Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про скасування нотаріальної дії ПН ХМНО [PERSON] щодо нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири №84 в будинку №38 по пр..Московському в місті Харкові від 15.04.2009 року, укладеному між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», визнання договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 15.04.2009 року, укладеному між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» нікчемним, з посиланням на ті обставини, що договір купівлі-продажу від 15.04.2009 року між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» укладено на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16.12.2008 року, яке в подальшому було скасовано; обидві сторони договору не мали доступу в квартиру та не були в ній жодного разу. Крім того, позивач зазначає, що у квартирі жодного разу не були спеціалісти з Бюро технічної інвентаризації, що є незаконним, оскільки при відчуженні та набутті у власність квартири є обов’язковим витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно, який видається тільки після проведення технічної інвентаризації (огляду) квартири спеціалістами БТІ. Позивач стверджує, що БТІ не було проведено інвентаризації квартири, оскільки в квартирі було здійснено самочинне перепланування, відомості про яке не містилися у витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги, доповнивши їх вимогами про скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.04.2009 року між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру та скасування державної реєстрації права власності на квартиру квартири [ADDRESS] від 15.04.2009 року між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова». Згідно з п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Тому суд вважає необґрунтованим залучення приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у якості відповідача та визначає його статус як третю особу, що відповідає законодавству. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, надавши аналогічні викладеним у позові пояснення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки до судового засідання суд не повідомили. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з*явилася, про розгляд справи була повідомлена. Представник третьої особи Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» до судового засідання не з*явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції до судового засідання не з*явився, матеріали справи містять його заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2009 року між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №167 (а.с.4-6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №9-98-146097-М-1 від 24.09.1998 року квартира за адресою: м.Харків, просп..Московський, 38, кв.84, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). 13.07.2012 року [PERSON] змінили прізвище на «Мариніна», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія І-ВЛ №006663 від 13.07.2012 року (а.с.29) Згідно з договором дарування 28.01.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №714, позивач [PERSON] набула право власності на 1/3 частину квартири №84, що знаходиться в м.Харкові, проспект Московський, будинок №38(а.с.19-20). Право власності належним чином зареєстровано в Харківському БТІ. Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.04.2011 року [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право власності на квартиру №84 по пр..Московському, 38 в місті Харкові. Визнано за та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» право власності на квартиру №84 по пр..Московському, 38 в місті Харкові. (а.с.21-23). Рішення набуло законної сили. Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харковавід 31.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS], скасовано реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS].(а.с.42-44). Внаслідок договору купівлі - продажу квартири від 15.04.2009 року, укладеного між ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], відповідач [PERSON] набула право власності на квартиру №84, що знаходиться в м.Харкові, проспект Московський, будинок №38 (а.с.101-102). Відповідно до п.61 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 № 20/5 (яка діяла на момент укладення правочину):при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження житлового будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності (довірчої власності) на вказане майно, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. П.63 зазначеної Інструкції передбачено: крім правовстановлювального документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає документи, передбачені наказом Міністерства юстиції України "Про надання витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках" від 20 вересня 2002 року N 84/5 ( z0773-02 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2002 року N 773/7061 (із змінами і доповненнями, унесеними наказом Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2002 року N 92/5 ( z0846-02 ), а в сільській місцевості, де інвентаризація не проведена, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики відчужуваного нерухомого майна. Коли з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що власник, наприклад, житлового будинку здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову, у тому числі перепланування житлового будинку, переобладнання нежитлового приміщення в житлове і навпаки, або звів чи зводить господарські, побутові будівлі та споруди без установленого дозволу або без належно затвердженого проекту чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, нотаріус вимагає подання рішення органу місцевого самоврядування про дозвіл здійснити перебудову, прибудову, перепланування чи звести господарські, побутові будівлі та споруди. При відсутності такого рішення нотаріус відмовляє в посвідченні договору відчуження житлового будинку, власником якого здійснено таку перебудову, прибудову, переобладнання чи зведено господарські побутові будівлі та споруди. Зазначені норми закону нотаріусом при укладанні угоди 15.04.2009 року між ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» та [PERSON] були дотримані, що підтверджується наданим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.107). Як вбачається з витягу, він не містить будь-яких відомостей про здійснення власником майна його перебудови чи прибудови. П.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» визначає, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦКУ зміст договору, що є предметом судового спору, не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що сторонами в судовому засіданні не оспорюється. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, про що свідчить власноручне підписання правочину його сторонами. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що не заперечується сторонами правочину. Позивачем не надано доказів того, що правочин суперечить інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх дітей. Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» встановлено , що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно – правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку позивача, технічна інвентаризація – огляд квартири проведена не була, при цьому позивач посилається на те, що вона та [PERSON] були виписані з лікарні після ДТП 18 грудня 2008 року і проживають у вказаній квартирі по теперішній час, на підтвердження надає довідку з 1-ї міської клінічної лікарні м.Полтави №2449 від 10.09.2009 року, відповідно до якої [PERSON] була виписана 27.10.2008 року, [PERSON] був виписаний з лікарні 18.12.2008 року (а.с.28). При цьому, сама по собі надана позивачем медична довідка не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України. Також позивач зазначає, що протягом 2009 року [PERSON] проходив реабілітаційний період у вказаній квартирі, постійно там знаходився і вона йому допомагала. Жодних доказів зазначених обставин позивачем не надано. Крім того, позивач зазначає, що факт не проведення інвентаризації квартири може бути підтверджений показами свідків, проте клопотань про допит свідків за весь час перебування справи у провадженні суду від позивача або її представника до суду не надходило. Доказів того, що договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 15.04.2009 року між [PERSON] та ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» укладено з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину або будь-яких інших вимог закону – суду не надано. Так, договір, у якому зазначений намір сторін, як встановлено судом, нотаріально посвідчений, проведена його державна реєстрація, ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» реалізувало своє право власності, розпорядилося належним майном на свій розсуд, продавши свою квартиру [PERSON] Позивач та її представник ні у позові, ні у судовому засіданні, вимагаючи визнання правочину нікчемним, не надали суду належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження своїх вимог. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що правочин може бути визнаний нікчемним лише з підстав визначених законом, та із застосуванням наслідків, передбачених законом. Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання договору купівлі- продажу квартири нікчемним, то і вимоги про скасування нотаріальної дії, скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, є такими що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed