Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що вона являється власником квартири [ADDRESS], в якій окрім неї є зареєстрованими також відповідачі у справі і які фактично не проживають у ній. Вказана обставина обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження таким своїм майном, яке має бути усунуто у судовому порядку. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Рокитнянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти їх з реєстрації. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач у судове засідання не зявився, подавши натомість заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу у своїй відсутності на підставі наявних у справі доказів та не заперечував проти заочного розгляду справи на разі неявки у судове засідання відповідачів. За викладеного та у відповідності до ст.169 ЦПК України суд ухвалює провести розгляду справи у відсутності позивача. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причину своєї неявки суд не повідомили, заперечення на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали. За викладеного суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечує позивач і що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що у власності позивача перебуває квартира [ADDRESS], в якій окрім неї є зареєстрованими також відповідачі у справі, окрім [PERSON], які фактично не проживають у ній. Попереднім власником квартири позивача був відповідач у справі [PERSON]. Позивач набула права власності на квартиру шляхом придбання останньої на прилюдних торгах по результатах звернення стягнення на це майно за зобов'язаннями власника - [PERSON]. Викладене підтверджується наявними у справі письмовими доказами, якими є: · Копія паспорта на імя позивача; · Протокол проведення прилюдних торгів майна, що належить [PERSON], від 14.12.2012 року; · Свідоцтво про придбання нерухомого майна [PERSON], що було предметом іпотеки від 22.03.2013 року, видане приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу [PERSON]; · Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1535203 від 22.03.2013 року на імя [PERSON]; · Довідки адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС УДМС України в м.Києві від 24.12.2013 року. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і в тому числі шляхом звернення до суду, обравши відповідний спосіб захисту порушеного права, визначений законом. Як вбачається із встановлених обставин справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] і суд погоджується із доводами останнього в тім, що обставина реєстрації в ній відповідачів у справі порушує її право власника та перешкоджає належним чином розпоряджатися власним майном у відповідності до положень ст.319 ЦК України в тім, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування чи розпорядження майном. Одним із способів захисту порушеного права власника житла є визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. За вимогами ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника і що має місце щодо особи відповідача у справі - [PERSON]. Припинення його права власності на квартиру [ADDRESS] є підставою для визнання його судом особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст.3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зважаючи, що право власності [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] припинено у встановленому законом порядку, а власником квартири є інша особа, членами сімї якої не є інші відповідачі у справі, останні також втратили право користування останньою. Договору найму з новим власником квартири ними не укладено. Відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. За викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, за виключенням вимоги щодо [PERSON], який у квартирі [ADDRESS] зареєстрованим не значиться і у справі відсутній будь-який доказ його користування вказаною квартирою на час вирішення спору судом чи такого його права взагалі. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України відшкодуванню їй за рахунок відповідача у справі [PERSON].

Outcome: partial