Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач 12.06.2013 р. звернулася з названим позовом до суду. Свої вимоги мотивувала наступними обставинами. У 1977 році згідно списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов, була виділена жила квартира її родині на склад сім’ї з 4 осіб. Квартира складалася з 4 кімнат загальною площею 81,5 кв. метрів без лоджії та балкона; жилою площею 53,2 кв. метрів в [ADDRESS]. Відповідно до Закону України «Про власність» вони звернулися до відділу обліку, розподілу і приватизації житлового фонду Горлівської міської ради і згідно з рішенням виконкому міської ради № 93 від 26.01.2005 р. їм було видано свідоцтво про право власності серії СВО № 488956 на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Свідоцтво було зареєстровано в КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 10120145 номер запису 57775 в книзі 212-п 10.03.2005 р. про ? частині кожному. 07 серпня 2010 року помер член їх родини [PERSON]. Після смерті чоловіка вона у відповідності із ст. 1268 ч. 3 ЦК України прийняла спадкове майно, проживала і була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця на час його смерті. Інші спадкоємці від свої частки спадку відмовилися на її користь. 22 березня 2011 року [PERSON], державний нотаріус Першої Горлівської державної нотаріальної контори видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку жилої квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом нею зареєстровано в КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2011 р. за реєстровим № 28894371, номер запису 16392 в книзі 148. Всі роки з моменту одержання житла вона користувалася лоджією як складовою частиною належної їй власності до того часу, коли власник квартири № 38 став чинити їй перепони у володінні, користуванні і розпорядженні належною їй власністю. Він самочинно змонтував у належній позивачці лоджії металеві двері. Навіть після набрання чинності рішенням Центрально – Міського районного суду міста Горлівки від 04 травня 2011 року не виконав покладені на нього зобов’язання – не демонтував двері, а віддав ключі новому власнику кварти. Вважає, що лоджія належить тій квартирі, в якій вона вбудована, не можна також включати частину площі лоджії, а не всю до загальної площі квартири. Існуюча лоджія не є для квартир, розташованих на першому поверсі, другим евакуаційним виходом, який використовується для протипожежних цілій, і виконує своє функціональне призначення для квартири № 37, вздовж віконного і дверного проходів у зовнішній стіни, якої вона розташована. У розглянутому випадку частина існуючої лоджії не повинна бути використана власником суміжної квартири № 38, а площа лоджії квартири першого поверху у даному випадку повинна враховуватися повністю при визначенні загальної площі квартири № 37. В порушення первинного проекту вбудований дверний вхід із квартири № 38 на лоджію квартири 37, а потім за невідомими обставинами при інвентаризації об’єкту лоджія квартири № 37 отримала назву протипожежного виходу і віднесена до «місця загального користування». На підставі ст.ст. 328, 391, 1268, 344 ЦК України вважає, що у неї виникло право власності на вказану лоджію. Просила постановити рішення, яким визнати за ними – [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на лоджію розміром 5,16 кв. м квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач наполягав на свої вимогах, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Треті особи на стороні позивача [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з’явилися, подали заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності(а.с. 46-47). Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на відсутність законних підстав для задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача КП «Надія», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явився, подав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності(а.с. 52). Представник третьої особи на стороні відповідача КП «Горлівське міське бюро технічної технічної інвентаризації», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явився, подав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності. Одночасно пояснили, що при проведенні первинної технічної інвентаризації будинку № 41 станом на 17.10.1977 р. виходи на лоджію були влаштовано з квартири № 37 та № 38, а частина лоджії між квартирами № 37 та № 38 використовувалася як пожежний вихід. При проведенні технічної інвентаризації квартири № 37 станом на 10.12.2004 р. для подальшої приватизації квартири, загальна площа квартири складала 81 кв. метрів, в загальну площу квартири включена площа частини лоджії – 1,6 кв. метрів. Загальна площа квартири визначена як сума площ всіх приміщень квартири, з урахуванням площі частини лоджії із знижувальним коефіцієнтом -0,5(без врахування площі пожежного виходу)(а.с. 54). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності № 173 від 27.01.2005 р. , виданого відділом обліку, розподілу і приватизації житлового фонду Горлівської міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради від 26.01.2005 р. № 93 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON](нині [PERSON]) [PERSON], [PERSON](по ? частки кожному). Квартира загальною площею 81,5 кв. метрів(а.с. 7). Свідоцтво було зареєстровано в КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 10.03.2005 р. При цьому в приватизовану площу квартири не увійшла площа оспорюваної частини лоджії. Отже, право власності на оспорювану частину лоджії не виникло. 07 серпня 2010 року помер член родини позивача [PERSON]. 22 березня 2011 року державний нотаріус Першої Горлівської державної нотаріальної контори [PERSON] видала позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку жилої квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2011 р.(а.с. 8). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки в приватизовану площу квартири не увійшла площа оспорюваної частини лоджії, то право власності у позивача і третіх осіб на стороні позивача на оспорювану частину лоджії не виникло. Тому названі норми закону не можуть бути підставою для виникнення права власності у позивача і третіх осіб на оспорювану частину лоджії, визнання такого права у судовому порядку. Статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Проте ця норма не може бути підставою для задоволення позову, оскільки лоджія, а тим більш, її частина, не є самостійним об’єктом права власності. З урахуванням викладеного, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 344, 391, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed