Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся 25 вересня 2013 року з позовом до суду, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 222298,02 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 133921,04 грн., заборгованості за нарахованими процентами в сумі 73351,22 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5709,88 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 9315,88 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відкриття невідновлюваної кредитної лінії, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в розмірі 20000,00 доларів США зі строком повернення до 10 грудня 2021 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,00 процентів річних. Проте відповідач свої зобов'язання не виконала, що призвело до утворення заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа в судове засідання також не з'явилися, сповіщені про дату та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливе розглянути справу по суті та постановити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», якій є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 945/821 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в розмірі 20000,00 доларів США зі строком повернення до 10 грудня 2021 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,00 процентів річних. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором та видав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 20000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 2307 від 12.12.2006 року. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.4.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання договірних зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12.12.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», якій є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки (далі - договір іпотеки), предметом якого є квартира [ADDRESS], які належать відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 07.10.2005 року. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] не виконала свої зобов'язання за укладеним договором кредиту перед позивачем, порушила вимоги цього договору, своєчасно не повернула кредит та не сплатила проценти за користування грошовими коштами. Сума заборгованості за вказаним договором кредиту складається із заборгованості за кредитом в сумі 133921,04 грн., заборгованості за нарахованими процентами в сумі 73351,22 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5709,88 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 9315,88 грн., а всього - 222298,02 грн., що підтверджується наданим банком розрахунком. З метою вирішення питання про погашення відповідачем в добровільному порядку суми заборгованості позивачем було направлено на адресу відповідача та третьої особи лист № 19.1-16/96-7731 від 14.06.2012 року з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, в якому останніх також попереджено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте вказані вимоги відповідачем були проігноровані, погашення зобов'язань за кредитним договором не здійснено. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідач та третя особа відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України не надали суду доказів повної та своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором. За таких обставин матеріалами справи підтверджується факт невиконання боржником [PERSON] зобов'язань зі сплати заборгованості за кредитом в сумі 133921,04 грн., заборгованості за нарахованими процентами в сумі 73351,22 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5709,88 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 9315,88 грн. Вказані розрахунки перевірені судом, сумнівів у суду не викликають, відповідачем та третьої особою не спростовані, у зв'язку з чим вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної заборгованості за договором кредиту підлягає задоволенню, оскільки право позивача задовольнити свої вимоги у такій спосіб передбачено як умовами договору іпотеки, так і нормами ЗУ «Про іпотеку». На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2222,98 грн. На підставі ст.ст. 509, 525, 526,536,587,590,1048,1050,1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved