Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

04 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення порядку проживання неповнолітньої дитини з матір'ю. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON] Вона та відповідач з березня 2011 року мешкають окремо, шлюб між ним розірваний. На час розірвання шлюбу вони прийшли до угоди про те, що старша дочка [PERSON], [INFO] буде мешкати з батьком, а молодша [PERSON] буде мешкати разом з нею. Вказує на те, що до січня 2012 року молодша дочка [PERSON] мешкала разом з нею і вона не чинила перешкод в спілкуванні дитини з батьком. Однак, в січні 2012 року [PERSON] взяв дитину до себе та поставив перед фактом що дочка буде мешкати разом з ним. Крім того, він самостійно прийняв рішення про зміну місця навчання дитини та перевів її в іншу школу. Спілкування дочки з відповідачем носило періодичний характер, вона більше прив’язана до неї, у зв’язку з чим вона занепокоєна, що переїзд на інше місце мешкання може створити для дитини психотравмуючу ситуацію. Коли дочка [PERSON] мешкала у неї, вона була оточена турботою та увагою. У неї є своя кімната, іграшки та маються усі необхідні побутові умови життя. Її матеріальний стан дозволяє забезпечити утримання доньки. За місцем мешкання та роботи вона характеризується позитивно. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд визначити місце мешкання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з нею за місцем мешкання: [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з’явився, надав до суду заяву з проханням прийняти рішення без його участі. Також вказав, що позовні вимоги [PERSON] до нього про визначення місця проживання дитини [PERSON] визнає у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням думки сторін щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини – [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ТП №147297 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21 березня 2011 року, яке набрало чинності, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 вересня 2003 року в Відділі РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області розірвано. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Приймаючи рішення по справі, судом враховано, що позивач [PERSON] забезпечена роботою та житлом, з позитивного боку характеризується за місцем роботи та мешкання. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи вищевикладені норми права, позиції сторін щодо позову суд вважає можливим визначити місце проживання неповнолітної [PERSON], 07 серпня 2003 року за місцем мешкання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved