Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог (а.с.68-69) поновити його на роботі у колійному ремонтно-механічному заводі м.Дебальцеве державного підприємства «Донецька залізниця» на посаді слюсаря ремонтника 3-го розряду, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10611 грн., а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн., посилаючись на наступні обставини. Наказом директора колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве державного підприємства « Донецька залізниця» № 14/ від 05.04.2012 року він був прийнятий на роботу слюсарем ремонтником 3-го розряду до ремонтної дільниці № 2. Наказом директора колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве державного підприємства « Донецька залізниця» № 4/ ОС від 28.03.2013 року він був звільнений 28 березня 2013 року на підставі пункту 7 статті 40 Кодексу Законів про працю України за появу 05 березня 2013 року на роботі в нетверезому стані. Вважає, що його звільнено незаконно з наступних підстав . Викладені обставини в акті про знаходження його нетверезому стані на роботі 05.03.2013 року та наказі про звільнення його не відповідають дійсності, оскільки він не знаходився на роботі в нетверезому стані. Жоден із працівників колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве не бачив його 05.03.2013 року в нетверезому стані. Відповідно до абзацу першого наказу директора колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве № 4/ ОС від 28.03.2013 року «Про припинення трудового договору з [PERSON]» акт про перебування його на роботі у нетверезому стані від 05.03.2013 року склали муляр [PERSON], муляр [PERSON], прибиральник [PERSON], штукатур [PERSON], які не є адміністрацією колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве. Через що вважає, що факт появи його на роботі в нетверезому стані не встановлено. Крім того, із змісту рішення профспілкового комітету не вбачається, що згода на його звільнення була надана саме за його появу 05.03.2013 року на робочому місці в нетверезому стані. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві, додатково пояснив, що будь-які акти, які складались щодо нього він не підписував; 05.03.2013 року він на робочому місці не перебував в нетверезому стані. Жодного разу порушень з його боку щодо виробничих правил не було. Між ними та жінками дільниці, на якій він працює склались неприязні стосунки, через що його й звільнили. Так, 05 березня 2013 року маляр [PERSON] зайшла у слюсарних цех, де він працює й стала палити, він зробив їй зауваження, між ними виник словесний конфлікт. Вона стала погрожувати неприємностями. 12 березня 2013 року його викликали на засідання профспілкого комітету. З 12 березня 2013 року по 27 березня 2013 року він знаходився на лікарняному, а 28 березня 2013 року він приїхав на роботу та його звільнили, видали трудову книжку. Його графік роботи з понеділка по п*ятницю з 07 год. 00 хвл. до 16 год. 00 хвл. Позов просив задовольнити. Представник позивача, за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримував заявлені позивачем вимоги, пояснивши, що при оформленні на роботу з позивача вимагали 1000 грн. Потім між ним та колективом почалися непорозуміння: позивачу погрожували, говорили, що він працювати не буде. [PERSON] чистив урну, спеціальну одежу йому не видавали. Створювали йому умови, щоб він не працював. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні неодноразово не з»являвся, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Так, 15.08.2013 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було призначено до розгляду на 19.08.2013 року, у зв'язку з знаходженням представника у щорічній відпустці (а.с. 45), 27.08.2013 року до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи 27.08.2013 року, у зв'язку з знаходженням представника у черговій відпустці. (а.с. 64). Крім того, 29.10.2013 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було призначене на 30.10.2013 року, у зв'язку з тим, що у юрисконсульта встановлений неповний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, четвер, п»ятниця, 30.10.2013 року середа, тобто вихідний день (а.с.73). В судове засідання 10.12.2013 року представник відповідача не з»явився, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідачами були неодноразово подані до суду заяви про відкладення розгляду справи, причини неявки не є поважними, суд вважає можливим, згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, від представника відповідача надійшли заперечення на позов, згідно з якими вони позов не визнають, посилаючись на наступне. У своїй позовній заяві позивач визначив, що не згоден з наказом № 4/ос від 28.03.2011 року, яким був звільнений з підприємства за ст. 40 п. 7 КЗпП України, а саме за появу на робочому місці в нетверезому стані. Позивач стверджує , що викладені обставини в акті про знаходження його у нетверезому стані на роботі 05.03.2013 року і в наказі про звільнення не відповідають дійсності, а саме, що не один працівник підприємства не бачив його в нетверезому стані. Ще він стверджує, що акт про знаходження його на роботі в нетверезому стані 05.03.2013 р. був складений працівниками ремонтної дільниці № 2, а не майстром ремонтної дільниці № 2 [PERSON] Однак , відповідно до акта № 1 від 05.03.2013 р., який встановлює факт появи [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані 05.03.2013 р., складений саме майстром ремонтної дільниці № 2 [PERSON], який входить до складу адміністрації ПРМЗ Дебальцеве, у присутності малярів ремонтної дільниці № 2 [PERSON], [PERSON], прибиральника [PERSON] і штукатура [PERSON] Дані працівники свідчать про те, що о 13 годині 15 хвилин у слюсарному відділенні ремонтної ділянки № 2 слюсар - ремонтник [PERSON] перебував на роботі в стані алкогольного сп'яніння, що характеризувалося запахом алкоголю з ротової порожнини, хиткою ходою, не стійкому триманні на ногах, втрата контролю над власною поведінкою (лаявся нецензурною лайкою), мова змазана. Коли майстер у нього запитав, чому він перебуває в нетверезому стані, то він відповів, що йому все набридло і тому він вжив алкогольні напої, свідками цього також були вищевказані працівники. Слюсареві - ремонтнику [PERSON] було запропоновано пройти медобстеження на предмет алкогольного сп'яніння , яке б точно визначило його стан, але він від цього відмовився, про що було складено акт . Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 25 Постанови від і 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновленні на роботі працівників, трудовий договір з якими припинено за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суді повинні враховувати, що за такими обставинами можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані у будь-який час робочого дня незважаючи на те чи були дані працівники відсторонені від роботи чи продовжували виконувати посадові обов'язки. Стан алкогольного сп'яніння може бути підтверджений, як медичним висновком так і іншими видами доказів, яким суд повинен надати правову оцінку. Тобто, факт появи на роботі у нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням з використанням технічних засобів, а й іншим доказами, які відносяться до справи. Необхідно зафіксувати факт появи на роботі у нетверезому стані, шляхом складання акта у вільній формі, в якому вказуються усі наявні зовнішні ознаки сп'яніння. Даний акт підписується свідками. В жодному правовому джерелі не вказується хто саме повинен підписувати та складати акт. Його повинні складати свідки. Даний акт був складений без порушень законодавства саме 05.03.2013 року та підписаний свідками, які можуть дати свідчення у судовому засідання при розгляді справи. У акті обов'язково вказується, що працівник відмовився від медичного обстеження, що в обов'язковому порядку було зроблено. Звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України обов'язково погоджується з профспілкою. Ця норма також була виконана роботодавцем. Позивач даного факту не заперечує, однак вказує у позовній заяві, що із змісту рішення профспілкового комітету заводу, на його думку, не вбачається, що згоду на У задоволенні позову просили відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 05.04.2012 року працював у колійному ремонтно-механічному заводі м.Дебальцеве державного підприємства «Донецька залізниця» слюсарем ремонтника 3-го розряду (а.с.4-5). Наказом (розпорядження) від 28.03.2013 року №4/ос [PERSON] було звільнено з посади за ст.40 п.7 КЗпП України у зв»язку з появою в нетверезому стані на робочому місці. Суд вважає, що факт перебування позивача в нетверезому стані на робочому місці знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки він доведений показаннями свідків та складеними актами, що були досліджені судом в судовому засіданні. Згідно з табелем обліку використаного часу за березень 2013 року (а.с. 12-13) 05.03.2013 року [PERSON] знаходився на роботі та 13 год. 15 хвил. є його робочим часом, проти чого позивач не заперечував в судовому засіданні. Так, 05.03.2013 року відносно [PERSON] було складено акт про перебування близько 13 години 15 хвилин саме під час виконання службових обов'язків на робочому місці у нетверезому стані (а.с. 8). В акті зазначено, що характерні ознаки, які свідчили про нетверезий стан [PERSON] були наступні: запах алкоголю із ротової порожнини, хитка хода, тримається не стійко, увага привертається насилу, втрата контролю над власною поведінкою (лаявся нецензурною лайкою), мова змазана. Свій стан [PERSON] пояснив тим, що йому все набридло й тому він вжив алкогольні напої. Вказаний акт був складений майстром ремонтної дільниці №2 [PERSON], мулярами ремонтної ділянки №2 [PERSON] та [PERSON], прибиральником виробничих приміщень [PERSON] та штукатуром ремонтної ділянки №2 [PERSON] Вказані особи були допитані судом в судовому засіданні в якості свідків, всі вони підтвердили вказані в акті обставини, підтвердили факт перебування [PERSON] на робочому місті в нетверезому стані, а також факт відмови [PERSON] від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння. При цьому в показаннях свідків, які є незацікавленими особами, відсутні будь-які розбіжності, які б вплинули на фактичні обставини справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що 05 березня 2013 року о 13 год. 15 хвл. він зайшов до слюсарного цеху та побачив, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп*яніння. Він запропонував [PERSON] пройти медичний огляд на стан його сп»яніння, однак він відмовився, про що був складений акт. А також був складений акт про те, що він, [PERSON], перебуває в стані алкогольного сп»яніння. Від надання пояснення [PERSON], також відмовився. А поки він ходив до виконуючого обов*язки директора повідомити про виявлений факт, [PERSON] залишив місце роботи, про що був складений акт. Профспілковим комітетом була надана згода на звільнення [PERSON] за перебування в нетверезому стані. [PERSON] був звільнений після його видужання. На питання учасників процесу показав, що [PERSON] був у цеху з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому [PERSON] на їх адресу виражався нецензурною лайкою, зокрема на адресу [PERSON]. Про те що [PERSON] перебував в стані алкогольного сп»яніння свідчили такі факти: у нього з порожнини рота був запах алкоголю, хитка хода, невиразна мова. До цього також були випадки, коли [PERSON] знаходився у стані алкогольного сп*яніння на робочому місці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що 05 березня 2013 року в обідню перерву у приміщенні для прийому їжі, [PERSON] знаходився у нетверезому стані. Майстер [PERSON] запропонував [PERSON] пройти медичний огляд, на що той відмовився, а потім він самовільно пішов з роботи. На питання учасників процесу показала, що від [PERSON] було чутно запах алкоголю і він шатався, ображав [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] 05 березня 2013 року перебував у стані алкогольного сп*яніння. Від [PERSON] відчувався запах алкоголю та він був збуджений, чіплявся до [PERSON]. Це був не перший раз, що він перебував на робочому місці в стані алкогольного сп»яніння. Вона особисто його попереджала, щоб він не пив на роботі. На питання учасників процесу показала, що [PERSON] вів себе зухвало в той день. Вона підписувала акт, який складався про перебування [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння. Майстер [PERSON] пропонував [PERSON] пройти медичний огляд, але [PERSON] відмовився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що 05 березня 2013 року до обідньої перерви вона, [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходились в слюсарному цеху. Там також був [PERSON], який перебував в стані алкогольного сп»яніння. У нього була розв'язна мова, робив їм зауваження про те, що вони палять. Потім вони пішли у кімнату для прийому їжі, [PERSON] пішов за ними, хлопав дверима, між ним і [PERSON] виник конфлікт. [PERSON] пішла скаржитися [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] часто приходив на роботу у стані алкогольного сп*яніння, майстер неодноразово робив йому зауваження з цього приводу. 05 березня 2013 року [PERSON] ображав їх, він був у стані алкогольного сп*яніння, шатався. Так, [PERSON], [PERSON] і вона були на обідній перерві. Вони вийшли у слюсарний цех, де був [PERSON], він попросив запалити, а потім почав говорити про те, що він не зобов'язаний працювати за 1000 грн. Вони пішли у кімнату для прийому їжі, [PERSON] пішов за ними, говорив нісенітницю. Вони сказали, щоб він уходив. Він почав хлопати дверима, після чого вона доповіла майстру [PERSON] про те, що [PERSON] перебуває у нетверезому стані, ображає її та вибиває двері. [PERSON] зібрав комісію, щоб зафіксувати стан [PERSON] Був складений документ акт про те, що [PERSON] був у стані алкогольного сп*яніння. [PERSON] пропонували пройти медичний огляд, однак він відмовився, про що також склали акт. На засіданні профспілкового комітету [PERSON] на надав будь-яких пояснень. Профспілка надала згоду на його звільнення. При цьому доводи позивача про те, що між ним та жінками дільниці, на якій він працює склались неприязні стосунки, а [PERSON] йому погрожувала неприємностями, через що його й звільнили суд до уваги не приймає, оскільки за показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] саме [PERSON] був ініціатором конфлікту, ображав [PERSON] Показання вказаних свідків також узгоджуються с показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, 05 березня 2013 року близько 13 год. слюсар-ремонтник [PERSON] знаходився на робочому місці у нетверезому стані. Він ображав муляра [PERSON], висловлювався нецензурною лайкою. При цьому були присутні працівники ремонтного цеху, а саме: майстер [PERSON], муляр [PERSON], прибиральник [PERSON] та інші. Був складений акт про те, що [PERSON] знаходився у стані алкогольного сп*яніння, де поставили підписи робітники його ділянки. Також був складений акт, про те, що [PERSON] відмовився від проходження медичного обстеження. Про вказані факти був повідомлений й виконуючий обов»язки директора заводу, мали зібрати оперативну нараду й запросити [PERSON] Однак [PERSON] самовільно покинув робоче місце, про що був складений акт. На наступний день була проведена оперативна нарада, на якій були присутня вона, головний інженер, [PERSON], [PERSON]. На питання, чого [PERSON] перебував у стані алкогольного сп*яніння, він пояснив, що йому всі набридли, тому він напився та вів себе відповідним чином. Йому запропонували дати пояснення, він нічого не написав. Вони ж вирішили звернутися до профспілки заводу за отриманням згоди на звільнення [PERSON]. На засіданні профспілки усі одностайно проголосували за звільнення [PERSON] Потім [PERSON] був на лікарняному, а після виходу на роботу був звільнений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що 05 березня 2013 року він виконував обов*язки директора колійного ремонтно-механічного заводу м.Дебальцеве. До нього звернувся майстер [PERSON] з доповідною запискою про те, що [PERSON] був у стані алкогольного сп*яніння, ображав муляра [PERSON] Він розписав доповідну до виконання на відділ кадрів. В той день [PERSON] залишив робоче місце, від надання пояснень відмовився, про що були складені відповідні документи (акті про стан алкогольного сп*яніння, та акт про факт залишення робочого місця). Наступного дня була оперативна нарада, на якій був присутній [PERSON], було прийнято рішення передати це питання профспілці для надання згоди на звільнення [PERSON] Профспілкою було надано згода на звільнення [PERSON] й він був звільнення після його виходу на роботу після хвороби. Наказ на його звільнення видав директор заводу. На питання учасників процесу показав, що особисто він [PERSON] в той день не бачив у стані алкогольного сп*яніння; до нього за його викликом [PERSON] не з*явився, оскільки він залишив підприємство. Також в судовому засіданні встановлено, що 05.03.2013 року [PERSON] було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі для визначення його стану, від чого він відмовився, про що був складений відповідний акт (а.с. 104). На оперативній нараді [PERSON] 06.03.2013 року відмовився від дачі пояснень щодо появи його в нетверезому стані на робочому місці, що зафіксовано відповідним актом (а.с. 40). Відповідно до вимог п. 7 ст.40 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Засіданням профспілкового комітету колійного ремонтно-механічного заводу м.Дебальцеве 11.03.2013 року було розглянуто вказане питання та надано згоду на звільнення [PERSON] з займаної посади за п.7 ст.40 КЗпП України (а.с 102-103). Згідно з табелем обліку використаного часу за березень 2013 року (а.с. 12-13) позивач [PERSON] з 12.03.2013 року по 27.03.2013 року, включно [PERSON] перебував на лікарняному, а 28.03.2013 року, приставши до роботи, був звільнений. Доводи представника позивача про те, що факт перебування [PERSON] на робочому місці 05.03.2013 року в стані алкогольного сп»яніння не доведений, оскільки у [PERSON] не вилучали талони-попередження з посвідчення (а.с.55-56), суд до уваги не приймає, оскільки вказане посвідчення стосується перевірки знань з питань охорони праці та вилучення таких талонів може мати місці при порушень чи не дотриманні вимог саме з охорони праці. Таким чином, суд вважає, що порушень чинного трудового законодавства при звільненні позивача за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України з боку відповідача допущено не було, оскільки факт перебування [PERSON] у нетверезому стані під час виконання службових обов'язків підтверджено як показаннями свідків, так і складеними актами, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння позивач відмовився, 11 березня 2013 року було отримано згоду від профсоюзного комітету на звільнення [PERSON] за появу його на роботі в нетверезому стані, а наказ про звільнення було видано 28 березня 2013 року, після виходу [PERSON] на роботу після лікарняного. На підставі п.7 ст. 40 КЗпП України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та,

Outcome: dismissed