Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

У відповідності до позовної заяви, на підставі виконавчого листа №2-69 від 22.01.2010 р. Ярмолинецького районного суду відповідач зобов’язаний сплачувати аліменти на утримання дитини [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.01.2010 р. Однак, відповідач ухиляється від свого обов’язку, станом на 31.08.2013 р. заборгованість по аліментам склала 13831,29 грн., у зв’язку із чим на підставі ст. 196 СК України просить стягнути пеню за період з 12.01.2010 р. по 14.10.2013 р. в сумі 94873,72 грн. В судових засіданнях позивач позов підтримала із зазначених у позовній заяві мотивів. Ствердила, що відповідач є працездатною особою [INFO], не є пенсіонером, групи інвалідності не має, нову сім’ю не створив, фактично проживає зі своєю матір’ю та сестрою, не маючи утриманців, має середню спеціальну освіту, закінчивши Вінницький м'ясо-молочний технікум, а відтак несплата аліментів має місце виключно з його вини. Відповідач в судові засідання не з’являвся, хоча належно повідомлявся про час і місце судових засідань не лише за адресою його реєстрації, зазначеною у відповідях на запити суду, а й за фактичною адресою його проживання. У зв’язку із цим, згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Представник третьої особи позов підтримав. Ствердив, що відповідач жодного разу не сплатив аліменти з часу набрання законної сили рішенням суду, на виклики до органу ДВС не з’являвся, ухиляється від виконання покладених на нього обов’язків по сплаті аліментів. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ№014956 від 12.05.1997 р.. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-БВ№041906 від 29.12.2009 р.. У відповідності до виконавчого листа №2-69 від 22.01.2010 р. Ярмолинецького районного суду відповідач зобов’язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини – [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму починаючи з 12.01.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-БВ№078751 від 21.04.2011 р.. З довідок-розрахунків відділу ДВС Ярмолинецького районного управління юстиції вбачається, що відповідач аліменти не сплачував взагалі, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.08.2013 р. склала 13831,29 грн.. Спору щодо розміру заборгованості між сторонами немає, доказів зворотнього суду не надано. Правильність визначення суми заборгованості на вказану дату підтвердив представник третьої особи. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Однак, матеріалами справи підтверджується вина відповідача у несплаті аліментів, враховуючи, що з 2010 р. ним жодного разу аліменти не сплачувались, хоча він є працездатною особою, володіє нерухомим майном, має середню спеціальну освіту, не має групи інвалідності чи утриманців. Відповідач не надав жодних доказів відсутності у нього об’єктивної можливості сплачувати аліменти. У відповідності до наданого розрахунку, за період з 12.01.2010 р. по 14.10.2013 р. пеня у встановленому ст. 196 СК України розмірі становить 94873,72 грн.. Відповідач правильність розрахунку не заперечував. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved