Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення до квартири [ADDRESS], визначити порядок користування зазначеною квартирою відповідно до якого виділити їй житлову кімнату площею 16,9 кв.м. та балкон площею 2,7 кв.м.; відповідачу залишити в користування житлові кімнати площею 7,8 кв.м. та 12,2 кв.м., а також лоджію площею 2,9 кв.м., інші приміщення залишити в спільному користуванні сторін, розділити особові рахунки по утриманню квартири та оплаті за користування теплом, водопостачанням, водовідведенням, електроенергією, газопостачанням, квартирної плати, зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Соборное-1» відкрити на ім’я сторін окремі особові рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги по квартирі в розмірі по ? частин витрат. В обґрунтування позову зазначала, що сторони з жовтня 2012 року є співвласниками в рівних частках вищезазначеної квартири, яку отримали у власність внаслідок спадкування після смерті матері. З часу прийняття спадщини між ними постійно виникають конфлікти з приводу володіння та користування квартирою. Крім того, відповідач змінила замки на вхідних дверях квартири та не допускає позивача до неї. З огляду на зазначене та розмір житлової площі помешкання, позивач просила встановити порядок користування квартирою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили про їх задоволення. Відповідач до судового засідання не з’явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду своїх представників, які заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили суду, що в спірній квартирі ніхто зі сторін не зареєстрований та не проживає, спорів щодо володіння та користування квартирою між сторонами не виникало, позивачем не надано доказів створення перешкод з боку відповідача у її вселення. Крім того, звертали увагу суду на технічну неможливість розділу особових рахунків сторонами, а також на необхідність використання при розгляді спору спеціальних знань у галузі будівництва для чого потрібно призначення судової будівельно-технічної експертизи від чого позивач відмовилася. На підставі зазначеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Соборное-1» (далі – ТОВ «Соборное-1») в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до протокольної ухвали суду від 29.10.2013 року до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені Публічне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі – ПАТ «Миколаївська ТЕЦ»), Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (далі – МКП «Миколаївводоканал»), Публічне акціонерне товариство «Миколаївгаз» (далі – ПАТ «Миколаївгаз»), Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі – ПАТ «Миколаївобленерго»), представники яких в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON] перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по ? частці квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 19.06.2010 року та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Міською службою приватизації державного житлового фонду м. Миколаєва від 22.09.1993 р. та договору дарування частини квартири, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою 06.03.2001 р., реєстровий №1-632. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що спірна квартира знаходиться на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку та має загальну площу 62,7 кв.м., житлову 36,9 кв.м., і складається з трьох ізольованих кімнат площею житловою площею 16,9 кв.м., 7,8 кв.м. та 12,2 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,4 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., коридору площею 11,3 кв.м та вбудованої шафи площею 1,2 кв.м. Згідно довідки ТОВ «Соборное-1» в спірній квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає. При цьому, після отримання спадщини у вигляді зазначеної квартири між сторонами виникають певні конфлікти та спори щодо її подальшого використання та розпорядження, внаслідок чого позивач не може отримати доступ до неї. Зазначене підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2012 р. у справі №2/1412/3073/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування правовстановлюючих документів, листом [PERSON] від 22.11.2012 р., який було отримано відповідачем 26.11.2012 р., а також поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі зазначеного, слід зобов’язати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом її вселення до зазначеної квартири. Як вбачається із позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, позивач просить виділити у своє користування житлову кімнату площею 16,9 кв.м. та балкон площею 2,7 кв.м., а відповідачу залишити житлові кімнати площею 7,8 кв.м. та 12,2 кв.м., а також лоджію площею 2,9 кв.м. Згідно ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. У відповідності до ч. 1 ст. 48 ЖК України, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Згідно абзаців 1,5 п. 53 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, в силу ст.104 ЖК УРСР, суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» №20 від 22.12.1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як встановлено в судовому засіданні житлова площа квартири [ADDRESS] складає 36,9 кв.м., тобто на кожного співвласника припадає 36,9:2=18,45 кв.м., що є більше норми встановленої ст. 47 Житлового кодексу України. Порядок користування квартирою, який запропонований позивачем не порушує принцип рівності ідеальних часток сторін при виділі в користування ним жилої площі та не порушує їх житлових прав. За таких обставин, відсутні правові заборони для поділу жилого приміщення. Таким чином, [PERSON] слід виділити для користування кімнату площею 16,9 кв. м. разом із суміжним балконом площею 2,7 кв.м., а відповідачу підлягають виділенню кімнати площею 7,8 кв.м., та 12,2 кв.м., а також суміжна лоджія площею 2,9 кв.м. У спільному користуванні сторін залишаються коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната, вбудована шафа. Щодо позовних вимог про розділ особових рахунків та зобов’язання ТОВ «Соборне-1» відкрити на ім’я сторін окремі особові рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги по квартирі в розмірі по ? частин витрат, то такі вимоги заявлені до третьої особи, що суперечить вимогам ст.ст. 10, 11, 30, 31 ЦПК України, а тому не можуть бути задоволені. При цьому, визначення порядку користування квартирою відповідно до судового рішення є підставою для відкриття окремих особових рахунків сторонами щодо сплати за користування житлом та комунальних послуг і самостійного судового захисту не потребує. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам (114,7 грн*2=229,4 грн. за 2 задоволені судом немайнові вимоги), що складає 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial