Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 12.02.2009 року за договором купівлі-продажу з [PERSON] позивач придбав у власність 57/100 часток квартири [ADDRESS] житловою площею 46,5 кв.м. Договір посвідчений нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 201. Договір внесено до державного реєстру правочинів, про що свідчить витяг № 7037426 від 19.02.2009 року. Право власності на квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ, про що свідчить витяг про реєстрацію прав власності від 28.04.2009 року та технічний паспорт. За вказаним договором продавець зобов'язалася передати об'єкт продажу позивачу, а також знятися з реєстраційного обліку в строк до 16.03.2009 року. Відповідач свої зобов'язання не виконала і до цього часу зареєстрована в даній квартирі, що підтверджується довідкою, виданою ЦО 12 КП «Основаніє». У звґязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягаєв повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судове засідання у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не відомо. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, с|уд визнав можливим розгляд справи|речі| без її участі на підставі наявних матеріалів та доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Представники третіх осіб Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, та Міського комунальногое підприємства «Основаніє» у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. Всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 12.02.2009 року за договором купівлі-продажу з [PERSON] позивач придбав у власність 57/100 часток квартири [ADDRESS] житловою площею 46,5 кв.м. Договір посвідчений нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 201. Договір внесено до державного реєстру правочинів, про що свідчить витяг № 7037426 від 19.02.2009 року. Право власності на квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ, про що свідчить витяг про реєстрацію прав власності від 28.04.2009 року та технічний паспорт. За вказаним договором продавець зобов'язалася передати об'єкт продажу позивачу, а також знятися з реєстраційного обліку в строк до 16.03.2009 року. Відповідач свої зобов'язання не виконала і до цього часу зареєстрована в даній квартирі, що підтверджується довідкою, виданою ЦО 12 КП «Основаніє». Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право кристування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шесть місяців після виконання рішення. Факт реєстрації відповідача за адресою квартири позивача, яка є його власністю, перешкоджає останньому в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в її здійсненні, вимагає від нього додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом відміни реєстрації відповідача та усунення перешкод в користуванні квартирою. У зв'язку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved