Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

23 серпня 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів, в якому вказала, що 23 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. 28 серпня 2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач періодично здійснював оплату в розмірі 300 грн. на утримання дитини, але цих коштів не вистачало. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей у нього не має. Відповідач є підприємцем і має нерегулярний мінливий дохід, займається реалізацією мобільних телефонів. Тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі-700 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі -400 гривень, щомісячно, зазначили, що [PERSON] в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина, в залежності від його заробітку, який є нерегулярним. Крім того, зазначили, що дитина з позивачкою не проживає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, допомогу на утримання сина належним чином не надає. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов і просив стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі -700 гривень, однак доказів, що підтверджують позовні вимоги на вказану суму, суду не надано. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі - 400 гривень, зазначивши, що він здійснює матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, що підтверджується квитанціями та розписками, в залежності від його заробітку, який є нерегулярним. Враховуючив викладене, з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі - 400 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 23 серпня 2013 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: partial