Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], ПАТ "Українська екологічна страхова компанія", в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7 850, 23грн., моральну шкоду у розмірі 2 000, 00грн., а також витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження №10/12 від 03.05.2012року у розмірі 600, 00грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16 березня 2012року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] та автомобіля «ВАЗ 2103», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, як зазначає позивач, його автомобілю «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], були завдані технічні пошкодження. Крім того, позивач вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача - [PERSON], а під час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за пошкодження майна третіх осіб була застрахована в ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія", збитки заподіяні внаслідок ДТП складають 7 850, 23грн., що підтверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження. Як зазначає позивач, у встановлений законом термін і порядок він повідомив ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія" про страхову подію, надав повний пакет документів для виплати, передбачений законом, однак протягом місячного строку від дня одержання страховиком всіх необхідних документів, виплати страхового відшкодування до теперішнього часу проведена не була. Крім того, позивач вказує на те, що він відправив досудову претензію в ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» з пропозицією в добровільному порядку врегулювати виниклі розбіжності, однак до теперішнього часу відповіді на вказану претензію він не отримав, у зв'язку з чим, звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 16.10.2013року позивач позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси за згодою представника позивача була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Гончарова Р.В. від 13.04.2012року по справі №3/1522/3020/12, яка набрала законної сили, було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВН1 №450149 від 16.03.2012року о 18 годині 30 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» д/з [NUMBER], рухаючись по вул. Водопровідна в м. Одеса, при виконанні повороту ліворуч на вул. Бреуса не надав перевагу в русі автомобілю «Деу» д/з [NUMBER], що рухався на зустріч, скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою визнано [PERSON], [INFO], винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425грн. Згідно звіту №10/12 ФОП [PERSON] по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], 2009р.в., [PERSON], внаслідок пошкодження при ДТП, станом на 25 квітня 2012року, вартість матеріального збитку складає 7 850, 23грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що цивільно - правова відповідальність [PERSON] за пошкодження майна третіх осіб була застрахована в ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія". 25.03.2012року [PERSON], відповідно до ст. 35 та ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся на адресу ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія" з заявою, в якій просив відшкодувати шкоду, заподіяну під час дорожньо-транспортної пригоди, однак відповідачем - ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія" не було відшкодовано шкоду, внаслідок ДТП. Незважаючи на той факт, що відповідальність [PERSON] за пошкодження майна третіх осіб була застрахована в ЗАТ "Українська екологічна страхова компанія", [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути тільки з [PERSON] шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Згідно ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Аналіз названих вище положень дозволяє суду дійти висновку, що позивач - [PERSON] вимоги про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинен був пред'явити безпосередньо до страховика - ПАТ "Українська екологічна страхова компанія", а не до завдавача шкоди - [PERSON], оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "Українська екологічна страхова компанія". Крім того, суд зазначає, що [PERSON] має повну цивільну та цивільно-процесуальну правосуб'єктність (праводієздатність) та може звернутися до суду із відповідним позовом безпосередньо до ПАТ "Українська екологічна страхова компанія". Разом з тим, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 600, 00грн., які були перераховані [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON], яким було складено звіт №10/12 по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], 2009р.в., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20.04.2012 (а.с. 30). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995року передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачу завдано також моральну шкоду, яка пов'язана з хвилюваннями та моральними стражданнями з причини пошкодження його автомобілю, порушенням укладу його життя, погіршенням його фінансового стану, у зв'язку з перебуванням автомобіля у ремонті, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 1 000 гривень, який на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Outcome: partial