overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 26 березня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 64. Від шлюбу мають неповнолітню дитину – дочку [PERSON], [INFO]. З 07 грудня 2013 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці на надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2009 року уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 43. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. З лютого 2010 року однією сім'єю не проживають, сімейні стосунки не підтримують через несумісність поглядів на спільне життя та виконання подружніх обов'язків, через що постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

15.11.2013 року позивач звернулась із позовом в якому просила визнати відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням будинку № 1 по пров. Чернігівському в м. Первомайськ Миколаївської області у зв’язку з відсутністю його в будинку протягом 5 років без поважних причин. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона являється власницею вищевказаного будинку з 23.09.2008 року, а її син – відповідач хоч і зареєстрований в будинку, але в ньому не проживає, а мешкає у фактичних шлюбних відносинах по вул. П’ятисотенців, 20 в м. Первомайськ, однак на її неодноразові звернення виписатись з будинку відмовляється. В судове засідання позивачка не з’явилась, надала заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та згодна на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не з’явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 405 ч.2 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Із копії договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року ( а.с.6) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.7) видно, що [PERSON] являється власником 3/4 частки будинку № 1 по пров. Чернігівському в м. Первомайськ Миколаївської області. А із копії будинкової книги ( а.с.9-10) видно, що разом із позивачкою зареєстрований і відповідач з 04.02.2010 року. Із довідки квартального комітету №22 від 22.10.2013 року ( а.с.11) видно, що [PERSON] в будинку № 1 по пров. Чернігівському в м. Первомайськ Миколаївської області зареєстрований, але не проживає 5 років. На підставі викладеного та враховуючи відсутність заперечень та доказів до них відповідача суд знаходить що згідно ст. 60 ЦПК України позовні вимоги доведені в тому що відповідач більше року без поважних причин не мешкає в будинку № 1 по пров. Чернігівському в м. Первомайськ Миколаївської області і підлягають задоволенню і відповідача необхідно визнати втративши право користування жилим приміщенням з 01.03.2010 року - першого дня наступного місяця в якому він був зареєстрований але не мешкає в спірному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

22.10.2013 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 5970 грн. Підставою для позову стало те, що 01.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого перший передав, а другий отримав 5970 грн., які зобов’язався повернути в строк до 01.10.2013 року, а так як свої зобов’язання [PERSON] не виконав не дивлячись на неодноразові звернення [PERSON], то той просить стягнути борг в повному обсязі та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з’явився, але надав заяву в якій свій позов підтримав повністю та просив його задовольнити, а справу розглядати в його відсутність і згоден на заочний розгляд справи. В судове засідання [PERSON] повторно не з’явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з цього, суд знаходить, що в судовому засіданні доведено те, що [PERSON] взяв борг у [PERSON] 5970 грн. та зобов’язався повернути вказані кошти до 01.10.2013 року. Вказані зобов’язання свідчать про укладення сторонами договору займу, який було оформлено за домовленістю сторін, в простій письмовій формі, шляхом видачі відповідачем розписки ( а.с.21). Форма обрана сторонами для укладення даного договору, відповідає вимогам ст.ст. 207, 208, 1047 ЦК України і є належним підтвердженням наявності відповідних договірних відносин між сторонами та передачі грошей, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Згідно з загальними умовами виконання зобов’язань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовими нормами ст. 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Між тим, в порушення наведених норм відповідач взяті на себе зобов’язання не виконав належним чином, оскільки суму займу не повернув позивачу в зазначений в договорі строк. За таких обставин, грошові кошти, отримані відповідачем в наслідок виконання зобов’язань позивачем, за договором займу, в зв’язку із сплином строку їх повернення безпідставно утримуються [PERSON] а тому відповідно до положень ст. 1212 ч.3 п.3 ЦК України, підлягають поверненню [PERSON], а тому на його користь з відповідача необхідно стягнути 5970 грн. боргу, задовольнивши позовні вимоги повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 229,41 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки, [PERSON], [INFO]. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини, яка мешкає разом з позивачем, не надає З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з’явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з’явився надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю доньки, [PERSON], [INFO] У відповідності зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає, суд вважає за необхідне стгянути з нього аліменти на користь позивача. Згідно зі ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. У відповідності зі ст. 79-81, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір»від 8 липня 2011 року N 3674-VI з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: доньок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].. Батько матеріальної допомоги на утримання доньок, які мешкають разом з позивачем, не надає. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини його доходу, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до їх повноліття. В судове засідання позивач не з’явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з’явився надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю доньок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання діней не надає, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини його доходу, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до їх повноліття. У відповідності зі ст. 79-81, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір»від 8 липня 2011 року N 3674-VI з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2010 року, шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 814. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2012 року, після чого не поновлювалися, спільного господарства між сторонами по справі немає. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим, спору по розподілу майна немає. На теперішній час шлюб носить формальний характер. Збереження родини вважає неможливим, на примирення не згодна. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 22 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу залишила прізвище - «[PERSON]») укладений шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 814. Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. По викладеним в позовній заяві мотивам подальше спільне проживання сторін і збереження родини стали неможливими, шлюб розпався. Збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, і тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 1986 року в Кезівській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 6; після реєстрації розірвання шлюбу змінити її прізвище з [PERSON] на [PERSON]. В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 18 жовтня 1986 року, зареєстрованому в Кезівській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 6. В шлюбі у них народилося двоє дітей, які в теперішній час досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу з відповідачем стали його постійні подружні зради. Зазначила, що пробачати та терпіти таке відношення та приниження чоловіка вона більше не має наміру, тому вирішила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажала повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. У своїй заяві відповідач також зазначив, що визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 18 жовтня 1986 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, спільного господарства не ведуть, а їх шлюб носить формальний характер. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що при зазначених обставинах, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 квітня 20 і 3 року помер її рідкий дядько [PERSON]. Після смерті дядька відкрилась спадщина, на квартиру за адресою м. Миколаїв, вул. Чайковського, буд, 10 кв. 36. Відповідно до ст.1263 Цивільного кодексу України має право на успадкування майна після смерті її дядька. 22 жовтня 2013 року звернулась до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак в свідоцтві про народження її матері [PERSON] в графі батьки батьком вказано «Никитенко Іван Егорович», мати «Никитенко Ксения Прокофьевна» а її рідного брата [PERSON] в графі батьки батько вказано «Никитенко Иван Ягорович», мати «Никитенко Ксения Прокоповна» Встановлення факту родинних відносин з її рідним дядьком [PERSON] їй необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідного дядька [PERSON] Таким чином, метою встановлення заявленого факту є реалізація заявника права на спадкування, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного дядька. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, просив суд постановити рішення, яким встановити, що [PERSON], померлий 07 квітня 2013 року є її рідним дядьком. Представник заінтересованої особи Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника, та прийняти обґрунтоване рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Метою встановлення факту є реалізація заявником права на спадщину, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її дядька [PERSON] Доказами родинних відносин, а саме те, що [PERSON], який помер 07 квітня 2013 року в м. Миколаїв є рідним дядьком заявника [PERSON] є свідоцтво про смерть матері заявника [PERSON], свідоцтво, про шлюб [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтво, про смерть [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони 26 лютого 2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] [INFO],. Спільне життя в них не склалось, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, виходячи з чого позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила розглянути справу без її участі. Відповідач також надав суду заяву, в якій визнав заявлені вимоги в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали разом, однак шлюбі відносини не склалися та в подальшому стали проживати окремо, при цьому дитина мешкає з матір»ю. Відповідач не приймає участі в утриманні сина, всі витрати, що з цього виходять несе позивач. Виходячи з положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суд від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial