Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору №б/н від 16.04.2009 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, підтвердивши це підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.07.2013 року він має перед Банком заборгованість в сумі 23091,01 грн., яка складається: 14197,94 грн.- заборгованість за кредитом; 5881,86 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1435,45 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. -штраф (фіксована частина); 1075,76 - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовін вимоги заперечував, оскільки позивач не ознайомив відповідача [PERSON] з умовами та правилами надання банківських послуг, не повідомив про нарахування процентів, наявності штрафів та комісій. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки термін дії договору закінчився 16.04.2010 року, а позов було подано до суду в серпні 2013 року. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. До матеріалів позовної заяви додано копію заповненої [PERSON] заяви про надання їй банківських послуг, а саме кредитної карти із встановленим кредитним лімітом 500,00 грн. Строк дії картки не визначений, базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% із розрахунку 360 днів у році. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст.58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наявні в матеріалах справи "Умови та правила надання банківських послуг" підписані лише головою правління банку, не містять дати їх затвердження та підписа відповідача [PERSON] про ознайомлення саме із цим документом під час подання заяви про видачу кредитної карти, тому суд вважає їх неналежним доказом існування договірних зобовязань між сторонами. Також суду не надано Тарифів, із якими був ознайомлений відповідач при написанні заяви про надання банківських послуг. Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування відповідачу заборгованості та штрафних санкцій є безпідставним, оскільки відсутні докази ознайомлення [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг. На підставі ст.ст.509, 628, 638, 639 ЦК України,

Outcome: dismissed