Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 21.06.2008 року між нею та [PERSON], укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 238. З 01.07.2013 року їх сумісне проживання однією сім'єю з відповідачем було фактично припинено. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини припинились через втрату почуття любові. Спору щодо поділу майна, яке є їх спільною власністю, між ними немає, крім того досягнуто згоди, щодо утримання їх дитини. Посилаючись на те, що вони в даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, відповідач не заперечував проти позовних вимог, та просили суд розірвати шлюб укладений між ними. Зазначали, що збереження шлюбу між ними неможливе, а тому просили не надавати їм строк для примирення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 238. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. [PERSON] просила суд розірвати шлюб, через фактичне припинення шлюбних відносин, а також з інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання та збереження сім'ї. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved