Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділення частки у праві спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником ? частини жилого будинку з господарчими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є власником 1/2 частини вказаного жилого будинку з господарчими будівлями. Незважаючи на фактичний порядок користування спірним майном, між сторонами з цього приводу виникають суперечки тому позивач бажає виділити свою частину в спільній частковій власності. Посилаючись на вказані обставини, позивач на підставі статей 356,367 Цивільного кодексу України просить суд виділити в натурі належну їй частку жилого будинку з відповідними господарчими спорудами з припиненням права спільної часткової власності сторін на спірне нерухоме майно. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог; відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку загальною площею 96,9 м2, розташованого по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 січня 1997 року та зареєстрованого в реєстрі під № 4 (а.с. 6, 8 - 9). Іншим співвласником ? частини будинку була [PERSON] (а.с. 11), яка померла [INFO] (а.с. 7). Після її смерті вказана частина будинку перейшла у спадщину її сину - [PERSON], [INFO] (а.с. 72), який на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з нею (а.с. 67). Згідно з Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056 та діючих на час виникнення правовідносин, реєстрації підлягали лише будинки, розташовані в містах та селищах міського типу і виникнення права власності на будинки у сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацію в бюро технічної інвентаризації. Відповідно до положень частин 1, 3 статті 1223, статті 1235, частин 1, 5 статті 1268, частини 2 статті 1235 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у статтей 1235, 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В першу чергу право на спадкування по закону мають діти спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки син [PERSON] - [PERSON] на час смерті матері проживав разом з нею, та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується відповідю Ліснівської сільської ради Сакського району АР Крим від 1 жовтня 2013 року № 1071/679/02-16, то він є процесуальним правонаступником у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно з частиною 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина 2 статті 367 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з висновком № 32 судової будівельно-технічної експертизи від 29 липня 2013 року та додатками до неї, з технічної точки зору можливий лише один варіант виділу в натурі частки спірного домоволодіння у урахуванням порядку користування будинком та господарськими будівлями, який склався між співвласниками і з розрахунком різниці між вартістю частки, після виділу, та вартістю ідеальної частки (а.с. 31 - 51). За таких обставин позов підлягає задоволенню шляхом поділу спірного майна за варіантом висновку експерта від 29 липня 2013 року № 32, яким [PERSON] пропонується виділити будов на 59 064 грн., що менше, ніж належить на 76 824 грн. та відповідає 22/100 частки спірного домоволодіння, а саме: вставить из резолютивной части У разі виконання зазначеного поділу - з відступом від часток, що належать співвласникам та з урахуванням існуючого порядку користування, жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, немає необхідності виконувати будь-яке переобладнання (а.с. 50). Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат на підставі статті 79 ЦПК України у справі належать 590,64 грн. судового збору (вартість частки позивача - 59 064 грн. х 1% (обчислюється за правилами підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» і становить 1 відсоток ціни позову) та витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи в сумі 2 500 грн., а усього - 3 090,60 грн. (590,64 + 2 500 = 3 090,60). Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено 800 грн. судового збору (а.с. 1), а належить сплатити 590,64 грн., то судовий збір в розмірі 590,64 грн. та витрати на судову експертизу у розмірі 3 090,60 належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Враховуючи наведене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, статей 361, 364, 367, частин 1, 3 статті 1223, статті 1235, частин 1, 5 статті 1268, частини 2 статті 1235, статей 1235, 1261-1265 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved