Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини та її утримання до досятгення литиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що мають з відповідачем спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Зараз проживає з відповідачем окремо. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально не допомагає. Окрім того позивач зазначала, що вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працює, має мінливий, нерегулярний дохід, а тому має можливість надавати допомогу на її утримання. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини всіх видів доходу та не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення донькою трирічного віку. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що проживає з дитиною окремо від відповідача, який надає матеріальну допомогу нерегулярно. Непрацездатних батьків на утриманні вона не має. Захворювань, які б потребували значних витрат на лікування, ані вона, ані її дитина не мають. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Просив суд зменшити суму аліментів до 1/6 частини доходів, оскільки він також сплачує аліменти на іншу дитину в такому ж розмірі. Зауважив, що донька досягла вже трирічного віку, а тому не має підстав для стягнення аліментів на утримання дружини. Пояснив, що офіційно працює, отримує стабільну заробітну плату. Підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Непрацездатних батьків на утриманні не має. Хронічних захворювань не має. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]., що підтверджується її свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дана обставина визнана сторонами, а тому не потребує доказування у відповідності до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільну заробітну плату. Матеріальну допомогу надає не систематично. Сплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 1/6 частини від заробітку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків проте пояснив, що сплачує аліменти на іншу дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що аліменти на утримання доньки [PERSON], 2010 року, необхідно стягувати в такому ж розмірі як і на іншу дитину відповідача, тобто в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її утримання, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка лише до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що [PERSON] досягла трирічного віку [INFO] року, позивач не має права на її утримання відповідачем, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial