Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору недійсним, повернення коштів у розмірі 50 875 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 29 квітня 2010 року між ним та ТОВ «Народна програма соціальної допомоги» укладено Договір про надання послуг спрямованих на придбання транспортного засобу орієнтованою вартістю 160 000 грн. через «Народну програму соціальної допомоги», при цьому ним було сплачено платежі у розмірі 50 875 грн. з урахуванням першого внеску у розмірі 16 000 грн. Зазначив, що він сплачував власні кошти відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Як наслідок, правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсним. Від позивача до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності в порядку заочного провадження. Представник відповідача ТОВ „Народна програма соціальної допомоги" до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в тому числі і відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2010 року між позивачем та ТОВ «Народна програма соціальної допомоги» (на далі по тексту ТОВ „НПСД") укладено Договір про надання послуг спрямованих на придбання транспортного засобу орієнтованою вартістю 160 000 грн. (а.с.12-17) Відповідно до ст. 2 Договору про надання послуг, TOB „НПСД" зобов'язалось організовувати та створювати умови для придбання товару, здійснити оплату та забезпечити отримання товару. 29 квітня 2010 року позивачем було сплачено комісійний платіж у розмірі 16 000 грн., що підтверджується квитанцією. В подальшому, щомісяця сплачувалися щомісячні платежі на загальну суму 34 875 грн., що також підтверджується квитанціями. Змістом укладеного Договору підтверджується, що грошовий фонд учасників програми, за рахунок якого відповідач зобов'язується придбати і передати її учасникам товар, формується за рахунок коштів учасників програми без залучення до нього коштів Товариства, оплата товару учасникам програми, які набули право на отримання товару на розподільчому акті, здійснюється коштами інших її учасників без інвестування у цю оплату коштів Товариства. З вище сказаного випливає, що позивач сплачував власні кошти відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. З Договору вбачаються невигідні договірні умови, які протилежна сторона правочину (відповідач) сформулювала в односторонньому порядку, дозволивши ознайомлення з Договором лише після сплати комісійної винагороди, тим самим створивши істотний дисбаланс між правами і обов'язками сторін за договором, не врахувавши при цьому інтересів позивача. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (ч. 1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача (ч.2), зокрема, надання виконавцеві можливості не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від виконавця у зв'язку з розірванням договору (п.4 ч. З). Перелік несправедливих умов у договорах із споживачем не є вичерпним (ч.4). Виходячи з цих приписів, є несправедливими умови укладеного договору про те, що TOB «НПСД» не повертає сплаченої комісійної плати, а також те, що у разі розірвання договору з ініціативи позивача з останньої утримується штраф в сумі трьох чистих платежів, оскільки за розірвання договору з ініціативи відповідача застосування санкцій до останнього не передбачено Діяльність TOB «НПСД» пов'язана з наданням послуг з придбання об'єкту нерухомості через програму НПСД і по своїй суті є діяльністю з надання фінансових послуг, оскільки має характерні для такого виду послуг ознаки: відповідач здійснює операції з фінансовими активами, отримує від учасників програми грошові кошти у вигляді комісійного платежу та щомісячних платежів, перерозподіляє отримані грошові кошти в інтересах третіх осіб і має прибуток від такої діяльності. Відповідно до визначення термінів у додатку № 2 від 28 жовтня 2011 року до оспорюваного Договору Програма НПСД - це програма, метою якої є придбання Учаснику НПСД Товару з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку і на умовах, передбачених Договором і додатками до нього. Згідно із ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» крім конкретного переліку послуг, які вважаються фінансовими, до фінансових також відносяться інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у п.5 ч. 1 ст.1 цього закону. А саме, фінансові послуги - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Наведене свідчить про те, що перелік фінансових послуг, передбачених законом «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не є вичерпним. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Отже, діяльність TOB «НПСД» фактично є діяльністю з надання фінансових послуг, оскільки має всі характерні для таких послуг ознаки, але здійснюється відповідачем без відповідної ліцензії. Згідно із ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч. 1 ст. 227 ЦК визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно з п. 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Змістом укладеного сторонами Договору підтверджується, що грошовий фонд учасників програми, за рахунок якого відповідач зобов'язується придбати й передати її учасникам товар, формується виключно за рахунок коштів учасників програми без залучення до нього коштів Товариства, та що оплата товару учасникам програми, які набули право на тримання товару на розподільчому акті, здійснюється коштами інших її учасників без інвестування в цю оплату коштів товариства. Виходячи з наведеного, Договір про надання послуг спрямованих на придбання нерухомості орієнтованою вартістю 160 000 грн. через «Народну програму соціальної допомоги», організовану товариством, укладений 29 квітня 2010 року є таким, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить несправедливі для споживача умови, чим створено істотний дисбаланс на користь відповідача між правами та обов'язками сторін; Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки TOB «НПСД» здійснює діяльність з надання фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб, без отримання відповідачем відповідної ліцензії. Оспорюваний правочин не відповідає чинному законодавству України, внутрішній волі та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, носить характер правочину вчиненого під впливом помилки в розумінні ст. 229 ЦК України, та дає законні підстави для визнання цього договору недійсним. Таким чином, всебічно та об'єктивно дослідивши обставини справи, а також з урахуванням вище викладених правових норм, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині визнання договору недійсним та повернення коштів.

Outcome: approved