Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності, в якому вказав, що відповідно до договору дарування, укладеного 21 березня 1995 року, [PERSON], зареєстрованому 21 квітня 1995 року у Криворізькому БТІ, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], була його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] не звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті чоловіка, оскільки вважала, що прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], так як на час його смерті проживала разом зі спадкодавцем у зазначеній квартирі, та крім того, з 1979 року була зареєстрована у зазначеній квартирі. [INFO] року померла [PERSON]. За життя [PERSON], 27 січня 2009 року, склала заповіт на ім'я позивача [PERSON], згідно якого заповіла останній усе своє майно, що підтверджується заповітом. Позивач [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса О.В.Грабевник від 27 березня 2013 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки остання не надала доказів фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON]. Крім того, у правовстановлюючих документах маються розбіжності. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 11 березня 1994 року Центрально-Міським відділом ЗАГС по-батькові [PERSON] замість вірного «[PERSON]» зазначено як «[PERSON]». Також, згідно договору дарування квартири [ADDRESS], загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., укладеного 21 березня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Умріхіною К.А., прізвища сторін договору замість вірних «[PERSON]», «[PERSON]», зазначені як «[PERSON]», «[PERSON]», та по-батькові [PERSON] замість вірного «[PERSON]» зазначено як «[PERSON]». У зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача, в судовому засіданні, пояснила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд дослідив матеріали справи: - договір дарування укладений 21 березня 1995 року, відповідно до якого [PERSON], зареєстрованому 21 квітня 1995 року у Криворізькому БТІ, на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7-8); - свідоцтво про укладення шлюбу, відповідно до якого 09.08.1980 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №546 (а.с.9); - свідоцтво про смерть [PERSON], померлої [INFO] року, актовий запис №1354 (а.с.10); - свідоцтво про смерть [PERSON], померлого [INFO] року, актовий запис №1524 (а.с.11); - акт виданий ТОВ «Житлосервис-КР» в тому, що [PERSON] на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] в період з січня 1994 року і по день смерті [PERSON], проживала з ним однією сім'єю, вели спільне господарство, сплачували за комунальні платежі (а.с.14); - постанова від 27.03.2013р. №404/02-31 державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., відповідно до якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки заявниця не надала доказів фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] - відповідь від 09.12.2013р. №2863/01-16 державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., відповідно до якої встановлено, що [PERSON] за життя заповіт не складав, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького МНО [PERSON] 27 січня 2009 року за №168. свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Позивачка звернулася до суду з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено. Позивач [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса О.В.Грабевник від 27 березня 2013 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки остання не надала доказів фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON], що підтверджується заявою [PERSON] та постановою нотаріуса. У відповідності до ст. 1268 ч.2 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті - [INFO] року, підтверджується актом ТОВ «Житлосервіс-КР» від 29 листопада 2013 року(а.с.14). Крім того, остання не заявляла про відмову від спадщини. Тому, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину За ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"(пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Крім того, у правовстановлюючих документах маються розбіжності. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 11 березня 1994 року Центрально-Міським відділом ЗАГС по-батькові [PERSON] замість вірного «[PERSON]» зазначено як «[PERSON]». Також, згідно договору дарування квартири [ADDRESS], загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., укладеного 21 березня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Умріхіною К.А., прізвища сторін договору замість вірних «[PERSON]», «[PERSON]», зазначені як «[PERSON]», «[PERSON]», та по-батькові [PERSON] замість вірного «[PERSON]» зазначено як «[PERSON]». У відповідності до ст. 256 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, та належності правовстановлюючих документів. Таким чином, від встановлення зазначених фактів залежить виникнення у позивачки майнового права на спадкове майно у вигляді зазначеної квартири, а тому позивачці необхідно встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони доводилися один одному чоловіком і дружиною та крім того, встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного укладеного 21 березня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, в якому вони зазначені як «[PERSON]» та «[PERSON]». На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі На підставі викладеного і

Outcome: approved