Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Свердловського міського суду з дійсною позовною заявою до відповідачів, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та на земельну ділянку, надану для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за цією ж адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у березні 2003 року він купив у подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, належний їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.03.1993р. Свердловською міською радою разом з земельною ділянкою, належну їм на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №4140000019, виданого 10.02.1994р. Новоборовицькою сільською радою, розташовані за адресою: [ADDRESS] Позивач передав [PERSON] та [PERSON] гроші за будинок, а вони передали йому ключі та документи від будинку та документи на нього. Однак договір купівлі-продажу будинку нотаріально не посвідчили, оскільки у позивача не вистачало грошей для цього. [INFO]. помер [PERSON], [INFO]. померла [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлих є їх рідні діти, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі спадщину прийняли, однак свідоцтва про право власності на спадщину не отримували. На даний час виникло питання про оформлення правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок та реєстрацію права власності на нього за позивачем, однак в цьому є перешкоди, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутись до суду. 24.10.2013р. до канцелярії суду надійшла заява позивача [PERSON], в якій він просив суд залишити позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю без розгляду. Ухвалою Свердловського міського суду Луганської області від 27.11.2013р. заява позивача була задоволена і позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю залишена без розгляду. Крім того, під час судового розгляду зазначеної цивільної справи до канцелярії Свердловського міського суду Луганської області 25.09.2013р. надійшла заява від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], який звернувся до [PERSON], [PERSON] з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Тому на підставі ухвали Свердловського міського суду Луганської області від 26.09.2013р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності було об'єднано в одне провадження з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності (цивільна справа №427/8010/13-ц) в одне провадження, та присвоєно об'єднаній цивільній справі спільний номер №427/7384/13-ц. Третя особа [PERSON] в своєму позові до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в обґрунтування своїх вимог вказав, що у березні 2013 року до нього звернувся [PERSON], який поставив до відома свого брата [PERSON], та який вже йому був винен 12950 грн. За рішенням Свердловського міського суду 2-248/2007 року з метою отримання грошей у борг у зв'язку із тим, що їм терміново необхідно продати належний їм житловий будинок по [ADDRESS] Свердловського району, який залишився йому у спадок після смерті батьків. З приводу зазначеного між ними було укладено угоду, згідно якої [PERSON] 05.02.2013р. передав відповідачу [PERSON] із належних йому особистих заощаджень грошові кошти в сумі 8000 грн під його житловий будинок, а потім 07.02.2013р. - грошові кошти в сумі 1400 грн, надалі 27.02.2013р. - грошові кошти в сумі 800 грн, надалі 12.03.2013р. - грошові кошти в сумі 1800 грн, надалі 22.03.2013р. - грошові кошти в сумі 5000 грн, надалі 15.05.2013р. - грошові кошти в сумі 5100 грн, надалі 24.06.2013р. - грошові кошти в сумі 2100 грн, надалі 26.03.2013р. - грошові кошти в сумі 500 грн, а відповідач [PERSON] зобов'язалися віддати йому спадковий житловий будинок або повернути гроші після його продажу, на підтвердження чого були складені відповідні розписки. У вказаний строк відповідач [PERSON] гроші не повернув, але відповідно до умов угоди, у випадку неможливості повернення грошових коштів, відповідач [PERSON] зобов'язувався передати йому в рахунок погашення боргу нерухоме майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] м.Свердловська Луганської області, яке знаходиться на приватизованій земельній ділянці. Наведений житловий будинок належить відповідачам на правах власності у рівних частках. Третя особа [PERSON] вважає, що в силу того, що відповідачі не повернули грошові кошти, та вони дійсно 07.05.2012р. передали йому у власність житловий будинок, правовстановлюючі документи на нього, він вважає себе власником цього майна. Третя особа [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.328,331, 392 ЦК України і ст.392 ЦК України відповідно до якої, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного третя особа [PERSON] просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Свердловського району. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідачів у рівних частках. У судовому засіданні третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на задоволенні позову наполягають. У судове засідання відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судом, про що свідчать поштові повідомлення Свердловського відділення Укрпошти про вручення поштового відправленні від 24.10.2013р., поважності причин неявки суду не надали, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу за їх відсутністю. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов третьої особи не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності, третя особа [PERSON] виходив з положень ст.392 ЦК України. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, зазначений позов може бути заявлений власником майна, права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються третьою особою. Проте, з матеріалів справи не вбачається, що третя особа є власником зазначеного домоволодіння. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Свердловського міського суду Луганської області від 21.05.2013р. за відповідачем [PERSON] визнано право приватної власності у порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Свердловського району Луганської області, з належними до нього господарськими будівлями й спорудами, та земельна ділянка за цією же адресою. Тобто, власником домоволодіння у порядку спадкування є відповідач [PERSON]. Таким чином, ст.392 ЦК України, на яку посилається третя особа, як на підставу для визнання права власності, не регулює правовідносини, які склалися між сторонами. Суд не приймає до уваги посилання третьої особи на те, що між ним та відповідачами було укладено договір, згідно якого відповідачі у рахунок погашення боргу передали [PERSON] житловий будинок. Також суд не приймає до уваги посилання третьої особи про те, що житловий будинок був переданий під залог відповідно до розписок від 05.02.2013р., 07.02.2013р., 27.02.2013р., 12.03.2013р., 22.03.2013р., 15.05.2013р. В силу ст.577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Таким чином, договір застави житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, у зв'язку з чим є укладеним саме з моменту державної реєстрації, у зв'язку з чим вважати, що у третьої особи після отримання розписки, таке право виникло, підстав не має, а тому вимоги третьої особи є необґрунтованими. За таких обставин, суд приходить до висновку, що не має передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно.

Outcome: dismissed