Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-06 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є власником зазначеної квартири, яку придбав у відповідача. Після укладання договор) купівлі-продажу відповідачка самостійно не звернулася до належного державного органу з заявою про зняття її з місця реєстрації, а саме зазначеної квартири. Крім того, позивач зазначав, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з моменту укладання договору купівлі-продажу,а саме з 19.07.2012 року та вивезла свої речі. В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чин. м та своєчасно. Представник позивача [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлена, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2012 року усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, визнано [PERSON] , 1969 року народження, такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 107,30 грн. Ухвалою цього ж суду від 07.02.2013 року за заявою [PERSON] вказане заочне рішення скасовано, справу призначено на новий розгляд. При повторному розгляді справи, суд також вважає позов [PERSON] доказаним, оскільки позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором-купівлі продажу від 19.07.2012 року, за яким [PERSON] , який за нотаріально посвідченим дорученням діяв від імені [PERSON] , продав належну їй на праві власності квартиру позивачу [PERSON] (а.с. 5). Право власності позивача на вказану квартиру також підтверджується витягом Миколаївського МБТІ (а.с. 7). Відповідач [PERSON] , хоча і зареєстрована у спірній квартирі, але не проживає в ній з липня 2012 року, оскільки продала зазначену квартиру позивачу та виконала всі умови договору купівлі-продажу, тобто отримала грошові кошти та виселилась. Реєстрація відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди в реалізації свого права власності. Крім того, [PERSON] не сплачує витрати за комунальні послуги, чим завдає позивачу матеріальну шкоду (а.с.9). Ухвалюючи рішення суд також бере до уваги, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02.07.2013 року вказане рішення залишено без змін. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Абзацом 6 ч.І ст.З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Наявність реєстрації відповідача за місцем її колишнього проживання перешкоджає позивачу здійснювати передбачене ст. 319 ЦК України право власності, яке підлягає судовому захисту.

Outcome: approved