Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-17 00:00:00

У липні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя» про визнання договору недійсним та визнання дій протиправними. В обґрунтування позову зазначив, що він працював слюсарем з ремонту автомобілів 5-го розряду у ПАТ «ММК ім. Ілліча» та був закріплений за дільницею шино монтажу белазів АТЦ-1 колони №2. 23.11.2012 року о 21-20 годині контролер відділення охорони підприємства [PERSON] під час виконання ним виробничих обовязків, з метою проведення процедури тестування на виявлення ознак алкогольного спяніння, відвіз його до медичного пункту, де за допомогою трубки «Контроль тверезості» провів перевірку, про що було складено відповідний акт, згідно якого ступінь спяніння склав 0,00 проміле. Не зважаючи на результаті такого аналізу його у супроводі контролера [PERSON] та механіка [PERSON] було доставлено до міського наркологічного диспансеру, де без його письмової згоди було здійснено хіміко-токсикологічне дослідження. 22.02.2013 року його було звільнено з посади слюсаря у звязку із перебуванням на робочому місці у стані наркотичного спяніння, що підтвердив єдиний доказ довідка № 1730 від 13.11.2012 року, яка була віддана наркологічним диспансером працівникові охорони ПАТ «ММК ім. Ілліча». Вважає, що передаючи довідку про результати обстеження працівникові охорони, відповідач надав третій особі право обробки його персональних даних, чим порушив його права. Просить визнати незаконними умови договору № 111 «Про надання послуг та компенсації витрати на проведення огляду громадян для встановлення стану алкогольного та наркотичного спяніння» від 06.01.2012 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ММК ім. Ілліча», в частині надання довідки медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, або його спростування ПАТ «ММК ім. Ілліча», а також визнати протиправними дії відповідача щодо надання ПАТ «ММК ім. Ілліча» часткового або повного права обробки його персональних даних, отриманих за наслідками огляду від 23.11.2012 року. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги, в остаточній редакції яких просив визнати незаконними умови договору № 111 «Про надання послуг та компенсації витрати на проведення огляду громадян для встановлення стану алкогольного та наркотичного спяніння» від 06.01.2012 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ММК ім. Ілліча», в частині надання довідки медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, або його спростування ПАТ «ММК ім. Ілліча», як такі, що порушують публічний порядок. Крім того, просив визнати протиправними дії відповідача щодо надання ПАТ «ММК ім. Ілліча» часткового або повного права обробки його персональних даних, отриманих за наслідками хіміко-токсикологічного дослідження біологічного матеріалу - сечі від 23.11.2012 року. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просили позов задовольнити. Представник відповідача КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя» - [PERSON] вимоги предявленого позову не визнала та пояснила, що [PERSON] було направлено на медичний огляд добровільно і він добровільно здав сечу для проведення лабораторного хіміко-токсикологічного дослідження на предмет знаходження у стані наркотичного спяніння. Факт його направлення на медогляд і його проходження не є лікарською таємницею для роботодавця. За умовами укладеного із ПАТ «ММК ім. Ілліча» договору диспансер зобовязаний видати довідку за наслідками огляду працівників підприємства. Видача такої довідки відповідно п. 2 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про захист персональних даних» не порушенням прав позивача. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала та пояснила, що [PERSON] при укладенні трудового договору та в подальшому ознайомлювався із правилами та інструкціями підприємства, надавав відповідну згоду на обробку його персональних даних. Єдиною можливістю підтвердити факт перебування працівника у стані спяніння є отримання відповідного медичного висновку. Саме з цією метою було укладено договір із КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя». Дані, що відображені у довідці про результати медичного огляду, не розголошують персональних даних особи. Вважаючи позов безпідставним, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із п. 1.1 Статуту, затвердженого розпорядження голови Донецької облдержадміністрації від 18.03.2005 року № 84, КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» - є установою, яка заснована на власності територіальної громади міста Маріуполя і, згідно з рішенням обласної ради від 03.09.2002 року № 4/3-50, прийнята у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управлінні Донецької обласної ради (а.с.17-24). Відповідно до п. 2.2.11 Статуту КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» має право надавати платні послуги згідно чинного законодавства України. Пунктом 3.4 Статуту встановлено, що КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді та третейському суді. Матеріалами справи встановлено, що 06 січня 2012 року між ПАТ «ММК ім. Ілліча», з одного боку, та комунальною лікувально-профілактичною установою «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», з іншого, було укладено договір про надання послуг № 111 з компенсації витрат на проведення огляду громадян для встановлення стану алкогольного та наркотичного сп'яніння (а.с. 4, 5). Відповідно до п. 2.3, 2.4 зазначеного Договору КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» зобов'язався проводити медичний огляд встановлення стану алкогольного та наркотичного сп'яніння працівників ПАТ «ММК ім. Ілліча» по факту звертання до закладу та за результатами огляду видавати довідку медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння встановленого зразку, з вказівкою висновку огляду, з відображенням у висновку стану алкогольного чи наркотичного сп'яніння або його спростування. Наказом генерального директора ПАТ «ММК ім. Ілліча» № 257 від 18.06.2012 року, на підприємстві розроблений порядок дій охорони комбінату в разі виявлення особи, яка перебуває на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння (а.с. 48-60). Актом № 063467 від 23.11.2012 року встановлено факт порушення зі сторони працівника ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON], який був затриманий на території піжприємства в робочий час за підозрою перебування у стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] пройшов медичний огляд в здравпункті на ЛПЦ-3000 стан сп'яніння склав 0,00% та йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в наркологічному диспансері (а.с. 44). Відповідно до акту № 5 зміни № 3 про виявлення та відсторонення від роботи особи, яка знаходиться в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння від 23.11.2012 року [PERSON] пройшов медичний огляд в здравпункті на ЛПЦ-3000 стан сп'яніння склав 0,00% та йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в наркологічному диспансері (а.с. 46). Згідно із направленням № 1311 від 23.11.2012 року [PERSON] був направлений в хіміко-токсикологічну лабораторію для відбору зразка сечі, яке він отримав та зразок здав про що мається його особиста підпис (а.с. 28, 29). Відповідно до медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння № 1730 від 23.11.2012 року, у [PERSON] виявлена гостра інтоксикація зумовлена вживанням канабіноідів, неускладнена (а.с. 27). Згідно із довідкою № 1730 від 23.11.2012 року [PERSON] пройшов огляд лікаря - нарколога з висновком огляду - гостра інтоксикація зумовлена вживанням канабіноідів, неускладнена (а.с. 26). Згідно із ст. 228 ЦПК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння тощо. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Пунктом 18 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що такими є правочини, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних» забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров'я чи статевого життя. Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних» положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних необхідна для здійснення прав та виконання обов'язків володільця у сфері трудових правовідносин відповідно до закону із забезпеченням відповідного захисту. Крім того, відповідно до Згоди на збір та обробку персональних даних, яка підписана особисто позивачем [PERSON] від 12.04.2012 року, останній погодився на розповсюдження його персональних даних ПАТ «ММК ім. Ілліча», органам, які згідно з законодавством мають право отримувати таку інформацію (а.с. 43). Отже, видача висновку чи довідки за наслідками медичного огляду робітника ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON] і лабораторного дослідження відібраних у нього біологічних зразків, враховуючи, що закріплена їх змістом інформація не була поширена серед третіх осіб, - не є розголошенням персональних даних, оскільки є реалізацією прав і обовязків у сфері трудових відносин. Таким чином, судовим розглядом не встановлена протиправність дій з боку відповідача в аспекті положень Закону України «Про захист персональних даних», а спірна угода в сенсі ст. 228 ЦК України не є такою, що порушує публічний порядок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed