Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 16014, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів, покійна дружина мала у власності частину квартири [ADDRESS], загальною площею 67,73 м2. Вказав, що 9 серпня 2012 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено заповіт. Відповідно до заповіту [PERSON], на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла [PERSON], [INFO]. Вказав, що його дружина підписуючи заповіт не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними, оскільки вона дуже сильно хворіла, знаходилась на лікуванні, вела себе неадекватно, не могла контролювати свої дії. При складанні заповіту покійна дружина не мала повний обсяг цивільної дієздатності. Вважає, що його дружина не мала наміру заповідати все своє майно іншій людині саме через психічну хворобу. Просить визнати недійсним заповіт від 9 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 774. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просив позов задовольнити повністю. Відповідач та її представник у судове засідання з'явилися, позов не визнали та пояснили, що заповідальне розпорядження [PERSON], посвідчене 09 серпня 2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], відповідає волі заповідача і волевиявлення спадкодавця було вільним. Заповідач призначив її своїм спадкоємцем, враховуючи їхні сімейні та родинні відносини. Вона доглядала за своєю матір'ю до часу її смерті, постійно відвідувала лікарню, купувала ліки, міняла білизну, купала та годувала. Останнім часом мати та батько хоч і жили в одній квартирі, але практично не спілкувались між собою. В них були досить напружені стосунки. У заповіті [PERSON], окрім власноручного підпису та власноручного напису свого прізвища, імені та по батькові, міститься також власноручний напис заповідача, що: "Текст цього заповіту мною в голос прочитаний та особисто підписаний", - враховуючи рукописний текст (почерк) заповідача у заповіті, а також порівнявши інші зразки почерку заповідача, можна встановити, що особа, яка здійснила підпис та написи у заповіті не перебувала у незвичайному стані. При підписанні заповіту були присутні незалежні свідки: [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що стан здоров»я заповідача не викликає сумніву в тому, що він адекватно сприймає посвідчення заповіту на користь обумовленого ним спадкоємця і робить це вільно. Тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заповіту, складеного [PERSON], [INFO], та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.08.2012 року, остання заповіла усі свої права та обов'язки та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось [PERSON], [INFO] (а.с. 5). [INFO] [PERSON], [INFO], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.09.2012 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 13 січня 2001 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у серпні 2012 року він разом з [PERSON], приватним нотаріусом та ще одним свідком їздив до Кіровоградської міської лікарні швидкої медичної допомоги, щоб бути присутнім під час складання заповіту. Нотаріусом було зачитано права, надано заповіт для його читання вслух. Вони розписалися у книзі, а заповідач власноручно підписала заповіт. Заповідач була в адекватному стані та чітко відповідача на запитання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у серпні 2012 року вона була запрошена до лікарні у якості свідка для посвідчення заповіту. Заповіт був всим прочитаний та підписаний свідками, а також [PERSON] При складанні та підписанні заповіту [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та особисто його підписала. Згідно ч.2 ст.1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.3 ст.1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Як вбачається із заповіту від 09.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 774, у присутності двох свідків, особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено, зміст ст.ст. 1216-1267, 1307 ЦК України роз'яснено. Свідки стверджують, що стан здоров'я заповідача не викликає сумніву в тому, він адекватно сприймає посвідчення заповіту на користь обумовленого ним спадкоємця і робить це вільно. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний ним. У зв'язку з хворобою заповідача заповіт підписано у Кіровоградській міській лікарні швидкої медичної допомоги. Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте, підстав встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України для визнання правочинів недійсними позивачем в суді не наведено. Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт. Однак, [PERSON] даним правом не скористалася. Частиною 2 ст.1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Однак, враховуючи, що в судовому засіданні не було здобуто доказів того, що у момент посвідчення заповіту заповідач [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, та виходячи з положень ст.203 ЦК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову положеннями ст.225 ЦК України як підставою визнання заповіту недійсним. Крім того, судом не встановлено і сторонами не надано жодних доказів, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed