Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Луганської області про визнання права власності на гараж, посилаючись на те, що ним було придбано у ЖКК [PERSON] міської ради Луганської області 13.12.1990 року гараж, який знаходиться за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, район будинку № 26, але будь-якого договору чи іншого документу на підтвердження цього надано не було, так як на той час реєстрація даних правочинів була відсутньою. 22 липня 2010 року було видане рішення [PERSON] міської ради Луганської області № 4315 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під належний йому гараж, а 03.04.2010 року укладено договір оренди земельної ділянки та присвоєно гаражу адресу Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, квартал 23-б, гараж № 62-а, але коли він звернувся до реєстраційної служби з метою реєстрації права власності, то йому було відмовлено через те, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на належний йому гараж, тому, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі його право власності на гараж, просить визнати за ним право власності на гараж № 62-а, який розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, квартал 23-б. Позивач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] міська рада Луганської області про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання її представник не зявився, про причини неявки не повідомив, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до Сєвєронецького міського суду з позовною заявою, в якій зазначив, що ним було придбано у ЖКК [PERSON] міської ради Луганської області 13.12.1990 року гараж, який знаходиться за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, район будинку № 26, але будь якого договору чи іншого документу на підтвердження цього надано не було, так як на той час реєстрація даних правочинів була відсутньою, що підтверджуються копією квитанції № 628 від 13.12.1990 року. Після отримання усіх необхідних документів позивач звернувся до Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації для реєстрації свого права власності на індивідуальний гараж, а потім до Реєстраційної служби Сєвєродонецького МУЮ, але йому було відмовлено в реєстрації вказаного гаража як обєкта нерухомості. Ті обставини, що під час укладення з відповідачем договору купівлі-продажу гаражу була відсутня державна реєстрація права власності на гаражі, при укладенні договору не було вчинено правочин у письмовій формі та його не було нотаріально посвідчено, при цьому даний гараж ні у комунальній, ні в державній власності не перебуває, а позивачу було виділено у користування земельну ділянку, на якій розташований цей гараж, суд не ставить під сумнів, так як позовні вимоги позивача було визнано представником відповідача згідно заяви, а також підтверджується копією рішення [PERSON] міської ради № 4315 від 22 липня 2010 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивачу [PERSON] було надано земельну ділянку під існуючий індивідуальний гараж за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, район будинку № 26, а відповідно до копії договору оренди від 03 серпня 2010 року, між позивачем [PERSON] та [PERSON] міською радою Луганської області було укладено договір оренди земельної ділянки № 041041900309, згідно якого йому було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0025 га за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, район будинку № 26 по вул. Єгорова № 26, під існуючий індивідуальний гараж, та дану земельну ділянку було передано в натурі позивачу [PERSON] за актом прийому передачі від 07 вересня 2010 року, при цьому згідно довідки відділу містобудування та архітектури [PERSON] міської ради Луганської області № 534 від 16.09.2013 року індивідуальному гаражу, що розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, район будинку № 26, який належить [PERSON], присвоєно індивідуальний № 62-а. З копії технічного паспорту від 16.09.2013 року, виданого [PERSON] бюро технічної інвентаризації, видно, що [PERSON] БТІ було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на гараж № 62-б, розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 23-б, однак без зазначення його власника, оскільки гараж, хоча і набутий ним на законних підставах, за договором купівлі-продажу, але правовстановлюючого документу відповідачем йому надано не було. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] на законних підставах набув право власності на гараж № 62-б, розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 23-б, та який побудований на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети, тобто у встановленому порядку рішенням [PERSON] міської ради Луганської області виданій позивачу для його обслуговування у довгострокове користування, [PERSON] БТІ було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на спірний гараж, але відповідачем позивачу не надано правовстановлюючий документ, тому суд вважає доводи, наведені позивачем у позові, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved