overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 21 вересня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №262. Від даного шлюбу у них дітей немає. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечує позивач. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2003 року. В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Позивач не бажає примирюватись із відповідачем та зберігати шлюб. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім'ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім'я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [INFO] помер її син [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. 22 листопада 2013 року вона звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом до Другої Криворізької державної нотаріальної контори, але державний нотаріус відмовив в прийнятті заяви, оскільки нею пропущений строк на прийняття спадщини. Оскільки син помер в Якутії, м. Удачний Мирнинського району, Республіки Саха Російської Фідерації, то свідоцтво про смерть їй було вислане після шести місяців після його смерті. Просила суд визначити їй додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON]. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради позов визнала, на імя суду надала заяву, в якій просить слухати справу в їх відсутність. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого сина [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить актовий запис про смерть № 41 від 10 липня 2007 року. Факт рідства між спадкодавцем і спадкоємцем, підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], батьками якого записані: мати [PERSON], батько [PERSON]. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, як спадкоємець за законом. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважної причини та визначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяця, вважаючи такий строк достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Авдіївською міською радою Донецької області 25 квітня 1979 року, актовий запис № 83. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сумісне життя між ними не склалося, почуття кохання та поваги втрачено, відсутнє взаємопорозуміння, сімейні відносини припинені, подружні стосунки не підтримують тривалий час, на примирення позивач не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони проживають окремо тривалий час, сім'я розпалась та її збереження не можливе. Просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Авдіївською міською радою Донецької області 25 квітня 1979 року, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно пояснень позивача, встановлено, що спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними на даний момент не існує, сумісне життя між ними не склалось, сімейні відносини припинені, мешкають окремо вже тривалий час, їх сім'я розпалась та її зберегти не можливо. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ч. 2 п. 3 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей. Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім'я розпалась остаточно і шлюб існує формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст.18, 51, 56, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» в особі ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 04 грудня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено договір кредиту №AB34RC07940008 від 04 грудня 2007 року, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 10637, 00 грн. з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору. Відповідачем було порушено умови кредитного договору №AB34RC07940008 від 04 грудня 2007 року. Так, станом на 25 жовтня 2013 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 80889 грн. 24 коп., яка складається з: 10637,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1885,21 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4595,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 59443,69 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3828,06 грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 80889 грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором та понесені ним судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність позивача та належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі письмових доказів і ухвалити в справі заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк», оскільки вони підтверджуються письмовими доказами, а саме: розрахунком заборгованості за договором №AB34RC07940008 від 04 грудня 2007 року (а.с.4,5); копією анкети позичальника (а.с.6), копією кредитного договору №AB34RC07940008 від 04 грудня 2007 року (а.с.7-13), копією паспорта громадянина України відповідача [PERSON] (а.с.14), копією довідки АА№243431 з ЄДРПОУ ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.15), копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.16), копією банківської ліцензії №16 від 30 жовтня 1992 року (а.с.17), копією дозволу №16-3 , виданого ПАТ «Акцент-Банк» (а.с.18), копією додатку до дозволу №16-3 від 09 жовтня 2009 року (а.с.19), копією довіреності №986 від 25 грудня 2012 року ПАТ «Акцент-Банк» на ім'я ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.20), копією довіреності №04-01/2013 від 04 січня 2013 року ПАТ «Акцент-Банк» на ім'я Сафіра Ф.О. (а.с.21), копією платіжного доручення (а.с.22). Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд визнає доведеними вимоги позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [ADDRESS], який був госпіталізований 23.12.2013 р. в відділення № 19 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та суттєву шкоду його здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з його психічним станом, він був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 14328 від 23.12.2013 р., [PERSON] встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 23.12.2013 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

09 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей - [PERSON],[INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не бажає в добровільному порядку матеріально забезпечувати дітей, а тому просить стягувати аліменти на їх утримання . До початку судового засідання позивач [PERSON] подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила розглядати без її участі, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частках всіх видів заробітку відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився подав до суду заяву, в якій не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітей повноліття, справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] виданого 22 січня 2008 року, та свідоцтва про народження, [PERSON], виданого [INFO] виданих відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву, Мукачівського району управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] є батьком [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин справи та матеріального становища дитини, які не має інших доходів, крім утримання батьків. За таких обставин, суд вважає, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволенню відповідно до вимог ст.183 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 03.07.2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але на даний час шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що сім'я розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2009 р., про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 354. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON]. На даний час стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. Відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Шлюб між сторонами є першим для кожного. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час мешкають окремо один від одного, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати щодо оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась в суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.07.2006 року в Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 438. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2008 року. Від шлюбу дітей не мають. У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, фактичні подружні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства припинено, позивач просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила після розірвання шлюбу надалі іменувати її прізвищем «[PERSON]». Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд до відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 14.08.2013 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Перед початком судового засідання позивачка заявила клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.1998 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2007 року, сім'я існує формально. Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «[PERSON]» Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved