Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

29.04.2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. В обгрунтування вимог [PERSON] вказала, що з 30.04.1970 року до 02.09.1997 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] В період шлюбу 1979 року вони придбали за договором купівлі - продажу домоволодіння № 50 по вул. Войкова в смт. Золочів Харківської області. При цьому за взаємною згодою в якості покупця в договорі вказано відповідача. В серпні 2011 року при оформленні документів на газифікацію будинку позивачці стало відомо про те, що 13.06.2005 року на підставі рішення виконкому Золочівської селищної ради №313 від 11.05.2005 року відповідачем отримано свідоцтво про право власності на спірний будинок. З зазначеним рішеням [PERSON] не згодна, оскільки даний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачка [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Доповнила, що після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в даному будинку, а відповідач змінив адресу мешкання. Вона ж за час проживання в будинку здійснила його газифікацію, ремонт, поліпшуючи умови проживання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог та відповідних доводів не заперечував. Пояснив, що спірний будинок вони придбали в період шлюбу та будівництво нового будинку також проведено в період шлюбу. Також підтвердив той факт, що після розірвання шлюбу [PERSON] залишилася проживати в даному будинку. Від відповідача - Золочівської селищної ради Харківської області надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради. При вирішенні спору по суті селищна рада покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - реєстраційної служби Золочівського РУЮ в судове засідання не з"явився, надавши до суду заперечення проти позовних вимог, обгрунтувавши їх тим, що позивачкою не надано доказів відмови в проведенні реєстрації права власності на спірне майно, а тому проваженя в частині зобов"язання реєстраціної служби здійснити реєстрацію права власності закрити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, представника позивачки, судом встановлені наступні обставини та визначено відповідно до них правовідносини. 30.04.1970 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (після укладення шлюбу "[PERSON]"), укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом по одруження серії [NUMBER], виданим Крисінським сільським РАЦС Богодухівського району (а.с.6). 02.09.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, доказом чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане Золочівським ВРАГС Харківської обласі 02.09.1997 року (а.с.7). 20.07.1979 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS], письмово уклавши та нотаріально посвідчивши зазначений правочин (в рєстрі №1262) (а.с. 42-43). Рішенням виконкому Золочівської селищної ради від 22.07.1980 року №7/51 [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового будинку за зазначеною адресою в зв"язку з непридатністю для проживання старого будинку (а.с.8). Рішенням виконкому Золочівської селищної ради №313 від 11.05.2005 року на підставі акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об"єкта до експлуатації від 05.01.2005 року визнано право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] На підставі зазначеного рішення 13.06.2005 року КП "АІБ Золочівського району" видано відповідне свідоцтво про право власності, згідно якого об"єктом права власності є будинок "А-1", 75,1 кв.м., 1986 року побудови, веранда "а", тамбур "а-1", гараж "Б", сарай "В", сарай "Г", льох "Є", вбиральня "Ж", огорожа №1-4 (а.с.5). Таким чином, встановлено, що спірне майно придбано та перебудовано (стровне нове) в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], зареєстрованому 30.04.1970 року, тому у відповідності до ст.22 КпШС УРСР, який діяв на час виникнення договірних відносин та створення нового будинку, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.28 КпШС УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно ст.70 ч.1 СК України, положення якої відповідають положенням ст.28 КпШС України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Роз'яснення даної норми також міститься в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, де зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки підстав для відступлення від принципу рівності часток дружини і чоловіка при розгляді цієї справи не встановлено, суд прийшов до висновку про необхідність розділити будинок, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину. При цьому на підставі правил ст. 372 ЦК України право спільної сумісної власності позивачки та відповідача на будинок припиняється. Окрім того, ухвалою суду від 19.08.2013 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS], та заборонено перебудову, будівництво, знесення даного нерухомого майна. Таким чином, відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 823 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved