Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 24.05.2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Чернівецької області за актовим записом №04. Шлюб для обох перший. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спільним сімейним життям вони прожили до жовтня 2013 року. Причиною розпаду їх сім’ї стало те, що вони перестали розуміти одне одного, не знайшли взаємопорозуміння, оскільки у них різні погляди на життя. Відновлювати подружні стосунки не бажає, і оскільки їх шлюб носить формальний характер, то вважає, що його необхідно розірвати. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 24.05.2013 року виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Чернівецької області за актовим записом №04. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Григоренко». Позивачка подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач також надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. У зв’язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 24.05.2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Чернівецької області за актовим записом №04. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей немає. З травня 2013 року позивачка з відповідачем проживають окремо, оскільки зрозуміли, що у них різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюб через органи Державної реєстрації актів цивільного стану в добровільному порядку не розірвали. Примирення не бажають. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім’я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити, розірвавши шлюб між сторонами.

Outcome: approved