Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти останнього з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 05.12.2008року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області був виданий [NUMBER] відповідачу [PERSON] тому, що за місцем мешкання його родини у [ADDRESS] на час досягнення ним 16-ти річного віку у Сумської області бланки паспортів були відсутні та Відповідач по справі, який є племінником власниці на той час вищезазначеної квартири [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у квартирі, яка належала [PERSON] на праві власності. [PERSON] ніколи не проживав у вищезазначеної квартирі за адресою: [ADDRESS], а по отриманню паспорту до досягнення 16-ти річного віку був у неї тільки зареєстрований. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач за вищевказаною адресою не з'являється, його особистих речей у квартирі не має, внаслідок чого вважають, що порушуються їх права як власника, щодо користування, володіння та розпорядження належним майном. З цих підстав вимушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засіданні, визнаючи позовні вимоги, покладався на розсуд суду. Представник Ленінського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2013 року за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3592, [PERSON], ід. номер [NUMBER], продала, а [PERSON], ід. номер [NUMBER], купив двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 11 (одинадцять) вище зазначеного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], в строк до 15.12.2013 року та зняти всіх зареєстрованих осіб з реєстраційного обліку з вищезазначеної квартири в строк до 15.12.2013 року. З довідки КП «Жилкомсервіс» від 26.11.2013 року відповідач [PERSON] значиться зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що ним і не заперечується в судовому засіданні. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою та інше. Згідно зі ст.ст.71,72 ЖК України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми наймачем та членами його сім'ї впродовж шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому майном. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначенній вище квартирі, тобто більш встановленого законом 6-ти місячного терміну, спірним житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, плату за проживання не вносить, у зв'язку з чим втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі, не користується нею, порушує вимоги договору купівлі-продажу від 29.11.2013 року, чим позбавляє позивача права користуватися належною йому власністю. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, визнаються відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003р. Згідно до ст. 3 цього Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. На підставі ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», суд -

Outcome: approved