Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом до відповідача, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох неповнолітніх дітей. На даний час вирішується питання про розірвання шлюбу, відповідач проживає окремо, діти знаходиться на її утриманні, але він не надає матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше на кожного з дітей ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, пояснивши, що дійсно в теперішній час діти проживають з позивачкою. Офіційно він не працевлаштований, але час від часу працює за договорами найму у фізичних осіб. Згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у вказаному позивачкою розмірі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Так, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Закону. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволенню позову. Судом встановлено, що сторони з 24.04.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних дітей, дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні позивачки та батьком яких є відповідач, однак він проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що підтверджується показами сторін, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів які необхідно стягувати з відповідача на утримання дітей, суд, приймаючи до уваги його матеріальне становище, те що він хоча офіційно і не працевлаштований, однак фізично здоровий, інші утриманці у нього відсутні, а також матеріальний стан позивачки, дітей та узгоджену позицію сторін щодо визнання пазову відповідачем, вважає, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей

Outcome: approved