Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що на даний час зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в листопаді 2006 року до нього звернувся [PERSON] з проханням прописати його у своєму домоволодінні на невеликий термін, на що [PERSON] погодився за умови, що відповідач на його першу вимогу випишеться з вказаного домоволодіння. У зв'язку із тим, що позивачу необхідно переоформити певні документи, пов'язані з його будинком, він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням виписатися із будинку та знятися з обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України, однак він жодним чином не реагує на його прохання. На даний час він виїхав з м.Ананьєва, Одеської області, та більше року по [ADDRESS], не проживає, однак куди виїхав позивачу не відомо. Позивач зазначає, що як власник вищезазначеного будинку, котрий належить йому на праві приватної власності, належним чином розпоряджатися ним він не в змозі, оскільки для вчинення певних правочинів щодо будинку, для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ньому осіб, а прописка [PERSON] в його будинку не дозволяє розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права, тому позивач звернувся до суду та просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS], [PERSON] Позивач по справі в судове засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.17), відповідно до якої справу просить розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач по справі в судове засідання також не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча сповіщався належним чином про день, час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.15,20). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом також встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту, позивач - [PERSON], [INFO], уродженець с.Григорівка, Совєтського району, Північно-Казахстанської області та мешканець [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку по [ADDRESS], [PERSON], [INFO], є власником даного будинку, та крім нього в ньому зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-10). Встановлено, що відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, встановлено, що позивач є власником жилого будинку по [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON], більше року у вказаному житловому будинку не проживає, виїхавши у невідомому напрямку. Враховуючи те, що відповідач понад шість місяців в будинку по [ADDRESS] не проживає, однак знятись добровільно з реєстраційного обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України не бажає, чим порушує права позивача, як власника нерухомого майна. А тому, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову і визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що їх необхідно залишити за позивачем, враховуючи його бажання.

Outcome: approved