Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

03.06.2013 р. позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2005 р. по теперішній час. Сторони проживали в одному будинку, вели спільне господарство, тобто проживали однією сім'єю. Від даних шлюбних стосунків мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком в свідоцтві про народження дитини. На даний час шлюбні стосунки між сторонами припинені. Малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. вказані обставини змусили позивачку звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: дитина народилися за час проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах, вказану обставину відповідач визнав своєю заявою (а. с. 12), відповідач записаний в свідоцтві про народження батьком дитини (а. с. 4), дитина знаходиться на утриманні позивачки (а. с. 5), відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має змогу надавати таку допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved