Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу він працював на ПАТ «Єнакіївський металургійний завод». В результаті тяжкої фізичної праці в шкідливих для здоров'я умовах він отримав професійне захворювання - незрілої лучевої катаракти обох очей. Відповідно до медичного висновку МСЕК від 14 серпня 2008 року, [PERSON] було встановлено з 28 липня 2008 року 100 % втрати працездатності безстроково за за сукупністю, з них: 85% втрати працездатності за професійним захворюванням, 15% первинно за пневмоконіозу та визнано інвалідом першої групи. Внаслідок вказаних обставин порушено його звичайний устрій життя, він відчуває дискомфорт, не покидає відчуття власної неповноцінності, що привело до моральних страждань, вимагає додаткових зусиль для організації життя. Через ушкодження здоров'я на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, що привело до моральних страждань, які він переніс. Із-за порушених нормальних життєвих зв'язків, він зазнав негативних наслідків, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому просив стягнути моральну шкоду, заподіяну внаслідок професійного захворювання в сумі 10000 гривень. Позивач надав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутність, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, пояснивши суду, що рішенням Єнакіївського міського суду від 22 березня 2007 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2007 року залишено без змін, в задоволенні позову [PERSON] до позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом - вже було відмовлено. А тому суд не має змоги розглядати повторно ті самі позовні вимоги позивача до відповідача. Крім того, представником відповідача вказано на те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують факт спричинення моральної шкоди. Документи, на які посилається позивач в позовній заяві не підтверджують порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення відносин з оточуючими та інших наслідків внаслідок протиправних дій відповідача. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач протягом тривалого часу працював на ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», що підтверджується копією трудової книжки, долученої до матеріалів справи (а.с.6-7). Відповідно до висновку МСЕК, від 14 серпня 2008 року, копії яких долучено до справи (а.с.16-17), [PERSON] було встановлено з 28 липня 2008 року 100 % втрати працездатності безстроково за сукупністю, з них: 85% втрати працездатності за професійним захворюванням, 15% первинно за пневмоконіозу та визнано інвалідом першої групи. Відповідно до копії рішення Єнакіївського міського суду від 22 березня 2007 року, копія якого долучена до справи (а.с.32-34), в задоволенні позову [PERSON] до позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом -було відмовлено. Відповідно до копії ухвали Апеляційного суду Донецької області, долученої до справи (а.с.35), рішення Єнакіївського міського суду від 22 березня 2007 року залишено без змін. Відповідно із ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичній болі та стражданнях, які фізична особа отримала внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 УПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 22 березня 2007 року, в задоволенні позовних вимог позивача, щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом, яка відповідно до висновку МСЕК від 1 листопада 2006 року складала 85% працездатності - було відмовлено. Таким чином, суд не розглядає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в цій частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у відшкодування первинно встановлених 15% втрати працездатності за висновком МСЕК від 14 серпня 2008 року, то суд вважає за необхідне їх задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 237-1 КЗОТ України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових старань для організації свого життя. Вирішуючи питання про розмір відшкодування на користь позивача, суд враховує загальний ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка первинно, згідно висновку МСЕК від 14 серпня 2008 року складає - 15 % втрати професійної працездатності, конкретні обставини справи, стан здоров'я позивача, тривалість його роботи на підприємствах металургійної промисловості, та з урахуванням усіх обставин, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача повинно бути стягнуто моральна шкода у розмірі 4500 гривень. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial