Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шепетівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Хмельницької області про поновлення його на роботі сторожа, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 5000 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 18.06.2013 року його було прийнято сторожем Шепетівської спеціалізованої школи–інтернату. Наказом № 46-к/тр від 25.09.2013 року він був звільнений за власним бажанням. Звільнення вважає незаконним, оскільки заяви про звільнення не писав, керівництво на свій розсуд прийняло таке рішення. Внаслідок незаконного звільнення йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, хвилювання, як забезпечити себе та сім’ю, тримали його в постійній нервовій напрузі, раптовість звільнення спричинила моральні страждання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що заяви про звільнення він не писав, секретар школи-інтернату викрала його паспорт та трудову книжку, а через 2 дні їх повернула, тоді він побачив в трудовій книжці запис про звільнення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 26 вересня у позивача померла дружина, а 27 вересня він виявив, що він звільнений, позивач відчував моральні страждання через відсутність коштів для забезпечення сина. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює директором школи-інтернату, звільнення позивача пов’язане з тим, що він порушив свої посадові обов’язки, в ніч з 24 по 25 вересня під час чергування позивача в закладі сталася крадіжка, а його не було на роботі. 25 вересня секретар Волова О.Д. подала їй заяву про звільнення [PERSON], яку вона підписала. Покійна дружина позивача працювала в школі-інтернаті, тому [PERSON] пожаліли і замість звільнення його за порушення трудової дисципліни, звільнили за власним бажанням. Син позивача перебуває на неповному державному утриманні в їхньому закладі, його забезпечують харчуванням, одягом та всім необхідним, тому позивач не несе витрат на утримання сина, крім того, йогу призначена пенсія в зв’язку з втратою годувальника, з цих підстав заперечує спричинення моральної шкоди позивачу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що позивач був прийнятий на роботу сторожем на час відсутності основного працівника [PERSON], працював позмінно при 40-годинному робочому тижні згідно графіка кожний третій календарний день по 14 год. а в вихідний день – 24 год. відповідно до листа Мінсоцполітики від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік». Вважає, що звільнення відбулось на законних підставах, оскільки позивач працював за строковим трудовим договором, тому його заяви на звільнення не потрібно. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, кладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім’ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч.1 ст.38 цього Кодексу. Відповідно до записів в трудовій книжці позивача 18.06.2013 року його було прийнято в Шепетівську спеціалізовану школу-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Хмельницької області сторожем на період відсутності основного працівника, 25.09.2013 року звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що працює в Шепетівський школі-інтернаті секретарем, 25.09.2013 року побачила на своєму столі заяву про звільнення [PERSON] та віднесла її до директора. Хто писав заяву вона не бачила, трудову книжку позивача принесла його родичка. В цей день під час нічного чергування [PERSON] невідомі проникли до інтернату, були побиті вікна, вазони, земля розкидана на полу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює в Шепетівський школі-інтернаті технічним працівником, є сестрою покійної дружини [PERSON], заяви про прийняття його на роботу та про звільнення писала і підписувала власноручно на його прохання. В день його звільнення в школі-інтернаті стався інцидент, в цей час позивач був відсутній на роботі, його хотіли звільнити за порушення трудової дисципліни, але з ним домовились про звільнення за власним бажанням. Підтвердила, що заносила до відділу кадрів трудову книжку [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що позивач заяви про звільнення його за власним бажанням не подавав, зі звільненням з таких підстав не погоджується, тому суд вважає, що позивач був звільнений без законної підстави. Згідно ч.ч.1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За таких обставин [PERSON] підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за це період. Згідно довідки Шепетівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Хмельницької області нарахована середньогодинна заробітна плата [PERSON] за липень-серпень 2013 року становить 7,17 грн. Кількість робочих годин за період вимушеного прогулу згідно пояснень представника відповідача та норм тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні згідно листа Мінсоцполітики від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» становить: 24 год. (вересень) + 184 год. ( жовтень) + 168 год. (листопад) + 175 год. (грудень) = 551 год. Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні становить: 7,17 грн. х 551 год. = 3950,67 грн. Суд визначає суми, що підлягають стягненню, без утримання прибуткового податку та інших обов’язкових платежів, справляння і сплата яких є обов’язком роботодавця. Згідно ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано суду доказів спричинення йому моральної шкоди. Згідно акту комісії Шепетівської школи-інтернату від 25.09.2013 року в нічне чергування сторожа [PERSON], який був відсутній на робочому місці на момент проникнення невстановлених осіб у вестибуль школи, було нанесено збитки на суму 873 грн. Згідно наказу Спеціалізованої школи-інтернату І-Ш ст. від 24.10.2013 року син позивача [PERSON] є вихованцем школи-інтернату. Враховуючи, що позивач 25.09.2013 року підлягав звільненню за порушення трудової дисципліни, та беручи до уваги що його син перебуває на утриманні школи-інтернату, судом не знайдено підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди в зв’язку з незаконним звільненням. На підставі викладеного,

Outcome: partial