Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач 23 січня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дніпропетровська міська рада про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що виконуючи повноваження, надані рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.02.2004 року № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», Ленінською районною у місті радою було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства групою по самоврядному контролю за використанням та охороною земель та встановлено порушення норм земельного законодавства і складено акт на гр. [PERSON] від 12.12.2012 р. № 1/12, згідно до якого вона використовує земельну ділянку під город площею 80 кв.м. біля будинку [ADDRESS] без документів, які б підтверджували право власності або право користування земельною ділянкою що є порушення норм діючого законодавства. Отже, через відсутність відведення земельної ділянки під город остання повинна бути повернена власникам землі або землекористувачам. Оскільки, добровільно здійснювати звільнення земельної ділянки під город площею 80 кв.м. біля будинку [ADDRESS] відповідач не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить суд зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку під город площею 80 кв.м. біля будинку [ADDRESS], зобов`язати відповідача привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан за власний рахунок. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с.75). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.71). Представник третьої особи - Дніпропетровська міська рада в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Ленінською районною у місті радою було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства групою по самоврядному контролю за використанням та охороною земель та встановлено порушення норм земельного законодавства і складено акт на [PERSON] від 12.12.2012 р. № 1/12, згідно до якого остання станом на 12 грудня 2012 року використовує земельну ділянку площею 80 кв.м. під город біля будинку [ADDRESS] без документів на право постійного володіння та права оренди землі (а.с.6). Згідно постанови № 45-8 від 19 грудня 2012 року [PERSON] своїми діями порушила ст. 152 КУпАП, в зв'язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності зі стягненням штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.11) Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування. Згідно з вимогами ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За приписами ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо звільнення та приведення земельної ділянки під город площею 80 кв.м. біля будинку [ADDRESS] у придатний для використання стан за власний рахунок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі по 114,70 грн.

Outcome: approved