Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якому зазначив, що є власником автомобіля ВАЗ 210930, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 21.10.2010 року [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ-33021, ДНЗ [NUMBER], що належить відповідачу ПАТ «Укртелеком», рухаючись по дорозі Кобеляки-Галі-Білики, в напрямку смт. Білики, на 08 км + 600 м вказаної дороги в районі с. Галі, перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності свого маневру для інших учасників руху, і при повороті наліво для розвороту, допустив зіткнення з його автомобілем під керуванням сина [PERSON], який рухався у попутному напрямку та почав здійснювати обгін автомобіля ГАЗ. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 4.07.2012 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді одного року шести місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми заробітку без позбавлення права керувати транспортними засобами. Внаслідок ДТП його автомобіль ВАЗ 210930, р/н [NUMBER] зазнав значних пошкоджень і в результаті цього йому заподіяні матеріальні збитки в сумі 32147, 68 грн. ПАТ «Страхова група ТАС», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, відмовила йому у виплаті страхового відшкодування в зв'язку з пропуском річного терміну для подання заяви про страхове відшкодування. Також йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень його сину [PERSON], відсутності коштів на його лікування, а також у пошкодженні його майна. Прохає стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 32147, 68 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 700 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.09.2013 року до участі у справі як третю особу залучено ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» (а.с.43). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 6.11.2013 року залучено до участі у справі як співвідповідача АТ «Страхова Група «ТАС» (а.с.86). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та прохав суд позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Укртелеком» Личагіна С.П. позов не визнала, надала суду письмові заперечення. В судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком». 21.10.2010 року за участі автомобіля ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21093 ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] відбулося ДТП. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.10.2012 року визначено ступінь відповідальності водіїв у співвідношенні: 30% вини-у діях водія [PERSON] та 70 % вини-у діях водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Укртелеком» була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС». Ними в установлені законом строки було повідомлено страхову компанію про ДТП та подано відповідне письмове повідомлення. Вважає відмову страхової групи у виплаті страхового відшкодування безпідставною. На цих же підставах вважає вимоги позивача до них щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на проведення автотехнічного дослідження безпідставними. Прохала суд відмовити у задоволенні позову до ПАТ «Укртелеком». Співвідповідач АТ «Страхова Група «ТАС», будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися з причини неможливості забезпечити явку до суду їх представника. Суд вважає причини неявки представника співвідповідача неповажними, оскільки в судове засідання 16.12.2013 року представник АТ «СГ»ТАС» також не з»явився з аналогічної причини. Крім того, співвідповідач являється юридичною особою і згідно ст.38 ЦПК України юридичних осіб представляють їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники. Представник АТ «СГ «ТАС» Кудрявський С.М. надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких позов не визнав та зазначив, що згідно ст. 35, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. ДТП сталася 21.10.2010 року, а позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування 30.08.2012 року, з пропущенням річного терміну. Також позивач не був учасником ДТП, не зазнав ушкоджень здоров'я під час даної пригоди, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Також є безпідставними вимоги про стягнення коштів за послуги експерта, оскільки вони не є прямими збитками та не відносяться до судових витрат (а.с.102-105). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 жовтня 2010 року, на автодорозі Кобеляки - Галі - Білики, на 08 км +600 м вказаної автодороги, в районі с. Галі Кобеляцького району Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER], під керуванням [PERSON] та ВАЗ 21093 ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 4.07.2012 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у у виді одного року шести місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми заробітку без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с.7-8). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] належить на праві власності ПАТ «Укртелеком» (а.с.48). [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком», а саме працює водієм і за ним закріплено транспортний засіб ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER], яким він керував 21.10.2010 року на підставі подорожнього листа № 334918 від 21.10.2010 року (а.с.49,50,51). Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Укртелеком» застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» відповідно до договору 852-05 від 27.08.2010 року (а.с.34). Відповідно до п.4 даного Договору вигодонабувачем можуть бути безпосередньо потерпілі треті особи. На транспортний засіб ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] укладено поліс №ВЕ/7765709 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.38). 21.10.2010 року о 15 год 20 хв було зафіксовано дзвінок до Контакт-Центру від ПАТ «Укртелеком» по факту ДТП, що сталася 21.10.2010 року за участі автомобіля ВАЗ 21093 днр [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля ГАЗ 33021 днр [NUMBER], під керуванням [PERSON] 22.10.2010 року ПАТ «Укртелеком» надав до АТ «СГ «ТАС» письмове повідомлення про настання події (а.с.71). Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час вчинення ДТП) (далі Закон) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Отже ПАТ «Укртелеком» вчинило всіх необхідних дій, передбачених Законом. 10.02.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про видачу письмової відмови у виплаті страхового відшкодування (а.с.78,79). 30.08.2012 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою на виплату (а.с.106). 12.12.2012 року [PERSON] погодився із розміром матеріальної шкоди в сумі 16903,38 грн. та не визнає автомобіль фізично знищеним (а.с.107, 112). 22 квітня 2013 року [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв'язку з пропуском річного строку подачі заяви про страхове відшкодування (а.с.74-75). Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, не передбачає строку подачі такої заяви. Відповідні зміни до Закону щодо встановлення строків подачі заяви та підстав відмови у виплаті відшкодування, на які посилається ПАТ «СГ «ТАС» у своїх запереченнях почали діяти з 19.09.2011 року. Тому відмова страхової компанії у виплаті [PERSON] страхового відшкодування з причин пропуску річного строку звернення до страхової компанії із заявою є незаконною. Відповідно до ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. П.2 Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну в розмірі 125000 грн. (а.с.38). Згідно висновку № 0102 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого при ДТП ТЗ автомобіля ВАЗ 21093 р/н [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21093 р/н [NUMBER] складає 32147, 68 грн. Вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 41467, 32 грн. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним (а.с.9-12). Згідно заяви [PERSON] погоджується з висновком незалежного експерта від 3.02.2011 року, з сумою матеріального збитку в розмірі 32147, 68 грн., а також погоджується з вартістю придатних запчастин в сумі 8000 грн та не визнає автомобіль фізично знищеним (а.с.107). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.10.2012 року встановлено ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди у співвідношенні 30%-вина [PERSON], 70%-вина [PERSON] (а.с.108-111). Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, страхове відшкодування розраховується наступним чином: 32147,68 грн. (ринкова вартість автомобіля) - 8000,00 грн. (вартість автомобіля після ДТП)/0,7% (ступінь вини [PERSON].)=16903,38 грн. Тому слід стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» а користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 16903, 38 грн. Відповідно до ст. 34 Закону страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Як встановлено судом письмове повідомлення про страховий випадок страховик отримав 22.10.2010 року (а.с.71). [PERSON] самостійно обрав експерта для визначення розміру збитків. Технічний огляд автомобіля проводився експертом в присутності представника страхової групи «ТАС» Боровика С.В. (а.с.9 на звороті). Тому відмова СГ «ТАС» у відшкодуванні витрат на проведення експертизи є необґрунтованою. Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» витрат на проведення експертизи (а.с.17). Судом встановлено, що внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягала у його душевних стражданнях з приводу значного пошкодження його майна-автомобіля, неможливості його використання за призначенням, зокрема для поїздок в медичні заклади для лікування сина, що постраждав в ДТП та став інвалідом 3 групи, та придбання медикаментів для його лікування. Відповідно до ст.22 ЦК України якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Ст.1172 ЦК України вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що [PERSON] відшкодовано [PERSON] заподіяні йому збитки в розмірі 10000 грн., тому посилання позивача на душевні страждання щодо стану здоров»я його сина, відсутність коштів для його лікування є необґрунтованими. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial