Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», Публічного акціонерного товариства «Ужгородське АТП - 12107», за участю третьої особи [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 07.10.2011 року, близько 10год., [PERSON], будучи пасажиром маршрутного таксі ПАЗ 32051-110, д/н [NUMBER], яким керував водій [PERSON], потрапив в ДТП, яка трапилася на вул. Гагаріна м. Ужгорода. Зазначене маршрутне таксі, належить ПАТ Ужгородське АТП-12107, з яким водій [PERSON] знаходився у трудових відносинах. Внаслідок даного ДТП позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, а саме закритий уламковий перелом правої плечової кістки, у зв'язку з цим [PERSON] був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.10.2011 року по 25.10.2011 року. Під час госпіталізації позивачу була проведена операція по встановленню блокуючого стержня у праву плечову кістку, на покупку якого, а також відповідних медикаментів та медичного приладдя, необхідних для операції та лікування, [PERSON] були витрачені кошти у сумі 9812 грн. Також позивачем були здійсненні витрати, пов'язані із послідуючим видаленням блокуючого стержня із правої плечової кістки в розмірі 4712грн. Окрім того, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 45000грн. Таким чином [PERSON] внаслідок зазначеного вище ДТП заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 16420,18грн., з яких 9812грн. - кошти витрачені на покупку блокую чого стержня та відповідних медичних препаратів, 4712грн. - витрати, пов'язані із послідуючим видаленням блокуючого стержня ат 1896,18грн. - розмір втраченого заробітку. Оскільки відповідачі не виконали в добровільному порядку свій обов'язок щодо відшкодування заподіяної шкоди, просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким стягнути солідарно з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» та ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 16420,18грн., стягнути з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2550грн. та з ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» моральну шкоду в розмірі 42450грн. Позивачем було конкретизовано позовні вимоги згідно пояснення від 21 листопада 2013 року, згідно якого [PERSON] просив суд винести рішення, яким стягнути солідарно з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» та ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 9812,00 грн., стягнути з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2550грн. та з ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» моральну шкоду в розмірі 42450грн.. Предмет позову та підстави позову позивачем [PERSON] змінено не було. Судом було роз'яснено сторонам судового засідання їх процесуальні права та обов'язки передбачені ЦПК України, та роз'яснено позивачу про його право, передбачене ст. 31 ЦПК України про те, що він може змінити предмет та підстави позову шляхом подання письмової заяви. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та, посилаючись на вищенаведені обставини справи, просили суд винести рішення, яким стягнути солідарно з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» та ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 9812,00 грн., стягнути з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2550грн. та з ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» моральну шкоду в розмірі 42450грн. Предмет позову та підстави позову позивачем [PERSON] змінено не було. Представник відповідача ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія» в судовому засіданні проти позову заперечив, про що надав суду письмові заперечення, та, просив винести рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його позову в частині стягнення відшкодування з ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія». Представник відповідача ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що дане товариство не є винним у вчиненні ДТП, що трапилося 07.10.2011 року, що підтверджується також постановою від 13.09.2012 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.6, тобто за відсутністю у діях водія [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. А тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування шкоди з ПАТ «Ужгородське АТП - 12107». Третя особа в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Вказана справа розглядалась судами неодноразово, Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2013 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2013 року скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд. Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до п. 22.1. ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації запеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно- правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. По справі встановлено, що 07.10.2011 року, близько 10год., [PERSON], будучи пасажиром маршрутного таксі ПАЗ 32051-110, д/н [NUMBER], яким керував водій [PERSON], потрапив в ДТП, яка трапилася на вул. Гагаріна м. Ужгорода. Зазначене маршрутне таксі, належить ПАТ Ужгородське АТП-12107, з яким водій [PERSON] знаходився у трудових відносинах. Власником автомобіля є ПАТ "Ужгородське АТП 12107", що підтверджується копією реєстраційного свідоцтва ( а.с. 160). З постанови про закриття кримінальної справи від 13.09.2011 року слідує, що кримінальну справу, порушену за фактом ДТП було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки з технічної точки зору причиною ДТП стали обставини, пов'язані із тим, що велосипедист громадянин [PERSON] поміняв напрямок свого руху в сторону смуги руху автобуса « ПАЗ 32051» д.н. [NUMBER] на такій відстані від місця зіткнення, коли водій гр.[PERSON] вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним автобус шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки руху. Крім того в постанові зазначено, що пасажир [PERSON], знаходячись у салоні автобуса в сидячому положенні, внаслідок власної необережності та неправильного тримання руки над головою попереду сидячого пасажир, отримав перелом середньої третини правої плечової кістки ( а.с. 28-32). Позивач [PERSON] заявив позов про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди на загальну суму 9812,00 грн. та моральної шкоди на загальну суму 45000,00 грн. ( а.с.216-217). При цьому позивач в якості підстави для такої відповідальності страхової компанії послався на поліс №АА/3772722 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 березня 2011 року, оформлений відповідачем ПАТ "Ужгородське АТП 12107" в ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія". ( а.с. 1-6). В той же час, подія, яка відбулася, є страховою подією відповідно до іншого договору страхування, а саме Договору №12-01-07.1/11 страхування від нещасних випадків на транспорті від 16 червня 2011 року, укладеного між ПАТ "Ужгородське АТП 12107" ( Страхувальником) та ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" ( Страховиком). Відповідно до п.1.1. цього договору сторони уклали його з метою забезпечення страхового захисту пасажирів, що перевозяться страхувальником на законних підставах. Об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, пов'язані зі здоров'ям та працездатністю пасажирів у транспортних засобів згідно додатку №1 ( а.с.161). Транспортний засіб марки « ПАЗ 32051» д.н. [NUMBER] включено до вказаного додатку під порядковим номером 11 ( а.с.162). Відповідно до п.2.1.3 та п.2.2.вказаного договору ДТП, яка трапилася в м. Ужгороді по вул. Гагаріна 07.10.2011 року та внаслідок якої позивачеві [PERSON] було заподяно матеріальну та моральну шкоду, є страховим випадком та є підставою для здійснення страхової виплати у порядку та розмірах, передбачених п.5.1. та п.5.2 вказаного договору. З цих підстав позов [PERSON] не пред'являвся, після роз'яснення позивачу про його право, передбачене ст. 31 ЦПК України про те, що він може змінити предмет та підстави позову шляхом подання письмової заяви, предмет позову та підстави позивачем не змінювались. Таким чином, суд приходить до переконнаня, що вимога [PERSON] про стягнення з ПАТ «Ужгородське АТП - 12107» суми матеріального відшкодування не підлягає задоволенню. В даному випадку відшкодувати матеріальну шкоду має ПрАТ «Страхове Товариство «Гарантія». На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed