Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договорами позики на загальну суму 48 000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 710 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 17.11.2011 року та 26.12.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договори позики, відповідно до яких позивачем надано у борг відповідачу грошові кошти в сумі 40 000 грн. та 1 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 8 000 грн. терміном до продажу останнім квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належить йому на праві приватної власності, про що останнім було складено боргову розписку. Однак, в порушення договірних зобов'язань та на неодноразові звернення позивача, відповідач позивачу не повернув, що є предметом позовних вимог. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом достовірно встановлено, що 17.11.2011 року та 26.12.2011 року [PERSON] надав [PERSON] грошову позику у розмірі 40 000 грн. та 1 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 8000 грн., терміном до продажу останнім квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належить йому на праві приватної власності, про що [PERSON] власноручно написано боргову розписку (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. В зв'язку із тривалим зволіканням відповідача повернути кошти, позивач 15.05.2013 року звернувся до нього з вимогою про повернення боргу, відповідь яку просив надати в семиденний строк з дня отримання даної вимоги, однак в установлений строк грошові кошти відповідачем [PERSON] повернуто не було. Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору позики, в частині несвоєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, тому враховуючи зміст позовних вимог, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума позики в розмірі 48 000 грн. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved