Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати в свою користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], 02.05.2003р.н., [PERSON], 24.08.2009р.н., в розмірі 1/2 частки з усіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу пред*явлення позову до суду. В обгрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що в зареєстрованому 05.10.2002 року з відповідачем шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], 02.05.2003р.н., [PERSON], 24.08.2009р.н. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова з 26.09.2012 року. З грудня 2010 року відповідач проживає окремо від дітей, не бачиться з ними, не бере участі у їх вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріально не допомагає. Діти проживаюз нею та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Сихівського районного суду від 11.07.2013 року відповідача позбавлено батьківських прав. Відповідач працює, однак ухиляється від утримання дітей, добровільно не надає матеріальної допомоги, тому просить стягувати з відповідача аліменти в частці від заробітку. Позивач в судове засідання не з*явилась, представник позивача подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходила. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, з"ясувавши її дійсні обставини, суд прийшов до висновку, що позов з уточненими вимогами підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов’язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов’язків і не звільняє від обов’язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається із свідоцтва про народження (а.с.3,4), сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON], 02.05.2003р.н., [PERSON], 24.08.2009р.н. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що діти є неповнолітніми, проживають з позивачкою, окремо від батька, та перебувають на її утриманні. Діти потребують матеріальної допомоги від батька, який працює, отримує дохід в розмірі 1300-1600 грн., тому з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працює, проживає окремо від дітей, інших утриманців не має, позбавлений батьківських прав, тому приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/2 частини від всіх заробітків відповідача, на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141,166,180,181,182,184 Сімейного кодексу України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3,

Outcome: approved