Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися з цивільним позовом про визнання договору купівлі-продажу № 01-10 від 01.10.2012р., укладеного між ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж, недійсним через його фіктивність, про стягнення з відповідачів збитків в сумі 62 535,00 грн. на користь позивачів. При цьому заззначили, що договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж за №01-10 від 01.10.2012р.є фіктивним, оскільки фінансово-господарська діяльність ТОВ Фрейтедж не набула належним чином цивільної право-дієздатності, фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ Фрейтедж та ТОВ Тусмо є такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались правочином.Така діяльність є фіктивною, тому договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2012р. має бути визнаний недійсним через його фіктивність. Свої вимоги позивачі ґрунтують на висновках рішення про результати розгляду первинної скарги ТОВ Тусмо, наданого 11.09.2013р. Головним управлінням Міндоходів у Житомирській області / № 8319/с-с/10-205 / . Через фіктивність договору купівлі-продажу № 01-10 від 01.10.2012р. ТОВ Тусмо повинно повернути державі 62 535,00 грн., які складаються із ПДВ і штрафної санкції, тому позивачі просять стягнути дану суму як збиток на їх користь з директора ТОВ Тусмо [PERSON] і ТОВ Фрейтедж. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Свої позовні вимоги позивач ТОВ Тусмо підтримав, в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач ТОВ Фрейтедж в задоволенні позову просив відмовити повністю, в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника ТОВ Фрейтедж. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позову, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, оскільки позивачі, що звертаються з вимогою про визнання договору фіктивним, мають довести суду відсутність в учасників договору наміру створити правові наслідки. Крім того, відповідач посилається на наявність первинних бухгалтерських і податкових документів, які підтверджують факт проведення сторонами господарської діяльності на підставі договору № 01-10 від 01.10.2012р. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, вивчивши пояснення сторін, оцінивши докази та всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії А00 № 806510 ТОВ Тусмо зареєстровано у якості юридичної особи субєкта господарської діяльності виконкомом Житомирської міської ради 01.11.1991р. за адресою: м.Житомир, вул. Денишівська, б.4, код 13548679. Статут ТОВ Тусмо затверджений протоколом зборів засновників № 5 від 28.08.2001р., зареєстрований виконкомом Житомирської міської ради від 10.09.2001р. за р.№ 373-ЖЗЮ. ТОВ Тусмо є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію № 09584823 серія НБ № 007998 від 26.06.1997р. ТОВ Тусмо одним з видів діяльності має виробництво спіднього одягу, оптова торгівля текстильними товарами, виробництво іншого одягу й аксесуарів, оптова торгівля одягом і взуттям. Директором ТОВ Тусмо є [PERSON]. Товариство з обмеженою відповідальністю Фрейтедж зареєстровано які юридична особа субєкт господарської діяльності Печерською районною в м.Києві Державної адміністрації 21.05.2012р., що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ від 30.07.2012р. серії АА № 638667, адреса реєстрації товариства: м.Київ, вул. Кіквідзе, б.5, код 38237973. ТОВ Фрейтедж взято на облік платника податків 23.05.2012р. за № 62244 у ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС, що підтверджується довідкою від 31.07.2012р. за № 2416, є також платником податку на додану вартість, зареєстрованим за № 200057019, що вбачається зі змісту акту перевірки Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 10.08.2013р. № 79/22-5/13548679/0100, в якому не зазначено, що ТОВ Фрейтедж не являється платником ПДВ, а також не заперечувалось сторонами в тексті позовної заяви і письмових заперечень. Номер свідоцтва платника ПДВ підтверджується податковими накладними, виписаними ТОВ Фрейтедж за № 232, 317, 324. Директором ТОВ Фрейтедж є [PERSON]. Таким чином, обидва підприємства є юридичними особами, зареєстрованими належним чином, поставлені на облік в податкових органах, є платниками ПДВ. 01.10.2012р. між ТОВ Тусмо в особі директора [PERSON] і ТОВ Фрейтедж в особі директора [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 01-10. Згідно умов договору Продавець / ТОВ Фрейтедж / зобовязався передати належний йому товар у власність Покупця / ТОВ Тусмо /, а Покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору / п.1.1 договору /. Продавець зобовязаний передати товар Покупцю у повному обсязі протягом 5 днів з моменту оплати. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформлюється видатковою накладною / актом прийому-здачі / - п.п. 2.1, 2.2 договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2012р. Якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати чи змінити цей договір за 30 днів до закінчення його дії, цей договір вважається продовженим на тих самих умовах на строк 1 рік / п.6.6 договору /. На виконання договору сторонами оформлені наступні бухгалтерські і податкові документи: Видаткова накладна № 30/11-01 від 30.11.2012р. на суму 500 280,00 грн. в тому числі ПДВ 83 380,00 грн., видана ТОВ Фрейтедж і завірена печаткою ТОВ Тусмо; Видаткова накладна № 29/11-01 від 29.11.2012р. на суму 338 817,60 грн. в тому числі ПДВ 56 469,60 грн., видана ТОВ Фрейтедж і завірена печаткою ТОВ Тусмо; Податкова накладна № 322 ТОВ Фрейтедж від 30.11.2012 року на суму 41 690,00 грн. по договору № 01-10 від 01.10.2012р.; Податкова накладна № 324 ТОВ Фрейтедж від 30.11.2012 року на суму 41 690,00 грн. по договору № 01-10 від 01.10.2012р.; Податкова накладна № 317 ТОВ Фрейтедж від 29.11.2012 року на суму 56 469,60 грн. по договору № 01-10 від 01.10.2012р.; Платіжне доручення № 80 від 05.12.2012р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 250140,00 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 41 690,00 грн. Платіжне доручення № 1170 від 24.12.2012р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 75 140,00 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 12 523,33 грн. Платіжне доручення № 1181 від 28.12.2012р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 175000,00 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 29 166,67 грн. Платіжне доручення № 104 від 15.02.2013р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 170817,60 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 28 469,60 грн. Платіжне доручення № 117 від 20.02.2013р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 149 000,00грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 24 833,33 грн. Платіжне доручення № 118 від 20.02.2013р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 10 000,00 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 1666,67 грн. Платіжне доручення № 119 від 20.02.2013р. про оплату ТОВ ТУСМО на користь ТОВ Фрейтедж на суму 9000,00 грн. за отриманий товар, в т.ч. ПДВ 1500,00 грн. Крім того, за результатами приймання товару від ТОВ Фрейтедж до ТОВТусмо складались акти прийому-здачі товару від 30.11.2012р. і від 29.12.2012р. Таким чином, вбачається, що передача товару покупцю, тобто ТОВ Тусмо, відбулась раніше його оплати останнім на користь ТОВ Фрейтедж всупереч умовам п.2.1 договору, проте сторони не мають претензій одна до одної на момент розгляду даної справи. Сторонами по справі не заперечувався той факт, що вартість поставлених товарів, зазначених у вищевказаних видаткових і податкових накладних, оплачена ТОВ Тусмо на користь ТОВ Фрейтедж у повному обсязі, у тому числі податок на додану вартість. Договір № 01-10 від 01.10.2012р. містить відтиск печатки ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж, а в рядку підпис і прізвище зазначено директорів товариств та стоїть їх підпис. Документ не містять слідів підробки. Даних про розірвання договору № 01-10 від 01.10.2012р., визнання його в судовому порядку недійсним, розірваним, припиненим з інших підстав сторони суду не надали. Посадовими особами Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ Тусмо з питання фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ Фрейтедж за період з 01.11.2012р. по 31.12.2012р., результати якої викладено в Акті перевірки № 79/22-5/13548679/0100 від 10.08.2013р. За результатами перевірки податковий орган прийшов до висновку про те, що позивачем занижено податок на додану вартість / ПДВ / за рахунок відображення у податковому обліку операцій по фіктивній угоді з ТОВ Фрейтедж за період з 01.11.2012р. по 31.12.2012р. на суму 41 690 грн. Висновок про заниження податку на додану вартість в грудні 2012р. по взаємовідносинам з ТОВ Фрейтедж обґрунтовано тим, що ТОВ Фрейтедж, на думку перевіряючих, є відсутнім за своїм місцезнаходженням, не виконує угоди та не подає звітності. На цій підставі перевіряючі зробили висновок про те, що діяльність ТОВ Фрейтедж підпадає під ознаки фіктивної діяльності субєкта господарювання, що передбачені у ст. 551 Господарського кодексу України, про відсутність обєкту оподаткування податком на додану вартість в господарських операціях з ТОВ Тусмо в розумінні п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в звязку з чим поставила питання про визнання недійсним договіру купівлі-продажу № 01-10 від 01.10.2012р. через його фіктивність. Відповідно до підпункту а) п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, що діяв на момент укладення і виконання сторонами спірного договору № 01-10 від 01.10.2012р., обєктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів відповідно до ст. 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: А) дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів, що підлягають постачанню; Б) дата відвантаження товарів. В даному випадку раніше відбулась операція по відвантаженню товару, тому податкові зобовязання ТОВ Тусмо виникли в грудні 2012 року. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів / підпункт а) п. 198.1 ст. 198 ПК України /. Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих / сплачених / платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 ПК, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів, не підтверджені податковими накладними / або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК /. Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п.2 статті 3 Закону України від 16.07.1999, № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996). Статтею 2 Закону № 996 зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі-Положення № 88), де зазначено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Статтею 9 Закону № 996, встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити. Наявність первинних документів, які відповідають вищевказаним вимогам закону, і якими зафіксували факт здійснення господарської діяльності між собою ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж по купівлі-продажу товарів підтверджена і самим актом податкової перевірки. Таким чином, факт господарської діяльності між ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж зафіксований належними доказами первинними документами, дійсність яких сторонами не спростовувалась. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до п.п. 7, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Виходячи з вищевказаних норм закону, у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно і ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Отже, позивачі, які звертаються з вимогою про визнання правочину фіктивним, мають довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити правові наслідки. Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними. На підставі досліджених судом матеріалів справи суд встановив, що позивачі в порушення вимог ст. ст. 215, 234 ЦК України не довели, що сторони договору діяли без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Позивачі не заперечували того факту, що товар був дійсно отриманий від ТОВ Фрейтедж, і оплата цього товару була здійснена реально, тобто факт господарської операції по купівлі товару у ТОВ Фрейтедж дійсно мав місце. При цьому до справи позивачами не надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження безтоварності здійснених господарських операцій або судових рішень про визнання його недійсним. Здійснення господарських операцій по продажу товару між ТОВ Тусмо і ТОВ Фрейтедж підтверджено належним чином оформленими видатковими та податковими накладними, договором, актами прийому здачі, платіжними дорученнями. Таким чином, висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, на які посилаються позивачі на підтвердження своїх вимог, не є достатньо обґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому, відсутні правові підстави вважати договір № 01-10 від 01.10.2012р. недійсним через його фіктивність, а господарську діяльність товариств - фіктивною і безтоварною. Посилання позивача на той факт, що у ТОВ Фрейтедж згідно викладеного в акті перевірки, відсутні трудові ресурси, складські, транспортні засоби не є доказом фіктивності договору, оскільки наявність зазначеного вище не вимагалась від ТОВ Фрейтедж за умовами договору № 01-10 від 01.10.2012р. Не знаходження ТОВ Фрейтедж за місцем своєї реєстрації в момент перевірки його податковими органами є сумнівним, оскільки позовні матеріали і повістка на судове засідання була направлена товариству саме за адресою його реєстрації, і була ним отримана, про що свідчить поштове повідомлення та клопотання ТОВ Фрейтедж від 11.12.2013 р. про розгляд справи за відсутності представника товариства в судовому засіданні. Що стосується позовної вимоги про стягнення на користь [PERSON] і ТОВ Тусмо з [PERSON] і ТОВ Фрейтедж матеріальної шкоди, то дана вимога також є безпідставною. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Враховуючи вимоги ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що позивачі не надали доказів для підтвердження протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв'язку між шкодою і його протиправними діями, що призвели до заподіяння шкоди майну фізичної і юридичної особи, вини відповідачів в її заподіянні, а відтак відмовляє в задоволенні позову щодо стягнення майнової шкоди. При таких обставинах, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed