Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, а також суми пені нарахованої за порушення строку повернення суми позики та суми судових витрат. Позивач зазначила, що між нею та відповідачем 09 січня 2007 року був укладений та підписаний письмовий договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від неї грошові кошти в розмірі 50000 гривень та зобов’язався повернути їй ту ж саму суму до 08.02.2007 року. Однак відповідач взяті на себе зобов’язання за договором позики не виконав. Тому, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 50000 гривень та суму пені за порушення строку повернення суми позики в розмірі 5000 гривень. В подальшому позивач свої позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 50000 гривень, суму пені в розмірі 45250 гривень та понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати договір позики від 09.01.2007 року недійсним, оскілки він його не укладав та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму моральної шкоди в розмірі 100000 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 04 квітня 2006 року він був прийнятий підприємцем [PERSON] на роботу за безстроковим трудовим договором експедитором. [PERSON] запропонувала укласти з нею договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки його робота була пов’язана з перевезенням та продажем матеріальних цінностей. Він підписав наданий нею один екземпляр договору, який вона залишила у себе. Йому вона видала ксерокопію цього договору без свого підпису та печатки. Договір складався з двох аркушів. Посилається на те, що ніякого договору позики з [PERSON] він не укладав та ніколи не мав такого наміру. Вважає, що даний договір повністю сфальсифікований відповідачем, а саме вона другу сторінку договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з його підписом приклала до першої сторінки договору позики. Тобто, вона умисно ввела його в оману відносно укладення договору про повну матеріальну відповідальність, одразу ж маючи при цьому намір на використання його підпису в якості фальсифікації договору позики. Наявність моральної шкоди, спричиненої йому [PERSON] обґрунтовує тим, що вона посягає на його майно, оскільки на теперішній час квартира, в якій він проживає арештована, що обмежує його право вільно розпоряджатися своїм майном. Він є інвалідом другої групи, а дії [PERSON] погіршують стан його здоров’я. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні уточнених нею позовних вимог, мотивуючи тим, що [PERSON] звернувся до неї з проханням позичити йому гроші та 09 січня 2007 року вона уклала з ним договір позики, передавши йому при цьому 50000 гривень, які він в обумовлений договором термін їй не повернув. Наполягала на тому, що договір позики був укладений та підписаний між нею та відповідачем саме 09 січня 2007 року і того ж дня відбулася передача нею обумовлених договором грошей відповідачу. Гроші були передані відповідачу в присутності двох свідків. Рукописний текст на другому аркуші договору був виконаний її бухгалтером того ж дня. В задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити, мотивуючи тим, що [PERSON] дійсно уклав із нею договір позики, підписавши його добровільно і вона його до цього не примушувала. Представник відповідача за дорученням [PERSON] в задоволені позовних вимог [PERSON] просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] договору позики з [PERSON] не укладав та спірний договір позики був сфальсифікований позивачем із фрагментів іншого договору, а саме договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, раніше укладеного між [PERSON] та [PERSON] До того ж, висновки проведених по справі експертиз вказують на те, що написи на другому аркуші договору «Деньги в сумме пятьдесят тысяч гривен получил» і «Деньги выданы в присутствии двух свидетелей…» виконані не [PERSON] та виконані пізніше рукописних записів на першому аркуші договору позики від 09.01.2007 року та всіх інших рукописних записів на другому аркуші цього договору, що вказує на фальсифікацію оспорюваного договору позики. Наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, мотивуючи їх аналогічно викладеному в зустрічному позові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи й давши їм оцінку в їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до наявного в матеріалах справи договору позики від 09 січня 2007 року позивач [PERSON] передала в позику відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 50000 гривень строком на 30 днів з моменту передання грошей з терміном їх повернення не пізніше 08 лютого 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 3241/02 від 05.08.2009 року /т. 1 а.с. 322-324/ підписи від імені [PERSON], що розташовані на другому аркуші Договору позики від 09 січня 2007 року поруч з записом «[PERSON]В.» виконано [PERSON]. Рукописні записи «Юридический адрес и данные паспорта записаны правильно» та «Деньги в сумме Пятьдесят тысяч получил», що розташовано на другому аркуші Договору позики від 09 січня 2007 року, виконано однією особою, але не [PERSON], а іншою особою. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 1331/12-34/3331/3332/13-34/3333/13-33 від 14.05.2013 року /т. 2 а.с. 88-94/: 1. У розділі: « 10. Юридические адреса и банковские реквизиты сторон» на другому аркуші договору позики від 09.01.2007 року рукописні записи: «Деньги в сумме Пятьдесят тысяч получил.» і «Деньги выданы в присутствии двух свидетелей…» виконані пізніше рукописних записів щодо юридичної адреси [PERSON], юридичної адреси [PERSON] та запису «Юридический адрес и данные паспорта записаны правильно.». Встановити абсолютний час виконання або період різниці в часі виконання зазначених записів не видається можливим із причин відсутності достатньої кількості зразків порівняння для них, при цьому усі вказані записи виконані пастою однієї рецептури раніше березня 2007 року. 2. Рукописні записи: «Деньги в сумме Пятьдесят тысяч получил.» і «Деньги выданы в присутствии двух свидетелей…» виконані пізніше рукописних записів на першому аркуші договору позики від 09.01.2007 року та всіх інших рукописних записів на другому аркуші цього договору. Встановити абсолютний час виконання або період різниці в часі виконання зазначених записів не видається можливим із причин відсутності достатньої кількості зразків порівняння для них, при цьому усі вказані записи виконані пастою однієї рецептури раніше березня 2007 року. Два підписи від імені [PERSON] у договорі позики від 09.01.2007 року виконані пастою однієї рецептури. Встановити абсолютний час виконання або різницю в часі виконання зазначених підписів не видається можливим із причин відсутності зразків порівняння для них. Порівняти час виконання у договорі позики від 09.01.2007 року двох підписів від імені [PERSON] з іншими записами не видається можливим із причин різного складу пасти у штрихах підписів та записів. 3. Досліджувані рукописні записи на першому та другому аркуші договору позики від 09.01.2007 року та підписи від імені [PERSON] на другому аркуші цього договору виконані пастами кулькових ручок. 4. У досліджуваному договорі позики від 09.01.2007 року відсутні ознаки штучного зістарювання документу. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні позивач [PERSON] стверджувала, що передача грошей та виконання усіх записів і підписів про це в договорі позики відбулися саме 09 січня 2007 року, але таке твердження позивача суперечить приведеному вище висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 14.05.2013 року, відповідно до якого рукописні записи: «Деньги в сумме Пятьдесят тысяч получил.» і «Деньги выданы в присутствии двух свидетелей…» виконані пізніше рукописних записів на першому аркуші договору позики від 09.01.2007 року та всіх інших рукописних записів на другому аркуші цього договору. При цьому, висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи № 3241/02 від 05.08.2009 року встановлено, що рукописні записи «Юридический адрес и данные паспорта записаны правильно» та «Деньги в сумме Пятьдесят тысяч получил», що розташовано на другому аркуші Договору позики від 09 січня 2007 року, виконано однією особою, але не [PERSON], а іншою особою. Саме підписання сторонами тексту договору без передання грошей не породжує у майбутньому обов’язку позичальника повернути обумовлену договором суму грошей. Згідно абз. 3 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). За таких обставин, договір позики від 09.01.2007 року між позивачем та відповідачем слід вважати неукладеним, а отже таким, що не породжує жодних правових наслідків для його сторін. При цьому, наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Тобто, як в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення суми боргу та пені за договором позики, так і в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання договору позики недійсним та відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, яку він пов’язує з обмеженням його права вільно розпоряджатися своїм майном у зв’язку з накладенням арешту на його квартиру, суд зауважує, що накладення арешту на належне йому майно відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду міста Горлівки від 03.03.2007 року було застосовано судом в якості заходу забезпечення даного позову відповідно до положень Цивільного процесуального законодавства України, тобто в рамках діючого законодавства, а статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Тому, вжиті судом заходи щодо забезпечення позову відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду міста Горлівки від 03.03.2007 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], після набрання рішенням суду законної сили підлягають скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed