Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

01.11.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 18.09.2007 року по [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], померлим [INFO], який за життя уклав договір купівлі-продажу з розстроченням квартири [ADDRESS] з [PERSON], яка прийняла на себе зобов'язання щодо повного розрахунку за договором у строк не пізніше 01.07.2013 року, однак остання прийнятих на себе зобов'язань не виконала. Докучаєвською державною нотаріальною конторою 25.07.2013 року заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у якому не зазначено право в зобов'язанні за вищезазначеним договором купівлі-продажу з розстроченням. При повторному зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом із зазначенням права в зобов'язанні за зазначеним договором постановою державного нотаріуса від 14.10.2013 року № 714/02/-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та його державній реєстрації. Просила суд визнати дії державного нотаріуса неправомірними та зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину за законом із зазначенням права за зобов'язанням за договором купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу Крім того, позивач зазначила, що неправомірними діями державного нотаріуса завдано матеріальну шкоду, розмір якої становить 50,90 грн., яка полягає у витратах на поштові відправлення та завдано моральну шкоду, яка оцінюється позивачем у розмірі 5000,00 грн., у зв'язку з чим просила стягнути з Докучаєвської державної нотаріальної контори на її користь матеріальну та моральну шкоду за рахунок державного бюджету. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно наданої заяви просила суд розгляд справи провести без її участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Державний нотаріус Докучаєвської державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, надала письмові заперечення проти позову (а.с. 34-35) та копію спадкової справи № 150/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] (36-69). Представник відповідача - Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с. 22), а також письмові заперечення проти позову (а.с. 33). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не відомо. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у Донецькій області судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника (а.с. 27, 29, 75). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області 18.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 124 (а.с. 8). 05.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з розстроченням платежу серії ВРТ № 177718 від 05 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Докучаєвського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с. 12) Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Пунктом 4 зазначеного вище договору купівлі-продажу від 05.07.2012 року визначено, що продаж квартири вчинюється за 112000,00 грн. та встановлено порядок проведення розрахунків, а саме: покупець сплачує продавцю 64000,00 грн. перед укладанням договору; повний розрахунок здійснюється не пізніше 01.07.2013 року (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.12.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 398 (а.с. 9). Виходячи зі змісту положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 9 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті особи, якій були заподіяні збитки в результаті невиконання договору, до складу спадщини входить право на відшкодування як реальних збитків, так і упущеної вигоди (стаття 22 ЦК). До спадкоємців переходить і право вибору способу відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.10.2013 року № 714/02/-31 державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу: договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу та його державній реєстрації (а.с. 14). З зазначеної постанови вбачається, що позивачем [PERSON] до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину була надана фотокопія договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, посвідчена [PERSON] приватним нотаріусом Докучаєвського міського нотаріального округу 05.07.2012 року. Згідно п. 15 договір купівлі-продажу від 05.07.2012 року, зазначений договір складено та посвідчено у двох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса, а іншій видається Покупцю, що виключає наявність у позивача оригіналу даного договору. Згідно п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (надалі-Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначеним Порядком не передбачено надання правовстановлюючого документу при спадкуванні майнових прав. Отже, відмова державного нотаріуса у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу є безпідставною, оскільки подання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна необхідно лише при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 14 вищезазначеного договору купівлі-продажу від 05.07.2012 року визначено, що право власності на квартиру у покупця виникає відповідно до законодавства України, але не раніше повного розрахунку за договором, тобто не раніше 01.07.2013 року. Таким чином, посилання відповідача при відмові у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на відсутність державної реєстрації правовстановлюючого документу (договору) є безпідставним. Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати позивача на поштові відправлення, в розумінні ст. 1166 ЦК України не є майновою шкодою, тому позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Статтею 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно з частиною 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній собі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз'ясненнями п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем [PERSON] до суду не подано і матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, наявності причинного зв'язку між завданою шкодою і протиправним діями відповідача. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі ст. 82 ЦПК України, враховуючи матеріальний стан позивача [PERSON] суд вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial