Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Кримське республіканське виробниче підприємство «Кримтролейбус» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позов тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 28.12.2001 року № 2380, гуртожиток розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. 2-ої [PERSON], буд. 3, знаходиться в повному господарському віданні КРВП «Кримтролейбус». У кімнатах № 43, 44 вказаного гуртожитку зареєстрована [PERSON], яка була звільнена з КРВП «Кримтролейбус» у 2001 році. Зважаючи на те, що з часу звільнення відповідач у гуртожитку не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, на протязі всього періоду жодного разу не з’являлася і особистих речей у вказаних кімнатах немає, на підставі ст.72 ЖК України позивач просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з’явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 28.12.2001 року № 2380 гуртожиток, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. 2-ої [PERSON], буд. 3, належить на праві власності державі в особі Верховної Ради АР Крим та знаходиться в повному господарському віданні Кримського державного виробничого підприємства «Кримтролейбус» (а.с.3). [PERSON] була прийнята на роботу в КРВП «Кримтролейбус» диспетчером в автогосподарство, що підтверджується наказом № 110 від 01.09.1988 року (а.с.7). У зв’язку з трудовими відносинами з КРВП «Кримтролейбус» на підставі ордеру на житлову площу у гуртожитку № 387 від 30.01.2008 року, [PERSON] – чоловіку [PERSON] на сім’ю із 2-х чоловік була надано у гуртожитку кімнати № 43 і № 44 (а.с.10). Наказом КРВП «Кримтролейбус» № 125-ОК від 30.11.2001 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, у зв’язку з переводом на іншу роботу (а.с.8). З 09.10.2008 року сім’я [PERSON] в квартирі не проживає, їх речей в кімнатах немає, що підтверджується актом комісії гуртожитку, бухгалтерською довідкою КРВП «Кримтролейбус» (а.с.11-12). Згідно ст. 130, ст. 131 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання визначається «Примірним положенням про гуртожитки», яке затверджено постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208. [PERSON] Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування гуртожитком, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян (п. 13 Примірного положення). Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК України, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв’язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Відповідач була звільнена з роботи з іншої правової підстави, ніж та, що дає право виселення працівника без надання іншого житлового приміщення. Разом з тим, а також відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, та зважаючи на відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, суд вважає, що її має бути визнано такою, що втратила право користування житловою площею. На підставі наведеного,

Outcome: approved