Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 17683 грн.34 коп. і моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати на проведення оцінки вартості заподіяної майнової шкоди та судовий збір. В обґрунтування позову посилається на те, що в результаті ДТП, яка сталася з вини водія [PERSON], який керував трактором Т-150 К д.н.з.[NUMBER], що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Трипілля», йому була заподіяна згадана шкода. Відшкодувати шкоду в добровільному порядку відповідач відмовляється. Майнова шкода була заподіяна при наступних обставинах: 09.11.2012 року о 13 год. 00 хв. на 4 км+850 м а/д «Савчуки-Козин-Ситне» в с.Зарічне Радивилівського району водій [PERSON] керуючи трактором Т-150 К д.н.з.[NUMBER] і виїжджаючи з прилеглої території (території току) на головну дорогу, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дороги водію автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] [PERSON], який рухався по головній дорозі, допустив зіткнення в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] на момент скоєння ДТП керував належним відповідачу трактором Т-150К перебуваючи в трудових відносинах з останнім. Вина [PERSON] в скоєнні ДТП доводиться постановою Радивилівського районного суду про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП..Моральну шкоду обґрунтовує тим, що він зазнав душевних страждань через пошкодження його власного майна. Він та члени його сім'ї значний час не могли користуватися автомобілем, було порушено його буденне життя, створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в процесі розгляду справи збільшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 27539,27 грн. в т.ч. 23095,51 грн. - майнова шкода, 2000грн. -моральна шкода, 500 грн. - витрати на оцінку майна, 1692,80 грн. - витрати на проведення судово-медичної експертизи і 250,96 грн. - сплаченого судового збору. Дав покази в межах заявлених позовних вимог. Представник позивача адвокат [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Показав, що водій [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху, тому сталася згадана ДТП. Позивачу завдано матеріальної і моральної шкоди, яку вважає доведеною. [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі. Власником автомобіля є ТзОВ «Агрофірма Трипілля», який і повинен відшкодувати шкоду відповідно до вимог чинного законодавства. В добровільному порядку відповідач відмовляється це зробити. Представник відповідача ТзОВ «Агрофірма Трипілля» [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Показав, що факт ДТП мав місце, відповідач по справі є власником транспортного засобу, а [PERSON] на час скоєння ДТП був їх працівником. Вважає, що розмір заподіяної майнової шкоди є значно завищений, поскільки автомобіль був в занедбаному стані, недоглянутий, корпус прогнив. Крім того вважає, що в даній ДТП є і вина представника позивача [PERSON], який був за кермом, а саме перевищення швидкості руху. Проте працівники ДАІ не зафіксували даний факт. Пояснив, що батькам позивача він пропонував грошову допомогу, однак вони відмовились. Представник відповідача директор ТзОВ «Агрофірма Трипілля» [PERSON] позову не визнав. Вважає позовні вимоги недоведеними і просить в позові відмовити. Не заперечує, що ТзОВ «Агрофірма Трипілля» є власником трактора Т-150 К д.н.з.[NUMBER] і той факт, що [PERSON] на час скоєння ДТП 09.11.2012 року перебував в трудових відносинах з відповідачем. Разом з тим в разі задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди просить вирішити питання про передачу відповідачу пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER], який має певну цінність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Показав, що факт ДТП 09.11.2013 року дійсно мав місце. В той час він перебував в трудових відносинах з ТзОВ «Агрофірма Трипілля», працював трактористом. Але вважає, що автомобіль ВАЗ 21099 їхав з перевищенням швидкості. Заслухавши сторін, дослідивши представлені сторонами письмові докази суд встановив наступне: Повідомлення по факту даної ДТП внесено до ЄРДР за № 12013190210000136 від 26.03.2013 року. Постановою слідчого від 31.03.2013 року кримінальне провадження по справі закрите в зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.286 КК України.(а.с.7) Вина [PERSON] у скоєнні згаданої дорожно - транспортної пригоди доводиться постановою судді Радивилівського районного суду від 07.05.2013 року про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за 124 КУпАП України. З даної постанови вбачається доведеною вина [PERSON] в скоєнні згаданої дорожньо-транспортної пригоди однак адміністративне провадження стосовно нього закрите у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили і сторонами не оскаржувалася в апеляційному порядку. . (а.с.8) Трактор Т-150 К д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності ТзОВ «Агрофірма Трипілля». На даний транспортний засіб відсутній страховий поліс цивільно-правової відповідальності. На час скоєння адміністративного правопорушення [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов»язків. Відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналогічне зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6: не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпки у зв»язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). ТзОВ «Агрофірма Трипілля» є належним відповідачем по справі як власник джерела підвищеної небезпеки і він повинен відшкодувати заподіяну шкоду. За клопотанням відповідача по справі призначалася судова авто товарознавча експертиза. Згідно висновку №2529 судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП (без врахування пошкоджень отриманих під час ДТП) становить 23095 грн. 51 коп.. Вартість відновлювального ремонту даного автомобіля виходячи з даних про автомобіль отриманих під час експертного огляду 05.11.2013 року становить 30708 грн. 22 коп..(а.с.63-81). Відповідно до П.15 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновленим або вартість його відновлювального ремонту з врахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Таким чином розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 23095 грн. 51 коп.. І ця сума збитку підлягає до відшкодування. В обґрунтування позову в частині моральної шкоди позивач посилається на душевні страждання, які він зазнав в результаті пошкодження його майна. Суд знаходить позов в цій частині також обґрунтованим і доведеним. Відповідно до ч.1п.4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, якщо моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому суд враховує тривалість цих страждань - від дня пошкодження майна (автомобіля) 09.11.2012 року до дня розгляду справи минуло понад рік, позивач не міг використовувати дане майно за призначенням. В п.15 згаданої вище Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 зазначено, що порядок відшкодування заподіяної шкоди регламентовано ст..30 Закону №1961-ІУ і транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з висновку судової авто товарознавчої експертизи автомобіль ВАЗ 21099 є фізично знищеним транспортним засобом. Позивач погодився з даним висновком експертизи і на підставі висновку збільшив розмір позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в запереченні на позов заявив вимогу про передачу відповідачу пошкодженого транспортного засобу в разі задоволення позовних вимог. Згідно п.14 згаданої вище Постанови Пленуму ВССУ суд, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, з врахуванням принципу диспозитивності за заявою заподіювача шкоди одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Суд знаходить можливим і обґрунтованим задовільнити заяву відповідача і передати йому пошкоджене майно після відшкодування заподіяних збитків. До стягнення також підлягають сплачені позивачем судові витрати по справі в межах задоволеного позову в т.ч. витрати на проведення експертизи і сплачений судовий збір.

Outcome: approved