Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Відповідачі до судового розгляду справи надали заяви про визнання позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить суд визначити спадкову частку після померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/2 частки зазначеної квартири, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON], на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, розташованої по [ADDRESS]. Вона та відповідачі, які є спадкоємцями першої черги померлого [PERSON], у встановленому порядку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки не визначена спадкова частка померлого та частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру. Вважає, що померлому чоловікові належала 1/2 частка зазначеної квартири, право власності на яку було набуто ним разом із своїм рідним братом [PERSON] на підставі договору міни квартири на жилий будинок, в якому не були визначені частки співвласників квартири. І враховуючі відсутність будь-яких домовленостей між померлим чоловіком та його братом щодо розміру часток у праві спільної власності на квартиру, кожен із співвласників при укладенні договору міни отримав у власність 1/2 частку квартири по [ADDRESS]. Вона, позивач, постійно проживала із померлим чоловіком як на момент відкриття спадщини, так і після смерті [PERSON], а тому вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, а тому має право просити суд визнати за нею право на спадщину у вигляді 1/2 частку вказаної квартири, як спадкоємець першої черги за законом. Враховуючі, що відповідачі, хоча і звернулися із заявами про прийняття спадщини, але в теперішній час не бажають її отримувати, і не мають можливості надати заяви про відмову від спадщини, вона вимушена вирішувати питання щодо визнання за нею права на спадщину в судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с.4,5), в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов [PERSON] по суті та за обставинами підтримала в повному обсязі, просить ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]. в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи надали заяви з клопотанням про розгляду справи за їх відсутності, позов по суті та за обставинами справи визнали в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідачів згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представники третіх осіб - Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до судового розгляду справи заперечення проти позову від третіх осіб не надійшли. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, враховуючі відсутність заперечень проти позову. Судом досліджені письмові докази по справі: - свідоцтво про смерть (а.с. 6), яким підтверджується факт і дата смерті [INFO] [PERSON]; - письмова довідка з питань діючого законодавства (а.с. 7), якою підтверджується факт відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого [PERSON] позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON]; - нотаріально посвідчений договір міни квартири на жилий будинок (а.с. 8-9), яким підтверджується факт набуття 02 жовтня 1997 року права спільної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]; - технічний паспорт (а.с. 10-11), яким підтверджуються технічні характеристики квартири по [ADDRESS], її загальна площа 50,4 кв.м., житлова площа 26,2 кв.м.; - копія паспорту позивача (а.с. 14), якою підтверджується її особа громадянина України; - копії паспортів відповідачів ( а.с. 15-16), якими підтверджуються їх особи громадян України. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 02 жовтня 1998 року чоловік позивача - [PERSON] та його брат [PERSON] за договором міни квартири на житловий будинок придбали у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором міни, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 859, і право приватної власності за [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку було зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації в реєстраційний книзі № 169 за реєстровим номером 22491, що підтверджується відповідним записом на договорі міни (а.с. 8-9). Судом встановлено, що в договорі міни дійсно не були визначені частки квартири, що належать кожному співвласнику в праві спільної власності на квартиру, і будь яким договором правовий режим спільної сумісної власності співвласниками не визначався. [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська 12 січня 1998 року, актовий запис № 49 ( а.с. 6 ). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири по [ADDRESS], яка належала померлому в праві спільної сумісної власності на квартиру. Позивач та відповідачі, які є спадкоємцями першої черги після смерті свого чоловіка та батька фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] разом із померлим, і крім цього, у встановленому законом порядку, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого чоловіка та батька [PERSON] Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири сторонам у справі було відмовлено в зв'язку з тим, що не визначені частки квартири за співвласниками квартири і відповідно не визначена частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності, яка є спадковим майном, що підтверджується письмовою довідкою з питань діючого законодавства, що видана державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Троцій Н.Г. (а.с. 7). Зважаючи на надані позивачем докази, судом встановлено, що померлому [PERSON] на момент його смерті дійсно належала 1/2 частка квартири по [ADDRESS], і саме ця частка квартири є його спадковим майном, на яку позивач дійсно має право як спадкоємець першої черги, в порядку спадкування за законом, після свого померлого чоловіка, з урахуванням відмови відповідачів, які також є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька, від спадщини, що підтверджується їх заявами про визнання позову [PERSON] А тому визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] направлене на захист прав позивача, як спадкоємця за законом. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч.3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріально, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось з них. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved