Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Октант» про стягнення компенсації внаслідок невиконання договору про дольове інвестування у житлове будівництво від 20.11.2002 року №32-ИМ-2425 та договору №31-МЖ-2424 від 27.03.2002р. про дольове інвестування у будівництво торговельної площі в розмірі 48 800 грн. 50 коп. з розрахунку 10% річних від загальної суми внесків 225 475,00 грн. та 262 530,00 грн. (п.3.2.5.). Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, застосувавши строк позовної давності, оскільки про факт порушення права позивачу стало відомо ще в 2004 році. Крім того, застосування штрафних санкцій у виді відсотків річних можливо стосовного грошового зобов'язання. В той же час у відповідача відсутні будь-які грошові зобов'язання перед позивачем, а лише зобов'язання щодо здачі в експлуатацію будинку з метою подальшого оформлення права власності на квартиру та на торгівельну площу в будинку. Позивач та його представник заперечили можливість застосування строку позовної давності щодо спірних відносин, посилаючись на триваючий характер порушення відповідачем його прав. Зауважили, що штрафні санкції, передбачені договором, а саме компенсація є різновидом штрафних санкцій, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по договорах. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 27.03.2002р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №31-МЖ-2424 про дольове інвестування у будівництво торговельної площі та договір про дольове інвестування у житлове будівництво від 20.11.2002 року №32-ИМ-2425. Зобов'язання відповідача по договорах в частині передачі позивачу у власність об'єктів інвестування за адресою, у строк два роки з моменту підписання договору (п.3.2.1.договору) не були виконані, тоді як позивач повністю здійснив фінансування будівництва відповідно до досягнутої домовленості. Позивачем заявлено до стягнення компенсацію внаслідок невиконання договорів про дольове інвестування у житлове будівництво та про інвестування у будівництво торгівельної площі у розмірі 48 800 грн. 50 коп. за один рік з розрахунку 10% річних від загальної суми внесків. Відповідно до п. 3.2.5 договору підприємство зобов'язалось повернути внесені інвестиції клієнтом після подачі заяви про дострокове розірвання договору; сплатити компенсацію за невиконання ним умов Договору у наступному розмірі : 3% річних через 3 місяці після внеску: 4% річних через 5 місяців після внеску; 5% річних через 6 місяців після внеску, а далі з розрахунку 10% річних. Згідно Прикінцевих та Перехідних положень п.4 Цивільний кодекс України 2003р., розповсюджується на відносини, що склались між сторонами по вказаних договорах. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Посилання відповідача на застосування строку позовної давності до спірних відносин є безпідставним, оскільки порушення прав позивача відповідачем носить триваючий характер. Спростування відповідачем підстав для нарахування річних як санкції за невиконання зобов'язань за спірними договорами шляхом заперечення наявності грошових зобов'язань відповідача перед позивачем (ст. 625 ЦК України), заслуговують на увагу, оскільки із змісту п.3.2.5. договору випливає необхідність дотримання послідовності дій зі сторони позивача для отримання компенсації 10% річних, а саме пред'явлення вимоги про дострокове розірвання договору, після чого у відповідача виникає логічний обов'язок сплати компенсації 10% річних. Тобто стягненню 10 відсотків річних передує виникнення грошового зобов'язання, у зв'язку з виникненням обов'язку про повернення інвестицій, внаслідок вимоги про розірвання договору. Однак позивачем вимога про розірвання договорів не ставилась. Крім того, у випадку оцінки зафіксованої санкції у п.3.2.5. договорів як розміру збитків до відшкодування (ст.ст. 611, 624 ЦК України), слід зауважити про наявність недоліків при формування алгоритму розрахунку збитків, так як не визначено суму від якої мають обраховуватися відсотки річних. В той же час позивачем не доведено суду та не обґрунтовано розмір заявленої до стягнення суми компенсації, виходячи з вимог законодавства та вимог договору. Враховуючи викладене, та

Outcome: dismissed