Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Банк звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості №Л47.116.70427 від 19.02.2010 року в розмірі 21 794,26 грн. та стягнення судових витрат. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору від 19.02.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5830,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку із порушення зобов'язання утворилася заборгованість в розмірі 21 794,26 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить позов задоволити частково, просить зменшити розмір нарахованої їй пені в зв'язку із скрутним матеріальним становищем, яке в неї склалося, що пов'язане із хворобою її та її синів. Дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, об'єктивно та всебічно з'ясувавши таким чином обставини справи, суд приходить до висновку про , що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 лютого 2010 року між [PERSON] та ПАТ "Плюс банк", правонаступником якого є ПАТ "Ідея банк" укладено кредитний договір №Л47.116.70427 від 19.02.2010 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 5830 грн. зі сплатою 15,6 % річних, із погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору із урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Л47.116.70427 від 19.02.2010 року вбачається, що відповідач систематично не сплачувала кредит та проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 22.03.2013 року за нею наявна заборгованість в розмірі 21 794,26 грн., з яких: 4171,61 грн. - прострочений борг, 2263,74 грн. - прострочені проценти, 15 088,91 грн. - пеня, 270 грн. - віндикаційні витрати. Однак, частина 3 ст. 551 ЦК України вказує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку пеня нарахована в розмірі 15 088,91 коп., що значно перевищує розмір збитків. Окрім того, відповідачем подано суду підтвердження скрутного матеріального становища, що спричинене її хворобою та хворобою її синів. Так, в матеріалах справи наявна довідка МСЕ про інвалідність [PERSON] (а.с. 32), виписка із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 33), Довідка МСЕК про інвалідність [PERSON] (а.с.34). Ці обставини суд враховує як такі, що мають істотне значення та вважає за можливе зменшити розмір нарахованої відповідачу пені. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню із врахуванням зменшеної суми пені. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.11, 257, 559, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed