Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що є пенсіонером за віком та інвалідом 2 групи за загальним захворюванням. Єдиним доходом є його пенсія за віком, інших джерел доходу позивач не має. Він є самотнім літнім чоловіком, проте має доньку [PERSON], яка матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідачки аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову, і довічно. В судовому засіданні представник позивача на заявленому позові наполіг за вищевказаними підставами, а відповідач не явилася. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Встановлено, що позивач являється пенсіонером та інвалідом другої групи по загальному захворюванню. Згідно довідки КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» від 18.09.2013 року позивач з червня 2013 року проживає в комунальному закладі «Запорізький геріатричний пансіонат», знаходиться на державному забезпеченні, постійно приймає медичні препарати через наявність безстрокових захворювань, є інвалідом 2-ї групи. За довідкою УПФУ позивач отримує пенсію в розмірі 332,01 грн., що значно нижче встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідачка є донькою позивача, доказів про її непраздатність суду надано не було. Крім того, сторони мешкають окремо. Допустимих доказів того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, відповідач суду не надала, а тому підстави, передбачені ст. 204 СК України, для звільнення її від обов'язку утримувати непрацездатного батька відсутні. Визначення розміру аліментів залежить від матеріального та сімейного стану сторін та при цьому повинно враховуватися можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, що передбачено ст.205 СК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними. Зважаючи на те, що позивач хоча і отримує щомісячну пенсію, натепер проживає в комунальному закладі «Запорізький геріатричний пансіонат», де перебуває на утриманні, проте через стан свого здоров'я потребує матеріальної допомоги, і не має інших працездатних дітей, окрім відповідачки, суд вважає за необхідне визначити розмір утримання - 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial