Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору від 14.11.2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 5275. При цьому посилалась на те, даний договір укладено для забезпечення виконання кредитного договору № МК 312-07 від 09.11.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» з ФОП [PERSON]. Однак, банк звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № МК 312-07 від 09.11.2007 року з [PERSON], як з фізичної особи. За таких обставин позивач вважає, що банк ввів її в оману зазначивши, що вона відповідає за боржника, як за приватного підприємця, а кредитні кошти видав боржнику як фізичній особі громадянину України. В судовому засіданні представник позивачки та представник третьої особи позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що кредитний договір укладався з ФОП [PERSON], так само як і договір іпотеки укладено з метою забезпечення виконання зобов»язань ФОП [PERSON] Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 09.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір № МК 312-07. З метою забезпечення зобов»язання за кредитним договором, 14.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 5275. Зі змісту заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, одним з яких є кредитний договір № МК 312-07 від 09.11.2007 року. Позивач вважає доведенною обставиною те, що ПАТ «Приватбанк» звернувшись з позовом до [PERSON], як до фізичної особи, банк підтвердив, що кредитні кошти видав боржнику, як фізичній особі та таким чином ввів позивача в оману зазначивши, що остання відповідає за боржника як за приватного підприємця, а кредитні кошти видав боржнику, як фізичній особі, дана обставина для позивача є істотною. У відповідності до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Разом з тим, наведені позивачем обставини, які вона вважає такими, що банк навмисно ввів її в оману, а саме, щодо зазначення сторони правочину, не може бути визнано як обставину, яка могла перешкодити вчиненню правочину, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» уклав кредитний договір саме з ФОП [PERSON], а звернення банку до суду, як до фізичної особи [PERSON] є правом банку, оскільки чинне законодавство не містить будь яких заборон щодо визначення відповідача для звернення до суду та дана обставина не може бути підставою для визнання договору таким, що укладений внаслідок обману. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" - правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої строни в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем не надано жодних доказів про наявність обману з боку відповідача і здійснення ним дій по введенню позивача в оману. Кредитний договір укладено з [PERSON] як з ФОП, за договором іпотеки позивач виступила майновим поручителем, як за ФОП [PERSON] Отже, аналізуючи наведене, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позивачем не доведено факту введення його відповідачем в оману і це дає можливість зробити висновок про відсутність підстав для визнання договору недійсним, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed