Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

02 липня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] в якому просить: - визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матірю [PERSON]; - надати дозвіл на виїзд малолітнього громадянина України [PERSON], [INFO], за кордон на постійне місце проживання до [PERSON] Республіки [PERSON] із матірю [PERSON] за відсутності згоди батька. По цій справі третя особа, яка не заявляє самостійний вимог виконавчий комітет Шосткинської міської ради Сумської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27 грудня 2005 року під час проживання у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у них народився син [PERSON]. 07 вересня 2009 року рішенням ухваленим Шосткинським міськрайонним судом Сумської області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Оскільки, після розірвання шлюбу спору щодо проживання сина [PERSON] між сторонами не було, то останній залишився проживати з матірю [PERSON] і постійно утримувався, виховувався та проживав за місцем постійного проживання останньої. У 2010 році позивач познайомилась з громадянином [PERSON] Республіки [PERSON] [PERSON], з яким 16 грудня 2011 року зареєструвала шлюб. [PERSON] [PERSON] постійно проживає у [INFO], має там постійну роботу. Проживає у безстроково орендованій трикімнатній квартирі, у якій одна із кімнат відведена для проживання малолітнього [PERSON]. [PERSON] [PERSON] добре ставиться до малолітнього [PERSON]. У [PERSON] Республіці [PERSON] малолітній [PERSON] буде відвідувати школу в місті Люберг і також є запрошення для нього від приватної школи у місті Мюнхен для вивчення української мови. Оскільки, протягом тривалого часу шлюбні відносини між [PERSON] [PERSON] та позивачем стали тільки міцнішими, остання прийняла пропозицію чоловіка на переїзд до нього та проживання у [PERSON] Республіці [PERSON]. В подальшому, позивач звернулася до відповідача з пропозицією надати згоду на виїзд їх сина [PERSON] за кордон до [PERSON] Республіки [PERSON] на постійне проживання, але згоди не отримала. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату та час його проведення повідомлена належним чином. Бере участь у справі через представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що у [PERSON] Республіці [PERSON] [PERSON] [PERSON] зроблено все можливе щоб у малолітнього [PERSON] були належні умови проживання, навчання та духовного розвитку. просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, при цьому пояснила, що малолітньому [PERSON] буде краще проживати у [PERSON] Республіці [PERSON], оскільки у нього там буде повна родина. [PERSON] [PERSON] добре ставиться до малолітнього [PERSON] Крім того, батько дитини [PERSON] буде мати можливість бачитися з сином. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про шлюб 1-БП №069215 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 16 грудня 2011 року вбачається, що [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 грудня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів в цей день відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зроблено відповідний актовий запис за №41 і прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.6). Із рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 07 вересня 2009 року вбачається, що розірвано шлюб зареєстрований 24 січня 2004 року відділом РАЦСу по м.Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №11. Рішення набрало законної сили 18 вересня 2009 року. (а.с.8). Із свідоцтва про народження І-БК №033999 виданого 21 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві вбачається, що [PERSON] народився 27 грудня 2005 року про що в Книзі реєстрації народжень 21 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві зроблено відповідний актовий запис за №107 і його батьками є: батько громадянин України [PERSON], мати громадянин України [PERSON]. (а.с.9). Із довідки про склад сімї від 04.06.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає у [INFO] і до складу її сімї входять: - син [PERSON], [INFO]; - мати [PERSON], [INFO]; - бабуся [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Із відомостей наданих 21 травня 2013 року Ощадбанком Гольштейн вбачається, що [PERSON], [INFO], прийшов 01 жовтня 2008 року до Ощадбанку службовцем і працює старшим технічним фахівцем в галузі управління підприємством, відділ фінансів. Також, [PERSON] надано позитивну характеристику. (а.с.11, 12). Із довідки про зарплату виданої Ощадбанком Гольштейн 20 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] працює безстроково та заробіток за останні шість місяців становить: - грудень 2012 3665,26 євро; - січень 2013 3716,01 євро; - лютий 2013 3830,89 євро; - березень 2013 14037,27 євро; - квітень 2013 3716,01 євро; - травень 2013 3716,01 євро. (а.с.13, 14). Із договору оренди житла в Гамбурзі від 25.05.2008 року вбачається, що орендар [PERSON], [INFO], орендує приміщення в будинку 23 867 Зюльфельд, вул. Ольдесло, 2а, що складається з трьох кімнат, кухні, коридора, ванної кімнати, туалета, одного підвала №5, житлова площа становить 76 кв.м. (а.с.17-20). Із інформації про місце проживання наданої Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. (а.с.21). З паспорта громадянина України МА 317045 виданого Шосткинським МВ УМВС України у Сумській області 19 серпня 1997 року вбачається, що [PERSON] народився 30 серпня 1974 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року за №2947-ІІІ (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин 14 статті 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України, суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, а також те, що відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, суд вважає необхідним визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON], [INFO], громадянином України. Відповідно до ст.21 Конституції України прийнятої на пятій сесії Верховної ради України 28 червня 1996 року (далі Конституція України), усі люди є вільні і рівні у своїй гідності в правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини не є вичерпними, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ (далі Закон №2235-ІІІ), громадянство України набувається за народженням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №2235-ІІІ, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Тому суд вважає, що малолітній [PERSON], як громадянин України має такі ж права, як всі громадяни України, а його батько [PERSON] не даючи згоди на його виїзд за кордон фактично обмежує встановлене законом право на вільне пересування та вільний вибір місця проживання. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розвязання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (далі Закон №3857-ХІІ). Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 4 Закону №3857-ХІІ, передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того, Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст.10 п.2). Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 п.1); відповідно до зобовязання за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на вїзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою воззєднання сімї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сімї (ст.10 п.1). За змістом ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обовязки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позиція відповідача, який проживає окремо від дитини, фактично перешкоджає проживанню дитини із матірю, розєднує їх, а, отже, порушує права як дитини, так і матері. На підставі викладеного, а також, враховуючи те, що відповідачем позовні вимоги визнано в повному обсязі, суд вважає за можливе, з метою захисту прав малолітньої дитини, надати дозвіл на виїзд за кордон малолітньому громадянину України [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO], на постійне місце проживання до [PERSON] Республіки [PERSON] із матірю [PERSON], [INFO], за відсутності згоди батька. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №1493.11.1 виданої 01 липня 2013 року Сумською філією Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 114 гривень 70 копійок. (а.с.1). Тому, з врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок (0,1 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2013 року).

Outcome: approved