Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

30 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В якому зазначив, що 20 жовтня 2007 року сторони уклали договір, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 9.12 Правил надання банківських послуг (далі Правила) він діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідачка з свого боку зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також комісію на умовах, передбачених Правилами. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, у зв'язку з чим станом на 14 жовтня 2013 року виникла заборгованість на загальну суму 22312грн.91коп. На підставі положень ст.ст.526-527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив суд про задоволення позову. У судове засідання позивач не з'явився, але його представник у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовну заяву підтримав повністю. Відповідачка позов визнала частково та пояснила, що дійсно укладала з позивачем кредитний договір, за умовами якого отримала 3000грн., які частково погашала, а з 2009 року припинила погашення кредиту, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та хворобою. Просила суд позов задовольнити частково, але своїх розрахунків суду не надала. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Стаття 526 ЦК України встановлює правило, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 20 жовтня 2007 року сторони уклали кредитний договір (а.с.7-11), за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 9.12 Правил надання банківських послуг він діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також комісію на умовах, передбачених Правилами - п.6.6, а у випадку порушення строків платежів більше чим на 120 днів зобов'язалася сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. плюс 5% від суми позову - п.8.6 Правил. Як свідчить розрахунок за договором, станом на 14 жовтня 2013 року (а.с.4-6) загальна заборгованість за кредитом становить 22312грн.91коп., яка складається: з заборгованості за кредитом - 2693грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10731грн.20коп.; заборгованості по комісії - 7350грн., штрафу - 500грн. (фіксована частина), 1038грн.71коп. - процентна складова. Таким чином, судом встановлено, що позивач зі свого боку повністю виконав умови договору, надавши відповідачці кредит, а остання свої зобов'язання за договором не виконала, чим порушила умови договору - п.п.6.5, 6.6 Правил. Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у заявленому обсязі. Посилання відповідачки на ту обставину, що вона частково погашала заборгованість за кредитом не заслуговує на увагу, так як нею не надано доказів про сплату платежів в рахунок погашення кредиту, а обов'язок надання доказів відповідно до Закону покладається на сторони у справі. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті на користь позивача судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved