Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду із позовною завою, відповідно до якої прохав: - зобов"язати гр-ку [PERSON], [INFO] не чинити перешкод у спілкуванні із сином - [PERSON], [INFO] і його вихованні та визначити наступні способи у спілкуванні та вихованні сина: кожної суботи та неділі кожного місяця з 9 години суботи до 17 години неділі по місцю проживання позивача за адресою: [ADDRESS], без присутності матері дитини; в літній період кожного року на 14 календарних днів підряд під час поїздок на море для оздоровлення та відпочинку сина;на протязі кожного року під час поїздок на санаторно-курорне оздоровлення та відпочинок сина на період часу, вказаний в санаторно-курортних документах. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи прохав винести рішення в інтересах дитини. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, 25.02.2006 року за актовим № 167 сторони зареєстрували шлюб у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області. Від шлюбу мається малолітній син [PERSON], [INFO], який постійно проживає з відповідачкою. З грудня 2010 року сімейні стосунки фактично припинились і рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2013 року шлюб розірвано. Згідно рішення цього ж суду від 25.01.2013 року сплачуються аліменти на утримання сина. У період 2011-2012 років відповідачка фактично позбавила позивача можливості спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні, з огляду на що він був вимушений звернутись до органу опіки і піклування виконавчого комітету Октябрської в м. Полтаві ради. Рішенням органу опіки і піклування Октябрської районної в м.Полтаві Ради № 5 від 15.01.2013 року батькові визначено порядок участі у спілкуванні та вихованні сина: кожну суботу місяця з 9 до 17 годин за місцем проживання сина, враховуючи погодні умови та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров"я. Ігноруючи вказане рішення органу опіки і піклування відповідачка у січні-лютому 2013 року не давала сина, чим чинила перешкоди у спілкуванні з ним та в його вихованні. У березні місяці поточного року дала можливість поспілкуватися із сином лише один раз. На неодноразові прохання позивача дати сина для спілкування з ним та його виховання по місцю проживання в [ADDRESS] , чи надати можливість поїхати з сином в санаторно-курортний заклад та на море для його оздоровлення та відпочинку, відповідачка відмовляє категоричною відмовою. Згідно ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Згідно ст. 158 СК України рішення органу опіки і піклування є обов"язковим до виконання. А згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, то останній має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно Акту обстеження № 1 від 15.01.2013 року комісії у складі начальника служби у справах дітей, завідувача з питань опіки та піклування над дітьми сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування служби у справах дітей, директора ЦСССДМ Диканської райдержадміністрації позивач проживає у власному будинку в [ADDRESS] із задовільними умовами проживання та позивач має всі умови і можливості спілкуватися з сином та забирати його додому. Згідно довідки-характеристики з Диканської селищної ради № 1760 від 03.07.2013 року позивач до адміністративної відповідальності не притягався, скарг на поведінку по місцю проживання не надходило. Компрометуючих на нього матеріалів немає. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що дитина хворіє і потребує більше уваги зі сторони батька та його рідних, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідачки в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial