Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/02-2/1515-07, за яким останній отримав кредит в сумі 250 000 грн. із сплатою 16 % річних, строком на 60 місяців. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/02-2/1515-07п від 18 грудня 2009 року, відповідно до якого він прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання боржником його зобов'язань. 05 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/02-2/104-7, згідно якого їй було надано кредитні кошти в сумі 345 000 доларів США та 3 418 648 грн. 15 коп. для рефінансування валютної заборгованості, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення - до 04 лютого 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 010/02-2/104-07п від 07 лютого 2007 року, відповідно до якого він прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання боржником його зобов'язань. Відповідачі свої зобов'язання за кредитними договорами та договорами поруки виконують не належним чином, що полягає в несвоєчасному погашенні кредиту та відсотків за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, яка по кредитному договору № 014/02-2/1515-07п станом на 30 липня 2013 року становить 489 400 грн. 51 коп., по кредитному договору №010/02-2/104-7 становить 2 530 289 грн. 04 коп. У зв'язку з цим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надав письмове заперечення в якому позовні вимоги визнав часткового, в частині стягнення пені просив відмовити та застосувати позовну давність в один рік. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився причини не явки не повідомив, про час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 05 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/02-2/104-7, згідно якого їй було надано кредитні кошти в сумі 345 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення - до 04 лютого 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 010/02-2/104-07п від 07 лютого 2007 року, відповідно до якого він прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання боржником його зобов'язань. 30 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до даного кредитного договору, згідно якої відповідачу [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 3 418 648 грн. 15 коп. для рефінансування валютної заборгованості. Згідно п. 3 частини 1 частини договору кредиту повернення та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком погашення до цього договору. 26 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/02-2/1515-07, за яким останній отримав кредит в сумі 250 000 грн. із сплатою 16 % річних, строком на 60 місяців. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/02-2/1515-07п від 18 грудня 2009 року, відповідно до якого він прийняв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованими відсотками за користування кредитом та неустойки. Відповідно до п. 3.1 даного кредитного договору Банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Згідно п. 6.1 кредитного договору Банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідачі свої зобов'язання за кредитними договорами виконують не належним чином, що полягає в несвоєчасному погашенні кредиту та відсотків за користування кредитом, визначених умовами договору. Станом на 07 липня 2012 року заборгованість по кредитному договору № 010/02-2/104-07 становить 2 426 167 грн. 13 коп. з яких: заборгованість по сплаті тіла кредиту а розмірі 1 687 454 грн. 09 коп., заборгованість за відсотками в сумі 738 713 грн. 04 коп., станом на 30 липня 2013 року заборгованість відповідача по кредитному договору № 014/02-2/1515-07 становить 89 897 грн. 74 коп., з яких: непогашений кредит в сумі 66 151 грн. 85 коп., заборгованість по несплаченим відсоткам в сумі 23 745 грн. 89 коп. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В даному випадку у договорі та Умовах надання банківських послуг передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення відсотків за користування кредитом, то початком перебігу строку позовної давності є день коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його, строк дії картки визначений у три роки. За вимогами ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому в даному випадку з метою уникнення подвійної цивільно-провової відповідальності одного і того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання не може бути, так воно суперечить закону, а саме зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданою представником позивача квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 3441 грн. які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 010/02-2/104-07 по тілу кредиту в сумі 1 687 454 грн. 09 коп., заборгованість за відсотками в сумі 738 713 грн. 04 коп., заборгованість відповідача по кредитному договору № 014/02-2/1515-07 в сумі 66 151 грн. 85 коп., заборгованість по несплаченим відсоткам в сумі 23 745 грн. 89 коп. та судовий збір в сумі 3441 грн., а всього 2 519 502 грн. 87 коп. В решті позову відмовити.

Outcome: partial