Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що 7 листопада 2011 року помер її батько [PERSON] Заповіту він не складав. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його мати [PERSON], дружина [PERSON] та дві дочки: позивачка, яка є дочкою від першого шлюбу [PERSON] та дочка від другого шлюбу [PERSON] [PERSON]А відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачки. Після відкриття спадкової справи та подання спадкоємцями відповідних заяв про прийняття спадщини державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON]В було видано свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS], [PERSON] на 1/8 частину цієї квартири, [PERSON] на 2/8 частини цієї квартири. Крім того на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на ? частину цієї квартири, як на частку у спільному майні подружжя. Позивачка вважає, що вказані свідоцтва видані з порушенням норм закону. В обґрунтування вказаного зазначала, що квартира, власником якої на час відкриття спадщини був її батько, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки вона була кооперативною і надана була члену кооперативу [PERSON]Ф.(батькові спадкодавця), за яку той від свого імені повністю вніс пайовий внесок ще у 1993 році. Спадкодавець [PERSON] одружився з [PERSON] 26 листопада 1994 року. У липні 1996 року в результаті обміну з близьким родичем (батьком) квартирами спадкодавець [PERSON] вступив у кооператив «Молодіжний» та був звільнений від пайового внеску за умови передачі йому паєнагромадження вибулим членом кооперативу. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що дана квартира не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки пайовий внесок внесено ще до реєстрації шлюбу сторін і він не був внесений за їх спільні кошти. Тому розмір часток у спадковому майні має бути рівним. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідачі в судове засіданні неодноразово не зявлялися, були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Третя особа [PERSON] позовні вимоги вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи Броварської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду подано заяву про слухання справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] помер 7 листопада 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру [ADDRESS], власником якої він був. Заповіт він не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його мати [PERSON], дочка від першого шлюбу [PERSON], дочка від другого шлюбу [PERSON] та дружина [PERSON], які вчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори сторонам були видані: свідоцтво про право власності на ? частину квартири [ADDRESS], видане 13 червня 2012 року на імя [PERSON] як частку у майні, що є обєктом права спільну сумісної власності подружжя; свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири [ADDRESS], видане 13 червня 2012 року, на імя [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 7 листопада 2011 року; свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS], видане 13 червня 2012 року, на імя [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 7 листопада 2011 року; свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири [ADDRESS], на імя [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 7 листопада 2011 року. Судом також встановлено, що батько спадкодавця [PERSON] був членом житлово будівельного кооперативу «Молодіжний» і як член вказаного кооперативу отримав двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Він, як член кооперативу вніс від свого імені на рахунок житлово будівельного кооперативу «Молодіжний» пайовий внесок за спірну квартиру у повному обсязі. Та обставина, що пайовий внесок за квартиру повністю виплачений у серпні 1992 року підтверджується й довідкою ЖБК «Молодіжний» від 10 травня 1999 року ( а.с. 188). Спадкодавець [PERSON] одружився ж з [PERSON] лише 26 листопада 1994 року. За заявами [PERSON] та [PERSON] рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 16 липня 1996 року №181 було надано дозвіл на проведення обміну житловими приміщеннями з видачею обмінних ордерів, зокрема: в будинку №3-а по вул. Незалежності [PERSON], кв.50, окрему двохкімнатну, ж/пл. 29,8 кв.м, склад сімї з особи, видати по обміну з гр. [PERSON]; в буд №19 по вул. Черняховського [PERSON], кв. 11, окрему двохкімнатну, ж/пл. 31,2 кв.м, одинокому. Видати по обміну з гр.. [PERSON] 15 серпня 1996 року [PERSON] було видано ордер на одну особу про право зайняття в порядку обміну жилих приміщень квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.. 79 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сімї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем або членом житлово будівельного кооперативу. За змістом ст. 143 ЖК України член житлово будівельного кооперативу вправі за письмовою згодою членів сімї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем жилого приміщення в будинку державного або громадського жилого фонду чи з іншим членом житлово будівельного кооперативу за умови прийому до членів кооперативу особи, що вселяється у звязку з обміном у будинок житлово будівельного кооперативу. Правила ч.3 ст.137 ЖК України визначають, що діяльність житлово будівельного кооперативу установлюється зокрема Примірним статутом житлово будівельного кооперативу. У п. 40 Примірного статуту житлово будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року передбачено, що при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово будівельного кооперативу особа, яка вступає до кооперативу у звязку з обміном, зобовязана внести на рахунок кооперативу в установі банку пайовий внесок не менший, ніж розмір паєнагромадження члена кооперативу, який вибув. якщо особа, яка вступає до кооперативу у звязку з обміном, є з членом кооперативу близьким родичем, вона звільняється від внесення зазначеного пайового внеску за умови передачі їй паєнагромадження вибулим членом кооперативу. З довідки від 10 травня 1999 року вбачається, що [PERSON] дійсно був прийнятий та був членом кооперативу «Молодіжний» і являвся власником квартири [ADDRESS]. Пайовий внесок за квартиру повністю внесений в серпні 1992 року. Відповідно до вимог ст.. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення вказаних правовідносин, член житлово будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває права власності на неї. З вищенаведеного вбачається, що у пайовий внесок не вкладалися спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON], а внесений був повністю виплачений ще батьком спадкодавця [PERSON] до одруження [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст.. 24 Кодексу про шлюб та сімю України, що був чинним, на час отримання спадкодавцем свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 21 січня 2003 року, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження є власністю кожного з них . Аналогічні положення містяться й у ст.. 57 СК України. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на ? частину квартири [ADDRESS], виданого 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] як частку у майні, що є обєктом права спільну сумісної власності подружжя, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1261 ЦК України визначено що, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Як зазначалося вище, спадкоємцями першої черги за законом після Смерті [PERSON] є його мати [PERSON], дочка від першого шлюбу [PERSON], дочка від другого шлюбу [PERSON] та дружина [PERSON], які вчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. З урахуванням положень ч.1 ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними та складають ? частину кожному. Стаття 1274 ЦК України передбачає право спадкоємця на відмову від спадщини на користь інших спадкоємців. З матеріалів спадкової справи та пояснень сторін вбачається, що мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] позивачки у справі, у звязку з чим її частка у спадкуванні квартири збільшилася до ? частки ( ? + ? ). Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину спадкової квартири підлягають задоволенню, свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на імя сторін, у звязку зі зміною розміру часток у спадщині сторін визнанню недійсними.

Outcome: approved