Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, в результаті чого з сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Дитина залишилася проживати з нею і фактично знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та ухиляється від обов'язку утримувати дитину, що ставить її в скрутне матеріальне становище і змусило звернутися до суду з даним позовом. При цьому позивачка зазначила, що подальше збереження сім'ї та примирення між сторонами не можливе, сім'я фактично припинила своє існування, спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги [PERSON] повністю і просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи в суді. При причини своєї неявки відповідач суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 липня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1089 (а.с. 4). Від шлюбу сторонни мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони на даний час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Судом встановлено, що від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 168 від 25.10.2005 року (а.с. 5). Після розірвання між сторонами сімейних відносин, дитина залишилася проживати з матір`ю [PERSON] і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від утримання сина [PERSON], матеріальну допомогу не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 182 СК України, яка узгоджується з п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], оскільки, як встановлено судом, дитина проживає з матір'ю, батько проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що на нього законом покладено обов'язок утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу в розмірі 114 грн. 70 коп. Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за подання позову в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved