Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач 18 вересня 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та посилався на те, що 30 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем був укладений кредитний договір № 003-03100-300911, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5941,06 грн., зі сплатою 24% річних. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, сплаті відсотків передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2013 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 5205,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4233,88 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 224,72 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 746,90 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5205,50 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, підтримав позовні вимоги і просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. При розгляді даної цивільної справи суд бере до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 941,06 грн., згідно кредитного договору № 003-03100-300911, що підтверджується меморіальним ордером № 35583292 від 03.10.2011 року (а.с.15). Як зазначає позивач в позовній заяві, 30 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачем був укладений кредитний договір № 003-03100-300911, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5941,06 грн., зі сплатою 24% річних. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній кредитний договір № 003-03100-300911 від 30 вересня 2011 року, на який посилається позивач в своїй позовній заяві, відсутні докази в підтвердження розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором. Натомість, в матеріалах справи мається інший кредитний договір № 001-03113-281111, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 28 листопада 2011 року на суму в розмірі 4949,95 грн. та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, згідно якого заборгованість станом на 30.07.2013 року складає 4309,30 грн. (а.с.5-8,14) Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не представлено доказів в підтвердження завдання Банку з боку [PERSON] збитків, як наслідок їх відшкодування. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і тому, аналізуючи здобуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не законними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed