Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння, зазначивши в обґрунтування своїх вимог наступне. На підставі договору на право будівництва жилого будинку від 18 листопада 1945 року її родичу [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS]. У 1948 році [PERSON] дозволив її батьку [PERSON] побудувати на виділеній земельній ділянці жилий будинок з прибудовами. У 1949 році її батько побудував жилий будинок літ. «Б-1» загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м., а у 1984 році прибудови - літню кухню літ. «З», вбиральню літ. «М», сарай літ. «К», сарай літ. «Л», сарай літ. «Н». 09 березня 1989 року її батько [PERSON] помер і вона почала оформлювати право власності на вказане домоволодіння. Зазначила, що оскільки жилий будинок літ. «Б-1» з відповідними прибудовами був побудований її батьком самовільно, вона звернулася до Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Донецьку ради. 22.11.1989 року відповідачем було прийнято рішення №453/17, яким встановлено, що будинок літ. «Б-1» побудований на земельній ділянці [PERSON] по [ADDRESS], то вирішив будинок літ. «Б-1» вважати жилим і зареєструвати на загальних підставах. У 1990 році вона звернулася до Ленінського районного суду м.Донецька з позовом про визнання права власності на будинок у порядку спадкування після смерті свого батька. Рішенням народного суду м.Донецька від 12 вересня 1990 року за нею, [PERSON], було визнано право власності у порядку спадкування на жилий будинок літ. Б-1 з надвірними прибудовами. Однак, при цьому у резолютивній частині рішення суду було зазначено, що даний жилий будинок літ. «Б-1» З надвірними прибудовами складає ідеальну частку 49/100 за адресою : [ADDRESS]. На той час вона не звернула увагу на це і зареєструвала рішення у КП БТІ м.Донецька. У теперішній час вона виявила бажання переоформити право власності на будинок і з»ясувала, що за нею зареєстровано 49/100 частини спірного домоволодіння. Разом з тим Виконавчий комітет Ленінської районної ради народних депутатів 22 листопада 1989 року прийняв ще одне рішення №456/1 за результатами розгляду заяви [PERSON] і розділив домоволодіння [ADDRESS] наступним чином: жилий будинок літ. «А-1», який належав [PERSON], виділив в самостійне домоволодіння із земельною ділянкою площею 536 кв.м. і присвоїв №12, а жилий будинок літ. «Б-1» виділив в самостійне домоволодіння із земельною ділянкою площею 300 кв.м., присвоївши №14. Таким чином жилий будинок літ. «Б-1» з надвірними прибудовами на час розгляду судом її позову про визнання права власності у порядку спадкування складав ціле домоволодіння [ADDRESS], а не 49/100 його частини. Однак, на теперішній час вона позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про перегляд рішення Народного суду Ленінського району від 12 вересня 1990 року за ново виявленими обставинами, оскільки відповідно до ч.2 п.1 ст. 362 ЦПК України така заява може бути подана не пізніше 3 років з дня ухвалення рішення. З огляду на викладене, просила захистити її майнові права і визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], що складається із жилого будинку літ. «Б-1» загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м., літньої кухні літ. «З», вбиральні літ. «М», сараю літ. «К», сараю літ. «Л», сараю літ. «Н», огородження №1-3, тротуару 1. У судове засідання представник позивача, адвокат [PERSON], не з»явилася, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить слухати справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання також не з»явився, надали заяву відповідно до якої не заперечують проти задоволення позовних вимог, просять ухвалити рішення згідно діючого законодавства України без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Рішенням Ленінської районної ради народних депутатів №453/17 від 22 листопада 1989 року на підставі заяви [PERSON] про оформлення права власності і визнання жилим будинку літ. Б-1 по [ADDRESS] було встановлено, що вказаний будинок побудований батьком [PERSON] на земельній ділянці домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS]. Зазначеним рішенням було прийнято вважати будинок літ. Б-1 по [ADDRESS] жилим і зареєструвати його на загальних підставах (а.с. 5) Крім того відповідно до рішення Народного суду Ленінського району м.Донецька від 12 вересня 1990 року за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування на жилий будинок літ. Б-1 з надвірними прибудовами, ідеальна частка 49/100 частини за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14), вказане рішення було зареєстроване позивачем у КП БТІ м.Донецька 20.12.1990 року, як встановлено із довідки №10 від 17.11.2008р. (а.с.7) На підставі рішення Ленінської районної ради депутатів №456/1 від 22.11.1989 року розділено домоволодіння на два самостійних по [ADDRESS], наступним чином: жилий будинок літ. «А-1», який належав [PERSON], виділено в самостійне домоволодіння із земельною ділянкою площею 536 кв.м. і присвоєно №12, а жилий будинок літ. «Б-1» виділено в самостійне домоволодіння із земельною ділянкою площею 300 кв.м., присвоївши №14 (а.с. 6) Вказані вище обставини переконують суд у тому, що жилий будинок літ. «Б-1» з надвірними прибудовами на час ухвалення рішення народного суду Ленінського району м.Донецька від 12 вересня 1990 року про визнання права власності у порядку спадкування, складав ціле домоволодіння [ADDRESS], а не 49/100 його частини. Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS], він складається із жилого будинку літ. «Б-1» загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м., літньої кухні літ. «З», вбиральні літ. «М», сараю літ. «К», сараю літ. «Л», сараю літ. «Н», огородження №1-3, тротуару 1 (а.с. 8-21) Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У своєму позові позивач зазначає, що вказані обставини порушують її майнові права, як власника успадкованого майна і вона позбавлена можливості усунути перешкоди шляхом подання заяви про перегляд зазначеного рішення у порядку ч.2 п.1 ст. 362 ЦПК України. Суд погоджується з даними твердженнями [PERSON], оскільки вони знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і вважає, що з метою захисту порушених майнових права та інтересів позивача, його позовні вимоги необхідно задовольнити і визнати за [PERSON], [INFO], право власності на домоволодіння [ADDRESS], що складається із жилого будинку літ. «Б-1» загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м., літньої кухні літ. «З», вбиральні літ. «М», сараю літ. «К», сараю літ. «Л», сараю літ. «Н», огородження №1-3, тротуару 1. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 392 ЦК України,

Outcome: approved