overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] Після її смерті спадкоємцем першої черги всього її майна за заповітом, у тому числі і вказаного будинковолодіння є позивач. Згідно заповіту від 16.02.2006 року, посвідченого секретарем Іващуківської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. [PERSON] своєчасно, а саме 11.09.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і немає інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний зареєструвати своє право в органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, оформити право власності на згадане нерухоме майно і зареєструвати його неможливо, в зв'язку із чим вимушений звернутися до суду щодо захисту своїх прав. 08.10.2013 року [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі і позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Іващуківської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася із будинковолодіння в [ADDRESS] Радивилівського району Рівненської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Іващуківської сільської ради і зареєстрованого в реєстрі за № 16, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. З листа приватного нотаріуса №01-16/343 від 13.12.2013 року стверджується, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року заводилась спадкова справа №75. 11.09.2013 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син померлої - [PERSON]. Аналогічне встановлено із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) №35081804. Із довідки Іващуківської сільської ради №1206 від 11.09.2013 року слідує, що будинковолодіння [ADDRESS] належало [PERSON] 1928 р.н. (підстава: погосподарська книга №2, особовий рахунок 00841). Згідно технічного паспорта власником будинковолодіння [ADDRESS], Радивилівського району Рівненської області є [PERSON]. Факт її смерті [INFO] року стверджується із свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03.09.1990 року у виконкомі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №34. Від даного шлюбу дочка повнолітня. Причиною звернення до суду послужило те, що з відповідачем спільне життя не склалося, вони різні за характерами та поглядами на життя люди. Чоловік не поважає її, як дружину, що призводить до сварок. Подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Враховуючи наведене, просила шлюб розірвати. 10.06.2013 року позивачка подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Під час судового слідства встановлено, що сторони тривалий час спільно не проживають і не підтримують подружніх стосунків. Подружжю надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Позову майнового характеру не заявлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі по 500 грн. щомісячно до закінчення нею навчання в Вінницькому торговельно - економічному коледжі КНТЕУ по 01.07.2014 року та стягнути на користь позивача витрати за надання правової допомоги. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебували шлюбі. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 199 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, ст. 200 СК України, яка визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком повнолітньої дочки, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на повнолітню дитину віком старше 18 років становить 1218 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного із потребою у обґрунтуванні мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 16.04.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 89. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу, позивачці [PERSON] відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем 6 березня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно якого він надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 доларів США терміном до 6 березня 2012 року. Станом на 5 листопада 2013 року відповідач має заборгованість в сумі 1586,17 доларів США, з яких 518,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 962,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина),74, 04 доларів США - штраф (процентна складова), що становить 12 673, 51 грн., яку і просив стягнути з нього на свою користь та судові витрати. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а відповідач в судове засідання не з»явився, хоча судом були прийняті міри про належне повідомлення його про час та місце розгляду справи, за адресою, вказаною в договорі, яка стверджена довідкою АДБ ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договору відповідач проти нього не заперечував, змін та доповнень до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копією кредитного договору, розрахунком заборгованості по ньому, додатку №1 до договору. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, оскільки ним, покладені на нього умовами кредитного договору забов»язання не виконувалися, що є недопустимим, в той час, як позивачем умови договору виконувалися добросовісно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 5 вересня 2005 року між нею та відповідачем був укладений договір про пайову участь в будівництві [ADDRESS], з закінченням будівництва і здача в експлуатацію планується в 4-му кварталі 2006 року. Крім цього вказувала, що згідно цього договору відповідач зобов»язувався передати їй 2-х кімнатну квартиру [NUMBER] на 2-му поверсі проектною площею 68,41 кв.м. Цим же договором визначено суму внеску її на будівництво, що визначена на підставі вартості 1 кв.м. загальної площі, яка становить 3 700 грн., а також суми на проведення внутрішніх оздоблювальних робіт, що складає 6 000 грн. і сума внеску становить 259 117 грн. Крім цього вказувала, що 3 березня 2010 року було укладено угоду про внесення змін до договору, а саме було внесено зміни до площі квартири, а також вартість та термін оплати. На підставі договору про пайову участь вона сплатила 100% коштів в сумі 281 843,86 грн. 22 липня 2011 року вона звернулася до відповідача за довідкою, яка підтверджує право власності на квартиру та проведення остаточного розрахунку, але той не надав достовірних даних щодо зміни технічних характеристик квартири, фактичної загальної площі та не провів розрахунок. 5 жовтня 2010 року на її замовлення було виготовлено технічний паспорт, за яким загальна площа квартири складає 69,40 кв.м., що на 4,7 кв.м. менша від площі, за які нею було сплачено згідно договору, а також угоди про внесення змін до нього і 28 лютого 2011 року на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому їй було видано свідоцтво. Вважала, що при укладенні договору гроші в сумі 275 000 грн. відповідач отримував за 74, 10 кв.м. загальної площі згідно проекту, а у власність передано тільки 69, 40 кв.м. загальної площі, а тому просила стягнути з відповідача на її користь 17 390 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивачка позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задоволити. Крім цього вказав, що позивачка погодилася би на отримання меншої грошової суми, але за умови гарантування її виплати в межах короткого строку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ТОВ згодне виплатити позивачці 12 300 грн. в разі надання нею оригіналів платіжних документів про сплату нею належних грошових коштів і тоді можна було би укласти мирову угоду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані позивачкою в позовній заяві, що стверджено копіями договору №10 від 5 вересня 2005 року про пайову участь по будівництву, акту прийому-передачі квартири, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та технічного паспорту на кв.[NUMBER] в [ADDRESS] Вказані обставини фактично визнані і представником відповідача, щоправда при цьому ТОВ «Рембудсервіс-Інвест» погоджувався виплатити позивачці не 17 390 грн., а 12 300 грн. За таких обставин суд вважає вірними розрахунки позивачки, які складають ціну позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод власнику у користуванні житлом, посилаючись на те, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, так як дана квартира належала їм обом на праві приватної власності, але 19.02.2008 року відповідач подарував належну йому 1/2 частку квартири позивачу. В 2009 році відповідач залишив квартиру і пішов проживати в інше місце, де він на даний час перебуває їй не відомо. Приводом для звернення до суду являється порушення її прав як власника, оскільки вона не може повноцінно користуватись та розпоряджатись власністю. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], знявши з реєстраційного обліку [PERSON]. Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено матеріалами справи, на час розгляду справи клопотань про відкладення не надходило. Допитав позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.11.2013 року, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № Ж 4314 від 27.10.1994 року Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, розпорядження № Ж 3405 від 07.09.1994 року; ВКС № 070901 від 04.12.2007 року, договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю та договору дарування ВКЕ № 098634 від 19.02.2008 року. Відповідно до довідки № 127 від 11.07.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Будучи власником квартири, позивач не має можливості повноцінно здійснювати право власності, оскільки в квартирі зареєстрований відповідач, який в квартирі не проживає з 2009 року, що підтверджено актом, завіреним начальником дільниці ТОВ "УЮТ-2011". Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається власністю за власним розсудом. Право власності являється непорушним. Жоден не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. За викладених обставин, відповідачем порушено права позивачів, зокрема на здійснення права власності на нерухоме майно. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, що визначено статтею 391 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивачів є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18.09.2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 24.06.2009 року. Від даного шлюбу мають одну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 16.10.2013 року у якій просила розглянути справу за її відсутності, та зазначила, що наполягає на розірванні шлюбу і згодна на заочний розгляд справи. Також у своїй заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином, і у встановленому порядку було повідомлено про місце, день і час судового засідання, призначеного на 16.10.2013 р. (а.с.11,14), яке було відкладено в зв'язку з його неявкою, а також судового засідання, повторно призначеного на 11.12.2013 року (а.с.25). За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 - 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 24.06.2009 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй теперішнього прізвища підлягають задоволенню . На підставі ст. ст. 110, 112,113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання недієздатної повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в сумі по 500 гривень щомісячно, посилаючись на те, що - донька [PERSON], яка являється інвалідом І -Б групи, та потребує постійної матеріальної допомоги, але відповідач, який являється батьком, її добровільно не надає, тому вона вимушена звернутися в суд з даним позовом, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав пояснюючи, що він в змозі надавати допомогу в розмірі 200,00 грн. щомісячно, мотивуючи тим що недавно звільнився з місць позбавлення волі, не працює, та знаходиться у скрутному матеріальному стані. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи судом встановлено що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO], являється донькою відповідача. Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №098062 від 07.09.2011 року [PERSON] [INFO], являється інвалідом дитинства І-Б групи безстроково, та потребує постійного стороннього нагляду і допомоги. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню непрацездатну дочку, яка потребує матеріальної допомоги якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до п.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із стягненням щомісячно по 200,00 грн., оскільки відповідач не працює та знаходиться у скрутному матеріальному стані, що не оспорюється позивачем, що відповідно до ст. 60 ЦПК України не підлягає оспорюванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 45419,05 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.10.2006 року [PERSON] 17.10.2006 року отримала кредит у розмірі 6690,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем зазначено,що у зв'язку з невиконанням Позичальником вищевказаних умов надання банківських послуг щодо повернення суми кредиту по сплаті відсотків, у останнього станом на 31.08.2013 року утворилась заборгованість у сумі - 45419.05 грн., яка складається з наступного: 9766,60 грн. - заборгованість за кредитом, 33013,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2139,00 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вищезазначену заборгованість по кредиту, а також судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд,

Outcome: approved