Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за кредитним договором в сумі 1180543 грн. та судових витрат по справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 21 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 810291/ФЛ, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 81027,25 доларів США з виплатою процентної ставки 13,59% на рік. строком до 12.04.2020 року. В якості забезпечення зобов'язань передбачених кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 810291/ФЛ-П від 21 квітня 2008 року. Пунктом 1.1.. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідачі належним чином не виконали умови вказаного договору, порушили графік погашення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 05.03.2013 року загальна заборгованість по кредиту становить 1180543,00 грн. До теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідачі заборгованість не гасять, від виконання своїх зобов'язань ухиляються, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором 1180543,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 810291/ФЛ, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 81027,25 доларів США з виплатою процентної ставки 13,59% на рік. строком до 12.04.2020 року. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач повертає кредит та сплачує відсотки згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків. В якості забезпечення зобов'язань передбачених кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 810291/ФЛ-П від 21 квітня 2008 року. Пунктом 1.1.. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Станом на 05.03.2013 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає: - заборгованість за сумою кредиту - 79610,44 доларів США, що в еквіваленті складає 636326,25 грн.; - заборгованість за процентами - 50832,91 доларів США, що в еквіваленті складає 406307,45 грн.; - пеня - 9151,04 доларів США, що в еквіваленті складає 73144,26 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем нараховано заборгованість по штрафам в розмірі 8102,72 доларів США. Однак, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачами п.п. 1.2, 4.3 кредитного договору, що зазначено у розділі 5 кредитного договору. Отже, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 139594,39 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1115777,96 грн., що складається з: заборгованість за сумою кредиту - 79610,44 доларів США, що в еквіваленті складає 636326,25 грн.; заборгованість за процентами - 50832,91 доларів США, що в еквіваленті складає 406307,45 грн.; пеня - 9151,04 доларів США, що в еквіваленті складає 73144,26 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial