Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №857 від 23.09.2013 року виданої згідно по господарської книги №4, особовий рахунок № [NUMBER] та домовою книгою. В даному житловому будинку проживає та зареєстрована його донька [PERSON], а також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі [PERSON]. Шлюб між його дочкою та відповідачем [PERSON] було розірвано 23.04.2013 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області №149/1043/13-ц. Відповідач на протязі останніх двох років не проживає у його домоволодінні, тобто втратив право на користування житловим приміщенням, що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №856 від 23.09.2013 року. Той факт, що відповідач зареєстрований у його житловому будинку перешкоджає реалізації його Конституційного права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою добровільно знятися з реєстрації у його житловому будинку, однак він на прохання не реагує, тому позивач вимушений звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №857 від 23.09.2013 року виданої згідно по господарської книги №4, особовий рахунок [NUMBER] доведено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.8). Витягом із погосподарської книги №4 Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області за 2011-2013 роки та домовою книгою доведено, що в [ADDRESS] зареєстрований поряд з іншими членами сім'ї - [PERSON]. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області №149/1043/13-ц. доведено, що шлюб між дочкою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано 23.04.2013 року (а.с.9). Відповідач на протязі останніх двох років не проживає у даному домоволодінні, тобто втратив право на користування житловим приміщенням, що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №856 від 23.09.2013 року (а.с.7). Дані правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема ст. 7 ч. 1, та ст. 29 ЦК України. Згідно ст.3 ч.1 місце проживання - адміністративно-територіальним одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік., і реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання із зазначенням адреси житла особи. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. За таких умов суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Глава 6 розділу III ЖК УРСР не містить норми, які б регулювали правовідносини між власником квартири і колишніми членами сім'ї при добровільному вибутті їх з квартири на інше місце постійного проживання, тому у даному випадку є необхідним застосування за аналогією закону ч.2 ст.107 ЖК УРСР, якою врегульовані схожі відносини. Відповідно до ст.167 ЖК України, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення (в даному випадку право користування житловим приміщенням) вважається розірваним (в даному випадку право користування житловим приміщенням вважається втраченим) з дня його вибуття. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин, понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 7 ч.1, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71 ч. 1, 72, 107 ч.2, 156, 162 ЖК УРСР, ст.ст. 29, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved