Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовними заявами до відповідачів про визнання недійсними договору купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, укладеного між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] і [PERSON] та додатку № 2 до договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року із зазначенням переліку майна співвласників майнових паїв; визнання недійсним Акту приймання-передачі майна співвласників майнових паїв від 25 березня 2011 року, що складений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] та [PERSON]; визнання недійсним рішення № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року «Про право власності на споруди та будівлі зернотоку», яким вирішено оформити право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON]. В позовних заявах зазначили, що вони є співвласниками майнових паїв колишнього КСП "Ватутіна" та проживають в [ADDRESS]. Своїми довіреностями, які були посвідчені секретарем Ясенівської сільської ради вони уповноважили відповідача [PERSON] на представництво їхніх інтересів як співвласників майнових паїв перед третіми особами. Оригінал довіреності був переданий [PERSON] Від представників Ясенівської сільської ради вони дізналися, що [PERSON] незаконно продав їхнє майно та майно інших співвласників своїй дружині [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року, а рішенням № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року "Про право власності на споруди та будівлі зернотоку" вирішено оформити право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON]. З копії договору та додатків до нього вбачається, що співвласники майна в особі [PERSON] відчужили на користь [PERSON] майно, яке включене до ліквідаційної процедури про визнання банкрутом СТОВ "Ясенівка". Але це не відповідає закону, їх внутрішній волі та справжнім намірам. Вони та інші співвласники уповноважували [PERSON] на представництво їх інтересів у процесі банкрутства СТОВ "Ясенівка", а не на купівлю-продаж чи іншим чином майна на користь інших осіб, тим більше на свою дружину [PERSON]. Крім того, у них є сумніви у тому, що дата договору та підписи покупця і продавця були здійснені у той самий час, що не відповідає даті фактичного складання договору і є підробкою. Також, існують сумніви щодо справжності підпису голови Ясенівської сільської ради на рішенні № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року "Про право власності на споруди та будівлі зернотоку", яким вирішено оформити право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON]. Вказана ситуація виникла через те, що уповноваженою особою Ясенівської сільської ради від їх імені та імені інших співвласників були посвідчені та зареєстровані незаконні довіреності, в т.ч. із правом [PERSON] розпоряджатися нерухомим майном, що не відповідає ч. 3 ст. 238, абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України, п. 4 ст. 40 Закону України "Про нотаріат". На момент їхнього підпису та посвідчення довіреностей представник сільської ради не роз'яснила їм зміст ст. ст. 244-245, 247-250 ЦК України щодо поняття довіреності, її форми строків, припинення представництва, скасування довіреності. Якби вони знали про те, що уповноважують [PERSON] на розпорядження їхнім майном, в тому числі із правом відчуження нерухомого майна, то в жодному разі не підписали б ці довіреності. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно із абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Відповідно до п. 4) ст. 40 Закону України "Про нотаріат" довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами. Вищевказані норми закону діяли як на час посвідчення довіреностей так і на час укладення договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, на підставі вищенаведеного вони вважають, що договір купівлі-продажу від 25 березня 2011 року і видані на підставі нього документи та рішення є незаконними та мають бути визнані недійсними судом. Вищевказаний договір порушує права співвласників майнових паїв колишнього КСП "Ватутіна". 04 грудня 2013 року представник позивачів [PERSON] збільшив позовні вимоги. В заяві зазначив, що, ознайомившись із матеріалами інвентарної справи на будівлі та споруди зернотоку в [ADDRESS], яка надійшла на запит суду, вони дізналися про те, що Ясенівська сільська рада на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року, видала на ім'я відповідача [PERSON] ще й свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМЯР № 0013 від 25 березня 2011 року, яке вони вважають також має бути визнано судом недійсним, адже воно було виготовлено на підставі незаконно укладеного договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року, додатків до нього та акту приймання-передачі майна співвласників майнових паїв від 25 березня 2011 року. Остаточно просив визнати недійсними договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, укладений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] і [PERSON] та додаток № 2 до договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року із зазначенням переліку майна співвласників майнових паїв; визнати недійсним Акт приймання-передачі майна співвласників майнових паїв від 25 березня 2011 року, що складений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] та [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року «Про право власності на споруди та будівлі зернотоку», яким вирішено оформити право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON], визнати недійсним Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367, виданий Ясенівською сільською радою [PERSON] 25 березня 2011 року. До початку розгляду справи по суті представник відповідача [PERSON] - [PERSON], подав заперечення проти позовних заяв, в якому зазначив, що в 2001 році виданий Указ Президента України від 29 січня «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та ще ряд наказів Мінагрополітики. У співвласників майнових паїв немає на руках оригіналів майнових сертифікатів, тому що за їх згодою вони продали свої майнові сертифікати [PERSON] та добровільно передали оригінали майнових сертифікатів, на що є відповідний перелік із підписами 196 осіб. На підставі 196 майнових сертифікатів Ясенівською сільською радою за заявою [PERSON] виданий на її ім'я новий майновий сертифікат. Вищевказані дії не суперечили Наказу № 16 Мінагрополітики від 7 лютого 2001 року, Указу Президента України від 29 січня 2001 року, Постанові КМУ № 177 від 28.02.2001р. Згідно з вимогами Наказу № 16 від 7 лютого 2001 року Мінагрополітики України на виконання Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» передбачено наступне: «У випадку придбання цілісного майнового комплексу шляхом викупу часток у спільній власності, укладання договору купівлі-продажу здійснюється Головою спілки співвласників на підставі рішення зборів співвласників, які доручили йому підписати такий договір», що і було вчинено Головою спілки співвласників майнових паїв [PERSON] Також зазначає, що відповідачем не порушений п. 4 ст. 40 Закону України «Про нотаріат», адже в наказі № 16 Мінагрополітики України передбачено слідуюче: «Слід підкреслити, що укладання будь-яких угод по майнових паяв не передбачає обов'язкової нотаріальної форми». Тобто, договір купівлі-продажу був підписаний [PERSON] як Головою спілки співвласників на підставі рішення зборів співвласників, а не на підставі доручень. Вважає, що відповідачами не були порушені вимоги ст. ст. 203, 215, 238, 245 ЦК України та ст. 40 Закону України «Про нотаріат». В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивачі є співвласниками майнових паїв КСП «Ватутіна» [ADDRESS]. Своїми довіреностями позивачі уповноважили [PERSON] на представництво їхніх інтересів в процесі банкрутства, а не на розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України оспорюваний правочин (договір купівлі-продажу від 25 березня 2011 року) не відповідає вимогам закону, тобто ст. 245 ЦК України та ст. 40 Закону України «Про нотаріат». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в законодавстві чітко не розписаний механізм продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Договір купівлі-продажу, що знаходиться в спільній частковій власності від 25.03.2011р. укладався [PERSON] як головою спілки співвласників майнових паїв, [PERSON] діяв на підставі статуту спілки співвласників, крім цього, є довіреності з правом розпорядження майновим паєм. Також зазначив, що згідно вимог ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. На підставі договору від 25 березня 2011 року співвласники майнових паїв передали свої майнові сертифікати [PERSON]. Відповідно, на цій підставі Ясенівською сільською радою 25 березня 2011 року [PERSON] видано нове Свідоцтво про право власності на майновий пай. Договір купівлі-продажу майнового паю (сертифікату) не укладався, майнові паї співвласникам в натурі не виділялися. В судове засідання відповідач [PERSON], представники відповідачів - Ясенівської сільської ради та виконавчого комітету Ясенівської сільської ради, не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні заяви слід задоволити. Судом встановлено, що 25 березня 2011 року в [ADDRESS] Хмельницької області між співвласниками майна в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреностей, посвідчених секретарем виконавчого комітету Ясенівської сільської ради, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності (далі - Договір). Згідно п. 1.1. Договору Продавець надає покупцю майно, перелік кого вказується у додатку № 2 до цього Договору, а Покупець зобов'язується згідно експертної оцінки сплатити вартість цього майна. Згідно додатку № 2 до Договору загальна вартість майна становить 553 622 грн. Згідно довіреностей від 29 вересня 2008 року, 7 листопада 2008 року, 1 грудня 2008 року, 2 липня 2009 року, 28 серпня 2009 року, що посвідчені секретарем виконкому Ясенівської сільської ради, позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], уповноважили [PERSON] розпоряджатися належними їм частками майнового паю, що посвідчується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), а саме: продавати, заставляти, обмінювати, здавати в оренду даний майновий пай. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України "Про нотаріат" до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, укладений співвласниками майнових паїв в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреностей, посвідчених уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування (секретарем виконкому Ясенівської сільської ради), що суперечить абз. 4 ч. 3 ст. 245 Цивільного кодексу України та п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про нотаріат», тому його необхідно визнати недійсним у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 203 та ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України. Також слід визнати недійсним і додаток № 2 до договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року із зазначенням переліку майна співвласників майнових паїв, оскільки він є невід'ємною складовою частиною договору, а також Акт приймання-передачі майна співвласників майнових паїв від 25 березня 2011 року, що складений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника визнається судом незаконним та скасовується. Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, що укладений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] і [PERSON], акту прийому-передачі, свідоцтва, переліку співвласників майнових паїв, відповідач, [PERSON], 25 березня 2011 року звернулася із заявою до виконавчого комітету Ясенівської сільської ради про оформлення права власності на будівлі та споруди зернотоку. На підставі цієї заяви виконавчим комітетом Ясенівської сільської ради 28 березня 2011 року винесено рішення № 40 «Про право власності на споруди та будівлі зернотоку», яким оформлено право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON]. Вищевказане рішення слід визнати незаконним та скасувати, оскільки воно винесене на підставі недійсного договору купівлі-продажу від 25.03.2011р. Крім цього, будь-яких інших правових підстав для оформлення права власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON] у виконавчого комітету Ясенівської сільської ради не було. Крім того, як встановлено судом, Ясенівською сільською радою незаконно на підставі договору купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, що укладений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] і [PERSON], відповідачу, [PERSON] 25 березня 2011 року видане Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367. До того ж, у вказаному свідоцтві зазначено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства - СТОВ «Ясенівка», яке, як встановлено в судовому засіданні, визнано банкрутом. Отже, вищевказане свідоцтво необхідно визнати недійсним, адже суд визнав вказаний договір купівлі-продажу від 25.03.2011р., на підставі якого і видане дане Свідоцтво, - недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Суд відхиляє доводи позивачів про те, що дата договору та підписи покупця і продавця були здійснені не у той самий час, що не відповідає даті фактичного складання договору і є підробкою. Також суд не бере до уваги твердження позивачів про несправжність підпису голови Ясенівської сільської ради на рішенні № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року «Про право власності на споруди та будівлі зернотоку», оскільки в судовому засіданні позивачі та їх представники не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] у своїх запереченнях про те, що [PERSON] оспорюваний договір був підписаний: як головою спілки співвласників на підставі рішення зборів співвласників, на підставі статуту спілки співвласників майнових паїв, а також на підставі довіреностей, посвідчених секретарем виконавчого комітету Ясенівської сільської ради. Так, судом встановлено, що договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності, укладався 25 березня 2011 року між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON], який діяв саме на підставі довіреностей, і [PERSON]. Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 12 вересня 2008 року, про що вказується в Договорі від 25 березня 2011 року, на обгрунтування своїх заперечень, відповідачами суду представлено не було. В матеріалах справи є лише договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності датований 5 квітня 2009 року. Не надано суду ні статуту спілки співвласників, ні рішення загальних зборів співвласників майнових паїв про обрання головою спілки [PERSON] Не надано відповідачами доказів того, що спірний договір купівлі-продажу був укладений [PERSON] як головою спілки співвласників на підставі рішення зборів співвласників, які доручили йому підписати такий договір. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що будь-яких договорів купівлі-продажу майнових паїв не укладалося. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що згідно вимог абз. 1 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, адже згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх місту або із суті відносин між сторонами. Суд критично оцінює та не бере до уваги твердження представника відповідача про продаж майнових паїв (майнових сертифікатів) співвласниками майнових паїв (196 осіб) [PERSON], оскільки 25 березня 2011 року був укладений саме договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності, а не майнових паїв (майнових сертифікатів). Таким чином, необхідно визнати недійсними договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 25 березня 2011 року, що укладений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] і [PERSON], та додаток № 2 до договору купівлі-продажу від 25 березня 2011 року із зазначенням переліку майна співвласників майнових паїв; визнати недійсним Акт приймання-передачі майна співвласників майнових паїв від 25 березня 2011 року, що складений між співвласниками майнових паїв в особі [PERSON] та [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення № 40 виконавчого комітету Ясенівської сільської ради від 28 березня 2011 року «Про право власності на споруди та будівлі зернотоку», яким оформлено право власності на будівлі та споруди зернотоку за [PERSON]; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367, виданий Ясенівською сільською радою [PERSON] 25 березня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved