Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в судовому засіданні 18 грудня 2013 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в якому вказав, що за період перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах у сторін народились діти - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які після припинення шлюбних відносин проживають з матір'ю. Відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, що унеможливлює виконання ним своїх батьківських обов'язків. За таких обставин позивач просить суд встановити порядок спілкування з дітьми без присутності матері, а саме, систематичні побачення щотижня в понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний літній відпочинок на протязі місяця; можливість відвідування дітьми місця його проживання з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 16 год. 00 хв. суботи; необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного та електронного зв'язку; а також встановити, що в день побачення з дітьми він має право забирати їх з дому, дитячого садка або школи особисто, зобов'язавши при цьому відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, надавши судові відповідні пояснення, прохав позов задовольнити в повному обсязі. Позицію позивача в судовому засіданні підтримав його представник [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти забезпечення права батька - позивача [PERSON] на побачення та спілкування з дітьми. При цьому вважала за можливе систематичні побачення з дітьми щотижня лише один раз на тиждень, а саме, в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; спільний літній відпочинок старшого сина на протязі одного-двох тижнів, який в сукупності становив би не більше місяця за весь літній період; можливість відвідування старшим сином місця проживання батька з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 16 год. 00 хв. суботи, а молодшим сином лише в суботу з ранку до 16 год. 00 хв.. Разом з тим, відповідач [PERSON] повністю заперечувала проти відвідування молодшим сином місця проживання батька з ночівлею та його літнього відпочинку, посилаючись на маленький вік дитини та зловживання позивачем алкогольними напоями, що може зашкодити фізичному та психічному здоров'ю дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування [PERSON] вважала за доцільне позов задовольнити частково посилаючись на те, що у обох батьків вдома створені добрі умови для повноцінного виховання, проживання, розвитку та відпочинку дітей, батьки матеріально забезпечені, добре характеризуються. У вересні 2013 року на комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто звернення [PERSON] з приводу обмеження [PERSON] у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, оскільки [PERSON] постійно, майже кожного дня намагається відвідувати їх без попередження та інколи у стані алкогольного сп'яніння. Разом з тим, батько дітей вказав, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. За результатами розгляду зазначеного звернення сторонам було рекомендовано вирішити вказане питання шляхом укладення відповідного договору або шляхом звернення до суду. Представник третьої особи вказала, що під час вирішення питання щодо визначення способів участі батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними було взято до уваги фізіологічні, вікові особливості дітей, тому вважала за доцільне рекомендувати надати право батькові на систематичні побачення зі старшим сином [PERSON] щотижня в понеділок або в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., а з молодшим сином [PERSON] щотижня в понеділок та в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; відвідування старшим сином [PERSON] місця проживання батька кожної п'ятниці з 18 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. суботи, а молодшим сином [PERSON] не менш як один світловий день раз на тиждень без залишення дитини на ніч; спільний літній відпочинок зі старшим сином [PERSON] вибірково за спільною згодою обох батьків із можливим виїздом на оздоровлення та спільний літній відпочинок із молодшим сином [PERSON] без залишення дитини на ніч з батьком. Представник третьої особи не заперечувала проти необмеженого спілкування батька з дітьми засобами телефонного та електронного зв'язку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що сторони уклали шлюб 01 вересня 1995 року у виконавчому комітеті Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 03 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін народились діти - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). 04 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, про зроблено актовий запис №12 (а.с.7). З пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено, що після припинення шлюбних відносин позивач [PERSON] повернувся до місця проживання його батьків в [ADDRESS], неповнолітні діти за взаємною згодою сторін залишились проживати разом з матір'ю - відповідачем [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалось сторонами, з часу розірвання шлюбу відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з дітьми, між сторонами виникли суперечки щодо прийняття батька участі у вихованні дітей та їх відвідуванні (а.с.8). Зазначені обставини сторони фактично визнали, їх не оспорювали, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Разом з тим, чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закону) батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 15 Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Отже, з огляду на наведені положення закону позивач [PERSON] не тільки має право на участь у вихованні дітей і право на особисте спілкування з ними, але й зобов'язаний це робити. Проте, між сторонами у справі виник спір щодо способу участі позивача у вихованні його дітей та спілкуванні з ними. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), їх періодичність та тривалість. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Згідно висновку від 18 грудня 2013 року за № 0118/0715 орган опіки та піклування вважає доцільним зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати батькові - позивачу [PERSON] брати участь у спілкуванні з дітьми і їх вихованні та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дітей, а саме: надати право батькові на систематичні побачення зі старшим сином [PERSON] щотижня в понеділок або в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., а з молодшим сином [PERSON] щотижня в понеділок та в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; дозволити відвідування старшим сином [PERSON] місця проживання батька кожної п'ятниці з 18 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. суботи, а молодшим сином [PERSON] не менш як один світловий день раз на тиждень без залишення дитини на ніч; дозволити спільний літній відпочинок зі старшим сином [PERSON] вибірково за спільною згодою обох батьків із можливим виїздом на оздоровлення та спільний літній відпочинок із молодшим сином [PERSON] без залишення дитини на ніч з батьком; а також необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного та електронного зв'язку(а.с.42). Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з наступного. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає разом зі своїми батьками в будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає з дітьми в будинку [ADDRESS]. У вказаних помешканнях створені добрі умови для повноцінного виховання, проживання, розвитку та відпочинку дітей. Батьки матеріально забезпечені та добре характеризуються. Позивач [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів 2 класу в ЦТП №1 Запорізької філії ПАТ «Укртелеком». Відповідач [PERSON] працює старшою медичною сестрою хірургічно-травматологічного відділення Розівської ЦРЛ Запорізької області. Позивач [PERSON] сплачує грошові кошти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, заборгованості по сплаті аліментів не має (а.с.9,20-22,24,27-29,37-38). Посилання відповідача [PERSON] на зловживання позивачем спиртними напоями не підтверджені будь-якими доказами, а тому є необґрунтованими. Разом з тим, відповідно до довідок з Розівської ЦРЛ [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.45,46). Таким чином суд прийшов до висновку про те, що заперечення відповідача [PERSON] щодо можливого негативного впливу з боку позивача [PERSON] та можливе завдання шкоди фізичному і психічному здоров'ю молодшого сина [PERSON] під час перебування останнього разом з батьком в період літнього відпочинку з ночівлею є лише припущенням, а тому суд вважає за можливе дозволити спільний літній відпочинок позивача разом із дітьми - сином [PERSON] та сином [PERSON] із залишенням дітей на ніч за місцезнаходженням батька. Однак, зважаючи на те, що розлучення дітей з матір'ю на 30 днів поспіль може мати негативні психологічні наслідки для них, суд вважає за необхідне обмежити час розлуки дітей з матір'ю в межах двох тижнів поспіль в літній період з попередженням завчасно за два тижні до початку відпочинку матір дітей. Разом з тим, вирішуючи порядок і час сумісного відпочинку батька та молодшого сина [PERSON] суд, зважаючи на маленький вік дитини, вважає необхідним обмежити відвідування сином місця проживання батька з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. щосуботи без залишення дитини на ніч, але вважає доцільним визначити систематичні побачення для спілкування батька з дитиною два рази на тиждень, а саме, в понеділок та в середу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.. До того ж, суд, враховуючи думку та висновок органу опіки та піклування, з урахуванням того, що старший син [PERSON] навчається в Розівській ЗОШ №2 у 4 класі, вважає доцільним визначити систематичні побачення для спілкування батька з дитиною лише один раз на тиждень, а саме, щосереди з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., але, з урахуванням віку дитини, вважає доцільним та необхідним дозволити відвідування сином [PERSON] місця проживання батька із залишенням дитини на ніч з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 16 год. 00 хв. суботи. Суд, приймаючи рішення про спілкування позивача з дітьми засобами телефонного та електронного зв'язку вважає необхідним обмежити таке спілкування з 08 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щодня. Таким чином, суд, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, вважає необхідним задовольнити частково вимоги позивача. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: partial