Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

07 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, вказуючи, що з 1997 року зареєстрована та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], в квартирі, яка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 січня 1994 року, допомагала їм у веденні господарства, доглядала за ними, оскільки власники квартири були похилого віку, часто хворіли. [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON]. Після їх смерті позивач [PERSON] залишилась мешкати у квартирі, фактично прийнявши її в своє управління, вже понад десять років несе витрати по утриманню майна, оплачує комунальні платежі, є власником особових рахунків у службах, здійснює ремонти, тобто фактично відкрито та безперервно користується та розпоряджається майном, яким добросовісно заволоділа. Приймаючи до уваги, що спадкоємців після смерті [PERSON], [PERSON] немає, у теперішній час є потреба у позивача в належному оформленні прав власника на вказане нерухоме майно, вона просила визнати за нею право власності на вказану квартиру після смерті [PERSON], [PERSON] за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Костянтинівської міської ради Донецької області Піскунова М.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що з 1997 року зареєстрована та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], в квартирі, яка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 січня 1994 року (а.с.19), допомагала їм у веденні господарства, доглядала за ними, оскільки власники квартири були похилого віку, часто хворіли. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом РАГС м.Костянтинівки (а.с.3). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом РАГС Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.3). Після їх смерті позивач [PERSON] залишилась мешкати у квартирі, фактично прийнявши її в своє управління, вже понад десять років несе витрати по утриманню майна, оплачує комунальні платежі, є власником особових рахунків у службах, здійснює ремонти, тобто фактично відкрито та безперервно користується та розпоряджається майном, яким добросовісно заволоділа, що підтверджується зокрема чеками покупки господарських товарів для обладнання квартири, матеріалів для ремонту (а.с.22, 24, 25, 26), квитанціями про оплату заборгованості за газопостачання (а.с.23, 27), актом № 49358 прийому в експлуатацію приладу обліку холодної води (а.с.29), актом збереження закритого комплексу обліку електроенергії (а.с.31). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 35858262 від 25 листопада 2013 року в провадженні нотаріальної контори спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] немає (а.с.38-39). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 35858354 від 25 листопада 2013 року в провадженні нотаріальної контори спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] немає (а.с.40-41). Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тощо. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадах, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, як належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦПК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, воли володіння майно почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 244 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження проживання позивача [PERSON] з 1997 року по теперішній час в квартирі за адресою: [ADDRESS], а також встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON], за якими зареєстроване право власності на квартиру, позивач продовжувала відкрито та безперервно володіти цим майном, несла витрати по його утриманню, проводила необхідні ремонті роботи, оплачувала комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями, платіжними дорученнями, тощо. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON], яка померла [INFO], та за [PERSON], який помер [INFO], за набувальною давністю. На підставі викладеного ст.ст. 328, 344, 346 ЦК України,

Outcome: approved