Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

18.11.2013 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.04.2008 року [PERSON] 29.04.2008 року отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплатити винагороди банку. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість 11632,77 гривень, яка складається з наступного: - 2996,09 гривень заборгованість за кредитом; - 5925,44 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1919,20 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до Умов кредитного договору: -250,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 542,04 гривень штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до Першотравневого районного суду з даною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість у розмірі 11632,77 гривень за кредитним договором № б/н від 29.04.2008 року, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, тому у суду є всі підстави розглянути справу в заочному порядку. Суд, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, згідно наступних підстав: Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.04.2008 року, укладеного між ПРИВАТБАНК та клієнтом [PERSON], станом на 31.10.2013 року, відповідач [PERSON] має заборгованість, а саме: суму заборгованості за кредитом у розмірі 2996 гривень 09 копійок, суму заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5925 гривень 44 копійки, суму заборгованості за комісією у розмірі 1919 гривень 20 копійок, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) 250 гривень, штраф (процентна складова) 542 гривні 04 копійки, а всього 11632 гривні 77 копійок (а.с.6-9). Як вбачається з Заяви позичальника № б/н від 29.04.2008 року, [PERSON] була підписана зазначена заява для укладення кредитного договору (а.с.10). Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, банком визначаються умови, на яких ПАТ КБ ПРИВАТБАНК пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, зазначені у заяві та у памятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт висловлює свою згоду, що заява разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг (а.с. 11-14). Як вбачається з наданих банком правовстановлюючих документів позивач має усі необхідні документи для надання банківських послуг: довідка АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.16), Банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011 року (а.с.17), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 від 19.03.1992 року (а.с.17), Статут ПАТ КБ ПРИВАТБАНК (а.с. 18). Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, останню з нього слід стягнути на користь позивача у розмірі 11632 гривні 77 копійок, а позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Крім того з відповідача [PERSON] на користь ПАТ ПРИВАТБАНК слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок. Однак, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові. Пунктом 7 частини 11 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог. У звязку із тим, що строк позовної давності минув, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed