продовження шлюбних відносин між сторонами неможливе у зв'язку із їх припиненням та окремим проживанням. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідно до вимог ч.5 ч. 74 ЦПК України. У зв'язку із відсутністю згоди позивача на розгляд справи в заочному порядку, справа розглядає в загальному порядку. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року (повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 08.10.2013 р. ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11.11.2013 р. позивач проживає за адресою: [ADDRESS] один з лютого 2013 р. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Подружнє життя між сторонами припинено. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач не бажає проживати з дружиною, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню із залишенням відповідачу шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу та мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], проте шлюбні відносини між ними припинені з причин постійних сварок та неприйняття позиції щодо ведення спільного господарства. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти можливості примирення заперечила, не заперечуючи обставин, викладених у позові. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011 р. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане повторно 24.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області) Сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 10.09.2012 р. виконкомом Гур"ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області). Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, що не заперечувалося відповідачем. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про визнання померлим [PERSON], [INFO]. Заявник посилається на те, що 3 жовтня 2010 року [PERSON] вийшов з квартири [ADDRESS]. На даний час його місце перебування невідомо, в зв'язку з чим заявник вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Заінтересовані особи у судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з підстав недоведеності заявником обґрунтованості своїх вимог. Із наданих заявниками доказів не вбачається можливим дійсно встановити, що [PERSON] дійсно 3 жовтня 2010 року пішов в невідомому напрямку. Крім того, слід зазначити, що заявник не довів того, на що він посилається. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що шлюб з відповідачем зареєстрували 28 лютого 1998 року . Від спільного проживання у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, через постійні непорозуміння які виникають через різне ставлення до життя . На даний час, подружжя не підтримують жодних шлюбних стосунків , не ведуть спільного господарства, проживають окремо . Просить шлюб розірвати, дітей залишити їй на виховання В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилась , направила в суд письмову заяву ,в якій просить справу розглядати у її відсутності , просить позов задоволити , прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , направив письмову заяву , в якій просив справу розглядати у його відсутності , згідний на розірвання шлюбу . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.02.1998 року, від спільного проживання у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтв про народження дітей . Спільне життя не склалося, тому сторони настоюють на розірванні шлюбу . Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, тому примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання сторін та збереження їх сім»ї є не можливе. Поділ спільного майна подружжя, на думку суду , сторони можуть здійснити після розірвання шлюбу . Неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] , на думку суду , слід залишити на вихованні у матері . Залишити позивачці прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON], в якій вказала, що з 24.10.1992 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], справа про розірвання якого знаходиться в провадженні суду. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини з 2009 року. У зв'язку з цим вона звернулась з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, якою викладені вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 24.10.1992 року перебували у шлюбі, про що Ворошиловським РАГС м. Донецька зроблено актовий запис № 597. (а.с. 4). З матеріалів справи судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 3). Відповідно до довідки № 2515, виданої КП «Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька» 26.09.2013р., [PERSON], 1996 р.н., мешкає разом з позивачкою (а.c. 5). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня пред'явлення позову до її повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року з відповідача на користь держави також суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст. ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, у якій зазначив, що відповідно до укладеного договору без номеру від 17 січня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 10 жовтня 2013 року має заборгованість - 23 235 гривень 43 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явився, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, тому суд вважає за доцільне винести рішення заочне. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальником зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодні із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично логнується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частини другої частини 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином суд вважає, що відповідачем порушені умови договору внаслідок чого виникла заборгованість. На підставі викладеного, відповідно до ст.526, 554, 610 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

04.11.2005 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 516. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2012 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксування судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить залишити їй післяшлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені в жовтні 2012 року, сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Вепрь» про визнання права власності на картиру [ADDRESS], за набувальною давністю, мотивуючи вимоги тим, що її батько [PERSON] був членом профкому ДП по відгодівлі худоби «Міжгоспвідгодівля». 17.05.1977 року він отримав ордер [ADDRESS]. В зазначеній квартирі її батько проживав із своєю сім'єю. За життя [PERSON] намагався приватизувати квартиру, але через причини, які їй не відомі права власності на квартиру він не отримав. Позивачка зазначає, що з початку січня 2001 року вона переїхала проживати в квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що батько тяжко хворів. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] переоформила на своє ім'я особові рахунки, сплачувала послуги з електропостачання, водопостачання та за спожитий газ. Звернувшись у 2012 року до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. На підставі вищевикладеного позивачка змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному об'ємі, та просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В судове засідання представник відповідача - Левицький М.О. не з'явився, від нього надійшла заява з клопотанням про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З'ясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази, які маються в справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки представник відповідача визнав позов позивача і визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ст. 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила статті 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, а тому є підстави для визнання права власності на квартиру [ADDRESS], за набувальною давністю, за позивачкою.

Outcome: approved