Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.12.2003 року між ним та [PERSON] з іншого боку укладено договір купівлі-продажу майна, а саме: будівлі колгоспної бані загальною площею забудови 17,70х12,65 м., яка розташована по [ADDRESS] яке належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], та було їй передано в натурі. Ціна договору відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам не підлягає. Між сторонами було досягнуто згоди, що загальна вартість майна становить 2500 грн., що підтверджується розпискою відповідача, та ним було прийнято майно. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем по Договору досягнуто усіх істотних умов відповідно до вимог чинного законодавства України, а отже, часткове виконання Договору відбулося шляхом передання грошових коштів та прийняття предмету договору. Відповідач зобов»язалася на його вимогу з»явитися до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення цього Договору, але цього не зробила. Отже, своїми діями та бездіяльністю Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення Договору, як того вимагають норми чинного законодавства України. Також позивач зазначив, що Відповідач, на протязі всього часу ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу майна, що призвело до закінчення строку позовної давності та порушення його прав передбачених ст. 41 Конституції України. Позивач просить суд поновити йому строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати дійсним договір купівлі-продажу майна, а саме: будівлі колгоспної бані загальною площею забудови 17,70х12,65 м., яка розташована по [ADDRESS], що був укладений 05.12.2003 року між мною та [PERSON], та визнати за ним право власності на майно, а саме: будівлю колгоспної бані загальною площею забудови 17,70х12,65 м., яка розташована по [ADDRESS] Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити, так як зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач у судове засідання не з»явилася, але згідно поданої нею заяви позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просить суд розглядати справу у її відсутність. Вислухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. З матеріалів справи видно, що дані правовідносини між сторонами виникли 05.12.2003 року, тобто до набрання чинності ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до них потрібно застосовувати норми матеріального права, які діяли до набрання чинності цим кодексом, а саме ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦК України (в ред. 1963 року) якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності порушене право підлягає захистові. У позові зазначено, що 05.12.2003 року позивач придбав у відповідача майно і на протязі всього періоду по 2013 рік звертався до неї з вимогою нотаріально посвідчити договори купівлі-продажу, але остання постійно відмовлялися, що призвело до спливу строків позовної давності. Суд визнає вказану причину пропуску строку поважною, а тому відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦК України порушене право підлягає захистові. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Статтею 41 Конституцією України, ст.ст. 2, 4 Закону України "Про власність", ст. 86 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) передбачено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. З матеріалів справи видно, що 05.12.2003 року між позивачем та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу майна, а саме: будівлі колгоспної бані загальною площею забудови 17,70х12,65 м., яка розташована по [ADDRESS] Право власності відповідача на вказане майно підтверджується відповідним свідоцтвами на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER]. Ціна за яку здійснювався продаж нерухомого майна визначалась за домовленістю сторін і становить 2500 грн., які сплачені Покупцем Продавцю повністю, що підтверджується відповідною розпискою, крім того Позивачем прийнято майно. Згідно чинного законодавства України, яке діяло на той час, а саме ЗУ "Про власність" нотаріальне посвідчення вказаної угоди не вимагалося. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Суд при винесенні рішення приймає до уваги, що відповідач після отримання майнового сертифікату не мала можливості укладати договори оренди на своє майно, так як відсутні правовстановлюючі документи на нього, механізм реалізації майнових паїв не визначений, що обмежує її права передбачені ст. 41 Конституції України. Також суд при винесенні рішення приймає до уваги, що з моменту отримання майнового паю і по теперішній час власник не могла сплачувати орендну плату на землю, так як у неї не було правовстановлюючих документів і вона не могла розпоряджатися своїм майном. Таким чином відповідні бюджети різних рівнів не отримували орендну плату за землю, яка знаходиться під будівлею. Крім того, ні Указом Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29.01.2001 року за № 62/2001, яким запроваджено здійснення комплексу організаційних заходів щодо уточнення складу пайових фондів майна, розмірів паїв, забезпечення вільного здійснення права власності на паї, недопущення порушень майнових прав, ні постановою Кабінету Міністрів України "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" від 28.02.2001 року за № 177, не визначено порядку набуття права власності на майновий пай. Беручи до уваги, що позивачем виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу майна, а саме: будівлі колгоспної бані загальною площею забудови 17,70х12,65 м., яка розташована по [ADDRESS], сплачена вартість майна та отримано предмет договору, а також те, що не відбулося нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з вини Відповідача, що позбавляє покупця права стати повноправним власником придбаного майна, Відповідач позов визнала, а тому відповідно до ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за [PERSON] право власності на вище вказане майно, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 80, 224, 227 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved