Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року вищезазначену цивільну справу було прийнято до розгляду. Позивачі в позові посилались на те, що 30.09.2012 року між приватним підприємцем [PERSON] та ПП «Регіон-сільгоспресурс» був укладений договір оренди приміщення №128 за адресою: [ADDRESS]. Зазначили також, що 31.01.2013 року група озброєних осіб без будь-яких пояснень, без будь-яких документів на право вилучення або арешту майна, захопили орендоване [PERSON] приміщення. Дії по розбійному нападу та грабежу майна виконували співробітники Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інші за наказом начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON] та начальника управління УПЕЗ Жовтневого РОДМУ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] Крім того, позивачі посилались на те, що їм вищезазначеними діями відповідачів була заподіяна моральна шкода, що виразилась у стражданнях та переживаннях внаслідок порушення їх прав. Просили суд визнати неправомірними та протиправними дії співробітників Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших у скоєнні 31.01.2013 року грабежу майна приватного підприємця [PERSON]; визнати неправомірними дії та бездіяльність начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON], начальника управління Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON], робітника Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області [PERSON], стягнути матеріальну шкоду в розмірі 150 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 330 000 гривень. Позивач [PERSON] діючи, також, і у в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав у ньому викладених. Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 21.01.2013 року до Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області зі скаргою на незаконну торгівельну діяльність за адресою [ADDRESS] звернувся [PERSON] Скарга була зареєстрована в ЖЄОЗПКП за №813, що підтверджується копією вказаної скарги , наявною в матеріалах справи. В ході проведення перевірки за даною скаргою сектором ДСБЕЗ Жовтневого РВ ДМУ був складений адміністративний матеріал за ч.2 ст.160 КупАП України у відношенні громадянки [PERSON], яка 31.01.2013 року здійснювала торгівлю з рук промисловими та продовольчими товарами у невстановленому для цього місці за адресою [ADDRESS]. При проведенні перевірки за даним фактом співробітниками Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області було оглянуто місце вчинення правопорушення, предмети торгівлі, про що складено протоколи огляду речей, якими здійснювалась торгівля з рук у невстановленому місці за вищевказаною адресою, протоколи огляду та вилучення речей та документів, опитані покупці товару, опитані поняті, які також засвідчили вищенаведений факт адміністративного правопорушення. За наслідками проведеної перевірки у відношенні громадянки [PERSON], було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 160 КупАП України, який було направлено до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська для вирішення по суті. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року громадянка [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.160 КупАП України та звільнена від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Постановою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено, постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року скасовано, а провадження по справі закрито через відсутність складу адміністративного проступку, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому в постанові Апеляційного суду було зазначено у тому числі і те, що [PERSON] була найманим працівником у приватного підприємця [PERSON], до компетенції якої і відноситься оформлення дозвільних документів, а тому визнання найманого працівника винним у бездіяльності свого роботодавця - некоректно. Аналізуючи зміст постанови судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2013 року, суд приходить до висновку про те, що вона не містить у собі вказівок на неправомірність дій співробітників Жовтневого РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області при проведенні перевірки за зверненням гр. [PERSON], а містить лише посилання на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення було допущено певну неповноту. Сам по собі факт неповної відповідності вказаного протоколу вимогам закону не свідчить про неправомірність дій відповідачів при проведенні перевірки та про бездіяльність в цій частині керівництва РВ. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами - копією матеріалів адміністративної справи у відношенні [PERSON] Оцінюючи по суті позовні вимоги позивачів в частині визнання дій та бездіяльності відповідачів протиправними, суд приходить до висновку про їх безпідставність в повному обсязі, оскільки позивачами не надано, а судом не встановлено фактів порушення відповідачами вимог закону, а також прав та законних інтересів позивачів у справі. Оцінюючи по суті позовні вимоги позивачів в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх безпідставність в повному обсязі, оскільки позивачами не надано, а судом не встановлено фактів спричинення такої шкоди позивачам відповідачами. Суд критично, у сукупності з іншими доказами у справі оцінює посилання позивачів у позові на те, що на їх думку відповідачами було здійснено грабіж майна позивачів, оскільки даний факт не знайшов свого об'єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки факт порушення відповідачами прав свобод чи інтересів позивачів не знайшов свого підтвердження, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено, а позивачами не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, вони відповідно до ст.88 ЦПК України відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed