Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Ізмаїльської міської ради Одеської області та просить визначити порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по [ADDRESS], виділивши їй частину земельної ділянки згідно фактичного порядку користування у відповідності до висновку ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибинського С.С.» від 20.11.2013 року, мотивуючи тим, що є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 603 кв.м, між нею та відповідачами як співвласниками домоволодіння встановлений добровільний порядок користування вказаною земельною ділянкою, який документально не оформлений, що призводить до конфліктних ситуацій між ними та позбавляє позивача вирішити питання приватизації частини земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив визначити порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по [ADDRESS] згідно фактичного порядку користування, виділивши [PERSON] у користування земельну ділянку площею 180 кв.м з виходом на [ADDRESS] відповідно до висновку ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибинського С.С.» від 20.11.2013 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Представник Ізмаїльської міської ради проти задоволення позову згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи не заперечувала. Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] належить: - 1/4 частина [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового домоволодіння від 14.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого за № 688, що підтверджено витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2013 року; - 79/800 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 715 від 16.06.2009 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2011 року; - 79/800 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 715 від 16.06.2009 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2011 року; - 79/800 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 715 від 16.06.2009 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2011 року; - 79/800 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 715 від 16.06.2009 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2011 року; - 9/50 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.06.1997 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 466 від 25.08.2011 року; 1/40 частина Ізмаїльській міській раді на підставі свідоцтва про право власності № 673 від 12.08.2004 року, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2011 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 603 кв.м. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибинського С.С.» від 20.11.2013 року № 169/2013 площа земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON], відповідно до порядку користування земельною ділянкою, який склався, становить (з урахуванням площі забудови житловим будинком та надвірними спорудами) - 180 кв.м. За висновком експертизи можливо визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS], відповідно до порядку, який склався, виділивши у користування [PERSON] земельну ділянку площею 180 кв.м з виходом на [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно ч.4 ст.120 ЗК України у раз набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п.п.19,20,21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. У разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими ж правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Враховуючи, що відповідачі позов визнали, задоволення позову закону не суперечить, прав та інтересів сторін та інших осіб не порушує, суд відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved