Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-19 00:00:00

15 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому вказала, що 28 листопада 2012 року близько 16 години 50 хвилин під час суперечки з [PERSON] та [PERSON], останній наніс удар правою рукою в обличчя [PERSON], наступні удари [PERSON] намагалась стримувати. В результаті даної суперечки [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.02.2013 року по 19.02.2013 року. Позивач просить суд стягнути на користь з [PERSON] 3 226 гривень 98 копійок та завдану моральну шкоду в сумі 5 000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. По справі встановлено, як пояснила позивач в судовому засіданні, 28 листопада 2012 року близько 16 години 50 хвилин під час її суперечки з [PERSON], останній наніс їй удар правою рукою в обличчя. В результаті даної суперечки [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.02.2013 року по 19.02.2013 року. В судовому засіданні відповідач надав пояснення про те, що тілесних ушкоджень позивачу не наносив і його вина в нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] не доведено. Згідно ухвали Володарського районного суду Київської області від 04.01.2013 року, кримінальне провадження щодо [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито за відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.16-17). Відповідно до ст. 479 КПК України, відшкодування шкоди потерпілому у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може відбуватися на підставі угоди про примирення або без неї. З матеріалів справи, пояснень сторін, встановлено, що позивач та відповідач не примирилися під час розгляду кримінального провадження, яке закрите за відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Щодо [PERSON] обвинувальний вирок, яким визнано його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України не виносився, що підтверджується ухвалою суду від 04.01.2013 року. Згідно ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, а також те, що відносно [PERSON] обвинувальний вирок за вчинення кримінального правопорушення за ст. 125 ч. 1 КК України не виносився, кримінальне провадження закрито не за примиренням [PERSON] та потерпілої [PERSON], а за відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, тому відсутні докази з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed