Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання правочину недійсним до відповідачів [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 10 червня 2006 року [PERSON], уклав шлюб з [PERSON] 24 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як зазначає позивач, під час шлюбу [PERSON] та відповідачкою було набуто у спільну сумісну власність наступне майно: автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2009 p.в., колір білий, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]; автомобіль Mazda 3, 2006 р.в., колір чорний, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]; контейнери, призначені для зберігання промислових товарів [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок". Всі наведені об'єкти були зареєстровані на ім'я відповідачки, але в силу ст. 60 CK України є спільним майном подружжя. Позивач зауважує, що встановленням вище вказаних контейнерів займався [PERSON], оплачував їх виготовлення та встановлення. Саме за умови права власності [PERSON] на ці контейнери, МТК „Калинівський ринок" оформляв з [PERSON] договори № 1886-к/3тс та № 1943-к/3тс. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,, від 21.12.2007 № 11 - спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 CK, ч. 3 ст.368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом . В позовній заяві зазначено, що 26.02.2010 року без відома [PERSON] відповідачка [PERSON] продала автомобіль марки Volkswagen Tiguan [PERSON] Після продажу цього автомобіля змінились також і державні номери з „[NUMBER]" на „[NUMBER]". Позивач вважає, що такий правочин щодо продажу вказаного автомобіля є недійсним у зв'язку з тим, що автомобіль є предметом спільної сумісної власності. Режим спільної сумісної власності вимагає обов'язкової згоди всіх співвласників. Стаття 65 CK України встановлює що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. За ч.2 ст. 369 ЦК України - розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як зазначає позивач, взаємної згоди щодо продажу автомобіля Volkswagen Tiguan не існувало, оскільки про продаж цього автомобіля [PERSON] дізнався тільки осінню 2012 р., після подання [PERSON] в процесі оскарження заочного рішення суду відповідних документів про вчинення договору купівлі-продажу. [PERSON] не була одноосібним власником та не мала права продавати автомобіль. Частина 1 ст. 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає -зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За змістом ч. 4 ст. 369 ЦК України - правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Таким чином, позивач вказує, що договір купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Tiguan, 2009 р.в., державні номери [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] 26.02.2010 року, є недійсним на підставі порушення режиму спільної сумісної власності, а саме: відчуження автомобіля без згоди іншого співвласника - [PERSON] Норма ч.2 ст. 65 СК України надає - право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового . Як вказано в позовній заяві, згідно висновку експертних автотоварознавчих досліджень СП „Західно -Український Експертно-Консультативний Центр" вартість вище вказаного майна складає: автомобіль марки Volkswagen Tiguan - 204 301 грн., автомобіль марки Mazda 3 - 102 790 грн., контейнери, призначені для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок" - 239 790 грн. Таким чином, загальна вартість спільного майна подружжя складає 546881 грн. Згідно ч.1 ст. 60 CK України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 70 CK України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вище вказану загальну вартість спільного майна подружжя та рівність часток подружжя при поділі спільного майна, вартість 1/2 частки спільного майна подружжя складає 273 440,5 грн. Крім того, позивач зазначає, що [PERSON] під час шлюбу, після розірвання шлюбу і до квітня 2012 р. - користувався автомобілем марки Mazda 3. Однак у квітні 2012 р. відповідачка погрузила вказаний автомобіль на евакуатор та забрала, його звернення до працівників міліції щодо здійснення перешкод у користуванні спільним майном подружжя результатів не дали. Враховуючи вимоги ст. 71 CK України, позивач вважає доцільним поділити спільне майно подружжя наступним чином: відповідачці, [PERSON], залишити у власність автомобіль марки Volkswagen Tiguan (вартість 204301 грн.) та контейнери, призначені для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок" - (вартість 239790 грн.). Позивачу, [PERSON], залишити у власність автомобіль марки Mazda З (вартість 102790 грн.). Враховуючи те, що при такому розподілі в натурі частка відповідачки буде більшою, вважає за доцільне стягнути з відповідачки грошову компенсацію у сумі 170 650,5 грн. за різницю між вартістю 1/2 частки подружжя (273440,5 грн.) та вартістю автомобіля марки Mazda 3 (102790 грн.). Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На основі викладеного позивач просить визнати право спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на: автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2009 р.в., колір білий, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], вартістю 204301 грн.; автомобіль Mazda 3, 2006 р.в., колір чорний, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], вартістю 102790 грн.; металеві конструкції контейнерів, призначені для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок" вартістю 239790 грн. Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Tiguan, 2009 р.в., державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], що був укладений на Українській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] 26.02.2010 року. Поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за [PERSON] право приватної власності на автомобіль Mazda 3, 2006 р.в., колір чорний, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], вартістю 102790 грн.; стягнути з відповідачки, [PERSON], грошову компенсацію за різницю у вартості часток подружжя у сумі 170 650, 50 грн. Визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2009 p.в., колір білий, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], вартістю 204301 грн.; визнати право приватної власності за [PERSON] на металеві конструкції контейнерів, призначені для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок", вартістю 239790 грн. Припинити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2009 p.в., колір білий, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], вартістю 204301 грн.; автомобіль Mazda 3, 2006 р.в., колір чорний, державні номери [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], 102790 грн.; металеві конструкції контейнерів, призначені для зберігання промислових товарів [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК "Калинівський ринок", вартістю 239790 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. А саме, представник відповідачів посилався на те, що спірне майно, зазначене в позові, в силу вимог ст.57 СК України належить його довірительці [PERSON], тобто є її особистою приватною власністю, оскільки спільних коштів у подружжя не було, а все майно придбавалось за кошти її рідні. Стосовно спірного автомобіля марки Volkswagen Tiguan, то кошти на цей автомобіль [PERSON] позичила у своєї матері. Що стосується металевих контейнерів, то вважав, що право власності на них не оформлялось. Разом з тим, не заперечував, що оренда на ці контейнери останнім часом оформлялась на [PERSON] А також, представник відповідачів зауважував, що позивачем не надані докази хто, коли і за які кошти придбавав ці контейнери. При цьому, вважав, що вартість одного контейнера становить приблизно 6000 грн., однак від заявлення клотання про призначення та оплату відповідної експертизи з цього приводу представник відповідачів відмовився. Зазначив , що вказані в позові контейнери на даний час використовує мати [PERSON] Разом з тим, представник відповідачів в судовому засіданні вважав, що єдине майно, яке підлягає поділу, це автомобіль Mazda 3, 2006 р.в. та просив призначити щодо нього повторну експертизу. В кінці судового розгляду представник відповідачів надав суду нові договори оренди на спірні контейнери, укладені вже під час розгляду даної цивільної справи в суді, між приватним підприємцем [PERSON] та МТК «Калинівський ринок» та ствердив, що на даний час ці контейнери належать його довірительниці [PERSON] як фізичній особі-підприємцю, а тому не є об»єктом спільного майна подружжя, що підлягає поділу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки [PERSON]. Одружившись, позивач та відповідачка [PERSON] проживали у її матері на перебували на її забезпеченні. Автомобіль Mazda 3 купила їм її мати за свої кошти. Автомобіль Volkswagen Tiguan був куплений в березні 2009 року та оформлений був на [PERSON]. На даний час цей автомобіль вона забрала собі і є його власником. При цьому, [PERSON] не заперечувала того, що оформлення автомобіля Volkswagen Tiguan на неї відбувалось без відомо позивача. Стосовно зазначених в позові контейнерів, то [PERSON] зазначила, що купівлею цих контейнерів дійсно займався позивач [PERSON], однак за кошти їх матері. Оформлені ці контейнери спочатку були на [PERSON], оскільки у [PERSON] на той час ще не було свідоцтва приватного підприємця, а у [PERSON] було. В цих контейнерах переважно зберігався товар, а саме в»язані шапочки, виробництвом та реалізацією яких займається їх сім»я. При цьому, [PERSON] пояснила, що вони намагались залучити позивача, як члена їх сім»ї до спільної праці та продажу шапочок і [PERSON] якийсь час навіть торгував, однак його подальша поведінка не дозволила йому належним чином працювати та заробляти гроші. Її сестра [PERSON] практично також не працювала, а вона особисто просто давала їй кошти на утримання. А також [PERSON] ствердила, що на даний час саме їх мама сплачує оренду спірних контейнерів, однак на ім»я [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір»ю відповідачки [PERSON] Коли позивач одружився з її донькою, вона дала кошти на купівлю автомобіля Mazda, який був оформлений на її доньку [PERSON] Машину купляли безпосередньо [PERSON] з [PERSON]. В подальшому цю машину забрав собі [PERSON], після чого знову за її кошти була куплена інша машина Volkswagen Tiguan, яка також була оформлена на її доньку [PERSON]. Зокрема, гроші на другу машину вона давала безпосередньо доньці, яка ходила купляти машину в салон. Крім цього, за усним проханням колишнього зятя [PERSON] вона давала останньому 10000 доларів США на якийсь бізнес. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою матері [PERSON] Зі слів матері [PERSON] їй відомо, що саме матір давала свої кошти на придбання автомобілів молодого подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він спілкувався з сім»єю [PERSON]. Бюджет їх сім»ї наповнювався за рахунок матері [PERSON]. Позивач практично не працював. На думку свідка, самостійно ця сім»я не могла купити автомобіль вартістю біля 40000 доларів США. Разом з тим, свідок підтвердив той факт, що позивач торгував в контейнері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем позивача - [PERSON]. Йому відомо, що останній розлучився з дружиною приблизно в 2009 році. А також, йому відомо, що [PERSON] є приватним підприємцем приблизно з 2005-2006 років, він займався дитячими шапочками, реалізував їх на ринку. Це був його сімейний бізнес. Крім цього, свідок пояснив , що з 2007 р. по 2009 рік вони разом з [PERSON] займались окремим бізнесом, а саме, особисто у нього була пилорама і вони займались будівництвом дерев»яних будиночків, за що також отримували дохід. Суд, вислухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 10 червня 2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. ( а.с. 15). 24 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с. 16). Під час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] було придбано два автомобілі: «MAZDA 3», 2006 р.в. та «VOLKSWAGEN TIGUAN», 2009 р.в., чого не заперечували сторони. Зокрема, як вбачається з листа Управління державної автомобільної інспекції від 27.06.2012 року № 8/2384, згідно облікових даних УДАІ УМВС України в Чернівецькій області станом на 25.06.2012 року за вказаними номерними знаками: [NUMBER] 28.12.2006 року зареєстрований транспортний засіб марки «MAZDA 3», 2006 р.в., колір-чорний, номер кузова № [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] власник [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS]; 11.04.2009 року був зареєстрований транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», 2009 р.в., колір-білий, номер двигуна № [NUMBER], номер кузова № [NUMBER] д/н [NUMBER], який 25.02.2010 року був знятий з обліку для реалізації в межах України. Також повідомляють, що в свідоцтво про реєстрацію вище вказаних транспортних засобів внесено запис про те, що [PERSON] має право керувати зазначеними транспортними засобами. ( а.с. 17). Згідно висновку № 985 від 06 серпня 2012 року спільного підприємства « Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» - середня ринкова вартість автомобіля MAZDA 3, випуску 2006 року, з бензиновим двигуном об»ємом 1,6 л., бензин, тип кузова - хетчбек, станом на дату дослідження становить - 102790 грн. (а.с.22) Відповідно ж до висновку № 920 судової автотоварознавчої експертизи від 29 липня 2013 року проведеної спільним підприємством «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» - ринкова вартість автомобіля MAZDA 3, реєстраційний № [NUMBER], з урахуванням його стану на момент огляду та в цінах станом на час виконання даного дослідження, становить - 82802 грн. ( а.с. 127-147). Згідно висновку № 986 від 06 серпня 2012 року спільного підприємства « Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» - середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Tiguan, 2009 року випуску, з бензиновим двигуном об'ємом 2,0 л., тип кузова - позашляховик, станом на дату дослідження, становить 204301 грн. ( а.с. 23). Крім цього, судом встановлено, що 10 листопада 2006 року був укладений договір № 1886-к/3тс між [PERSON] та МТК "Калинівський ринок" про надання [PERSON] в користування місце [NUMBER] на ринку для здійснення зберігання промислових товарів в 20-тонному контейнері. (а.с. 25-26). А також, 02 січня 2007 року був укладений договір №1943-к/3тс між [PERSON] та МТК "Калинівський ринок" про надання [PERSON] в користування місця [NUMBER] на ринку для здійснення зберігання промислових товарів в 20 тонному контейнері . ( а.с. 20-21). Таким чином, саме за умови права власності [PERSON] на ці металеві конструкції контейнерів, МТК „Калинівський ринок" оформляв з [PERSON] договори №1886-к/3тс та № 1943-к/3тс. 01 квітня 2008 року були переукладені договори № 2150-к/3тс між МТК "Калинівський ринок" та дружиною позивача [PERSON] про надання [PERSON] в користування місць [NUMBER] та [NUMBER] на ринку для здійснення зберігання промислових товарів в 20 тонному контейнері ( а.с. 103, 104). Аналогічна інформація вбачається з листа від 16.07.2012 року № 588 МТК "Калинівський ринок" про те, що згідно даних комп'ютерного обліку угод МТК "Калинівський ринок" - з [PERSON] укладались договори № 2149-к/3тс та № 2150-к/3тс від 01.04.2008 року для здійснення зберігання промислових товарів в пунктах зберігання [NUMBER] та [NUMBER] в торговому секторі [NUMBER].( а.с. 19). Відповідно до довідки експерта спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» № 449 від 06 серпня 2012 року « Про ринкову вартість 20-тонного контейнеру, розташованого на території МТК "Калинівський ринок" в м. Чернівці - ринкова вартість контейнерів [NUMBER] та [NUMBER] ( 2 поверховий - один над другим), об'ємом 20т., призначених для зберігання промислових товарів, що розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» з урахуванням пропозицій продажу надрукованих в інформаційному діловому виданні Буковини «Від і До» №30/871 від 26.07.2012 року становить 30000 у.о. або 239790 грн. Офіційний курс долара станом на 06.08.2012 року по даним НБУ становить 1 долар -7,993 грн. ( а.с. 27). Згідно листа МТК "Калинівський ринок" від 28.10.2013 року № 1060 вбачається, що КП МТК «Калинівський ринок» веде облік торговельних місць, які надаються підприємцям в користування на підставі угод. Облік контейнерів, павільйонів, прилавків, тощо не здійснюється, оскільки торговельні об'єкти є власністю господарюючих суб'єктів, а не ринку. Місця для зберігання товарів [NUMBER] та [NUMBER], які облаштовані 20-тонними контейнерами, в торговому секторі [NUMBER] надані в користування [PERSON]. Оплата за користування вищевказаними місцями здійснюється на ім'я [PERSON]. ( а.с. 155). Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, де встановлені підстави набуття права спільної сумісної власності, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.2 ст. 369 ЦК України - розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Стаття 70 CK України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, домовленості між сторонами про визначення або виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не було. А також, відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п. 24 вказаної вище постанови - до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. На підставі викладеного, суд вважає, що автомобілі: «MAZDA 3», 2006 р.в. та «VOLKSWAGEN TIGUAN», 2009 р.в., а також металеві конструкції контейнерів, призначених для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» - є об»єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та підлягають поділу. Відносно вартості автомобіля MAZDA 3, що є предметом поділу спільного майна подружжя, то після проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи від 29 липня 2013 року вартість даного автомобіля є іншою, ніж заявлена у позові, що в свою чергу впливає на суму стягнення з відповідачки коштів, а саме стягненню підлягає більша сума, ніж заявлена позивачем. Разом з тим, позивач позовні вимоги не збільшив, а тому суд виходить з суми заявлених позовних вимог. Враховуючи вище вказану загальну вартість спільного майна подружжя та рівність часток подружжя при поділі спільного майна, вартість 1/2 частки спільного майна подружжя складає 273 440,5 грн. Разом з тим, враховуючи те, що [PERSON], її мати та сестра на даний час використовують спірні контейнери, що останні підтвердили в судовому засіданні, суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право приватної власності на металеві конструкції контейнерів, призначених для зберігання промислових товарів, [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані в торговому секторі [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» вартістю 239790 грн., а також визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2009 р.в., який був відчужений відповідачкою [PERSON] - без згоди позивача, в той час як режим спільної сумісної власності вимагає обов'язкової згоди всіх співвласників. Право власності на автомобіль Mazda 3, 2006 р.в., яким користувався позивач, слід визнати за позивачем, стягнувши, відповідно, з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за різницю у вартості часток подружжя в сумі 170 650 грн. 50 коп. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив також з положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», пунктом 30 якого передбачено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Tiguan, 2009 року випуску, є зайвими і до задоволення не підлягають. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що гроші на придбання спірних автомобілів надавались матір»ю [PERSON] - не спростовує того факту, що автомобілі придбавались подружжям в інтересах сім»ї. Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні сама свідок [PERSON] Стосовно доводів представника відповідачів про те, що на даний час спірні контейнери належать його довірительниці [PERSON] як фізичній особі-підприємцю, а тому не є об»єктом спільного майна подружжя, то на час придбання контейнерів відповідачка [PERSON] не була приватним підприємцем. Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] будучи допитаною в якості свідка. А той факт, що під час розгляду справи в суді, а саме в жовтні 2013 року, відповідачка [PERSON] переуклала договори оренди з МТК "Калинівський ринок", підписавшись там, як приватний підприємець, на погляд суду, немає в даному випадку ніякого правового значення. Що стосується непогодження представника відповідачів з зазначеною в позові вартістю спірних контейнерів , то представник відповідачів відмовився в судовому засіданні від заявлення клопотання про призначення експертизи з цього приводу та її оплати, у зв»язку з чим суд виходить з наданих позивачем доказів. Стосовно посилань представника відповідачів на наявність розписки про те, що відповідачка [PERSON] позичила у своєї матері гроші на придбання автомобіля, то доказів про те, що ці гроші були витрачені саме на придбання автомобіля Volkswagen Tiguan - представником відповідачів суду не надано.

Outcome: partial