Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Надра 09.07.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що між ВАТ КБ Надра та [PERSON] було укладено Кредитний договір №08/05/2007/980 К-326 від 11.05.2007 року, відповідно до умов якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99% річних. Згідно договорів поруки від 11.05.2007 року [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями у відповідача [PERSON], взявши на себе на добровільних засадах зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору, та несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник. Зобовязання за кредитним договором відповідачем [PERSON] не були виконані і станом на 13.06.2013 року заборгованість по поверненню кредиту становить 35475,65 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 35475,65 грн., в тому числі заборгованість за кредитом - 11526,66 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 17377,89 грн., пеню - 4571,10 грн., штраф - 2000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 354,75 грн. В судове засідання представник позивача, повідомленого належним чином про місце, день і час судового засідання, не зявився, але надіслав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що кредит він брав для сина. Цим кредитом займалася поручитель [PERSON], яка з цього кредиту забрала собі 10000 грн. і повинна була сама ці кошти сплатити. Він свої 10000 грн. кредиту сплатив. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що кредит брався для сина. Вона виступила поручителем. Коштів у неї зараз немає для сплати кредиту. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату і час судового засідання. Вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між ВАТ КБ Надра та відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст..ст.1054, 1055 ЦК України 11.05.2007 року укладено кредитний договір №08/05/2007/980 К-326, згідно якого банком надано відповідачу кредит в сумі 20000,00 грн. на строк до 08.05.2009 року зі сплатою за користування кредитом 29,99 % річних (а.с.5). З метою забезпечення виконання боржником своїх обовязків за кредитним договором перед банком, відповідно до ст.553 ЦК України, 11.05.2007 р. ВАТ КБ Надра укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON], згідно яких поручителі зобовязалися перед банком відповідати за виконання боржником [PERSON] зобовязань по кредитному договору в повному обсязі (п.1.2 Договору поруки) (а.с7,8) Таким чином, відповідно до ст.ст.512, 514 ЦК України до позивача перейшли всі права банку щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та до поручителів за договорами поруки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку , що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.625, 1050, 1048 ЦК України. З п.п. 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 кредитного договору від 11.05.2007 р. відповідач повинен здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом сплати чергового мінімального платежу у розмірі 1184,91 грн., щомісячно до 08 числа поточного місяця. [PERSON] термін повернення кредиту - 08.05.2009 р. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 11.05.2007 р. відповідач станом на 13.06.2013 р. має перед банком заборгованість за кредитним договором в сумі 35475,65 грн., в тому числі заборгованість за кредитом - 11526,66 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 17377,89 грн., пеню - 4571,10 грн., штраф - 2000,00 грн. (а.с.10). Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів в редакції від 01.12.2005р., чинної на час укладення договору, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 постанови від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів застосовуються й до додаткових вимог банку. Враховуючи, що позивач визначив відповідачеві [PERSON] термін повернення кредиту - 08.05.2009 р., а звернувся до суду з позовом 09.07.2013 р., тобто з пропуском 3-річного строку позовної давності для звернення з позовом до суду, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів в звязку зі спливом строку позовної давності. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з відповідачів на його користь понесених судових витрат.

Outcome: dismissed