Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Миру,95 в с. Мирони Балтського району Одеської області, на вище вказану земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120683800:02:001:0192 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №914234, виданого на підставі рішення Балтської міської ради від 07 грудня 2006 року №35, стверджуючи, що 03.07.2013 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельних ділянок, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 32000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала їй технічну документацію на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, державний акт на право власності на земельну ділянку, пообіцяла зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляється, крім того, оформити належним чином угоду неможливо і по причині того, що раніше вище вказаний житловий будинок належав батькові відповідача [PERSON], померлому 23.07.2009 року, після його смерті відповідач, фактично прийнявши спадщину, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, земельною ділянкою, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином не має, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батькові відповідача [PERSON] на праві приватної власності згідно запису особового рахунку №260-2 в погосподарській книзі Миронівської сільської ради Балтського району Одеської області №3 за 2011-2015 роки належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Миру,95 в с. Мирони Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №914234, виданого на підставі рішення Балтської міської ради від 07 грудня 2006 року №35, належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, розташована за тією ж адресою, які він в заповіті від 22.01.2001 року заповів своїй дочці [PERSON] (заповіт ніким не змінено і не скасовано), після смерті [PERSON], померлого 23.07.2009 року, відповідач [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з батьком на день його смерті, поховала його, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельної ділянки від 03.07.2013 року, згідно якого відповідач продала, а позивач придбала вище зазначені житловий будинок, земельну ділянку за 32000 грн. і по акту прийому-передачі від 03.07.2013 року відповідач передала, а позивач прийняла житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримала від позивача вище вказану суму грошей і взяла на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 03.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved