Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-22 00:00:00

09 жовтня 2012 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначили, що [INFO] їх син, [PERSON], в результаті нещасного випадку загинув при виконанні своїх трудових обов'язків на території підприємства ПАТ «МК «Азовсталь», будучи працівником підрядної організації - ПП «Консоль». В результаті смерті сина вони зазнали моральних та фізичних страждань, стан здоров'я постійно погіршується, перенесли операції з приводу захворювання на катаракту. Син за життя постійно допомагав їм у побуті та був єдиною опорою для них на старість. Просять стягнути з відповідача моральну шкоду у загальній сумі 300000,00 гривень, з по 150000,00 гривень на користь кожного з них. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Чупрін В.П., діючий на підставі довіреності, в ході судового розгляду справи пред'явлений позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що підприємством надавалась матеріальна допомога на поминальний обід та поховання [PERSON], на користь позивачів також було стягнуто суму компенсації у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого. В ході проведення перевірки прокуратурою встановлена відсутність складу злочину у діях працівників підприємства, а тому підприємство не вдавалося до будь-яких протиправних дій відносно позивачів. Причинами ж нещасного випадку стало невиконання [PERSON] інструкцій з охорони праці, він перебував у тому місці, не йому знаходитися не доручалося, що призвело до його загибелі. Нещасний випадок стався на території ПАТ «МК «Азовсталь» на ділянці, яка не є джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, вважав безпідставними доводи позивачів щодо наявності причинно-наслідкового зв'язку між загибеллю [PERSON] та їх подальшим переченням оперативного медичного втручання з приводу захворювання на катаракту, оскільки таке захворювання на його думку обумовлене віковими змінами. У судове засідання представник відповідача не прибув з невідомих причин, будучи при цьому своєчасно та належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Гузенко Р.О., діючий на підставі довіреності, в ході розгляду справи не заперечував проти вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] У судове засідання представник третьої особи також не з'явився з невідомих причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Разом із тим, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі у відсутність осіб, які не прибули у судове засідання, на підставі наявних доказів та раніше наданих ними пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Нормами ст.ст. 23, 1167 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Виходячи з аналізу ст. 1167 ЦК України зобов'язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: 1) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; 2) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; 3) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; 4) вини заподіювача шкоди. У трудовому праві протиправне діяння розглядається також як порушення власником або уповноваженим ним органом обов'язку щодо забезпечення безпечних умов праці і нездійснення ним усіх залежних від нього заходів щодо охорони праці працівників. Причинний зв'язок як елемент правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки власника або уповноваженого ним органу і моральної шкоди, що настала, де протиправність виступає причиною, а моральна шкода - наслідком. Вина власника або уповноваженого ним органу при заподіянні працівникові моральної шкоди має подвійне значення: при наявності вини настає відповідальність за заподіяну працівникові моральну шкоду, а її форма та ступінь впливають на визначення розміру відшкодування. Вина власника - це його психічне ставлення до здійснюваного порушення трудових прав працівника, яке може діставати свій вияв у формах умислу, необережності (простої та грубої), а також неосвіченості (необізнаності). Форма вини власника або уповноваженого ним органу - це окреслене в законі поєднання певних ознак (елементів) його свідомості та волі, в якому відображається психічне ставлення до свого протиправного діяння та його негативних наслідків. Ступінь вини власника - це оціночна, кількісна категорія, яка багато в чому визначає тяжкість вчиненого ним діяння і впливає на визначення розміру відшкодування заподіяної працівникові моральної шкоди. З акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), затвердженого Головою Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України 10 жовтня 2011 року, вбачається, що смерть [PERSON], монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій ПП «Консоль», настала в результаті падіння з висоти, причиною чого стало невиконання вимог інструкцій з охорони праці, незастосування засобів індивідуальної безпеки (за наявності), невиконання посадових обов'язків (а.с. 9, 10). При цьому як вбачається із Акту спеціального розслідування даного нещасного випадку (форма Н-5), затвердженого Головою Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України 10 жовтня 2011 року, нещасний випадок стався внаслідок порушення [PERSON] вимог п. 1.8 та 3.10 Інструкція ИОТ-К-27-09 з охорони праці, затвердженої наказом ПП «Консоль» № 3 від 18.06.2009 року, а також внаслідок недостатнього контролю підпорядкованої бригади з боку майстра монтажної ділянки ПП «Консоль» [PERSON], яким порушено вимоги п. 8.1 Положення про систему управління охороною праці та п. 2.3 Посадової інструкції майстра монтажної ділянки, затверджених наказами ПП «Консоль» № 2а від 12.01.2010 року та № 3а від 05.01.2011 року відповідно (а.с. 6-8). Дані акти відповідачем в ході розгляду справи не оспорювалися і наразі є чинними, а тому його посилання на наявність лише вини загиблого [PERSON] є неспроможними. Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При встановленні факту заподіяння моральної шкоди необхідно керуватися критеріями загальнолюдських цінностей. Зрозуміло, що втрата близької людини, єдиного сина, поза всяким сумнівом, пов'язана з глибокими душевними стражданнями, які за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Одним з критеріїв, що зменшують розмір відшкодування є добровільне відшкодування заподіяної працівникові моральної шкоди або здійснення інших дій власником або уповноваженим ним органом, спрямованих на усунення або зменшення негативних наслідків заподіяної моральної шкоди. Встановлено, що відповідач надав позивачам матеріальну допомогу на поховання сина та поминальний обід у загальній сумі 8234,00 гривень (а.с. 40, 41). З урахуванням наведених обставин, беручи до уваги необережну форму вини відповідача, виходячи з принципів розумності, виваженості й справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої позивачам моральної шкоди 100000,00 гривень, тим самим частково задовольнивши пред'явлений позов. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 гривень,

Outcome: partial