Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання з ним шлюбу, в якому вказала, що з 21 січня 2012 р. між нею - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку було зареєстровано шлюб та зроблено актовий запис № 7. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З початку 2013 року шлюбні відносини між позивачем і відповідачем та ведення спільного господарства припинились. На протязі усього проміжку часу вони проживали окремо. Примирення між ними неможливо, так, як відповідач тривалий проміжок часу мав на це можливість, проте не використав її. Подальше існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини, так, як позбавляє права на достойну сім`ю. У позивача та відповідача різні погляди на сім`ю, спосіб виховання дитини. Тому, вона просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2 тис.грн. щомісячно до повноліття дитини. Сторони, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, але надали суду письмові заяви про розгляд справу у їхню відсутність. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про шлюб, 21 січня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, /актовий запис № 7/. (а.с. 4). Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього ж Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищенаведених фактичних обставин судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини, можливості для примирення подружжя вичерпані, оскільки за наданий судом час вони не примирились. Тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Згідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частці від доходу її матері, батька і/або/ у твердій грошовій сумі. До матеріалів справи додані свідоцтво про народження дитини [PERSON], [INFO], в якому її батьком вказаний відповідач [PERSON], а позивачка [PERSON] - є матір'ю дитини. Але, згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана також в судовому засіданні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За вимогами ст.182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На необхідність з'ясування судом вказаних обставин вказано також в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Перевірити вказані обставини суд не має можливості, оскільки позивачем [PERSON] у підтвердження своїх позовних вимог надані суду тільки копії свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження, копії довідки про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] та дитини [PERSON], і не надано будь-яких доказів стосовно того, чи має відповідач можливість сплачувати їй аліменти і чи має вона потребу в цих аліментах, виходячи з матеріального становища сторін, чи має можливість відповідач за станом здоров'я надавати таку матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, чи не сплачує він аліменти іншим особам. За таких умов суд вважає, що позивачкою [PERSON] не надано доказів у підтвердження свого позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому її позов в цій частині не підлягає задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, то у відповідності до аст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати з оплати судового збору у розмірі 114,70 грн., розмір яких підтверджується доданою до справи квуіутанцією від 09.09.2013р. (а.с.1). На підставі ст.ст.110-112,180-183,185 СК України, та

Outcome: partial