Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 05 червня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені на початку грудня 2012 року. Примирення між ними відбувалося три рази, протягом 2011-2012 рр., але відповідач не змінився і дедалі ставало ще гірше та складніше знаходитися з ним під одним дахом. Причиною розірвання шлюбу стало те що, відповідач зловживає спиртними напоями, часті сварки, неповага, нецензурні слова та підняття руки. Така поведінка чоловіка призвела до того, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, між ними постійно виникають сварки, які негативно впливають на здоров'я дитини та позивачки. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Відповідач дає згоду на розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. До суду повернувся поштовий конверт із позначенням «адресат не проживає за вказаною адресою». Заяв про відкладення розгляду справи не находило. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 05.06.2010 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №321; - згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved