Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудня 2013 року публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (надалі – Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 2884,77 грн. та стягнення судових витрат по справі. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05 грудня 2008 року між Банком та відповідачкою по справі був укладений кредитний договір № б/н (надалі-кредитний договір), за яким відповідачу був виданий кредит в сумі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів в розмірі 30 відсотків річних за користування кредитом. В порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, і станом на 31.10.2013 року заборгованість перед Банком склала 2884,77 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1460,85 грн., заборгованість за відсотками 416,53 грн., заборгованість за комісіями 393,83 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 113,56 грн. Посилаючись на викладенні обставини, позивач просив про задоволення позовних вимог. Представник відповідача, в судове засідання не з»явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з’явився двічі, про місце, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача в наданій суду заяві не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов’язку виконання зобов’язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2008 року банк уклав кредитний договір б/н з [PERSON] За умовами вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів в розмірі 30 відсотків річних за користування кредитом. Взяті зобов'язання відповідач по кредитному договору виконував неналежно, допустив заборгованість в сумі 2884,77 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1460,85 грн., заборгованість за відсотками 416,53 грн., заборгованість за комісіями 393,83 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 113,56 грн.. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial