Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та приватного акціонерного товариства «Міська страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12286,25 грн. завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля від дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди в розмірі 9600 грн.. Після уточнення позовних вимог позивач також звернувся з вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України і остаточно просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] «Міська страхова компанія» та МТСБУ матеріальну та моральну шкоду у вказаних розмірах. В обґрунтування позову [PERSON] вказував на те, що в результаті порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху його автомобіль отримав механічні ушкодження, чим завдано йому матеріальної шкоди та моральної. [PERSON] «Міська страхова компанія» повідомила його про розмір шкоди, яка була завдана в результаті пошкодження автомобіля, та завірило в її виплаті, однак в наступному під різними приводами стало ухилятися і до теперішнього часу коштів не отримано. На час розгляду справи позивачу стало відомо, що у [PERSON] анульовано ліцензію, тому він вважає, що відповідальність також повинно нести МТСБУ згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди вказував на те, що вона завдана у зв’язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] , у зв’язку з ушкодженням автомобіля, приниженням ділової репутації викликаної ушкодженням автомобіля, він втратив можливість користуватися транспортним засобом як в робочих цілях, так і для потреб сім’ї, за свої гроші відновив автомобіль, у зв’язку з чим втратив багато свого часу. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі в засідання не з’явилися, повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися та про причини неявки не повідомляли. Раніше в судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечуючи проти своєї вини в порушенні правил дорожнього руху, не погодився з заявленими вимогами та вказував, що його відповідальність була застрахована, однак його вини не має у невиплаті страхового відшкодування, тому просив відмовити в задоволенні позову відносно нього. Згідно з довідкою Укрпошти [PERSON] «Міська страхова компанія» з юридичної адреси:м.Донецьк, вул..Краснослобідська,111, зареєстрованої в Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, вибула, тому виходячи із вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2011 року о 20.30 год. по вул. Воробйова в м.Одесі, [PERSON] керуючи автомобілем «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Fiat», реєстраційний номер ВН 8068ВМ під керуванням [PERSON] Своїми діями [PERSON] допустив порушення вимоги п.12.1. Правил дорожнього руху. Постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. у дохід держави (а.с.6). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat», реєстраційний номер ВН 8068ВМ, належний на праві власності позивачу, отримав механічні пошкодження. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов’язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Між відповідачем [PERSON] та [PERSON] «Міська страхова компанія», був укладений договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно з яким ліміт відповідальності по шкоді заподіяній майну складає 50000 грн. із нульовою франшизою. Строк дії страхового полісу з 02 вересня 2011 року до 01 вересня 2012 року (а.с.7). Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону України «Про обов’язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст.26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров’я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров’ю. Нормами ст.36 Закону визначено, що страховик

Outcome: approved