Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 02 жовтня 2004року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 204. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02 жовтня 2004 року органом реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу сторони у справі мають двох дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сумісне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя між позивачем та відповідачем не має. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання явився, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи позовну заяву [PERSON], суд виходить з того, що відповідно до ст.51 КУ та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. [PERSON] скористалась цим правом та звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Заходи щодо примирення сторін по справі, викладені в ст.111 СК України, судом не вживались оскільки позивач наполягав на задоволенні позову, відповідач в свою чергу виклики суду ігнорував. Відповідно до вимог ст. 112 СК України і роз'ясненням п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя позивача та відповідача, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 51 КУ України, ст.24, 104, 105, 110, 112, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved