Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.09.2005 року. У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалися, що призвело до припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, починаючи з лютого 2009 року вони не проживають разом, тому вважає, що збереження сім"ї не можливе. Також просить стягнути аліменти з відповідача щомісяця на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги та ухиляється від виконання батьківських обов"язків. Позивач подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у ї відсутність, позовні вимоги підтримала щодо розірвання шлюбу підтримала, просила шлюб розірвати. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі змінила, та просила стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.09.2005 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім"ї сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 2694. У шлюбі у сторін [INFO] року народився син - [PERSON]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя, внаслідок чого між сторонами постійно виникали суперечки. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В даний час дитина проживає разом з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Згідно із ст. 121 Сімейного Кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. При призначенні розміру аліментів суд вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved