Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

ПрАТ «Лізинг інформативних технологій» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором лізингу. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 12.05.2008 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», від імені якого діяло ТОВ «Версія-Сістемс» та [PERSON] було укладено договір № 120090005 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Відповідно до умов договору, [PERSON] приймає участь в системі LeaseІТ, зокрема отримує обладнання та інші товари, а також послуги в системі. На виконання умов договору, відповідачу було передано від лізингодавця в платне користування на умовах фінансового лізингу, комп'ютерне обладнання загальною вартістю 4183,00 грн. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок плати за користування отриманим майном до повної виплати його вартості, однак, в порушення таких умов, проведення таких платежів [PERSON] припинив. Договором лізингу передбачено, що у випадку порушення термінів плати за користування майном лізингодавець може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати у поручителя виконати обов'язок лізингоодержувача за договором лізингу частково або в повному обсязі. Проте, [PERSON] не сплачує щомісячні платежі у розмірі та порядку, визначеному договором та додатками до нього. Загальна сума заборгованості, станом на 18.06.2013 року становить 13237 грн. 89 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши НАН нього судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій" правонаступником якого є ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", від імені якого за довіреністю від 29.07.2007 року діяло ТОВ "Версія-Сістемс", та [PERSON] укладено договір про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ, за умовами якого було передано [PERSON], а останнім - отримано від лізингодавця в платне користування на умовах фінансового лізингу комп'ютерне обладнання: системний блок IQ Pro D01 (82877), монітор TFT Philips190S8FB, акустична система Genius SP-F120, клавіатура Genius KB-06X2, маніпулятор "mouse" Genius XScroll Optica загальною вартістю 4183,00 грн. Відповідачем обрано пакет LeaseIT - LeaseIT Інвайт, за умовами якого виплата залишку вартості обладнання здійснюється щомісяця рівними частинами, кількість платежів - 24, термін виплати вартості обладнання - 2 роки, вид договору - фінансовий лізинг, строк лізингу - 2 роки, перехід права власності на об'єкт лізингу відбувається після повної виплати вартості обладнання, вартість пакету (проценти за надання фінансування) - 2% від первісної вартості обладнання за кожний місяць до повної виплати вартості обладнання. Відповідач, укладаючи договір з позивачем, взяв на себе обов'язок, передбачений п.3.1 та п. 5.4.2 договору, здійснювати своєчасну та повну оплату за отримане обладнання в строк до 20 числа поточного місяця. Невиконання стороною умов договору тягне за собою відповідальність, визначену п.14.2 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною договору. Предмет лізингу був наданий [PERSON] в порядку та в строки, передбачені договором. Однак, в порушення умов такого договору, в частині щомісячної сплати коштів за користування майном, відповідач протягом певного часу не здійснював платежів. Згідно з наданою позивачем структурою грошових нарахувань та надходжень № [NUMBER] від 18.06.2013 року, [PERSON] на виконання умов укладеного ним договору сплачені грошові кошти у загальній сумі 2988 грн. 50 коп., при цьому остання оплата здійснена в розмірі 1300 грн. у липні 2009 року. Пунктом 14.8 Правил встановлено, що клієнт не має права без згоди оператора LeaseIT передавати обладнання третім особам, продавати його, передавати в оренду або сублізинг, закладати, іншим чином передавати з метою забезпечення боргу, здійснювати інші дії, що передбачають передання обладнання або прав на нього третім особам. У випадку порушення цього обмеження Клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT компенсацію вартості обладнання, яка розраховується як сума всіх платежів, що підлягають оплаті на користь оператора LeaseIT за період з місяця, в якому клієнт допустив порушення, зазначене в цьому пункті, до кінця строку плати всіх платежів, встановлених пакетом LeaseIT та додатково сплачує штрафні санкції у розмірі 20% від первинної вартості втраченого обладнання. У зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного договору, відповідачу до сплати нараховані: компенсація вартості обладнання - 3485 грн. 84 коп., фінансова комісія у сумі 4768 грн. 62 коп., індексація місячних платежів - 3713 грн. 71 коп., індексація простроченої заборгованості - 416 грн. 94 коп., індексація розрахункового періоду - 16 грн. 18 коп., а також штрафні санкції за відсутнє обладнання - 836 грн. 60 коп. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Як вбачається із п.6.12 Правил отримання ІТ-обладнання, у випадку суттєвих змін встановленого Національним банком України курсу долара США чи євро по відношенню до української гривні, оператор LeaseIT залишає за собою право в односторонньому порядку відповідно збільшити платіж, про що повідомляється клієнту в рахунку на оплату чергового поточного платежу. Однак, яка саме складова із місячного платежу підлягає збільшенню - вартість обладнання чи проценти за надання фінансування - у Правилах не визначено, як і не визначено механізму та порядку перерахунку платежу. Умовами договору було визначено сплату протягом 24 місяців рівних щомісячних платежів, які складались із: суми вартості обладнання - 174 грн. 29 коп. та процентів за надання фінансування - 83 грн. 66 коп. (згідно розрахунку - фінансова комісія), загальна сума місячного платежу - 257 грн. 95 коп. Як вбачається зі Структури грошових нарахувань та надходжень, наданої позивачем, індексація місячних платежів та простроченої заборгованості, з посиланням на п.6.12 Правил, розраховувалась наступним чином: шляхом ділення суми місячного платежу, попередньо визначеної станом на день укладення договору у гривнях - 257 грн. 95 коп., на курс долара США, що існував на дату укладення договору (5,05 грн. за 1 долар) визначалась сума платежу в доларах. Після цього сума місячного платежу в доларах, перемножена на курс долара до гривні станом на день платежу (наприклад 7,9 грн. за 1 долар) становила суму місячного платежу, а різниця між платежем, визначеним відповідно до курсу долара, та платежем, визначеним станом на момент укладення договору, і становила індексацію місячного платежу. З розрахунку вбачається, що з підвищенням курсу долара США до гривні, позивач перераховував місячний платіж. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в актах прямо вказано про це, а також, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається із договору про отримання ІТ-обладнання в системі LaseIT, № 120090003 від 12.05.2008 року та Акту приймання-передачі майна № 20083985 від 12.05.2008, вартість товару визначена виключно в гривнях і становить 4183 грн. Відповідно до умов договору про отримання ІТ-обладнання в системі LeaseIT, вид даного договору - фінансовий лізинг. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст. 706 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання. Статтею 694 ЦК України передбачено, що товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади і галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Згідно з листом Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», для визначення розміру заборгованості з урахуванням індексу інфляції необхідно індекс інфляції, визначений за певний період, перемножити на суму боргу. Таким чином, суд вважає, що збільшуючи розмір місячних платежів, з перерахуванням їх по курсу долара США на день сплати, позивач тим самим збільшував вартість обладнання порівняно з тією, яка була визначена у договорі, що суперечить положенням ст. 706, 694 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг». Оскільки індексація визначених договором місячних платежів у гривнях та простроченої заборгованості, що розрахована позивачем із застосуванням курсу долара США до гривні, не передбачена законом, в зв'язку з цим не підлягає стягненню з відповідача. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення індексації місячних платежів у сумі 3713 грн. 71 коп., індексації простроченої заборгованості - 416 грн. 94 коп., індексації розрахункового періоду - 16 грн. 18 коп. - є безпідставними та - задоволенню не підлягають, а загальний розмір заборгованості відповідача підлягає зменшенню на вказані суми. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що заборгованість ним сплачена, або складає іншу суму. А тому, суд позбавлений взяти до уваги інші докази ніж ті, що містяться в матеріалах справи. Таким чином, розмір заборгованості відповідача складає: по компенсації вартості обладнання: 3485 грн. 84 коп.; 4768 грн. 62 коп. фінансової комісії; 836 грн. 60 коп. штрафних санкцій за відсутнє обладнання, а всього 9 091 грн. 06 коп. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial