overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 жовтня 2012 року вона розірвала шлюб з громадянином [PERSON] Вона знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі, оскільки їх син [PERSON], [INFO]р.н., навчається в ВУЗІ на денній формі навчання. Відповідач отримує зарплату та має реальну можливість та зобов'язання, як батько, надавати матеріальну допомогу їхньому синові на час навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини, і просить суд позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження від 17.11.1995р., актовий запис №674, батьками [PERSON], [INFO]р.н., є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (четвертий рівень акредитації) від 05.10.2012р. №198, [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як вбачається з п. 20 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], який навчається у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна на першому курсі денної форми навчання. Враховуючи, що у зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, та заважаючи на те, що відповідач може таку допомогу надавати, тому, за наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №55. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання доньки. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов визнає повністю. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що мається свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER], видане 21.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.4) . Сумісне життя не склалося через те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, всі обов'язки щодо утримання та виховання доньки позивачка виконує самостійно. Враховуючи те, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітньої доньки, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

14.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, сімейні відносини припинили з початку 2012 року. Сім'я фактично розпалась, з цього часу мешкають окремо, збереження сім'ї неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позов не визнав, просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Сторони зареєстрували шлюб 14.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 14.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.8) Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, сімейні відносини припинені, позивач бажає розірвати шлюб, зазначаючи, що примирення між ними неможливе, сім'я фактично розпалася, ухвалою суду від 31.10.2013 р. сторонам був наданий строк на примирення, але до теперішнього часу сторони не примирились, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 29 липня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Андріївській сільській раді Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року однією сім'єю з відповідачем не живуть. Сімейні відносини не склалися в зв'язку з тим, що у серпні 2013 року позивачка покохала іншого чоловіка, що призвело до розпаду сім'ї. Просила шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, на примирення не згодна, просила розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, на розірвання шлюбу згодний. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підстав для збереження сім'ї не вбачається. Спору про розподіл сумісно набутого майна та місце мешкання дитини не виникає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № ACTGRC23430019, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 18700 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2011 року. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином зобов'язання не виконує, станом на 04.06.2013 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 183276,07 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 18357,10 гривень заборгованості за процентами - 2145,74 гривні, заборгованості по комісії - 4375,80 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 149193,91 гривні, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 8703,62 гривні. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати у розмірі 1832,76 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між сторонами був укладений договір відповідно до якого відповідачу надано строковий кредит в сумі 18700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2011 року (а.с.5-12) Відповідач умови договору виконав не у повному обсязі, внаслідок чого за ним виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.06.2013 року становить 183276,07 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у сумі 18357,10 гривень, заборгованості за процентами - 2145,74 гривні, заборгованості по комісії - 4375,80 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 149193,91 гривні, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 8703,62 гривні (а.с.4) Сукупність доказів свідчать про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк», у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 183276,07 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в Шосткинський міськрайонний суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2008 року уклав кредитний договір з відповідачем по справі, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні грошові кошти в сумі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківський послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач договірні зобов'язання належним чином не виконав, тому станом на 10.10.2013 року виникла заборгованість в сумі 23591,59 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2830,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12231,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 6930,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1099,60 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, заяв та клопотань про перенесення справи суду не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, з винесенням заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, а саме: розрахунок заборгованості за договором (а.с.4-8), згідно якого борг відповідача станом на 10.10.2013 року складає 3591,59 грн., копію кредитного договору (а.с.10-13), тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавств. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про призначення опікуна недієздатній особі, посилаючись на те, що він є рідним батьком недієздатної [PERSON], яка мешкає разом з ним. Опікуном доньки була її мати [PERSON], яка померла [INFO]. Донька заявника є психічно хворою людиною в наслідок чого потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, у зв'язку зі своєю хронічною психічною хворобою [PERSON] не пристосована до самостійного життя і не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно посвідчення, [PERSON] є інвалідом 2 групи з 01.09.1999 року безстроково (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки, виданої АСББ «Промінь» № 231 від 13.11.2013 року, [PERSON] мешкає зі своєю донькою [PERSON] (а.с. 10). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов від 14.11.2013 року, [PERSON] здійснює догляд за донькою [PERSON], інвалідом 2 групи, інших родичів в родині не має, створені необхідні матеріально-побутові умови для життя доньки (а.с. 11). Згідно виписки з акта огляду, [PERSON] має діагноз олігофренія у ступені не різко вираженої амбіцильності (а.с. 14). Згідно рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2001 року [PERSON] визнана недієздатною (а.с. 15). Згідно висновку опікунської ради з питання призначення опікуна [PERSON], її батько [PERSON] може бути опікуном своєї доньки (а.с. 20). Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання його недієздатним та призначає опікуна по поданню органа опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Частиною ч.4 ст.63 ЦК України встановлено що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна або піклувальника. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку, розташованому в [ADDRESS] Позивач підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити, про що повідомила суд письмово. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило. З доводів, викладених позивачем у позовній заяві та досліджених в судовому засіданні встановлено, що вона є власником житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2008 року, зареєстрованого в КП Ровеньківське БТІ. Вона проживає в будинку, користується і володіє ним як своєю власністю. Але в будинку значиться зареєстрованим відповідач по цій цивільній справі [PERSON], з яким вона короткий час перебувала в фактичних шлюбних відносинах. За проханням відповідача вона дала згоду на його реєстрацію в належному їй будинку, оскільки йому необхідна була реєстрація для працевлаштування. В будинку він не проживає з 01 жовтня 2012 року, що підтверджується довідкою з місця проживання. Крім того, цей факт за необхідності можуть підтвердити свідки. В будинку відсутні будь-які речі відповідача. Він не здійснює ніяких прав і не виконує ніяких зобов*язань щодо будинку, навіть не з*являється в нього. Ніякого права на проживання в будинку він не має, оскільки власником будинку не являється, наймачем будинку - також. Добровільно він з реєстрації не знявся, що порушує її права власника, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача і не може в повній мірі здійснювати свої права власника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1983 року народження. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин. Шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року. Вони мешкають окремо. На теперішній час він підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою. Спору про поділ спільного майна не мають. Примирення між нею та відповідачем неможливе, бо збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач у зал судового засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час, день, та місце слухання справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.1983 року міським відділом ЗАГС м. Ровеньки Ворошиловградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за актовим записом №384 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, так як вважає, що родина розпалась, та відновити її неможливо. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з даним позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON], [INFO], з малолітніми дітьми: дочкою [PERSON], [INFO], і дочкою [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняттю з реєстрації в квартирі, розташованій в [ADDRESS]. Позивач у суді підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило. З доводів, викладених позивачем у позовній заяві та досліджених в судовому засіданні встановлено, що він є власником житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2003 року, зареєстрованого в КП Ровеньківське БТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 336349 від 10.04.2003 року. Він проживає в квартирі, користується і володіє нею як своєю власністю. Але в квартирі значиться зареєстрованим відповідач по даній справі [PERSON] з малолітніми дітьми. Відповідач - його колишня дружина, шлюб з якою розірвано 03 березня 2009 року. З часу фактичного розпаду сім*ї, відповідач в належній йому квартирі не проживає. Вона перебуває в іншому шлюбі, від якого має двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач разом зі своєю сім*єю постійно проживає за адресою, вказаною у цій позовінй заяві. Але вона залишилась зареєстрованою в належній йому квартирі, і зареєструвала в ній своїх малолітніх дітей. Таким чином, відповідач в квартирі не проживає, не здійснює ніяких прав і не виконує ніяких зобов*язань щодо квартири, навіть не з*являється в ній. Ніякого права на проживання в квартирі вона не має, оскільки власником квартири не являється, наймачем квартири - також. Тому він вважає, що відповідач не має ніякого права на вказане житло. Але добровільно вона з реєстрації не знялася, що змушує його звертатися з цим позовом до суду. Факт реєстрації відповідача в його квартирі порушує його права власника, оскільки він не може в повній мірі здійснювати свої права власника. Він не має можливості зареєструвати в квартирі членів своєї сім*ї, крім того, змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Той факт, що відповідач в належній йому квартирі не проживає, підтверджується актом від 21.06.2013 року. Крім того, цей факт можуть підтвердити свідки.

Outcome: partial