Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що в 1997 році, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідачки. У 2010 році шлюб був розірваний. На теперішній час згоди на розподіл спільної вищевказаної квартири сторони не знайшли, а тому позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартиру [ADDRESS] і залишати її у сумісному користуванні між сторонами. Ці обставини і з'явилися підставою позову. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, мотивую тим, що спірна квартира була придбана відповідачкою за особисті кошти в період шлюбу, а тому не є спільною сумісною власністю. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 16.02.2010 року, коли шлюб був розірваний. 24.12.1997 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яку оформила на себе. Згідно довідки ОСББ «Ювілейна 32» від 06.07.2012 року у вказаної квартирі зареєстровані сторони з 09.01.1998 року. Згідно ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Таким чином , у судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS], а тому вона є спільною сумісною власністю. Згідно ст.. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.. 60 ч.1 ЦПУ України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні відповідач та його представник не надали суду доказів, що [PERSON] придбала спірну квартиру в період шлюбу за особисті кошти. Зустрічний або окремий позов про визнання майна квартири [ADDRESS] особистою власністю [PERSON] , в порядку ст.. 57 СК України, заявлено не було, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з вищевказаних підстав. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved