Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на майно, вказуючи, що за кредитним договором від 08.11.2007 року та додаткової угоди до нього від 01.09.2010 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] було надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у сумі 71400 грн., строком до 08.11.2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та відповідачами 08.11.2007 року укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є садиба за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.02.2007 року. Позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору, тому, станом на 30.08.2013 року загальна сума заборгованості за ним становить 52737,77 грн. Пунктом 5.2 договору іпотеки передбачено, що позивач, як іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані. Таким чином, кредитор отримав право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на заставлене майно, а також стягнути з позичальника суму основного боргу за договором, нарахованих відсотків та пені. Просили стягнути з [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором №014/17-22/2848-70 від 08 листопада 2007 р. та додатковою угодою №014/17-22/2848-70/1 від 01 вересня 2010 р., у сумі 52 737,77 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 45 841,63 гривень; заборгованість по сплаті відсотків - 3 322,78 гривень; пеню за невчасну сплату кредиту та відсотків - 3 573,36 гривень. У рахунок погашення заборгованості за кредитним №014/17-22/2848-70 від 08 листопада 2007 р. та додатковою угодою №014/17-22/2848-70/1 від 01 вересня 2010 р., у сумі 52 737,77 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, житловий з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер якого 15376151, розташований на земельній ділянці площею 2500 кв. м., в межах згідно плану, який належить [PERSON] ([INFO], уродж. с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, ідент. номер [NUMBER]) на праві приватної власності на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.02.2007 року по справі №2-1103/2007 р. (про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом), зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 квітня 2007 року Державним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Бердянської районної держадміністрації, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14349552 від 24.04.2007 року, - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лескова, 9, код ЄДРПОУ 14305909). Стягнути з відповідачів на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (р/р № р/р № 37399565030021 в ЗОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 313827, ЄДРПОУ 23794014) витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не з'явились без поважних причин, про слухання справи повідомлені належним чином. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/17-22/2848-70, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 71400 грн. Кредит надано на строк по 08.11.2017 року (а.с.7-9). Додатковою угодою від 01.09.2010 року до кредитного договору від 08.11.2007 року відповідач зобов'язався щомісячно до 15-го числа кожного місяця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 08.11.2017 року. Крім того, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку 13,5 % річних за користування кредитом (а.с.13-14). 08.11.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки став житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Бердянського міськрайоннного суду від 02.02.2007 року (а.с.10-12). Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором за розрахунком заборгованості становить 52 737,77 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 45 841,63 гривень; заборгованість по сплаті відсотків - 3 322,78 гривень; пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків - 3 573,36 гривень (а.с.15-18). 14.08.2013 року позивач звертався з листом до відповідачів з вимогою про дострокове погашення заборгованості по кредиту та попереджав, що у випадку неприйняття заходів до погашення заборгованості змушені будуть прийняти міри для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначені листи відповідачі отримали, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.22). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач зобов'язання за договором перед [PERSON] виконав, оскільки меморіальним ордером №22/2848-79 від 08.11.2007 року перерахував йому грошові кошти за договором кредиту (а.с. 19). Разом з тим, відповідач зобов'язання за договором не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с.15-18) та не виконав вимоги про дострокове виконання договору кредиту (а.с.20-22). Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки , інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення (а.с.7-9). Згідно умов розділу п'ятого кредитного договору від 08.11.2007року (а.с.7-9) сторони передбачили повернення кредиту частинами, а згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] 13.02.2013 року здійснив останній платіж по поверненню чергової частини кредиту і по теперішній час грошових коштів в рахунок погашення кредиту не сплачував, чим прострочив повернення чергової частини кредиту. Виходячи з викладеного, суд вважає, що за ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач має право на звернення з позовом до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту та стягнення з відповідача 52737,77 грн. всієї заборгованості за кредитом. Статтями 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено два способи звернення стягнення на предмет застави: судовий і позасудовий. У відповідності зі ст. 25 цього Закону при зверненні обтяжувача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, і при задоволенні позову судом, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, установлених ст. 26 Закону. Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за договором, у т. ч. у випадку невиконання позичальником зобов'язань з дострокового погашення заборгованості відповідно до умов договору, кредитор має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, або одержати відшкодування з майна позичальника, або звернутися до поручителів/майнових поручителів, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов відповідних договорів, що забезпечують зобов'язання позичальника за договором (а. с. 7-9). У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] порушили умови кредитного договору в частині сплати кредиту та нарахованих відсотків за його користування, а також, не виконали вимоги банка про погашення заборгованості, позивач набув права на звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням судових процедур, встановлених ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Відповідно вимог Закону України «Про іпотеку» реалізація майна іпотекодержателем провадиться шляхом продажу майна через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження. Оскільки [PERSON], підписавши іпотечний договір, була ознайомлена з усіма вимогами та наслідками не виконання умов кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved