Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

26.10.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 26.03.2012р. позичив відповідачу гроші в сумі 32000 грн. строком до 30.08.2012р. Позивач у встановлений термін борг не повернув, на підставі чого просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 32000 грн., та судові витрати в сумі 320 грн. та 500 грн. витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав в обсязі та просив його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив та заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 09 серпня 2013 року. Суд, заслухав позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 березня 2012 року позивач передав відповідачу 32000 грн, строком до 30 серпня 2012р., про що відповідачем була складена розписка (а.с. 6). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів повернення позики суду не надано. За такими обставинами суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення основного боргу у сумі 32000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 500 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції (а.с. 7) не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 500 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: partial