Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про поновлення порушеного права на користування квартирою в якому зазначила, що вона разом із відповідачем є власниками по ? частині квартири [ADDRESS], тобто спірна квартира перебуває у спільній частковій власності. Між ними склався порядок користування квартирою, вона користується кімнатою площею 14.2 кв.м., а відповідач користується кімнатою площею 16.2 кв.м., кухня, коридор, санвузол перебувають у спільному користуванні. Станом на 28.10.2008 року квартира складалася із двох ізольованих жилих кімнат, кухні площею 5.6 кв.м., санвузла площею 3.1 кв.м. ( в якому були влаштовані ванна, унітаз, умивальник) та коридору площею 7.1 кв.м. В квартирі проживав та був зареєстрований їх батько, [PERSON], який помер [INFO]. Оскільки належна їй частина квартири звільнилась, вона має намір проживати у ній, однак зробити його не має можливості, бо відповідач здійснила перепланування спірної квартири чим погіршила її умови користування квартирою, як власника квартири та взагалі зробила неможливим проживання у квартирі. Із технічного паспорту на спірну квартиру, який виконаний 01.03.2013 року вбачається, що квартира перепланована, а саме збільшена кухня з площі 5.6 кв.м. до площі 7.1 кв.м за рахунок санвузла та коридору. В санвузлі демонтована ванна, замість ванної встановлений піддон для душу, демонтовані умивальник та сушка для рушника, в санвузлі відрізане водопостачання. Перепланування квартири здійснене без належного дозволу з порушення відповідних норм і правил. Відповідач порушила її права як власника ? частини квартири, тому що відсутність водопостачання у санвузлі перешкоджає їй користуватися своєю власністю, вона позбавлена можливості здійснювати будь-які санітарно-гігієнічні процедури, не має можливості встановити пральну машину, тому вона просить зобов'язати відповідача за власний рахунок привести вказану квартиру в попередній стан, який зазначений у технічному паспорті від 28.10.2008 року, а саме: відновити водопостачання до санвузла, збільшити санвузол до попередньої площі 3.1 кв.м., встановити у санвузлі ванну, умивальник та сушку для рушника, збільшити коридор квартири до попередніх розмірів 7.1 кв.м., зменшивши розміри кухні до 5.6. кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] її представник [PERSON] просили позов задовольнити в повному обсязі і наполягали, що перепланування квартири здійснено без згоди позивача, про його проведення позивач дізналася в липні 2011 року і зразу звернулася до Красноградської міської ради із заявою про обстеження квартири. Згідно акту від 13.07.2011 року комісія встановила, що дійсно [PERSON] самовільно провела реконструкцію квартири. Відповідач позов визнала частково і вказала, що переплануванням і ремонтом квартири займайся їх батько [PERSON], вона не могла йому суперечити, тому що він вважав себе власником квартири і хотів зробити проживання в ній більш комфортніше. Позивач знала, що батько робить перепланування і не заперечувала проти цього, але доказів в підтвердження цього факту вона надати не може. Вона особисто демонтувала у ванній кімнаті умивальник і встановила пральну машину, при необхідності вона може встановити умивальник. Водопостачання і сушка для рушника у ванній кімнаті є, необхідно тільки встановити змішувач води. Вважає, що вони вдвох з позивачем повинні приводити квартиру у належний стан. Представник третьої особи, Красноградської міської ради Меркулова Л.П. просила позов задовольнити, тому що згоди на перепланування квартири міською радою не було дано і не було згоди співвласника на перепланування. Представник третьої особи, Красноградської ЖРЕП, Волохова Ю.А. також просила позов задовольнити з тих же підстав. Представник КП «Інвентаризатор» Краснік Н.Ф. вказала, що перепланування квартири дійсно було проведено, що і було зафіксовано при виготовленні технічного паспорта в 2013 році. Суд, вислухавши сторони, представників третіх осіб, свідків, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частина 1 і 2 ст. 358 ЦК України встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Стаття 152 ЖК України наголошує, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянину на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Із технічного паспорту на спірну квартиру, який виконаний 01.03.2013 року вбачається, що квартира перепланована, а саме збільшена кухня з площі 5.6 кв.м. до площі 7.1 кв.м за рахунок санвузла та коридору. В санвузлі демонтована ванна, замість ванної встановлений піддон для душу, демонтований умивальник. Перепланування квартири здійснене без належного дозволу виконкому Красноградської міськради. Позивач підтвердила, що перепланування квартири здійснене без її згоди, про проведене перепланування вона взнала у липні 2011 року і звернулася у Красноградську міську раду із заявою про обстеження квартири. Із акту обстеження спірної квартири від 13.07.2011 року видно, що висновком комісії встановлено, про перепланування квартири здійснено саме [PERSON] ( а.с. 43). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в суді вказали, що в липні 2011 року в складі комісії оглядали спірну квартиру і було встановлено факт її незаконного перепланування, квартиру їм показала [PERSON], вона не заперечувала про проведене перепланування. Свідок [PERSON] підтвердив, що дійсно він допомагав перепланувати квартиру, клав цегляний перестінок між кухнею і ванною кімнатою. Свідок [PERSON] вказала, що вона працює сімейним лікарем у Красноградській ЦРЛ. За хворим [PERSON] вона спостерігала декілька років до його смерті, останні два роки він почував себе погано, фізичні роботи по переплануванню квартири не в змозі був робити. Крім того, позов підтверджується копією технічного паспорту на вищевказану квартиру від 01.03.2013 року в якому розміщені поетажні плани спірної квартири від 12.02.2002 року, 28.10.2008 року, 01.03.2013 року ( а.с. 6-9). Факт наявності спільної часткової власності на дану квартиру підтверджується копіями договорів дарування від 12.07.2002 року і від 30.01.2009 року ( а.с. 10, 37). Відповідно до ч.1 ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач не надала суду належних доказів в підтвердження виконання нею вимог діючого законодавства України при переплануванні вищевказаної кватири, яка належить сторонам на спільної часткової власності і що саме їх батько займався переплануванням квартири за згодою позивача. Позивач також не надала доказів, що у ванній кімнаті спірної квартири відсутнє водопостачання і демонтовано сушку для рушника, і тому позов задоволено частково.. Відповідно до ч.1, ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З урахуванням викладеного 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить на час розгляду справи 458, 80 грн. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем надані договір № 24 від 29.01.2013 року про надання юридичних послуг [PERSON], в якому зазначено вартість послуг, а саме: 1. Консультація по цивільному праву 1 год. - 240, 00 грн.; 2. Надання юридичної допомоги 2 год. - 900, 00 грн.; 3. Підготовка позовної заяви, подання до суду 3 год. - 1500,00грн.; 4. Представництво інтересів в суді 4 год. 2000,00грн. Виходячи з вище зазначеного та приведення даних розрахунків до вказаного Закону вбачається, що два перших пункти даного Договору відповідають вимогам закону, а що стосується підготовки позовної заяви, подання до суду за 3 год. - відповідно до Закону становить 458,80 грн. х 3 год. = 1376, 40 грн., а представництво інтересів в суді за 4 год. становить - 458, 80 грн. х 4 год. = 1835, 20 грн. Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивача у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, а саме в сумі 4351,60 грн. Позов судом задоволено частково в розмірі 2/3 частини позовних вимог і тому на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 153 грн і за юридичну допомогу в розмірі 2901, 06 грн.

Outcome: partial