Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 27 листопада 2013 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованої особи Вінницького обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації, звернувся [PERSON] З заяви слідує, що [PERSON] просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу на ? квартири [ADDRESS], а саме договору обміну квартирами, укладеному 30.06.98 року між [PERSON] та [PERSON] та встановити факт того, що особа, якій заповідається все майно заповідача, згідно заповіту, який посвідчено та зареєстровано у Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі під реєстровим №5-3670 [PERSON] є особою [PERSON], згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 24.10.2005 року. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що у всіх документах його прізвище зазначалось як «[PERSON]» з написанням наприкінці м'якого знаку, проте, при отриманні ним 04.07.2001 року паспорту громадянина України його прізвище зазначено «[PERSON]», без м'якого знаку. Разом з тим, у договорі обміну на квартиру та у заповіті його матері зазначено на прізвище «[PERSON]», що ставить під сумнів факт належності йому правовстановлюючого документу на квартиру та те, що матір заповіла все своє майно після смерті саме йому. Враховуючи, що в позасудовому порядку він встановити факти, викладені в заяві не може, [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. Ухвалою суду від 28.11.13 року замінено неналежну заінтересовану особу Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації на Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та з викладених в ній підстав просив її задоволити. Разом з тим, пояснив, що його матір [PERSON] 25.12.2003 року склала заповіт на його ім'я в якому зазначено на прізвище «[PERSON]», оскільки так було записано його прізвище у старому паспорті. Разом з тим, він 24.10.2005 року документований паспортом громадянина України в якому його прізвище зазначено «[PERSON]», тобто без м'якого знаку. Таким чином, заявник вважає, що в нього в майбутньому, після смерті матері можуть виникнути проблеми з оформленням спадщини, а тому просить встановити факт, що особа якій заповідається майно заповітом його матері є [PERSON]. Щодо встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу на ? квартири, а саме договору обміну від 30.06.1998 року пояснив аналогічні обставини, а саме те, що у вказаному документі також зазначено на його прізвище «[PERSON]» за старим паспортом. Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу, оскільки з інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] вбачається, що заявник 21.12.2001 року подарував, належну йому на підставі договору обміну, частку квартири. Щодо вирішення заяви в частині встановлення факту про те, що мати заявника згідно із заповітом заповіла все своє майно заявнику - поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи та інвентаризаційну справу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 24 жовтня 2005 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області прізвище заявника [PERSON] (а.с. 4). Разом з тим, з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.11.1966 року Вінницьким міським РАГС вбачається, що прізвище заявника було записано як «[PERSON]», що підтверджується актовим записом № 2198 від 24.11.1966 року. (а.с.6). В зв'язку з чим заявник 13.05.1996 року був документований паспортом серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], що підтверджується Формою № 1. ( а.с.7). З Форми № 1 від 24.10.2005 року вбачається, що заявнику видано новий паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] (а.с. 8), копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. Таким чином, вказані докази переконують суд в тому, що прізвище заявника [PERSON], до отримання ним 24.10.2005 року паспорту громадянина України, у документах, що посвідчували його особу було зазначено «[PERSON]», що зумовило його звернення до суду з метою встановлення фактів, що мають юридичне значення. Разом з тим, з договору обміну від 30.06.1998 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2669 вбачається, що [PERSON] обміняв квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]. Набуте за вказаним договором право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] зареєстровано у встановленому порядку 06.07.1998 року за № 1736/30952. З інвентаризаційної справи на квартиру за адресою [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] 21.12.2001 року подарував належну йому на підставі договору обміну від 30.06.1998 року частку квартири за вказаною адресою в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором дарування від 21.12.01 посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1207. Набуте за вказаним договором право власності зареєстроване за [PERSON], [PERSON] у встановленому порядку 29.12.2001 за № 336. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу на ? частку квартири за адресою [ADDRESS], оскільки заявником належну йому частку відчужено, а новими власниками право власності на вказану частку зареєстровано, що свідчить про те, що правовстановлюючим документом на ? частку квартири за адресою [ADDRESS] є договір дарування від 21.12.2001 року, а не обміну від 30.06.1998 року. Щодо вирішення заяви в частині встановлення судом факту того, що все майно згідно із заповітом матір заявника заповіла йому, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З заповіту від 25.12.2003 року посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Терещенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5-3670 вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно своєму сину [PERSON]. ( а.с. 10). Разом з тим, в судовому засіданні заявник пояснив, що його матір [PERSON] на даний час жива, що свідчить про відсутність правових підстав для встановлення вказаного в заяві факту, оскільки в заявника не виникло права на спадкування та існує позасудовий порядок вчинення [PERSON] розпорядження щодо майна на випадок її смерті, що передбачений Главою 85 ЦК України. Таким чином, приписи ст. 256 ЦПК України та сукупність доказів у справі свідчать про відсутність правових підстав для встановлення фактів на які посилається заявник та відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed