Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

До Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому просила визнати договір іпотеки №263 від 05.09.2007 року який був укладений між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та [PERSON], яка виступала майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором від 05.09.2007 року №2203/602 та виключити запис про обтяження майна іпотекою, а саме двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] з державного реєстру іпотек із зазначенням порядкового номеру. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та постійно проживає за вказаною адресою. У жовтні 2005 року вона домовилася з [PERSON] про те, що остання буде надавати їй необхідну матеріальну допомогу до смерті, а та за це передасть належну їй квартиру. 24 жовтня 2005 року вона оформила договір, умови якого не читала, оскільки він був укладений українською мовою, якої вона не розуміє та повірила, що викладені у ньому умови повністю відповідають досягнутим раніше домовленостям. Через два місяці [PERSON] перестала надавати матеріальну допомогу та заявила, що вказана квартира вже належать їй. Вона звернулася до суду з позовною заявою в якій просила визнати договорі дарування квартири недійсним, та про визнання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, укладеної між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 04.03.2011 року її позов був задоволений у повному обсязі: договорі дарування квартири [ADDRESS] від 24.10.2005 року визнано недійсним, скасовано державну реєстрацію в КП «БТІ м. Макіївка» вказаного договору; визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири який був укладений між [PERSON] та [PERSON], сторони приведені у первісне положення та зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] 32266,00 гривень які були отримані за продаж квартири. Вказане рішення місцевого суду було переглянуто в апеляційному порядку та рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31.01.2011 року в частині спору про визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано, та в цій частині у задоволенні позову відмовлено; в іншій частині рішення Гірницького районного суду м. Макіївки залишено без змін. Відповідно до висновків викладених у вищевказаному рішенні Апеляційного суду Донецької області вона звернулася до Гірницького районного суду м. Макіївки з віндикаційним позовом в якому просила витребувати майно (вказану квартиру) з чужого незаконного володіння. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 20.07.2012 року її позовні вимоги були задоволені у повному обсязі та витребувано з незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] та повернуто її у володіння [PERSON] після надбання чинності вказаним рішення вона звернулася до КП «БТІ м. Макіївки» де їй було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно якого власником квартири [ADDRESS] є вона, на підставі свідоцтва про право власності від 02.07.2003 року, виданого Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла. На даний час вона бажає розпорядитися вказаним майном - продати квартиру, проте у нотаріуса вона дізналася що на її квартиру Гірницьким ВДВС Макіївського МУЮ в Донецькій області накладено заборону на відчуження. Звернувшись до виконавчої служби вона дізналася, що на її квартиру постановою державного виконавця був накладений арешт під час примусового виконання судового рішення суду та виданого на його підставі виконавчого листа №2-4304/10 про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено 05 вересня 20067 року між [PERSON] та ПАТ «АБ «Укргазбанк» був укладений договорі іпотеки, згідно якого остання виступила як майновий поручитель за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором від 05.09.2007 року №2203/602. Вказаний договорі є недійсним, оскільки передане в іпотеку майно [ADDRESS] не належала на праві власності [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. У наступні судові засіданні не з'явилися та просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «АБ «Укргазбанк» Легезін О.Г. в судовому засіданні позво не визнав, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на його необґрунтованість. У наступне судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. За таких обставин судом прийнято рішення про продовження розгляду справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про перенесення розгляду справи не надали. Представник третьої особи Гірницького ВДВС Макіївського МУЮ в Донецькій області в судове засідання не з'явилися, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Заочним рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 04 березня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу, [PERSON], КП «Житловик-3» м. Макіївки, КП «БТІ м. Макіївки», ПАТ «Укргазбанк» про визнання договору дарування квартири недійсним, та до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задоволено: договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 24.10.2005 року визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію вказаного договору в КП «БТІ м. Макіївки»; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 01.06.2007 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу №Д-107 та скасовано державну реєстрацію вказаного договору у КП «БТІ м. Макіївки»; сторони приведені у первісне положення; зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] 32266,00 гривень, які були отримані за продаж квартири. Вказане рішення було оскаржено в апеляційному порядку та рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31 жовтня 2011 року воно в частині спору про визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано; у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено; в іншій частині це рішення залишено без змін. Під час розгляду вказаних справ судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що [PERSON] [INFO] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 12 червня 1991 року. 24 жовтня 2005 року, згідно договору дарування, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності. 01 червня 2007 року [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] за 32 266 гривень та остання набула право власності на вказану квартиру, що було підтверджено копіями договору купівлі-продажу квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ м. Макіївки» та витягом з Державного реєстру правочинів. Також було встановлено, що [PERSON] у вказаній квартирі не була зареєстрована. Також рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 04 березня 2011 року висновки якого в цій частині були підтримані судом апеляційної інстанції, вставлено, що під час укладення договору дарування квартири [ADDRESS] - [PERSON] була введена відповідачкою [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення при укладанні правочину, у зв'язку з чим цей договорі був визнаний недійсним та скасовано його державну реєстрацію в КП «БТІ м. Макіївки». Крім того при апеляційному перегляді вищевказаного рішення Гірницького районного суду м. Макіївки, апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду в частині визнання договору купівлі-продажу спірної квартири від 01.06.2007 року зазначив, що права позивача [PERSON], яка не була стороною оспорюваного правочину, можуть бути поновлені лише шляхом пред'явлення останньою віндикаційного позову. Заочним рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 липня 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння був задоволений: витребувано з незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] та передано її у володіння [PERSON] Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, яке набуло чинності 31.07.2012 року, судом встановлено, що [PERSON] не мала права відчужувати (укладати договір купівлі-продажу) спірної квартири [PERSON], оскільки вказана квартира була передана у володіння останньої не з волі [PERSON], внаслідок укладення недійсного договору дарування. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого КП «БТІ м. Макіївки» №36444784 виданого 28.11.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н 02.07.2003 виданого Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла (а.с.16). Також в судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2007 року між ВАТ «АБ Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2203/602, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 13 600 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 04 вересня 2015 року. В забезпечення вказаного кредитного договору між ВАТ «АБ Укргазбанком» та [PERSON]. як майновим поручителем, був укладений договір іпотеки №263 від 05.09.2007 року згідно якого в забезпечення всіх вимог, які випливають з кредитного договору №2203/602 від 05.09.2007 року в іпотеку була передано нерухоме майно - квартира [ADDRESS] яка належала іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2007 року, що підтверджується копіями договорів надання кредиту та іпотеки. З представленого витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру [ADDRESS] на підставі договору іпотеки №263 від 05.09.2007 року накладено обтяження: заборона, арешт (а.с.10). Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до положень частин 1-3 та 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту положень ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до вимог ст.с.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. Згідно положень ст.5 вказаного Закону предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до змісту вказаних норм закону встановлено, що договір іпотеки укладається з іпотекодавцем (боржником або майновим поручителем) та предметом цього договору можуть бути один чи декілька об'єктів нерухомого майна, яке належить на праві власності чи на праві господарського відання (у встановлених випадках). Таким чином матеріалами справи встановлено, що на час укладення іпотечного договору між ВАТ «АБ Украгазбанк» та [PERSON] № 263 від 05.09.2007 року остання не мала права передавати у іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] оскільки вказана квартира не належала їй на праві власності на законних підставах (вона була придбана у власність на підставі договору купівлі-продажу з [PERSON], яка в свою чергу розпорядилися вказаним майном на підставі договору дарування з її власником - [PERSON] який був визнаний за рішенням суду недійсним). З огляду на викладене вимоги позивача [PERSON] про визнання договору іпотеки між ВАТ «АБ Украгазбанк» та [PERSON] № 263 від 05.09.2007 року недійсним та виключення запису про обтяження майна іпотекою є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved