Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до Мар'їнського районного суду із позовною заявою , в якій просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку А-1 (1954 рік будівництва) з прибудовою а1 (1954 рік будівництва), загальна площа будинку складає 48,0 кв.м., жила площа - 20.8 кв.м., з господарсько-побутовими спорудами: літня кухня Б1 (1954 рік будівництва) з тамбуром б1, сарай Г1 (1970 рік будівництва), сарай К1 (1972 рік будівництва), погріб ап. (1954 рік будівництва), вбиральня Т1 (1960 рік будівництва), огорожа в порядку спадкування за заповітом. [INFO] року помер його батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 (1954 рік будівництва) з прибудовою а1 (1954 рік будівництва), загальна площа будинку складає 48,0 кв.м., жила площа - 20.8 кв.м., з господарсько-побутовими спорудами: літня кухня Б1 (1954 рік будівництва) з тамбуром б1, сарай Г1 (1970 рік будівництва), сарай К1 (1972 рік будівництва), погріб ап. (1954 рік будівництва), вбиральня Т1 (1960 рік будівництва), огорожа. За життя спадкодавець склав заповіт, з якого вбачається що домоволодіння він заповів Позивачеві. Однак відповідно до ст. 535 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку, [PERSON], померла [INFO] року, мала право на обов'язкову частку, і у встановлений законом шестимісячний строк не відмовилася від своєї частки у спадковому майні, шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про відмову від частки у спадковому майні. На день смерті спадкодавця з ним проживала та була прописана дружина - [PERSON], а позивач мешкає без реєстраційного обліку. Фактично [PERSON] не лише не відмовилася від своєї частки, а й прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Внаслідок своєї юридичної необізнаності позивач вважав, що достатньо володіння і користування спадковим майном, тим паче, що на його ім'я написаний заповіт. [PERSON], померла [INFO] року. Від Позивача до суду надійшла заява, у якій він вказує, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Від представника відповідача надійшла заява в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши надані позивачами докази, матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У той же час Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що свідчить заява . На підставі ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідач, відмовилася від своєї частки в спадковому майні. Внаслідок своєї юридичної необізнаності у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, шестимісячний строк Відповідач не звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини. У відповідності з вимогами ст. 1299 Цивільного кодекс у України , якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Аналізуючи викладене, беручи до уваги надані докази, та викладені обставини суд вважає позов [PERSON] [PERSON], та таким , що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та надані докази, на підставі ст.ст. 529, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 1234, 1235, 1241, 1264, 1268, 1297, 1299 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved