Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. [INFO] помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 квітня 2005 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька актовий запис № 452. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке знаходиться: [ADDRESS] . Вказала, що з [PERSON], одружилися 05 березня 1954 року, під час перебування у шлюбі побудували будинок в [ADDRESS], в якому проживали разом як чоловік і дружина, та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою, виданою сільською радою та домовою книгою зареєстрованих громадян. На прикінці 60-х років, була змінена назва міста, та адреса будинку, а саме: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем. Крім неї зі спадкодавцем у даному будинку більше ніхто не проживав. Інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку у спадщині після його смерті (їх діти) в період відведений для прийняття спадщини звернулись із заявами до нотаріуса про відмову прийняття спадщини на її користь. Всі вони жили і живуть окремо від батьків і мають своє житло. У зв'язку з тим, що будинок не зареєстрований у органах БТІ, документів на будинок не збереглося, вона в даний час не може оформити на себе право власності у нотаріуса. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст.ст. 392, 1218, 1268, 1296, 1294, 1235 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на ? частину будинку в [ADDRESS], як частку у спільній власності подружжя. А також визнати за нею право власності на ? частину будинку в [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, згідно наданої заяви позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 квітня 2005 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька актовий запис № 452 (а.с. 4) Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке знаходиться: [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, рішенням від 02.11.1955 року №29/896-10 «про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку», та відміткою на договорі відповідно до інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а саме реєстровим надписом на документі про право особистої власності, згідно якого будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS]. Як встановлено із свідоцтва про одруження (а.с.3) позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] починаючи з 05 березня 1954 року. Під час перебування у шлюбі позивач і [PERSON] побудували будинок в [ADDRESS], в якому проживали разом як чоловік і дружина, та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою, виданою сільською радою та домовою книгою зареєстрованих громадян. Відповідно до сі. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна, дружини і чоловіка є рівними. От же, ? частина спірного домоволодіння належить позивачу. Судовим розглядом встановлено, що на прикінці 60-х років, було змінена назва міста, та адреса будинку, а саме: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1269 ЦК України. Крім [PERSON] зі спадкодавцем у даному будинку більше ніхто не проживав. Інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку у спадщині після його смерті (їх діти) в період відведений для прийняття спадщини звернулись із заявами до нотаріуса про відмову прийняття спадщини на її користь. У зв'язку з тим, що будинок не зареєстрований у органах БТІ, документів на будинок не збереглося, як вбачається із рішення державного реєстратора від 29 жовтня 2012 року (а.с.5), позивач позбавлена можливості оформити право власності на будинок [ADDRESS]. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк [PERSON], як єдина спадкоємиця, звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] від 04 грудня 2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено (а.с.6) Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Ленінської районної у м.Донецьку ради про визнання права власності у порядку спадкування є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], загальною площею 39,2 кв.м., житловою 24,3 кв.м. у порядку розподілу майна подружжя, а також на ? частини вказаного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved