Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

В липні 2013р. заявники звернулися до суду із даною заявою, в якій просить суд встановити факт прийняття ними право на земельну частку (пай), що належала [PERSON]. В обґрунтування вимог вказали, що 23.10.199р. помер [PERSON], якому належала земельна частка (пай) розміром 2,87 умовних кадастрових гектар у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ племзаводу Олександрівка. Заявники є спадкоємцями першої черги, які у встановленому порядку прийняли спадщину. Однак, державним нотаріусом було відмовлено в оформленні Свідоцтва про право на спадщину, а тому ці обставини змусили заявників звернутися до суду. В судове засідання заявники та їх представник не зявилися, надали заяви, згідно яких підтримали заявлені вимоги, та просила слухати справу у їх відсутність. Представник зацікавленої особи: Бориспільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи подав заперечення, згідно яких просив суд виключити Бориспільську районну державну нотаріальну контору зі складу зацікавлених осіб. Крім того, зазначив, що ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2013 року залишено без розгляду заяву [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. Ухвалою Апеляційного суду від 19 червня 2013 року ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 15.042013р. залишено без змін. 14.05.2013р. Бориспільською райдержнотконторою заведено спадкову справу № 162/2013, щодо майна померлого 23.10.1999 року [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, а тому факт прийняття вже відбувся і не потребує додатково встановлення, а отже предмет позову відсутній. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Під час судового слідства встановлено, що 23 жовтня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 117083 виданим Великоолександрівською сільською радою бориспільського району Київської області 25 жовтня 1999 року /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку розміром 2,87 в умовах кадастрових гектар, яка перебуває у колективній власності ВАТ племзавод Олександрівка, та належить останньому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0274223 /а.с. 10/. Спадщину спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли, оскільки звернулася до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину отримати не можуть, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий в 2000 році, тобто після смерті спадкодавця /а.с. 14/. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В даному випадку спадкоємці прийняли спадщину після смерті [PERSON], а тому мають весь обсяг прав на спадкування. Для отримання свідоцтва про право на спадщину заявники мають право подати позов в порядку позовного провадження про набуття права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 46, 47 ЦК України та

Outcome: dismissed