Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

18.11.2013 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. [PERSON] була заселена у гуртожиток [ADDRESS] з 07.08.2010 року за клопотанням адміністрації КЗ «Алчевська міська лікарня» та Спілки міської організації профспілок працівників здравоохорони за наказом № 296 від 27.07.2010 року і розпорядженням № 6 від 27.07.2010 року по ПАТ «Алчевськкокс». З липня 2011 року відповідач в вищезазначеному гуртожитку не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, сплату за надане їй місце в кімнаті [ADDRESS], не вносить. Станом на 01.11.2013 року відповідачем накопичено заборгованість у розмірі 3315, 34 грн. На письмове звернення адміністрації позивача за місцем працевлаштування [PERSON] в КЗ «АМЛ» отримано відповідь від 30.05.2013 року, що [PERSON] звільнилася за власним бажанням, у зв'язку зі зміною місця проживання, контактних телефонів не повідомила. До теперішнього часу відомості про місце перебування відповідача відсутні. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою у гуртожитку [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку; стягнути з відповідача заборгованість за користування жилим приміщенням в розмірі 3315, 34 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представники позивача ПАТ «Алчевськкокс» - Тронова С.І., Головіна Є.Ю., діючі на підставі довіреностей, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації - газету «Наша газета» №180 від 06.12.2013 (а.с. 27-28). Суд прийняв рішення про розгляд справи по суті в заочному порядку. 16 грудня 2013 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення представників позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Алчевськкокс» є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 6 та ч. 1 ст. 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку, як службових жилих приміщень і гуртожитків. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 26.07.2010 року, їй було надано койко-місце в гуртожитку для одиноких по [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до картки про прописку форми А, наданої паспортним відділом, в спірному гуртожитку зареєстрована [PERSON] з 07.08.2010 року (а.с. 6). З копії наказу № 296 від 27.07.2010 року «Про оплату за проживання в гуртожитку» (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] було встановлено оплату за проживання в гуртожитку за затвердженими розрахунками за койко-місце для робітників товариства. Згідно актів обстеження кімнати [ADDRESS], складених 09.10.2013 року та 05.07.2013 року комісією (а.с. 8, 9), підтверджено, що відповідач [PERSON] не мешкає в даній кімнаті гуртожитку з 2011 року і по теперішній час, відомостей про її місцезнаходження нема. За [PERSON] числиться заборгованість станом на 01.10.2013 року в розмірі 3179, 22 грн. З цього приводу у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що дійсно [PERSON] не мешкає в гуртожитку [ADDRESS] з літа 2011 року, де вона мешкає на теперішній час, їм не відомо. Виходячи з положень ст. 71 Житлового кодексу України та роз'яснень, даних у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітни 1985 року № 2, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом 6 місяців або інших строків, передбачених цією статтею. Відповідно до листа з КЗ «АМЛ» від 30.05.2013 року № 1693 (а.с. 10), [PERSON] працювала в хірургічному відділенні № 2 з 02.08.2004 року, але звільнена 30.03.2012 року за власним бажанням, у звязку зі зміною місця проживання. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шести місяців, провадиться в судовому порядку. З довідки на а.с. 12 вбачається, що станом на 31.10.2013 року за відповідачем [PERSON] числиться заборгованість за квартиронаймачем в розмірі 3315 грн. 34 коп., яку остання зобов'язалась погашати щомісячно, про що свідчить заява від 03.06.2013 року, написана нею особисто (а.с. 26). Згідно ст. ст. 64, 68 Житлового Кодексу України, наймач квартири (кімнати) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до платіжних доручень (а.с. 1-2) позивач оплатив судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп. Отже, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно покинув надане йому житлове приміщення, перешкод йому в мешканні позивачем не здійснювалось, більше шести останніх місяців відповідач відсутній в наданому йому позивачем житловому приміщенні без поважних причин, та неможливістю зняття його з реєстрації місця проживання, суд вважає, що [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування кімнатою у вищевказаному гуртожитку. Сума заборгованості за користування жилим приміщенням та судові витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved