Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка зазначила, що 28 серпня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Городня. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. З листопада 2013 року відповідач з сімєю не проживає. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає, хоча згідно зі ст. 180 СК України зобовязаний надавати у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді від 11 червня 2013 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового засідання остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 20.06.2013 року з проханням провести судове засідання у її відсутність, підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі і просить суд їх задовольнити, а також просить ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні ( а.с. 15 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового засідання останній був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву від 14.06.2013 року з проханням судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення ( а.с. 13-14 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно приписів ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Суд, зясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 042736, виданого 28.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 28 серпня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 28.08.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 58. Спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON] ( а.с. 3 ). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 077815 встановлено, що [PERSON] народилась 17 серпня 2009 року в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4 ). З довідки про склад сімї, виданої 03.06.2013 року начальником Городнянської житлово-експлуатаційної дільниці встановлено, що до складу сімї [PERSON] входять : чоловік [PERSON], дочка [PERSON], мати [PERSON], брат [PERSON], сестра [PERSON]. З цієї ж довідки вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO] ( а.с. 5 ). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сімї позивача, відсутності у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, стану здоровя малолітньої дитини, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved