Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в спільному майні подружжя та розподіл спільного майна. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1991 року, який розірвано 16 жовтня 2013 року. За період подружнього життя 22 січня 2004 року сторонами сумісно придбана квартира [ADDRESS]. Вказана квартира являється спільною сумісною власністю подружжя. Позивач сплатив відповідачеві за їх спільною згодою кошти за 1/2 частину спірної квартири, однак відповідач не бажає нотаріально оформлювати документи на квартиру та після розлученні переїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, відповідно до якої підтримав свою вимогу та просить суд розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала письмову заяву, відповідно до якої визнала вимоги позовної заяви, просить суд розглядати справу без її участі та підтвердила отримання від позивача коштів в розмірі 82000 гривень в рахунок 1/2 частини сумісно набутої квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1991 року та шлюб між ними розірвано 16 жовтня 2013 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 січня 2004 року, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,1 кв.м., у тому числі житловою площею 25,5 кв.м. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Але за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосовується положення частин 4, 5 ст.71 СК України. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Також Пленум та стаття 70 СК України встановив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що спірна квартира придбана сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі, тому являється спільною частковою власністю подружжя, враховує, що сторони домовилися про поділ квартири, шляхом сплати позивачем відповідачу обумовлених коштів за 1/2 частину майна, а інша сторона прийняла кошти, але ухиляється від нотаріального посвідчення права власності на неї, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає позовні вимоги задовольнити. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», викладеного вище та

Outcome: approved