Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договору іпотеки. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.06.2006 року між ТОВ «Український промисловий Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 120, згідно якого позивач отримав кредит у сумі 42 000,00 дол. США з терміном погашення 08.06.2028 року зі сплатою 12,5% річних. В порядку забезпечення обовязків за кредитним договором між позивачем та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір іпотеки № 120 від 09.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4618. Зазначений договір позивач просив визнати недійсним, посилаючись на порушенні права його неповнолітнього сина при укладанні договору. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявивився, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись судом за правилами ч.1 ст.75 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, суду надав свої заперечення. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи,вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 09.06.2006р. між ТОВ «Український промисловий Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 120, згідно якого позивач отримав кредит у сумі 42 000,00 до. США з терміном погашення 08.06.2028 року зі сплатою 12,5%. 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий Банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк»,відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок АТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно п.4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банку» прав вимог до боржників, АТ «Дельта Банку» перейшло (відступлено) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Виконання обовязків позивача [PERSON] за кредитним договором № 120 від 09.06.2006р. забезпечується договором іпотеки № 120 від 09.06.2006р. Предметом іпотеки є квартира № 69 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 140. Крім позивача, в зазначеній квартирі мешкають: його дружина, його малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до п.1.2. Іпотечного Договору предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальнею площею 62,9 кв.м., та житловою площею 39,3 кв.м., яка є предметом договору купівлі-продажу, укладеного 09 червня 2006 року між Іпотекодавцем та [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4612. Згоду на передачу квартири в іпотеку дала [PERSON], як другий з подружжя. Орган опіки і піклування, від імені малолітнього [PERSON], [INFO] згоди на передачу квартири в іпотеку не давав так як на час укладення іпотечного договору за адресою предмету іпотеки ні [PERSON], ні його батьки не були зареєстровані. Адресою місця проживання [PERSON] на момент укладання Договору купівлі-продажу квартири та відповідно до Іпотечного договору було: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Громадянської війни, 11/18. Адресою місця проживання [PERSON] відповідно до нотаріально завіреної заяви про надання згоди своєму чоловіку [PERSON] на купівлю та наступне укладання ним іпотечного договору на будь-яких умовах з його розсудом із ТОВ «Укрпромбанк» від 09.06.2006 року було: м. Дніпропетровськ, пров. Л. Мокієвської, 12/9. Відповідно до пункту 44 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі ст. 177 СК та ст. 17Закону України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець зобовязаний до укладення іпотечного договору попередити іпотеко держателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обовязку іпотеко держатель має право дострокового виконання основного зобовязання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків. Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» встановлено перелік істотних умов іпотечного договору, до якого включається, зокрема, дані про його учасників. Відсутність хоч би однієї із умов, що визначаються істотними, є підставою для визнання судом договору недійсним. Тобто на момент укладання Іпотечного договору вся сімя [PERSON] мешкала за іншими адресами, відмінними від адреси предмету іпотеки. Відповідно до п.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування. Як зазначено вище, на час укладання іпотечного договору, малолітній [PERSON] не мав ні права власності на спірну квартиру, ні права користуання нею, а тому права малолітнього не були порушенні, незважаючи на відсутність згоди органу опіки та піклування на передачу квартири в іпотеку. Під час нотаріального посвідчення договору іпотеки приватному нотаріусу були надані належні документи, які свідчили, що малолітня дитина не зареєстрована та не проживає за адресою предмета іпотеки. На час укладання іпотечного договору в квартирі [ADDRESS] позивач та члени його сім?ї не були зареєстровані. Отже, договір іпотеки було укладено відповідно до вимог діючого законодавства і при його укладанні не були порушенні права позивача та його неповнолітнього сина. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed