Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просив відшкодувати за рахунок [PERSON] заподіяну внаслідок ДТП майнову шкоду у розмірі 8 603,51 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.; крім того, просив стягнути судові витрати у розмірі 229,41 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 січня 2012 року о 12 год. 30 хв. на пл. Перемоги в м. Києві з вини [PERSON], який керував рейсовим автобусом «І-VAN», д.н.з. [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода. Автомобіль «І-ВАН» у момент ДТП належав на праві приватної власності [PERSON]. Автомобілю позивача було завдано пошкоджень, вартість ремонту яких склала 8 603,51 грн. При цьому за доводами позивача характер використання вказаного транспортного засобу відповідача передбачав його експлуатацію, як маршрутного автобусу. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи на те, що за кермом автомобіля «І-VAN» на момент ДТП перебував [PERSON], а не відповідач, а відтак саме [PERSON] має бути належним відповідачем за даним позовом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, третьої особи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 11 січня 2012 року о 12 год. 30 хв. на пл.Перемоги в м. Києві з вини [PERSON], який керував пасажирським автобусом «І-VAN», д.н.з. [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода; автобус «І-VAN» у момент ДТП належав за правом приватної власності [PERSON]. Викладене вбачається із наявних у матеріалах справи копій постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 31.01.2012 року у справі про адміністративні правопорушення № 2610/1755/2012, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і довідки № 8943347, виданої МВС України (а.с. 17, 41). Із тимчасового реєстраційного талону ДАР №35122 вбачається, що у користуванні ПП «А.Т.Н.» вказаний автобус перебував із 24.01.2012 року (а.с. 42). У ході розгляду даної справи відповідачем, чи його представником факт того, що на момент ДТП пасажирський автобус «І-ВАН», д.н.з. [NUMBER] перебував у власності [PERSON] не заперечувався. При цьому із листа ТОВ «ЄвроАсистанс» від 01.03.2012 року вбачається, що поліс обовязкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу I-VAN д.н.з. [NUMBER] №АВ/0783321, виданий УСК «Гарант-Авто» на імя [PERSON] діяв з 12.01.2012р. по 11.01.2013р., тобто на момент, коли сталася ДТП, вказаний поліс не діяв (а.с. 21-22). Матеріали справи містять копію листа МТСБУ від 23.03.2012 року із аналогічним змістом (а.с. 23). Згідно висновком-калькуляцією від 12.01.2012 року, рахунком-фактурою № СЧ-0005512 від 12 січня 2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Чері» д.н. [NUMBER], що належить позивачу, складає 8 603,51 грн. (а.с. 24). У ході розгляду даної справи розмір матеріальних збитків, які зазнала [PERSON] відповідачем під сумнів не ставився, а клопотання про забезпечення доказів щодо цієї обставини не заявлялись. У ході розгляду даної справи, надаючи пояснення як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, [PERSON] повідомив суду про те, що він знайомий із [PERSON] і на її прохання він, 11.01.2012 р., керуючи автобусом I-VAN д.н.з. [NUMBER], відвозив його до станції технічного обслуговування, по дорозі до якої і сталась ДТП. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, представник відповідачки вказував на те, що у даному випадку нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну позивачці шкоду має не [PERSON], а особа, яка у момент ДТП керувала вказаним автобусом [PERSON] Обґрунтовуючи це, представник [PERSON] посилався на те, що у день ДТП, 11.01.2012 року, відповідачка передала належний їй на праві власності автобус I-VAN д.н.з. [NUMBER] своєму знайомому, [PERSON], який, по дорозі до станції технічного обслуговування, з метою планового обслуговування транспортного засобу і страхової компанії, з метою укладення договору страхування, керуючи автобусом і спричинив ДТП. Крім того, представник позивачки наголошував на тому, що жодних трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] не існувало. Так, на думку представника відповідача, передаючи вказаний автобус [PERSON] для технічного обслуговування, [PERSON] фактично передала даний транспортний засіб у володіння і користування [PERSON], що свідчить про укладення між сторонами усного цивільно-правового договору, який і був правовою підставою для володіння 11.01.2012 р. [PERSON] автобусом I-VAN д.н.з. [NUMBER]. Відтак, із посиланням на положення частини 2 статті 1187 ЦК України представник відповідача вказує на те, що відшкодовувати завдану позивачці шкоду має [PERSON]. Однак, із такими доводами відповідача погодитись не можна, виходячи із такого. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, право власності (в об'єктивному розумінні) це сукупність правових норм, які регулюють відносини, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, а також обовязки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, сукупність яких є змістом права власності. За своєю правовою природою правомочність володіння це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному звязку з річчю. Володіння треба розуміти як постійну можливість матеріального звязку власника з річчю. Правомочність користування полягає у заснованій на законі можливості вилучення корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб. Отже, із викладеного вбачається, що передача транспортного засобу його власником іншій особі для проведення технічного обслуговування не є набуттям цією особою права володіння і користування річчю, оскільки у даному випадку особа не користується корисними властивостями транспортного засобу для задоволення своїх матеріальних і нематеріальних потреб, а виконує одноразове доручення власника. Сам факт керування транспортним засобом не свідчить про набуття його у своє володіння, як однієї із правомочностей власника. Викладене свідчить про те, що носієм права володіння і користування відносно автобусу I-VAN д.н.з. [NUMBER] на момент, коли сталась вказана ДТП, була його власник [PERSON], відповідач у даній справі, а відтак, в силу положення частини 2 статті 1167 ЦК України, саме у неї виникло деліктне зобовязання із відшкодування заподіяної позивачу шкоди у розмірі 8 603,51 грн. Наведене є підставою для задоволення даного позову у частині стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 8 603,51 грн., яких зазнала [PERSON] у результаті ДТП 11 січня 2012 року. При вирішенні даного спору у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. Матеріали справи містять копію виписки медичної установи Поліклініки № 2 Шевченківського району м.Києва із амбулаторної картки [PERSON], за змістом якої позивачка у січні 2012 року потрапила у ДТП, внаслідок чого зазнала забою грудної клітини, сильного стресу, головних болей, болей в області грудної клітини, головокружіння. Отримувала лікування з 11.01.2012 р. по 31.01.2012 року (а.с. 30). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відтак зі змісту наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом матеріальна і моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, враховуючи правовий режим речі, яка є джерелом підвищеної небезпеки, частиною 2 статті 1187 ЦК України законодавець закріпив положення про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі нею володіє. Таким чином у даному випадку законодавець не вказує на те, що носій правомочності володіння джерелом підвищеної небезпеки має відшкодувати лише заподіяну матеріальну шкоду, а зазначає про відшкодування потерпілій особі шкоди у широкому розумінні, крім матеріальної, у тому числі і шкоди немайнового характеру (моральної шкоди). У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування моральної (немайнової шкоди )» від 31.03.1995 року № 4 вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відтак, враховуючи спеціальний режим майна, який відноситься до джерела підвищеної небезпеки, при системному тлумаченні положень частини 1 статті 1166 ЦК України, частини 1 статті 1167 ЦК України, частини 2 статті 1187 ЦК України, з урахуванням суті позовних вимог, характеру, обсягу і тривалості фізичних та моральних страждань [PERSON], яких вона зазнала у результаті ДТП, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 3 000,00 грн. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, частково задовольнивши позовні вимоги у цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial