Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів, сплачених авансом за купівлю будинку у майбутньому. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що йому від жителів с. Роздольне Старобільського району Луганської області стало відо мо, про те, що в с. Роздольне Старобільського району Луганської області продається жит ловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Він знав, що у цьому будинку, який продається, раніше мешкали [PERSON] та [PERSON]. Дізнавшись, що вони мешкають на той час у м. Старобільську, він прибув до них. Йому на той час було відомо про те, що будинок належить [PERSON], але у той час [PERSON], яка є невісткою власника будинку, стала висловлюватися так що всі питання щодо купівлі-продажу будинку він став вести з нею і у той же час ніяких письмо вих підтверджень, доручень чи то довіреності [PERSON] на її представника [PERSON] він не вимагав, а остання йому не надавала. У травні 2013 року з відповідачем [PERSON] він домовився про те, що бажає придбати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за 5 тисяч доларів США еквівалентних 40 000 гривень, на що вона погоди лась. Строк сплати грошей вони не обговорювали, як і не вирішували питання щодо часу но таріального оформлення купівлі-продажу в нотаріальних органах. Таким чином, ним за цей час була передана [PERSON] загальна сума, яка стано вила 30 000 грн., про що йому [PERSON] власноручно 05 липня 2013 року склала розпи ску. В останніх числах серпня місяця 2013 року, позивачу від [PERSON] стало відомо про те, що так як вона ще не отримала від нього усю суму грошей за купівлю-продаж будинку, тому вона вирішила зі своїм чоловіком питання, щодо відмови йому в продажу житлового будинку, і тому вона з чоловіком вирішили продати житловий будинок з будівлями та спорудами іншим людям на розібрання. Щодо сплаченої суми грошей, то йому відповідач [PERSON] пояснила, що ця сума грошей залишається у неї і поверненню йому не підлягає на підставі несплати ним повної обговореної суми грошей за будинок. Ними нотаріально не оформля вся договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] за придбання в майбутньому житлового будинку, вносив авансові платежі, як зазначено у ч. 2 ст. 570 ЦК України, бо між ними ніяких договорів укладено не було. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлово го будинку (квартири) або іншого нерухомого майна у письмовій формі не укладався і нотаріальному посвідченню та державній реєстрації не підлягав, що передбачено вимога ми ст. 657 ЦК України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 лис топада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до вимог статей 210 та 640 ЦК України, правочин є неукладеним і не створив прав та обов'язків для сторін у разі відсутності дер жавної реєстрації. У власноруч складеній відповідачем [PERSON] розпискою від 05 липня 2013 року зазначено те, що вона отримала від позивача 30 000 грн. в рахунок купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS]. А тому сплачені позивачем відповідачу [PERSON] кошти, та ще не як власнику будинку, у сумі 30 000 грн., відповідно до вимог ч. 2 ст. 570 ЦК України є авансом, який незважаючи на причини, за який договір купівлі-продажу будинку не відбувся, підлягає поверненню. І відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК Укра їни такі гроші повинні бути повернуті в розмірі, в якому вони були сплачені (рішення Старобільського районного суду від 05 червня 2013 року по цивільній справі № 2/431/424/2013 р. та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Лугансь кої області від 20.08.2013 р. у справі № 22ц/782/2708/2013 р.). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав у повному обсязі позовні вимоги позивача [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 30 000 грн., сплачені як аванс за майбутню купівлю будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а також стягнути судовий збір в сумі 300 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що вона визнає те, що отримувала гроші від позивача. Будинок належить матері її чоловіка - [PERSON]. Продажем будинку займалась вона та її чоловік, але покупця знайшов її чоловік. [PERSON] знала, що будинок буде продано. Чоловік знайшов покупця - позивача [PERSON] та обговорив з ним суму за купівлю будинку в розмірі 5 тисяч доларів США, тобто 40000 грн., але [PERSON] попросив розстрочку. Потім чоловік відповідача виїхав за кордон і сказав, що його не буде вдома до початку серпня або вересня і сказав, щоб [PERSON] віддав гроші їй за купівлю будинку. По суті будинок її з чоловіком, але документи на будинок оформлені на [PERSON] Далі, від матері [PERSON] вона отримала гроші в сумі 30 000 грн., про що нею було написано розписку. [PERSON] зареєструвався у вищевказаному будинку, який хотів внаслідок купити. Те, що вона нібито була власником будинку, відповідач не визнає. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача також визнав частково та пояснив, що відповідач [PERSON] в даній ситуації повинна була тільки отримати гроші за купівлю будинку від [PERSON], оскільки була така домовленість з її чоловіком. Відповідач [PERSON] не є власником будинку, тому позовні вимоги до неї є необґрунтованими. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матір'ю позивача [PERSON] Їй відомо, що її син вирішив влітку цього року купити собі будинок. Про домовленість між сином та чоловіком відповідача, їй не відомо. Її тільки поставили до відома, що потрібні гроші. Спочатку віддали 2000 грн., потім ще 8000 грн.,а потім вона отримала кредит в сумі 20000 грн. і, будучі біля пошти, віддала їх [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона мешкає разом з позивачем [PERSON] Вони вирішили купити будинок за адресою: [ADDRESS]. Гроші за купівлю будинку віддавали [PERSON], спочатку віддали 10000 грн., а потім 20000 грн., про що вона написала розписку. Останні 10000 грн. просили відстрочити, оскільки у них не було на той час грошей. Через деякий час [PERSON] вимагала від них останні гроші та сказала, що якщо вони не віддадуть гроші, вона будинок піде на розбирання. На даний час, вони не хочуть проживати в будинку, оскільки було дуже багато пліток та сварок. [PERSON] відмовляється повертати гроші за будинок та говорила щоб вони прибиралися звідти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивач [PERSON] звернувся до його матері з питанням купівлі й неї будинку. Мати сказала, що фактичним власником будинку є він (свідок) і всі питання щодо будинку вирішувати з ним. [PERSON] приїхав та вніс завдаток в сумі 10000 грн. Потім мати поїхала з [PERSON] прописати його в будинку. Оскільки він (свідок) виїжджав на заробітки за кордон, він домовився з [PERSON], що останні гроші в сумі 20000 грн. він віддасть його жінці [PERSON] Через деякий час, остання сума грошей була передана його жінці. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до розписки (а.с. 5), відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] в якості завдатку в рахунок продажу будинку за адресою: [ADDRESS], грошову суму у розмірі 30 000 грн., загальна сума договору склала 40 000 грн. Вказана обставина також підтверджена відповідачем. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини визнанні сторонами, доказуванню іншим способом не потребують і вважаються встановленими. Відповідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 3 ст. 571 ЦК України, у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до положень ст. ст. 209-210, 640, 657 ЦК України, угода купівлі-продажу житлового будинку вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх суттєвих її умов, посвідчили її нотаріально та здійснили її державну реєстрацію. Так як договір купівлі-продажу будинку між сторонами нотаріально не посвідчено та не зареєстровано, то він вважається не укладеним. Крім того, судом встановлено, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], довіреності на виконання дій щодо продажу вказаного домоволодіння відповідач не мала. Згідно ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що відповідач отримувала грошові кошти без належних на то повноважень. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення вказаної норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, заперечення відповідача, щодо того, що позивач сам відмовився від укладання договору купівлі-продажу не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Також, судом не можуть бути прийняті в якості обґрунтування пояснення відповідача, щодо того, що вона не є стороною по угоді, а є тільки представником, так як відповідачем визнано, що саме вона отримувала від позивача грошові суми. З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 655, 656, 658, 1212 ЦК України,

Outcome: approved