Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, при цьому пояснивши наступне. 21.07.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (в подальшму назву змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») як кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено Кредитний договір № 014/7478/73/15907. На виконання умов кредитного договору № 014/7478/73/15907 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало на умовах кредиту [PERSON] грошові кошти у сумі 11100,0 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути зазначені кошти позивачу у в термін до 21.07.2010р. шляхом щомісячної їх сплати та відсотків у розмірі 13,00 % річних за користування ними. При цьому, з метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено 21.07.2005 р. договір застави транспортного засобу, за умовами якого відповідач передав у заставу позивачу автомобіль марки «DAEWOO LANOS»,кузов (шасі) № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Проте в наступному відповідач порушила свої зобов'язання за Кредитним договором № 014/7478/73/15907 стосовно щомісячного повернення окремими платежами кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 178164,21 грн. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив суд: у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/7478/73/15907 в сумі 178164,21 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «DAEWOO LANOS»,кузов (шасі) № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], шляхом його продажу з публічних торгів; визначити початкову ціну реалізації предмета застави не нижче ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної дільності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні, якою позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, проти заочного вирішення справи не заперечив. Відповідач, повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України у судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд, заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні не подав суду. Врахувавши письмові пояснення позивача у позові, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.07.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (в подальшму назву змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») як кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено Кредитний договір № 014/7478/73/15907, згідно якого позивачем було надано відповідачу на умовах кредиту кошти у сумі 11100,0 доларів США. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 014/7478/73/15907, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячно сплату кредиту і відсотків за користування ним. Згідно п. 1.4. Кредитного договору № 014/7478/73/15907, відповідача зобов'язався сплачувати позивачу за користування кредитом відсотки у розмірі 13% річних. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору № 014/7478/73/15907, кінцевим терміном повернення кредиту визначено 21.07.2010р. Разом з цим, згідно розрахунків позивача заборгованість відповідача за Кредитним договором № 014/7478/73/15907 за період з 28.08.2005р. по 04.03.2013р. становить суму у розмірі 22290.03 доларів США, яка за курсом НБУ еквівалентна 178164,21 грн., та складається: - 20542,97 грн. заборгованості за кредитом; - 10675,37 грн. заборгованості за відсотками; - 146945,87 грн. пені за прострочення сплати кредиту та пені. В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу вищезазначеної суми заборгованості 178164,21 грн. В свою чергу суд зазначає, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Разом з цим, згідно п. 3.5 Кредитного договору № 014/7478/73/15907, даний договір може забезпечуватися заставою. Судом встановлено, що 21.07.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області [PERSON] При цьому, відповідно до п. 1.1. і 1.2. Договору застави транспортного засобу, відповідач передав належний йому автомобіль марки «DAEWOO LANOS», кузов (шасі) № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] у заставу позивачу, з метою забезпечення вимог останнього до відповідача за кредитним договором № 014/7478/73/15907. Відповідно до п. 3.5. Договору застави транспортного засобу, позивач має право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у наступних випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належно. Вбачається, що позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу від 15.03.2013р. за вих. № 114-17-2-00/344, в якій останньому було запропоновано погасити заборгованість за наведеним кредитним договором, а також попереджено, що у випадку невиконання вимоги у тридцяти денний строк з моменту її отримання, позивачем будуть застосовані заходи щодо звернення стягнення на предмет застави. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем у встановлений строк вищезазначеної вимоги позивача. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ст.. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Положеннями ч. 1 ст. 591 ЦК України унормовано, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити позов повністю, а також визначити, що встановлення початкової ціни реалізації предмета застави має бути здійснена під час проведення виконавчих дій.

Outcome: approved