Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

У травні 2013 р. позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS]. [PERSON] в липні 1999 року покійний батько чоловіка подарував ? частину будинку, що посвідчує Договір дарування від 27 липня 1999 року, а [PERSON] залишилась спадщина від його матері [PERSON], що посвідчує свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2002 року. В квітні 2007 року син позивачів одружився з [PERSON] та незабаром народився онук [PERSON], сім'я сина проживала у позивачів. 24.10.2007 року позивачі зареєстрували за їхньою адресою невістку та онука у паспортному столі Києво-Святошинського РВВС МВС України в Київській області. В липні 2011 року невістка зібрала усі свої речі та добровільно виселилася з дитиною з будинку і переїхала з онуком до своєї матері у смт. Любимівка Каховського району Херсонської області на постійне місце проживання де і мешкає по цей день, про що свідчить довідка з дитячого садочку смт. Любимівка та довідка з дитячого садка с. Бузова. В квітні 2012 року з ініціативи невістки [PERSON], шлюб в судовому порядку було розірвано. В червні 2012 року відповідач звернулась до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом про стягнення аліментів, де в мотивувальній частині рішення суду, зазначено, що відповідач надала довідку Любимівської селищної ради Каховського району № 1033 від 13.06.2012 року «.. що неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Актами від 22.12.2012 року, 08.02.2013 року, які складені депутатами сільської ради встановлено, що [PERSON] з липня 2011 року не поживає в будинку. Відповідачка, разом з дитиною 02 липня 2011 року добровільно виселилась і вивезла усе належне їй та дитині майно з домівки, не оплачує комунальних послуг і не бере участь у утриманні будинку. Позивачі просили суд, прийняти рішення яким визнати [PERSON], [INFO] та її малолітню дитину [PERSON], [INFO] таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Зобов'язати відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВВС МВС України в Київській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] та її малолітню дитину [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явились. Представник позивачів направила до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS]. [PERSON] в липні 1999 року [PERSON], подарував ? частину будинку, що посвідчує Договір дарування від 27 липня 1999 року, а [PERSON] залишилась спадщина від його матері [PERSON], що посвідчує свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2002 року на ? будинку [ADDRESS]. На спірній житловій площі зареєстровані сторони у справі, дана обставина підтверджуються Довідкою Виконавчого комітету Бузівської сільської ради Києво-Святошинсього району Київської області від 19.12.2012 року. Факт не проживання відповідачки [PERSON] з дитиною [PERSON] в будинку [ADDRESS] з 2011 року до сьогоднішнього дня підтверджується актами обстеження депутата Бузівської сільської ради від 22.12.2012 р.; 08.02.2013 р. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач з дитиною втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати їх такими, що втратив право користування в будинку [ADDRESS], та зняти їх з реєстраці, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved