Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

24 жовтня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8/2007/840-К/1478-ПР від 21 лютого 2007 року в сумі 177640,51 грн., а також судовий збір за подання даного позову. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача послався на те, що 21 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра Банк» (на момент укладення ВАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1478-ПР, згідно з пунктом 1.1 якого Банк надав позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 16500,00 доларів США та сплатити проценти за його користування у встановлені строки. Вказана сума кредиту дорівнювала еквіваленту 83325,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладення кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди до Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 20 лютого 2010 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов кредитного договору. Згідно договору поруки № 1478-ПР/3 від 21 лютого 2007 року [PERSON] та договору поруги № 1478-ПР/2 від 21 лютого 2007 року [PERSON] відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і основний позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі. Відповідальність основного боржника та поручителя є солідарною (п.п. 1.2 договору поруки). Відповідач всупереч умовам Кредитного договору належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує законні права ПАТ КБ «Надра Банк». Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем за неналежне виконання умов кредитного договору, на момент звернення до суду складає 177640,51 гривень, яку сторона позивача просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь. Представник позивача в судовому засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, та просив позовні вимоги задовольнити, посилаючи на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, заперечень проти позовних вимог з їх обґрунтуванням також до суду не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 21 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №8/2007/840-К/1478-ПР, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 16500,00 доларів США для споживчих цілей, а останній зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти згідно кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 20 лютого 2010 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов Договору кредиту. Виконання даного договору про надання споживчого кредиту було забезпечено, зокрема договорами поруки № 1478-ПР/3 та № 1478-ПР/2 від 21 лютого 2007 року, поручителями за якими виступають [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. Згідно п. 3.5 Кредитного договору якщо на протязі дії договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим Договором, то Банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; витрати, пов'язані з моніторингом та супроводом кредиту; прострочена сума кредиту; сума кредиту. Відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Згідно із п. 4.3.2 суворо дотримуватися положень договору, а також договору застави, визначеного п. 2.1 цього Договору. У відповідності до п. 4.3.3 сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.2, 3.3.3 договору. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок. Пунктом 4.2.3 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги банку про надання додаткового забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань, його не надасть, або запропоноване забезпечення не влаштує банк. Відповідно до 4.2.4 кредитного договору вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. договору. Банк виконав зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти у повному обсязі (а.с. 7). Також судом було встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1478-ПР/2 від 21 лютого 2007 року, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником - [PERSON] передбачених кредитним договором № 8/2007/840-К/1478-ПР від 21 лютого 2007 року, а саме: повернути до 20 лютого 2010 року кредитну заборгованість в сумі 16500,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,49 відсотка річних, та інші платежі, в строки, порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а.с. 10 - 11). Крім того, з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1478-ПР/3 від 21 лютого 2007 року, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником - [PERSON] передбачених кредитним договором № 8/2007/840-К/1478-ПР від 21 лютого 2007 року, а саме: повернути до 20 лютого 2010 року кредитну заборгованість в сумі 16500,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,49 відсотка річних, та інші платежі, в строки, порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а.с. 8 - 9). Згідно з п.п. 1.2, 1.5 договору поруки поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. Поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання боржника за кредитним договором. Із матеріалів справи встановлено, що відповідачі не виконують належним чином взятих на себе договірні зобов'язання за кредитним договором № 8/2007/840-К/1478-ПР від 21 лютого 2007 року та договорами поруки № 1478-ПР/3 від 21 лютого 2007 року, № 1478-ПР/2 від 21 лютого 2007 року внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 27 вересня 2013 року складає 177640,51 гривень, у тому числі: основна сума заборгованості за кредитом - 77432,59 гривень; нараховані відсотки - 61746,01 гривень; пеня - 20184,64 гривень; штрафи - 13188,46 гривень; комісія - 5088,82 гривень (а.с. 29 - 34). У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору банком на адресу позичальника [PERSON] та фінансових поручителів [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги - претензії з вимогою здійснити погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентам, та попередження про стягнення заборгованості у судовому порядку у випадку невиконання законних вимог банку (а.с. 26 - 28). Однак вимоги Банку були проігноровані, кредитна заборгованість не сплачена, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з відповідачів у примусовому порядку, з огляду на їх небажання здійснювати погашення кредитного зобов'язання у добровільному порядку. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. А згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. В силу положень укладених між позивачем та відповідачами кредитного договору №8/2007/840-К/1478-ПР від 21 лютого 2007 року та договорами поруки № 1478-ПР/3 від 21 лютого 2007 року та № 1478-ПР/2 від 21 лютого 2007 року останні взяли на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед позивачем за зобов'язаннями по вищевказаному кредитному договору, як солідарні боржники за повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), оплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідачами не було надано суду жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором або контррозрахунку, на спростування розміру грошового зобов'язання на загальну суму 177640,51 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Враховуючи часткове виконання боржником грошового зобов'язання за кредитним договором, згідно графіків погашення кредитного зобов'язання, що підтверджує факт визнання ним грошових зобов'язань, та з огляду на те, що в судовому порядку вищевказаний кредитний договір визнано недійсним не було, з урахуванням презумпції правомірності правочину, укладеного з додержанням встановленої форми, закріпленої ст. 204 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачів є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1776,40 гривень, сплата якого підтверджується відповідним меморіальним ордером № 11 від 04 жовтня 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved