Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому посилається на те, що відповідно до укладеного договору № LGXRF901560034 від 03.05.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 5704,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.03.2009 року. Станом на 17.09.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 31525,07 грн., яка складається з: 5704,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 23839,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1477,38 грн. - штраф (відсоткова складова). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 31525,07 грн., а також судові витрати у розмірі 315,25 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, але просила суд зменшити розмір неустойки. Вислухавши думки сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Заява позичальника № LGXRF901560034 (а.с. 30) була оформлена 03.05.2008 р. від імені [PERSON]. Згідно указаної заяви кредитно-заставний договір складають: ця заява, запропоновані Приватбанком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам і Тарифи. На підставі цього договору було видано кредит у сумі 5704,60 грн. із кінцевим строком погашення 03.03.2009 р. для придбання товару, а саме ноутбуку ASUS F5R-T225S1AHWW (F5BOOR). Як вбачається з меморіальних ордерів, банком були виконані свої зобов'язання (а.с.26,31). Відповідно видаткової накладної № ГУМ-750 від 03.05.2008 року (а.с. 28) указаний ноутбук було передано відповідачці. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 6-8) передбачають, що позичальник повинен погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви (п. 3.2.2); за користування кредитом позичальник повинен сплачувати відсотки (п. 3.2.3); за порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором становить п'ять років (п. 5.5). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками повністю. Разом із тим, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки з огляду на наступне. Відповідно до статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України суд звертає увагу на те, що розмір неустойки (штрафу та пені) складає 25817,15 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, яка становить 5704,60 грн. Таким чином,

Outcome: partial