Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове Бюро України звернулося до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 25 листопада 2009 року у м.Одеса по вул.Люстдорфська дорога сталося зіткнення автомобіля Вольво, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач по справі та автомобілем ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] Позивач зазначає, що у відповідності до постанови Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2009 року винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], водій автомобіля Вольво, реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті дорожньо- транспортної пригоди автомобілю ДЕУ завдано матеріальну шкоду на суму 6120 гривень 63 копійки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно поліса №ВС/3941609, тому власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, яке йому було виплачено у розмірі 5100 гривень 53 копійки. Крім того, позивач зазначає, що на дату скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транпортного засобу, який спричинив ДТП, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання на розгляд справи представник позивача не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.2), відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання на розгляд справи також не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча повідомлявся належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.18,28,31), про що свідчать поштові повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши документи справи та давши оцінку в сукупності доказам, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Згідно копії постанови Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2009 року по справі про адміністративне правопорушення №3-7469/2009 р., на [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 25 листопада 2009 року о 10 год. 05 хв. гр-н [PERSON], знаходячись по вул.Люстдорфська дорога в м.Одеса, керуючи автомобілем марки "Вольво", д/н [NUMBER], не переконався в безпечності зміни напрямку руху, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем марки “ДЕУ” д/н [NUMBER], в результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. (а.с.3). Також з'ясовано, що цивільно- правова відповідальність [PERSON], власника транспортного засобу марки "ДЕУ", д/н [NUMBER] в період з 21 лютого 2009 року по 20 лютого 2010 року була застрахована ВАТ "Страховою компанією "Універсальна" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить копія полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/3941609 (а.с.4). Згідно висновку №168-09 експертного авто-товарознавчого дослідження оцінки матеріального збитку транспортного засобу марки "ДЕУ", д/н [NUMBER] від 07 грудня 2009 року, повна вартість відновлювального ремонту вказаного легкового автомобіля, враховуючи коефіцієнт фізичного зносу та втратою товарної вартості, складає 6120 гривень 63 копійки (а.с.5-6). Також судом встановлено, що [PERSON] 03 лютого 2010 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового Бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, в результаті настання страхового випадку, яке мало місце 25 листопада 2009 року (а.с.7). З'ясовано, що позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування, згідно наказу №767 від 23 березня 2010 року в розмірі 5100 гривень 53 копійки, про що свідчить копія платіжного доручення №1253 від23 березня 2010 року (а.с.8). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (Страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст..1187 ЦПК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту "г" пункту 38.1.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно закону (ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв'язку з навденим, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача в скоєні правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що Моторне (транспортне) страхове Бюро України після проведення страхового відшкодування на користь потерпілого - [PERSON] набула право зворотної вимоги до відповідача - [PERSON] в рахунок страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку, що виплачена позивачем сума на користь потерпілого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України, однак враховуючи те, що розмір витрат позивача на правову допомогу, підтверджено лише частково в сумі 750 гривень (платіжне доручення №738 від 12 лютого 2013 року), тому і підлягає стягненню з відповідача лише в зазначеній сумі. На підставі ст.ст.11, 16, 22, 23, 60, 61, 933, 979, 988, 990, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Законом України "Про страхування" Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved