Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

13 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений та в якому вказує, що у березні 2008 року він придбав у кредит легковий автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року в об"ємі двигуна 2.0, передній привод, механічна коробка перемикання передач, номер кузова КМН , номер державної реєстрації [NUMBER]. Через деякий час, у 2009 році майновий стан позивача погіршився і склалася ситуація, за якої він не мав згоди оплачувати кредит. За допомогою мережі Інтернет він познайомився з [PERSON]. 20.10.2009 року між позивачем і відповідачем було досягнуто домовленості, за умовами якої він передає у тимчасове платне користування відповідачеві легковий автомобіль і зобов"язується після погашення відповідачем кредиту, зняти з реєстрації і переоформити на нього автомобіль. Відповідач взяв на себе обов"язок сплачувати кредит на умовах, в строк і на підставі графіку погашення заборгованості. Крім того, відповідач був зобов"заний сплатити позивачу за переуступку кредиту і передачу автомобіля у користування грошову суму у розмірі 18 850 грн., про що зазначено у розписці. Вказана домовленість сторін оформлена письмовими документами-розписками, складеними позивачем та відповідачем. 20.10.2009 року, після досягнення всіх домовленостей та оформлення розписок, на виконання своїх обов"язків позивач передав відповідачу вказаний автомобіль та видав на його ім"я нотаріально засвідчену довіреність від 20.10.2009 року на право керування автомобілем. Відповідач в свою чергу сплатив позивачу лише 850,00 грн. і пообіцяв протягом місяця частинами виплатити решту, однак свого обов"язку не виконав до теперішнього часу. Через деякий час позивач дізнався, що кредит на автомобіль залишився непогашеним, до нього почали надходити листи від банку про необхідність погашення боргу. Тоді і стало відомо, що відповідач не виконав взятих на себе обов"язків. Намагання позивача добровільно вирішити із відповідачем питання щодо повернення автомобіля виявилися марними. 12.04.2011 року за позовною заявою ПАТ "Альфа-Банк" третейським судом було прийнято рішення, за яким з позивача вирішено стягнути 144 118 грн. боргу за кредитним договором. 26.05.2011 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про скасування довіреності, цього ж дня довіреність від 20.10.2009 року була скасована. У цей же день позивач повідомив відповідача по телефону про скасування довіреності і вимагав повернення автомобіля та сплати боргу, на що останній відмовив без пояснення причин. 02.12.2011 року позивач надіслав відповідачу лист у якому повторно вимагав повернути автомобіль, але відповіді не отримав. Станом на сьогоднішній день у Деснянському РУ ГУ МВС України в м.Києві існує кримінальне провадження за заявою позивача до відповідача, в якому його визнано потерпілим. На звернення позивача до вказаного органу щодо отримання копій документів кримінального провадження він отримав відповідь, згідно якої справа на момент звернення знаходиться в прокуратурі Деснянського району м.Києва. 15.08.2013 року позивач черговий раз звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення автомобіля, однак відповіді не отримав. Зазначені обставини свідчать про ухилення відповідачем від виконання своїх обов"язків і небажання його повертати належне позивачу індивідуально визначене майно і сплачувати борг, що суттєво порушує його права як власника такого майна, оскільки підстави, відповідно до яких відповідач отримав у користування майно - відпали, довіреність припинена у зв"язку із її скасуванням, домовленість з боку відповідача не виконана. Фактично склалася ситуація, за якої позивач незаконно втратив володіння своїм майном і залишився із боргом за вказане майно. На сьогоднішній день існує провадження за заявою ПАТ "Альфа-Банк", за яким з позивача примусово стягується борг за кредитним договором і він не має можливості розрахуватися за борг автомобілем. Відповідно до ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави( безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов"язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Станом на поточну дату, право власності позивача порушене, оскільки він фактично не може здійснювати володіння і користування своїм майном, оскільки останнє перебуває у неправомірному і безпідставному володінні у відповідача. Крім того, як було зазначено відповідач не сплатив позивачу 18 000 грн. за передачу у користування автомобіля і уступку кредиту. Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа, яка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"зку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, яка полягає у протиправному позбавленні права володіння і користування моїм майном, я зазнав значної моральної шкоди яка полягає у :1) душевних переживаннях у зв"язку із втратою дорогоцінного майна; 2)емоційних переживаннях, негативною та незвичною для мене обстановкою, які були викликані необхідністю звертатися до правоохоронних органів, ходити на слідчі дії та брати в них участь для сприянню повернення свого ж законно здобутого майна; 3)постійній емоційній напрузі та переживаннями у зв"язку із отриманням листів від банку про наявність непогашеного боргу, пені, відсотків, спілкуванням із представниками банку та виконавчої служби; 4)переживаннях, які викликані страхом того, що майно вже не вдасться повернути взагалі; 5)погіршені стосунки із дружиною, друзями та колегами по роботі у зв"язку із дратівливістю, що викликана переживаннями за своє мано; 6)погіршенні моєї ділової репутації перед банком, втрати довіри перед останнім, а також внесення до моєї кредитної історії негативних відомостей, що може виключати отримання мною кредиту в майбутньому; 7)переживаннями та негативним настроєм у зв"зку із неможливістю користування належним мені майном для задоволення своїх потреб. Всі перелічені обставини і наслідки в цілому негативно впливають на стан психіки позивача, тримають його постійний час в психологічній напрузі, тому він їх оцінює в 7 000 грн. Позивач прохає стягнути з відповідача борг у розмірі 135 030 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 7000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 250 грн. 00 коп. Позивач у судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити його повністю. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, по невідомим суду причинам, про день слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Звертаючи увагу, що Відповідач повторно не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні у 24 березня 2008 року позивач придбав у кредит легковий автомобіль марки "Hyundai Tucson", 2008 року в об"ємі двигуна 2.0, передній привод, механічна коробка перемикання передач, номер кузова КМН , номер державної реєстрації [NUMBER], що підтверджується рахунком -фактура №ХС-16290 від 24 березня 2008 року та видатковою накладною №ХРА-000570 від 25.03.2008 року.(а.с.6,7). Згідно розписок складних власноручно позивачем та відповідачем 20 жовтня 2009 року між сторонами по справі було досягнуто домовленості, за умовами якої він передає у тимчасове платне користування відповідачеві легковий автомобіль і зобов"язується після погашення відповідачем кредиту, зняти з реєстрації і переоформити на нього автомобіль. Відповідач взяв на себе обов"язок сплачувати кредит на умовах, в строк і на підставі графіку погашення заборгованості. Крім того, відповідач був зобов"заний сплатити позивачу за переуступку кредиту і передачу автомобіля у користування грошову суму у розмірі 18 850 грн. (а.с.8,9). Відповідно до графіку погашення заборгованості по кредитному договору №700004322 позивач зобов"язаний сплачувати кредит щомісяця до 28 числа. (а.с.10-11). Також, в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена довіреність від 20.10.2009 року на право керування автомобілем та Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №12503085, згідно якої позивач передає відповідачу вищевказаний автомобіль для керування. (а.с.12,15). 12.04.2011 року постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" за позовною заявою ПАТ "Альфа-Банк" було прийнято рішення про стягнення з позивача 144 118 грн. заборгованість за кредитним договором. (а.с.18-21). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2011 рокузаяву ПАТ "Альфа-Банк" задоволено та видано виконавчий лист на підставі постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором.(а.с.22,23) За вищевказаним виконавчим листом старшим державним виконавцем ВДВС Козелецького районного управління юстиції 06 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою старшого державного виконавця від 06.04.2012 року. (а.с.24). У відповідності до довідки №39815-90-б/б від 07.06.2011 року виданої позивачу ПАТ "Альфі-Банк" ( а.с.25) станом на 07.06.2011 року залишок за кредитним договором №700004322 від 27 березня 2008 року складає 18717,64 Дол. США, з них: - 657,08 Дол. США - прострочена заборгованість з основного боргу за кредитом; - 213,67 Дол.США - прострочена заборгованість за відсотками; -2403,71 Дол. США - пеня та штрафи. Позивач письмово повідомлявся ПАТ "Альфа-Банком" про прострочену заборгованість та необхідність її погашення, що підтверджується листом вих №000783 від 09.12.2012 року. (а.с.26-27). Крім того, позивач 12 серпня 2013 року надсилав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення автомобілю. (а.с.28). Станом на сьогоднішній день у Деснянському РУ ГУ МВС України в м.Києві існує кримінальне провадження за заявою позивача до відповідача, в якому його визнано потерпілим. На звернення позивача до вказаного органу щодо отримання копій документів кримінального провадження він отримав відповідь, згідно якої справа на момент звернення знаходиться в прокуратурі Деснянського району м.Києва. (а.с.29-31,35). Судом був досліджений матеріальний стан відповідача, так згідно рішення державного реєстратора щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту №7295581 від 28 жовтня 2012 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості стосовно наявності за [PERSON] нерухомого майна відомості відсутні. (а.с.61). Відповідно оперативних даних комп"ютерної бази УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області станом на 21 жовтня 2013 року за відповідачем на території Запорізької області транспортні засоби не зареєстровані. (а.с. 62). На підставі відповіді на запит суду Управління державної автомобільної інспекції повідомляє, що згідно комп"ютерної бази даних центру надання послуг, пов"язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Токмак, Токмацького, Чернігівського та Оріхівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області станом на 19 жовтня 2013 року за [PERSON] на території Запорізької області транспортні засоби не зареєстровані.(а.с.64). В обгрунтування своїх позовних вимог позивачем було надано суду лист - звернення до старшого слідчого Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві із відміткою про отримання, запит про отримання публічної інформації до Головного управління ДМС у місті Києві із відміткою про отримання, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, письмові пояснення батьків дружини позивача. (а.с.95-107). Відповідно до ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави( безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 1213 ЦК України передбачено, набувач зобов"язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Станом на поточну дату, право власності позивача порушене, оскільки він фактично не може здійснювати володіння і користування своїм майном, оскільки останнє перебуває у неправомірному і безпідставному володінні у відповідача. Крім того, як було зазначено відповідач не сплатив позивачу борг за передачу у користування автомобіля і уступку кредиту. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем спричинено моральної шкоди позивачу, яка полягає у душевних стражданнях, які переслідують його в зв"язку із втратою дорогоцінного майна. Це не могло не вплинути на його психологічний стан, стан морального дискомфорту, на його відношення та нормальні життєві зв"язки. З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково - в розмірі 500,00 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати розподіляються у відповідності до задоволених чи відмовлених позовних вимог.

Outcome: partial