Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] в якому після неодноразових уточнень остаточно просила: усунути [PERSON] від права на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]; визнати факт проживання однією сім*єю, який має юридичне значення між [PERSON] та померлим [PERSON]; визнати за [PERSON] та померлим [PERSON] як фактичною сім*єю право власності на квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири як сумісно набуте майно; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 12 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилалась на те, що вона з 1995 року проживала однією сім*єю разом з [PERSON], який помер [INFO]. Ще при житті, 28.12.1995р. померлий [PERSON] уклав договір довічного утримання з рідною тіткою, якій належала спірна квартира. Разом з померлим вона доглядала за тіткою [PERSON] - [PERSON], витрачаючи на це сімейні кошти, тобто виконувала умови договору довічного утримання. Крім того, з 2001 року стан здоров*я [PERSON] значно погіршився, тому вона витрачала багато своїх коштів на його лікування, ремонт квартири. Також, останні 6-7 років перед смертю [PERSON], останній мешкав за її адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, і вона взяла на себе всі витрати, пов*язані з похованням. Позивач вважає, що спірна квартира є сумісною власністю, оскільки вона приймала активну трудову та матеріальну участь у її спадкуванні. Також, позивач [PERSON] вважає, що відповідача необхідно усунути від права спадкування після смерті батька [PERSON], оскільки він ухилявся від матеріальної та моральної підтримки свого батька, участі у похованні не приймав. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та вказала, що на час відносин з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Представник позивача також підтримала заявлені позовів вимоги та вказала, що померлий [PERSON] та [PERSON] мешкали як брат із сестрою, а не чоловік та жінка, але фактично були сім*єю, тому вважає, що на них розповсюджується дія СК України. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що до числа спадкоємців не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] підтвердили в судовому засіданні факт проживання [PERSON] та [PERSON] за різними адресами. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, за реєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є під ставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків по дружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходи ти з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Тобто поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач [PERSON] з 07.07.1979р. знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вказаний шлюб існував до моменту смерті [PERSON] у липні 2013р., про що підтвердила в судовому засіданні позивач [PERSON]. 28 грудня 1995 року між померлим та [PERSON] було укладено договір довічного утримання згідно з яким, [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] У зазначеній квартирі ні позивачка, ні померлий [PERSON] не були зареєстровані та не проживали в ній. Згідно відповіді голови вуличного комітету №11 Фрунзенського району від 04.07.2013р. станом на [INFO] [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] разом з братом [PERSON] та дружиною брата. Тому, суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на ст. 74 СК України щодо поділу майна осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, оскільки такі правила поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі. Крім того, п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Крім того, проживання однією сім*єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом в суд позивач має надати суду належні та допустимі докази, які достовірно свідчать про наявність родинних стосунків між сторонами. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, спільного побуту та спільного ведення господарства. Крім того, згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, за реєстрований у державному органі реєстрації ак тів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є під ставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Виходячи з викладеного вище, вимоги [PERSON] щодо визначення факту проживання однією сім*єю, який має юридичне значення між нею та померлим [PERSON], визнання за нею та померлим [PERSON] як фактичною сім*єю права власності на квартиру [ADDRESS], визнання за нею права власності на ? частину вказаної квартири як сумісно набуте майно, визнання за нею право власності в порядку спадкування на 12 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] не засновані на законі, тому не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Матеріали справи свідчать про те, що померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] були зареєстровані за іншими адресами. Згідно відповіді голови вуличного комітету №11 Фрунзенського району від 04.07.2013р. станом на [INFO] [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] разом з братом [PERSON] та дружиною брата. Померлий [PERSON] отримував пенсію. Цей факт не заперечувався позивачем по справі. Тому, він не був такою особою, яка потребувала матеріальної допомоги та яку б бажав одержати від сина [PERSON]. Дійсно, [PERSON] був інвалідом 2-ї групи з 04.05.2011 р. але не потребував стороннього догляду. Із відомостей про стан здоров'я [PERSON], які викладені у медичній документації та довідці МСЕК не вбачається, що він мав потребу в постійному, довічному, сторонньому догляді. Щодо пояснень стосовно ненадання відповідачем [PERSON] матеріальної та моральної допомоги померлому [PERSON], то вони не свідчать про його ухилення від обов'язку надання допомоги батьку. Будь-яких письмових доказів того, що померлий [PERSON] при житті звертався до сина за допомогою, від якої останній ухилявся, матеріали справи не містять. З урахуванням наведенного, суд вважає, що позивачка не надала доказів, у розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України та відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги померлому [PERSON].

Outcome: dismissed