Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на майно, посилаючись на те, що 09.11.1996 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне померлій майно, зокрема на житловий будинок №15 з надвірними будівлями по вул.8-го Березня в с.Високе Монастириського району Тернопільської області, який остання заповіла позивачці. Проте, одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у зв’язку із відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане будинковолодіння. Позивач [PERSON], доповнивши та уточнивши свої позовні вимоги, зазначила, що житловий будинок №9, а не №15, як це було помилково було записано, розташований по вул.8-го Березня в с.Високе Монастириського району Тернопільської області, належить до суспільної групи – колгопний двір, у якому станом на 1996 рік проживали: позивач – [PERSON], мати позивача – [PERSON], батько позивача – [PERSON] Після померлої 09.11.1996 року [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного житлового будинку. Після смерті 16.01.2005 року її батька – [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину даного житлового будинку. Оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про прийняття спадщини, позивач просить суд позов задовольнити, визнати за нею право власності на житловий будинок №9 з надвірними будівлями, що розташований по вул.8-го Березня в с.Високе Монастириського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з’явилась, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач – [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено наступні обставини. Як вбачається із ксерокопії погосподарської книги №244 за 1996 – 2000 роки, будинковолодіння по вул.8-го Березня,9 в с.Високе Монастириського району Тернопільської області відноситься до суспільної групи – колгоспний двір, головою якого була [PERSON] (мати позивача); членами домогосподарства являлись [PERSON] (батько позивача) – чоловік голови; [PERSON] – позивач; [PERSON] – зять голови двору; [PERSON] – внучка голови двору; [PERSON] – внучка голови двору; [PERSON] – внучка голови двору, що також підтверджується довідкою №279, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно архівного витягу із протоколу двадцять четвертої сесії двадцять другого скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.05.1996 року дане будинковолодіння збудоване на відведеній земельній ділянці площею 0,25 га. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с.Високе по вул.8-го Березня за №9, згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №433 від 03.12.2012 року, виданої [PERSON], становить 58 224 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок під літерою «А», стайня «Б», літня кухня «В», стодола «Г», курник «Д», піднавіс «Е», комора «Є», огорожа №1, ворота №2, криниця «К». Як вбачається з інформаційної відповіді №283, виданої 11.11.2013 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», на даний житловий будинок з надвірними будівлями у листопаді 1988 року була виготовлена інвентаризаційна справа за №340. Про реєстрацію права власності на дане нерухоме майно у довідці не вказано. Відповідно до роз’яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Зі змісту довідки №1142, виданої 11.11.2013 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, станом на 15.04.1991 року на час ліквідації колгоспного двору, у житловому будинку №9, розташованому по вул.8-го Березня, в с.Високе Монастириського району Тернопільської області були зареєстровані та проживали: позивач [PERSON], [INFO] та батьки позивача [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла 09.11.1996 року, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії І-ИД №144325, від 19.10.2012 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частку житлового будинку, як члена колгоспного двору, тобто на 1/3 частину спірного будинковолодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 17.06.1996 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно у зв’язку з відсутністю правовстановлюючого документа, про що свідчить лист Монастириської державної нотаріальної контори №60/01-16 від 26.02.2013 року. Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області після смерті 09.11.1996 року [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується в інформаційній відповіді №933/01-30 від 05.11.2013 року. [PERSON] (батько позивача) помер 16.01.2005 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД №011692 від 23.08.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частку житлового будинку, як члена колгоспного двору, тобто на 1/3 частину будинковолодіння №9, розташованого по вул. 8-го Березня в с.Високе Монастириського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті [PERSON], відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину. Спадкової справи після смерті 16.01.2005 року [PERSON] Монастириською державною нотаріальною конторою не заводилось, що вказано в інформаційній відповіді №932/01-30, виданої 05.11.2013 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул.8-го Березня, 9 в с.Високе Монастириського району Тернопільської області, належить до суспільної групи господарства – колгоспний двір, станом на 15.04.1991 року на час ліквідації колгоспного двору, у спірному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: голова двору – спадкодавець [PERSON] (померла 09.11.1996р.), чоловік голови (батько позивача) – [PERSON], який помер 16.01.2005р., позивач [PERSON], яка, як встановлено судом, постійно проживала у спірному житловому будинку, а тому має право на частку у майні колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після смерті матері [PERSON] та спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено в оформленні її спадкових прав. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач, яка постійно проживала у спірному житловому будинку, мала право на частку у майні колишнього колгоспного двору, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, в даному випадку порушене право власності, яке підлягає захисту, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 09.11.1996 року [PERSON], в порядку спадкування за законом після померлого 16.01.2005 року [PERSON], а також як на належну їй частку у майні колгоспного двору. На підставі наведеного,

Outcome: approved