Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що вони разом з відповідачем та третьою особою - [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] . Також в їх спільному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 505 м. кв. на якій розташовано вказане домоволодіння. У 2011 році відповідач самовільно без їх дозволу побудувала сараї за вказаною адресою, що було встановлено в ході виїзної перевірки комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради і відповідно до технічного паспорту їх позначено літ. «З», «И», «М». Оскільки вони як співвласники домоволодіння не надавали згоди на їх будівництво, їх будівництво було проведено з порушенням законодавства та інших прав і інтересів їх як співвласників просили суд зобов'язати відповідача знести за свій рахунок самовільно побудовані споруди. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений ними позов і просили суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Представник відповідача за договором [PERSON] в судовому засіданні також просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з застосуванням позовної давності посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях на позовну заяву. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні вважав позов не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню з підстав заявлених позивачами. Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , та матеріали інвентарної справи № 2639 суд встановив, що сторони є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] де [PERSON] належить -1/4 частин , [PERSON] -1/10 частина, [PERSON]-1/10 частина , [PERSON]-22/100 частини, та [PERSON] - 33/100 частини , які їй належать, відповідно до довідки Третьої Херсонської державної нотаріальної контори , на підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України ,після смерті [PERSON] яка померла [INFO]. Згідно до оцінювального акту складеного Херсонським ДБТІ , відповідно до якого оцінку домоволодіння [ADDRESS] було проведено на 14 січня 2008 року , та внесено відповідні зміни на 23 серпня 2013 року, слідує що об'єкти спору : господарсько-побутова будівля літ. «З» - сарай дерев'яний в одну дошку введено в експлуатацію в 1965 році , господарсько-побутова будівля літ. «И» - сарай цегляний введено в експлуатацію в 1965 році, господарсько-побутова будівля літ. «М» - сарай цегляний введено в експлуатацію в 2001 році. Відповідно до рішення ВК Комсомольської РРДТ м. Херсона від 29 серпня 2967 року за № 216 була встановлена загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] що дорівнює 505 м. кв. Положеннями ч.1 ст.376 ЦК України визначено що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95 визначено що, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України , а ч.2 ст. 58 ЦПК України передбачає що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки позивачами надано суду технічний паспорт виготовлений на 18 серпня 2011 року який відповідно до положень ч.1 ст.58 ЦПК України є не належним доказом як і лист Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 24 квітня 2013 року , тобто доказами які не містить інформації щодо предмета спору , в частині позовних вимог щодо визнання господарсько-побутових будівель літ. «З» та «И» самочинними та покладення зобов'язань щодо їх знесення , суд вважає що позовні вимоги в цій часті є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з підстав на які посилались позивачі. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо господарсько-побутової будівлі літ. «М» самочинною та покладення зобов'язань щодо їх знесення суд вважає що , позовні вимоги в цій частині також є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з підстав на які посилаються позивачі , оскільки, відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України визначено порядок знесення самочинного нерухомого майна в разі якщо , власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як встановлено судом , [PERSON], за життя якої виникли вказані правовідносини і правонаступником прав та обов'язків після якої є , відповідач по справі , [PERSON] , була співвласником домоволодіння [ADDRESS] і земельна ділянка на якій збудовано вказану господарсько-побутову будівлю також знаходиться в її користуванні що надавало їй відповідних прав щодо користування нею у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є також не обґрунтованими. Хоча положеннями ч.7 ст. 376 ЦК України також визначено порядок знесення самочинного нерухомого майна, але лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил , і якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво , і позивачі посилаються в заявленому ними позові про наявність порушень при будівництві цієї будівлі , однак оскільки позивачі не надали суду належних доказів на підтвердження вказаних обставин в силу ч. 3 ст.10 ЦПК України , суд вважає що задоволення позовних вимог з таких підстав є також не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню. Крім того з урахуванням положень п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та ст. 71 ЦК УРСР , який діяв на час тих правовідносин які розглядаються судом , було встановлено що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) в три роки , який на час звернення позивачів до суду 14 травня 2013 року сплинув.

Outcome: dismissed