Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання про визнання недійсним договору дарування, визнання правочину договором купівлі-продажу та визнання права особистої власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що [INFO] року помер її син [PERSON], після смерті його відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за законом першої черги разом із батьком спадкодавця [PERSON] та сином [PERSON] При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона дізналась про те, що син є власником лише ? частини квартири, оскільки вказана квартира була подарована [PERSON] її сину та його, на той час дружині, відповідачу [PERSON] Вказала, що вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки вказана квартира була придбана у [PERSON] її сином за кошти, що отримані ним від продажу майна, що є його особистою власністю, а отже вважає квартиру [ADDRESS] особистою власністю її сина [PERSON] В судове засідання позивач не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала, просила їх задоволити. Вказала, що зі слів [PERSON] позивачу стало відомо, що йому сплачено кошти з квартиру, До купівлі-продажу син позивача із [PERSON] знайомі не були. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Вказали, що спірна квартира була подарована [PERSON] та [PERSON] [PERSON], коштів за квартиру не сплачували. Просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи на стороні відповідача Органу опіки та піклування Рівненської міської ради в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2002 року між [PERSON] як дарителем та [PERSON], [PERSON] як обдарованими укладено договір згідно якого даритель подарував, а обдаровані прийняли в дар квартиру [ADDRESS] в рівних частинах кожному, тобто по ? частині. Вказана квартира зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 2002 року. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.07.2011 року 08 серпня 2002 року ним був посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем. Вказана квартира належала продавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2000 року Рівненською дистанцією цивільних споруд Львівської залізниці згідно розпорядження від 28.11.2000 року за № 315, зареєстрованого 22.02.2002 року в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації та договору дарування посвідченого 02.10.2001 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 1779 за 7000 гривень. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що у її брата [PERSON] була у власності 2-кімнатна квартира в [ADDRESS], які він продав, придбавши однокімнатну квартиру по [ADDRESS] Зі слів [PERSON] їй відомо, що йому ще винні гроші за квартиру. Ці ж обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст.243 ЦК УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, головною відмінністю договору купівлі-продажу від договору дарування є його оплатність. Як встановлено в судовому засіданні правочин, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був оплатним, оскільки даритель [PERSON] отримав кошти за спірну квартиру. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Виходячи з положень ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України квартира [ADDRESS], яка продана ним 08.08.2002 року за 7000 гривень була особистою власністю [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] було продано квартиру, яка була його особистою власністю, кошти отримані від її продажу та майно, що набуте за ці кошти також є його особистою власністю. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином суд приходить до висновку, що 08 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений не договір дарування, а договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень на позов [PERSON] Посилання відповідача [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу суду, оскільки про порушення свого права як спадкоємця позивач [PERSON] дізналась 01 липня 2011 року при подачі заяви про прийняття спадщини. До позовних вимог про визнання правочину недійсним застосовується загальний трирічний строк позовної давності, який станом на день розгляду справи не сплив. Річний строк позовної давності застосовується до вимог про розірвання договору дарування, а не визнання його недійсним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved