Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що постановою Сумського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2011 року встановлено, що [PERSON], використовуючи надуманий привід, грубо порушуючи громадський порядок з проявом особливої зухвалості безпідставно наніс йому один удар кулаком в обличчя, від чого він впав на землю До цих дій приєднався [PERSON], який з тих же мотивів з особливою зухвалістю безпідставно почав наносити удари ногами по тілу лежачого на землі [PERSON] Внаслідок хуліганських дій позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження. Дії відповідачів кваліфіковані за ст.296 ч.2 КК України. Внаслідок подій позивачу були спричинені душевні страждання від виняткового цинізму та особливої зухвалості вчиненого проти нього злочину, отримання болю, відчуття страху та відчаю через неможливість чинити опір двом дорослим чоловікам та необхідності рятуватися втечею. Крім того, ці почуття були посилені тим, що відповідачі відверто брехали щодо обставин справи. Він мав на обличчі синці, вимушений був звертатись до міліції, брати участь у судових засіданнях. Просив стягнути з відповідачів з кожного по 4000 грн. відшкодування спричиненої моральної шкоди та судові витрати по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і суду пояснив, що не згоден з позицією відповідачів, які визнають розмір відшкодування у сумі по 300 грн., оскільки такий розмір передбачений щодо адмінправопорушень. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і суду пояснив, що заявлений позивачем розмір відшкодування у сумі по 4000 грн. завищений, не відповідає ступеню отриманих тілесних ушкоджень. Вважає, що при винесенні рішення слід врахувати, крім цього, те, що він отримує невелику заробітну плату, на його утриманні є неповнолітня дитина. Згоден на відшкодування моральної шкоди в сумі 300 грн. Відповідач [PERSON] також позов визнав частково з наведених вище підстав. Вважає, що він отримав кримінальне покарання, має незадовільний стан здоровя, не може працевлаштуватись та не має прибутків, тому згоден на відшкодування у сумі 300 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи,суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2011 року Сумським районним судом Сумської області було винесено вирок відносно [PERSON] за ст.296 ч.2 КК України, яким його було засуджено до 2 років обмеження волі за фактом хуліганських дій відносно потерпілого [PERSON], скоєних групою осіб (а.с.6-7). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2011 року вирок залишено без змін (а.с.8-9). Відносно [PERSON] 19 жовтня 2011 року винесена постанова суду, відповідно до якої його було визнано винним у скоєнні хуліганства відносно потерпілого [PERSON] , дії кваліфіковані за ст.296 ч.2 КК України, від кримінальної відповідальності звільнено на підставі п. в ст.1 ЗУ Про амністію у 2011 році (а.с.10-11). Відповідно до вироку та постанови суду, після скоєного злочину внаслідок дій відповідачів позивачу були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: в ділянці правої щоки синець розміром 2х1,5 см. овальної форми синьо-червоного кольору. В ділянці правого плечового суглобу по задній поверхні садна розміром 2х0,3 см лінійної форми під виступаючої кіркою червоного кольору. За висновком судово-медичної експертизи вказані ушкодження віднесені до легких тілесних ушкоджень. Крім того, судом встановлено, що злочин підсудними вчинено з використанням надуманого приводу, з прагненням показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки в суспільстві, з грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з проявом особливої зухвалості. Першим наніс удар рукою в обличчя потерпілому відповідач [PERSON], до нього приєднався відповідач [PERSON], який наніс удар потерпілому, котрий лежав на землі, ногою по тілу. Відповідач [PERSON] працює, має на своєму утриманні неповнолітню дитину (а.с.24). Відповідач [PERSON] має незадовільний стан здоровя через захворювання шийного відділу хребта, йому рекомендований диспансерний нагляд та періодичні клінічні дослідження, медикаментозне лікування (а.с.23). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу були спричиненні душевні страждання внаслідок події, він отримав легкі тілесні ушкодження, переживав, витрачав час та кошти на відновлення свого стану здоровя та на захист своїх прав у кримінальному судочинстві. Тому має право на відшкодування заподіяної шкоди. При вирішенні розміру відшкодування, суд враховує не лише ступінь тяжкості отриманих ушкоджень, а і фактичні обставини справи, кваліфікацію злочинних дій як такі, що скоєні з особливою зухвалістю, дорослими особами в групі відносно неповнолітнього (на час події) потерпілого. Заявлений позивачем розмір не відповідає тяжкості понесених страждань, однак, суд не може погодитись і позицією позивачів, оскільки визнаний ними розмір також не відповідає фактичним обставинам, при яких було скоєно злочин. Суд вважає, що співмірним буде розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 5000 грн. Крім того, суд вважає, що розмір відшкодування, визначений позивачем у дольовому порядку підлягає розподілу, виходячи з ролі кожного з відповідачів. Зокрема, ініціатором виступив [PERSON], який першим наніс удар потерпілому, його відношення до скоєного як на час розгляду кримінальної справи, так і на час вирішення цивільного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial