Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття та періодично стягувати з відповідача половину суми додаткових витрат на дитину по оплаті за відвідування дошкільного навчального закладу. В обгрунтування позову покликається на те, що з 08.09.2007р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 03.02.2009р. народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов’язаний і може її надавати, а також не приймає жодної участі у додаткових витратах на дитину, яка навчається у дошкільному навчальному закладі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин своєї неявки не вказав, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, з’ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов’язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження № 926 від 02.03.2009р. та апостиля до нього, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], відтак, зобов’язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Враховуючи відсутність доказів на підвердження виконання відповідачем обов’язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоров’я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, вік та потреби на її утримання, матеріальне становище відповідача, місце праці якого невідоме, інших осіб на утримані немає, приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., починаючи з 29.11.2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Вимога позову про стягнення з відповідача коштів додаткових витрат на дитину не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов’язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, позивачкою представлено суду копію довідки відділу освіти Сихівського району ДГП УО ЛМР № 3409/1-761 від 28.11.2013р., згідно якою позивачка [PERSON] здійснювала оплату за відвідування ДНЗ № 181 [PERSON] за 2013р. (березень-жовтень). Проте, вказані у даній довідці щомісячні проплати за навчання дитини носять не фіксований характер відносно суми, що позбавляє суд можливості визначити хоча б приблизний розмір додаткових витрат на дитину взагалі. Інших документально підтверджених додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивачкою суду не представлено. З огляду на зазначені обставини у суду відсутні підстави для визначення суми періодичного стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачка згідно чинного законодавства не позбавлена можливості в майбутньому звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на дитину.

Outcome: approved