Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її та її доньки [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є одним з співвласників вищевказаної квартири, відповідачка була дружиною сина позивача та була зареєстрована у квартирі, проте після розірвання шлюбу з сином, відповідач з донькою [PERSON], [INFO], фактично проживає в іншому місці, будь-які речі відповідача у квартирі відсутні. Будучи зареєстрованою у вказаному житловому приміщенні з дочкою, відповідач витрат на сплату комунальних послуг та обслуговування житлового приміщення не несе, але у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, чим перешкоджає використовувати позивачу право власності у повному обсязі, примушують нести додаткові витрати. Позивач до судового засідання не з’явився, проте надав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщалась, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.08.2003 року Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації згідно розпорядження № 730/36 від 08.08.2003 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності позивачу, [PERSON] та [PERSON] - по 1/3 частки кожному (а.с. 3). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МР № 692230, виданого відділом РАЦС м. Дятьково і Дятьковського району управління РАЦС Брянської області 03.07.2013 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 05.06.2012 р. Згідно відомостей, наданих сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в м. Севастополі, станом на 18.10.2013 р. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи зверх встановлених термінів, здійснюється в судовому порядку. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є які-небудь фактичні дані, на підставі котрих суд встановлює наявність чи відсутність обставин, обумовлюючих вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, котрі мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведений факт відсутності відповідача з дочкою у квартирі понад 6 місяців, доказів зворотного відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідач та [PERSON], [INFO], втратили право користування спірною житловою площею. В порядку приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,70 грн.

Outcome: approved