Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

21.10.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Набережній в с. Давидівка, Пирятинського району, Полтавської області, б. 180. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.04.2012 року померла рідна бабуся позивача [PERSON], яка за життя склала заповіт і заповіла все належне їй майно позивачу, однак позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на будинок №180 по вул. Набережній в с. Давидівка, Пирятинського району, Полтавської області, оскільки померла не оформила у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на вказане майно. Тому позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявились, до суду надійшла заяви відповідача про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №212605 виданим Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 5). За життя (25.03.2006 року) померла склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 31). Судом встановлено, що позивач є онуком померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] (а.с. 9), копією свідоцтва про одруження матері позивача, згідно якого її прізвище змінене з «Каленюк» на «Сербін» (а.с. 9), а також копією свідоцтва про народження позивача в якому зазначено, що його матірю є [PERSON] (а.с. 8). За змістом спадкової справи, яка надійшла до суду з Пирятинської державної нотаріальної контори, позивач прийняв спадщину після померлої [PERSON] за заповітом (а.с. 28). Інші особи, які б звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої, відсутні. При цьому, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо вказаного вище нерухомого майна, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на цей будинок та відповідні господарські будівлі (а.с. 13). Приналежність померлій житлового будинку №180 по вул. Набережній в с. Давидівка, Пирятинського району, Полтавської області підтверджується адресною довідкою (а.с. 30), копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 14-16) та листом Пирятинської державної нотаріальної контори №2148/02-17 від 15.10.2013 року (а.с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст. 1235 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ст. 1236 ЦК України). Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померла [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючий документ на своє імя на вказаний житловий будинок у звязку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало їй на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за заповітом має право на його спадкування. За обставин, коли житловий будинок належав померлій [PERSON], позивач є спадкоємцем за заповітом, однак свідоцтво про право на спадщину у спадкоємця відсутнє, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на вказане майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved