Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Камянка-Бузького районного суду Львівської області із позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», третя особа Державна податкова служба України про стягнення страхового відшкодування повязаного із захворюванням та втратою працездатності. Позов мотивований тим, що в період з 01.12.1997 року, позивач працює на різних посадах в органах державної податкової служби. З 7 квітня 2006 року він був прийнятий на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи Державної податкової інспекції у Камянка-Бузькому районі, Львівськї області де працює по даний час. 12 жовтня 2011 року біля 12.00 годин на робочому місці, в кабінеті, в робочий час отримав розрив аневризми лівої півкулі головного мозку. Вказаний факт зафіксовано у відповідному акті як виробнича травма, що виникла в процесі роботи через нервове навантаження, акт знаходиться в ДПІ у Камянка-Бузькому районі Львівської області. В результаті даного захворювання позивачу призначено третю групу інвалідності загального захворювання про що 08 лютого 2012 року Львівським обласним центром МСЕК міжрайонного спеціалізованого кардіологічного центру складена довідка до акту огляду МСЕК серії ААВ № 122442. Зазначена довідка була видана 01.02.2012 року на підставі акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 839799. Згідно довідки № 011635 від 31.01.2012 року міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК № 2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності вбачається, що ступінь втрати працездатності позивача становить 40 %. У звязку з тим, що страховий випадок виник у позивача під час роботи в ДПІ на робочому місці, тому він вважає, що має право на отримання страхових виплат із обовязкового особистого страхування посадових осіб органів ДПС, відповідно до ст.18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Порядку та умов обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 349 від 03.06.1994 року, оскільки у відповідності до п.1 Порядку № 349 обовязкове державне особисте страхування посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Окрім того, з метою реалізації вимог ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» і Порядку № 349, 29 жовтня 2012 року між Державною податковою службою України і [PERSON] акціонерним товариством «Українська страхова компанія АСКА» був укладений Договір СТД № 3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. Пунктом 10.2 зазначеного Договору передбачено, що зобовязання ПрАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового відшкодування розповсюджується на страхові виплати, що сталися в проміжок часу з 3 серпня 2008 року по 31 грудня 2012 року або до повного виконання Страховиком вимог п. 6.3.8 Договору у випадку використання оплачених платежів. З наведеного вбачається, що відповідач у зазначеному випадку є Страховиком, який згідно з укладеного з ДПА Договору про страхування, повинен здійснити на користь позивача страхові виплати, передбачені законом. Як міститься в п. 6 Порядку № 349, з вимогою про виплату страхової суми застрахований або його спадкоємець можуть звернутися до страховика протягом трьох років з дня настання страхової події. Пунктом 11 Порядку № 349 передбачено, що для вирішення питання про виплату страхової суми у випадках передбачених п.5 цього Порядку та умов, застрахований або його спадкоємець оформляють у відповідному органі державної податкової служби та подають страховику заяву встановленої форми. Відповідно до п.7 Порядку № 349 виплата страхових сум проводиться у семиденний термін з дня одержання страховиком всіх необхідних документів від застрахованого або його спадкоємців. Згідно встановленого порядку, у встановлений законодавством строк, позивач 07 листопада 2012 року звернувся до відповідача із заявою форма якої встановлена у Додатку № 2 до Порядку № 349 про виплату страхової суми, із наданням необхідного пакета документів. В заяві міститься припис органу ДПС про те, що страхова подія настала під час виконання службових обовязків. Однак у 7-денний термін, встановлений п.7 Порядку № 349, відповідач не виплатив позивачу належну йому страхову суму і 17 січня 2013 року своїм листом № 138-22/19 відмовив йому у страховій виплаті з покликанням на те, що станом на 28 грудня 2012 року страхові виплати відповідачем повністю вичерпані. Відмова відповідача у виплатів страхової суми, на думку позивача є необґрунтованою і суперечить чинному законодавству України. Так, згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування», ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в України», п.п. «б» п.5 Порядку № 349 страховими випадками визнаються у тому числі захворювання чи інвалідність, що сталася в звязку з виконанням службових обовязків. З довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 839799 виданої 01.02.2012 року Львівським обласним центром МСЕК міжрайонного спеціалізованого кардіологічного МСЕК № 2 та довідки до акту огляду МСЕК серії ААВ № 122442 від 08.02.2013 року вбачається, що позивачу призначено третю групу інвалідності загального захворювання. Згідно довідки серії ЛВА-3 № 011635 від 31.01.2012 року міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК № 2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого вбачається, що ступінь втрати працездатності становить 40%. Ні стаття 991 ЦК України, ні п. 9 Порядку № 349 не передбачають відмову у здійсненні страхової виплати з тих причин, на які посилається відповідач. Вище зазначені дії відповідача, який до цього часу не здійснив на користь позивача страхової виплати, свідчить про ухилення ПрАТ УАСК «АСКА» від виконання своїх обовязків, передбачених чинним законодавством України і Договором про надання послуг з страхування посадових осіб органів державної податкової служби України СТД № 3126676 від 29.10.2012 року, укладеним між відповідачем та ДПА України. У заяві про виплату страхової суми від 7.11.2012 року та довідки № 6171/050-0023/190, яка видана Камянка-Бузькою ДПІ містяться відомості про розмір заробітної плати, яку позивач отримував за останньою посадою, яка становить 1548,30 грн. відповідно до вимог п.п. «б» Порядку № 349 відповідач повинен був здійснити на користь позивача страхові виплати у розмірі, що залежать від ступеня втрати працездатності 40%, який визначається у відсотковому відношенні до суми пятирічної заробітної плати за останньою посадою (1548,30 х 12 х 5), яку він займав, і не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за останньою посадою. Таким чином, відповідач повинен виплатити страхову суму у розмірі 37 159,20 грн., яка розрахована наступним чином: заробітна плата за останньою посадою 1548,30 грн. х 12 місяців на рік х 5 років х ступінь втрати працездатності -40% = 37 159,20 грн. Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або повної втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Це правило гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних і приватних закладів для догляду за непрацездатними. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» [PERSON], яка діє на підставі довіреності надала до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що відповідач відповідно до п. 6.3.8 Договору СТД № 3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України зобовязаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання сплачених страхових платежів. Листом вих. № 138-22/19 від 17.01.2013 року позивача було повідомлено про відмову у страховій виплаті у звязку з повним вичерпанням на спеціальному рахунку Страховика сплачених Державною податковою службою України страхових платежів. Окрім того відповідач у запереченнях зазначила, що з довідки до акта огляду МСЕК № 839799 від 31.01.2012 року вбачається, що причиною інвалідності позивача є загальне захворювання . В даному випадку, відсутня пряма залежність встановлення групи інвалідності позивачу саме в результаті виконання ним службових обовязків. Тому відповідач вважає, що інвалідність позивача не перебуває в причинному звязку з проходженням служби в державній податковій службі, тому не має законних підстав для задоволення позовних вимог. Третя особа у справі Державна податкова служба України свого відношення до позову не виразила, клопотання на підтримку позову чи заперечення до суду не направила і позовну заяву позивача залишила поза увагою. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені у позовній заяві, і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхові виплати у сумі 37 159,20 грн. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання, яке було призначено на 11.30 годин 07.11.2013 року та на 03.12.2013 року не зявилися, та надали свої клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при прийнятті рішенні у справі покладаються на думку суду. Згідно ст.10, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, ознайомившись з заперечення на позовну заяву відповідача, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтвердженими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», третя особа Державна податкова служба України, про стягнення страхової відшкодування повязаного із захворюванням та втратою працездатності підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року між Державною податковою службою України і [PERSON] акціонерним товариством «Українська страхова компанія АСКА» був укладений Договір СТД № 3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. Предметом за даним договором є закупівля послуг з обовязкового соціального страхування (страхування посадових осіб органів державної податкової служби України) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 349 від 03.06.1994 року «Про затвердження Порядку та умов обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби». Підпунктом 6.3.6 вказаного договору передбачений обовязок Страховика виплачувати страхові суми застрахованим у семиденний термін з дня одержання Страховиком усіх документів від застрахованого або його спадкоємців за умови надходження на спеціальний рахунок Страховика страхових платежів у розмірах , необхідних для проведення виплат страхових сум. Виплата страхових сум проводиться за місцем постійного проживання застрахованого шляхом їх перерахування на особовий рахунок одержувача в установі банку. Правовий і соціальний захист посадових осіб органів державної податкової служби передбачений розділом IVЗакону України «Про державну податкову службу в Україні». Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органу державної податкової служби підлягають обовязковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у звязку з виконанням службових обовязків, - у розмірі від шестимісячної до пятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349 затверджений Порядок та умови обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби. Згідно положень зазначеного Порядку № 349 обовязковому державному особистому страхуванню підлягають посадові особи органів державної податкової служби (п.2); проведення обовязкового страхування здійснюється страховиком, який одержав відповідну ліцензію в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг і визначений за погодженням з страхувальником (п.3). Підпунктом «б» п.5 Порядку № 349 передбачено, що страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи поранення, що сталися під час виконання службових обовязків,- у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми пятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку від займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою. Відповідно до пункту 7 Порядку № 349 виплата страхових сум проводиться у семиденний термін з дня одержання страховиком всіх необхідних документів від застрахованого або його спадкоємців. Спори між застрахованим (його спадкоємцями) і страховиком щодо виплати суми вирішуються в установленому законодавством порядку. Пунктом 9 Порядку № 349 передбачені умови, за яких страхові суми не виплачуються. Це випадки, коли страхова подія: а) настала у звязку з вчиненням затрахованим навмисного злочину або є наслідком вчинення застрахованим дій у стані алкогольного,наркотичного або токсичного спяніння; б) є наслідком навмисного вчинених собі застрахованим тілесних ушкоджень. За приписами п.12 Порядку № 349 органи державної податкової служби зобовязані надати за запитами страховика документи про обставини настання страхових подій, необхідні для вирішення питання про виплату страхових сум. Статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що позивач з 18 листопада 1997 року працює в податкових органах України. З 6 квітня 2006 року його призначено на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи ДПІ Камянка-Бузької ДПІ де працює по даний час. Отже, під час роботи в ДПІ Камянка-Бузького району Львівської області позивач , як посадова особа органів державної податкової служби, підлягав обвязковому державному особистому страхуванню відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Порядку та умов обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 349 від 03.06.1994 року. 12 жовтня 2011 року біля 12.00 годин на робочому місці, в кабінеті, в робочий час позивач отримав розрив аневризми лівої півкулі головного мозку. Вказаний факт зафіксований у відповідному акті, який зареєстрований в Камянка-Бузькому ДПІ за № 1396/13-00 як виробнича травма. Матеріалами справи підтверджується, що позивач під час виконання службових обовязків набув захворювання, в наслідок якого йому була встановлена 3 група інвалідності, що вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 839799 виданої 01.02.2012 року Львівським обласним центром МСЕК міжрайонного спеціалізованого кардіологічного МСЕК № 2 та довідки до акту огляду МСЕК серії ААВ № 122442 від 08.02.2013 року. З довідки серії ЛВА-3 № 011635 від 31.01.2012 року міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК № 2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого вбачається, що ступінь втрати працездатності позивача становить 40%. Події, які відбулись і з якими закон повязує виплату страхової суми посадовій особі органу державної податкової служби, перелічені в статті 18 Закону України «Про державну податкову службу». Аналогічні випадки зазначені і в п.п. «б» п.5 Порядку № 349, це у тому числі - захворювання чи інвалідність, що сталися у звязку з виконанням службових обовязків. В матеріалах справи містяться документи, з яких вбачається, що органи державної податкової служби направляли документи позивача для здійснення стразової виплати до страхової компанії. Подія, яка сталася із позивачем, була визнана органами державної податкової служби, як страховий випадок, в наслідок настання якого на користь позивача страховою компанією повинні бути виплачені страхові виплати. Відповідач не надав суду доказів, які свідчать про його звернення до органів державної податкової служби, як це передбачено п.12 Порядку № 349, із запитами про витребування документів щодо позивача про обставини страхової події, необхідні для вирішення питання про виплату страхових сум. З наданих відповідачем доказів не вбачається наявність претензій до позивача щодо невідповідності наданих ним документів, необхідних для виплати страхової суми. Стаття 26 Закону України «Про страхування» передбачає шість випадків, коли Страховик має право відмовити у здійсненні страхових виплат навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку (п.1), вчинення умисного злочину, що призвів до страхового випадку (п.2), подання свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку (п.3), отримання Страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні (п.4), несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку (п.5), інші випадки, передбачені законом (п.6). Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін згідно з договором. Одностороння відмова від виконання зобовязань та одностороння зміна умов договору не допускається, за виключенням випадків передбачених законом. Згідно ст. 979 ЦК України за договором одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк визначений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. Згідно ст. 991 ЦК України передбачено шість випадків, коли Страховик має право відмовити від здійснення страхової виплати. Випадки відмови аналогічні до випадків, передбачених ст. 26 Закону «Про страхування». Отже, вичерпання на рахунку відповідача страхових платежів не є підставою для відмови у виплаті страхових сум або страхового відшкодування страхувальнику. Згідно положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved