Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим (далі - ВДВС СРУЮ АРК) Халіляєв Р.С. звернувся до суду із поданням, погодженим з начальником ВДВС СРУЮ АРК - Ющук М.М., про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи - [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за виконавчим провадженням №1907/3 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-373/10 від 09.12.2010 року, виданого Центральним районним судом АР Крим про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» суми у розмірі 2400000 грн. Подання мотивоване тим, що 15.06.2011 року на примусовому виконанні у Відділі ДВС СРУЮ АРК знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2-373/10, який видано 09.12.2010 року Центральним районним судом м. Сімферополя АР Крим про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» суми у розмірі 2400000 грн. 12.05.2012 року держвиконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 17.07.2013 року держвиконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі і складено акт, за яким на момент проведення виконавчих дій, боржник не виявлений, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим.Згідно відповіді УПФУ Сімферопольського району, боржник на обліку не знаходиться і пенсію не отримує. Згідно відповіді Реєстраційної служби СРУЮ, нерухоме майно за боржником не значиться. Згідно відповіді Держземагенства у м. Сімферополі та Сімферопольському районі за боржником державні акти на право власності на земельні ділянки не зареєстровані. Згідно відповіді ВРЕР за боржником зареєстрований автомобіль марки ГАЗ 52, д.н. 9055КРП, 1981 року випуску, зеленого кольору. 05.09.2013 року держвиконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме - ГАЗ 52, д.н. 9055КРП, 1981 року випуску, зеленого кольору. Згідно відповіді АДС боржник зареєстрований за адресою [ADDRESS]. 20.08.2013 року на адресу ВДВС надійшла заява стягувача про тимчасове обмеження у виїзді за межі України. Держвиконавець зазначає, що боржник від виконання судових рішень ухиляється. Таким чином порушуються права та охоронювані законом інтереси стягвачів. На підтвердження внесеного подання державний виконавець надав наступні докази: - виконавчий лист Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 24.03.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в сумі 2400000 грн.; - копію постанови від 15.06.2011 року про відкриття виконавчого провадження; - копію постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 15.05.2012 року, яким накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, зареєстроване за боржником; - копію відповіді від 01.07.2013 року Держземагенства м. Сімферополя з копією витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що станом на 01.01.2013 року державні акті на право власності на земельні ділянки за боржником не зареєстровані; - копію акту державного виконавця, яким встановлено, що 17.07.2013 року на момент проведення виконавчих дій, боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, відсутній, виявити місцезнаходження боржника не представилося можливим; - копію довідки з адресного бюро МВС про місце реєстрації боржника; - копію відповіді ПФУ в Сімферопольському районі АР Крим від 30.08.2013 року, згідно якої боржник не значиться на обліку ПФУ та не отримує пенсії; - копія відповіді ГУ МВС в АР Крим, до якої додається копія картки обліку транспортних засобів, зареєстрованих за боржником; Сторони чи інші заінтересовані особи відповідно до вимог частини 2 статті 377-1 ЦПК України у судове засідання не викликалися. Держвиконавець у судовому засіданні надав для огляду суду матеріали виконавчого провадження та відповідні пояснення щодо подання. Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення держвиконавця, суд дійшов до висновку що подання не обґрунтоване та не може бути задоволено з наступних причин. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим №2-373/10 від 24.03.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ "Мегабанк" стягнуто заборгованості у загальному розмірі 2400000 грн. Положенням частини 1 статті 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України", громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Такі випадки передбачені у статті 6 Закону, одним з яких є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань. Згідно з пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. При цьому, "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)" означає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного. Зокрема, про "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" можуть свідчити будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладено тягар доказування факту "ухилення". Частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений перелік обов'язків боржника, як учасника виконавчого провадження, а саме: - утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; - своєчасно заявлятися за викликом державного виконавця; - письмово повідомляти державного виконавця а заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Ретельно дослідивши матеріали подання та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що вони не містять відомостей, які б могли свідчити про те що боржник порушив обов'язки встановлені частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", а саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що боржник взагалі ознайомлений з відкриттям виконавчого провадження. Державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник був ознайомлений з вищезазначеним виконавчим документом чи з іншими актами та постановами державного виконавця щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. Отже, матеріали подання не містять жодного доказу щодо ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. За таких обставин не має підстав визначених законом для задоволення подання, оскільки заявник не довів факт ухилення боржника від виконання зобов'язання. Враховуючи наведене, на підставі статті 33 Конституції України, статей 1, 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України", статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", частини 1 статті 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України",

Outcome: dismissed