Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в інтересах [PERSON], в якому посилався на те, що 23 лютого 2013 року відповідач взяв у борг у позивача 33900 доларів США та власноручно написав розписку, як факт укладання між ними договору позики, який він зобов»язався повернути позивачеві в строк до 15 травня 2013 року. Вказував, що станом на сьогоднішній день відповідач не виконав свої зобов»язання за розпискою, на численні телефонні дзвінки майже не відповідає, а при кожній розмові вигадує нові причини того, чому він не може повернути борг. В кінці серпня 2013 року ним від імені позивача направлена відповідачеві вимога про добровільну сплату боргу, але 18 жовтня 2013 року цей лист повернувся з причини відмови відповідача у отриманні кореспонденції. Посилаючись на вимоги ст.ст. 527, 1046, 1047, 1049, 533, 610, 536 ЦК України просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу 270861 грн., 3 % річних за час прострочення сплати боргу в сумі 3673,32 грн. та судовий збір - 2745, 35 грн. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його представника, а причина неявки в судове засідання відповідача не відома. Від нього не надійшло заяв про розгляд справи без його участі та не повідомлено поважних причин неявки в судове засідання. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підставі вимог ст.ст 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник обов»язується повернути позикодавцю ту ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики - це односторонній договір, оскільки обов»язки виникають лише у однієї сторони - позичальника, а права - лише у позикодавця. На позичальника покладається обов»язок повернути позикодавцю грошові кошти у такий самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такої самої якості та такого самого роду, що були передані йому позикодавцем, та сплатити винагороду (проценти), якщо договір не є безпроцентним, а позикодавцеві належить право вимагати від позичальника повернення позики та сплати винагороди, якщо договір не є безпроцентним. Судом встановлено, що договір позики був укладений між [PERSON] та [PERSON], ствердженням чого є розписка відповідача про отримання ним в борг від [PERSON] 33 900 доларів США, які зобов»язувався повернути до 15 травня 2013 року, але цього не зробив, не дивлячись на зусилля позивача, спрямовані на позасудове вирішення даного спору. Слід вважати, що договір позики належить до реальних договорів і, отже, вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, а обов»язки з договору позики виникають тільки для однієї сторони - позивальника, бо отримавши у власність передані йому позикодавцем гроші або речі, позичальник стає забов»язаним повернути позикодавцю таку ж суму грошей, або рівну кількість грошей такого ж роду і якості.

Outcome: approved