Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом її матері [PERSON] належить на праві приватної власності ? частини житлового будинку [ADDRESS], а також ? частини земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої на території [ADDRESS], та ? частина вказаної земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.09.2005 року. 17 червня 2012 року її мати померла. За десять днів до смерті, а саме - [INFO] року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого ? частини всього належного їй майно заповіла їй, позивачу, а іншу ? частину заповіла відповідачу [PERSON] Вважає заповіт недійсним, оскільки на час складання вказаного заповіту її мати була тяжко хворою на онкологічну хворобу, у зв'язку з чим приймала наркотичні знеболюючі препарати, тому не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, будучі в депресивному стані з психологічним розладом після прийняття ліків. Просила визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Безіменської сільської ради Новоазовського району Донецької області [PERSON] та зареєстрований в спадковому реєстрі 7 червня 2012 року за номером 49. В судовому засіданні позивач підтримали свої позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити. Також пояснила, що після курсу хіміотерапії у її матері почалися сильні болі, тому їй призначили «Налбуфін». Проте оскілки він не допомагав, їй призначили «Трамадол». За місяць до смерті в матері був дуже погани стан, вона майже нічого не їла, не вставала з ліжка, в неї були галюцинації. «Налбуфін» вколювали майже кожен час, після чого снодійне, тому вона завжди спала. «Налбуфін» та «Трамадол» вколювала разом. Мати розповідала, що [PERSON] умовляв її скласти заповіт. На скільки їй відомо, мати складати заповіт не бажала, тому весь час знаходила привод, щоб його не складати, тягнула час. А коли в неї вже не було сил, [PERSON] скористався цим. Він привіз додому секретаря сільради [PERSON] Що відбувалося в будинку, їй не відомо. При складані заповіту вона присутньою не була. Коли вона увійшла в будинок, [PERSON] заповнював бланк. Вона побачила, що на бланку стоїть підпис матері, [PERSON] попросив її дописати фразу «заповіт прочитано мною в голос та особисто підписано». Також пояснила, що чула телефонну розмову [PERSON] з [PERSON], при якій [PERSON] казав, що мати не бажає підписувати заповіт, а як тільки погодиться, він його привезе. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача з зазначених у позовній заяві підстав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, при цьому відповідач пояснив, що [PERSON] знала про свою хворобу. Він доглядав за нею, колов їй обезболюючи «Диксалгін», «Кетанов», «Долорен», Налбуфін». Він не змушував дружину складати заповіт, вона так вирішила сама. Ще до хвороби дружина казала, що не залишить його на вулиці. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доказами доводи позивача про те, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Ніяких доказів, що померлій вколювався «Трамадол», який віднесений до наркотичних засобів, під час розгляду справи надано також не було. В ході розгляду справи, з пояснень свідків, з медичних документів хворої, копій рецептів та касових чеків, було лише встановлено, що в якості обезболюючого хворій був застосований «Налбуфін», який мається в аптеках у вільному продажу. Таким чином, доводи позивача про те, що її мати перебувала під дією наркотичних препаратів, є надуманими і нічим не підтверджені. Суд, вислухавши в судовому засіданні сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі і дав їм оцінку в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2012 року померла [PERSON] (а.с. 12). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що дошлюбне прізвище позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с. 10) та з копії свідоцтва про народження (а.с. 11) вбачається, що позивач є донькою померлої [PERSON] З пояснень сторін в судовому засіданні судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 28.04.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З копії свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] ? частини житлового будинку [ADDRESS] та ? земельної ділянки площею 0,12 га за вказаною адресою (а.с. 7). З копії заповіту від 07.06.2012 року, посвідченого секретарем Безіменської сільради Новоазовського району за реєстровим № 49, вбачається, що [PERSON] заповіла ? частини всього належного їй майна [PERSON] та ? частину всього належного їй майна [PERSON] (.а.с 9). З копії виписки з історії хвороби на ім'я [PERSON] встановлено, що остання перебувала на лікуванні у відділенні онкохіміотерапії № 2 з 06.02.12 року по 09.02.2012 року (а.с. 13). З копії виписного епікризу встановлено, що [PERSON] знаходилась на лікуванні в урологічному відділенні № 1 ДОПЦ з 18.10.2011 року по 21.11. 2011 року з діагнозом Са шейки матки (а.с. 14). З відповіді Новоазовської ЦРЛ від 01.10.2012 року вбачається, що [PERSON] перебувала на диспансерному обліку у лікаря онколога з 2011 року. В 2012 році стан хворої погіршився, для обезболювання їй було призначено наступні лікарські засоби: розчин трамадолу 5% по 2,0 в/м'язово, розчин налбуфину 10 мг по 10 в/м'язово (а.с. 19). Згідно висновку посмертної судово - психіатричної експертизи від 10.09.2013 року [PERSON] в період укладення юридичної угоди з складання заповіту від 07.06.2012 року, ніяким психічним розладом, при якому б вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не страждала, а виявляла - астенічний синдром внаслідок ракової інтоксикації (легкий когнітивний розлад, поєднаний з системним соматичним розладом - в редакції МКХ-10). [PERSON] в період укладення нею юридичної угоди - складення заповіту від 07.06.2012 року за своїм психічним станом могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її чоловік є двоюрідним братом померлої [PERSON] Восени 2011 року останній був поставлений діагноз рак. [PERSON] допомагав [PERSON], колов уколи. Якось при зустрічі [PERSON] сказав їй, що знає, що [PERSON] помре і він розмовляв з нею з приводу заповідання йому частини спадщини. Проте, наскільки їй, [PERSON], відомо, [PERSON] до останнього йому нічого не заповідала. Навесні 2012 року вона навідувала [PERSON] за місцем проживання. Останній вколювали «Налбуфін» через кожні дві години, без нього вона не могла обходитись. Вони спілкувалися, [PERSON] розповідала, що лежала в лікарні, що їй робили хіміотерапію. Бачились вони на пасхальне свято. В [PERSON] був нормальний стан. [PERSON], в цей час робив їй укол і вона могла сидіти. Вони з нею розмовляли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює лікарем загальної практики сімейної медицини Безименської амбулаторії. [PERSON], як онкологічна хвора, перебувала в неї під наглядом. Всі огляди хворої проводилася за місцем проживання, оскільки остання не могла самостійно рухатись, а також потребувала постійного обезболювання. Нею, [PERSON], хворій постійно виписувалося обезболююче «Налбуфін», обезболювання вона потребувала до 4-х разів на добу. За обезболюючим постійно приходив [PERSON] Останній раз вона навідувала хвору 11.06.2012 року. Останній запис в медичній карті «стан хворої погіршився, хвора відмовляється від їжі, самостійно не рухається, стан критичний, різке зниження тиску, в контакт з оточуючими вступає з трудом». Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою померлої. В телефонній розмові [PERSON] розповідала їй, що чоловік [PERSON] змушує її заповісти йому якось частину спадщини. До смерті [PERSON] вони розмовляли по телефону за тиждень - два. В [PERSON] була не зрозуміла річ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що як секретар Безименської сільради посвідчував заповіт [PERSON] Приблизно за два тижня до смерті чоловік [PERSON] - [PERSON] привіз його за місцем їх проживання для складання заповіту. Заповіт він посвідчував в кімнаті, де перебувала хвора, там були створені всі умови, щоб можливо було писати та розмовляти. Він запитав в [PERSON] чи впізнає вона його. [PERSON] відповіла: «[PERSON], я хоча і серйозно хвора, проте Вас впізнаю». Він повинен був з'ясувати чи дієздатна [PERSON], чи здатна відповідати на запитання, щоб він міг з нею спілкуватися. При постановці ряду запитань, він пересвідчився, що [PERSON] адекватна і нею можливо розмовляти. Коли він запит, чому вона запросила його, вона відповіла: «мені прийшов кінець». Уговорювати їй, що це не так, він не став, оскільки її зовнішній вигляд та загальний стан були тяжкими, але вона перебувала при своїй пам'яті і все розуміла. Вона сказала, що хоче скласти заповіт. Він запитав, якого змісту повинен бути заповіт, Вона побажала заповісти ? свого майна дочці, а ? чоловіку [PERSON] Вголос він провів всі дії, зробив відповідний запис в заповіті. В його присутності вона написала в заповіті своє прізвище та підписала два примірники заповіту, а також розписалася в книзі нотаріальних дій. [PERSON] повінстю усвідомлювала свої дії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є другом [PERSON] та померлої [PERSON] Останній раз він спілкувався з померлої наприкінці квітня 2012 року. Вона ходила на своєму подвір'ї за допомогою палки і він зайшов до неї. В розмові [PERSON] сказала, що як що з нею щось трапиться, вона не залишить [PERSON] без кутка. В подальшому від [PERSON] він дізнався, що [PERSON] заповіла йому частину будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була подругою [PERSON] Приблизно в січні 2012 року між ними відбулася розмова майнового характеру, при якій [PERSON] сказала, що в неї є донька, яку вона не образить, а також не образить [PERSON] Перебуваючи в лікарні [PERSON] зателефонувала їй та розповіла про свою хворобу. Вона запитала у [PERSON] з приводу майнового питання. [PERSON] відповіла їй, що коли повернеться з Донецьку, то обов'язково вирішить це питання з [PERSON] Більше з цього приводу вони не розмовляли. Коли останній раз вона бачила [PERSON], вона була в нормальному стані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з родиною постійно відпочивала у [PERSON] та [PERSON] Коли [PERSON] захворіла, по дорозі в Донецьк, вони з [PERSON] заїздили до неї в м. Докучаєвськ. Приблизно в 20-х числах січня 2012 року вона розмовляла з [PERSON] з приводу складання заповіту. [PERSON] сказала їй, що не залишить без житла [PERSON], мова йшла про ? частину. Щодо дочки, казала, що залишить їй все інше. Вважає, що [PERSON] розуміла, що є тяжко хворою, тому відбулася така розмова. 13.06.2012 року вона приїздила до [PERSON] Стан здоров'я останньої вже був дуже поганий, проте вона розуміла все, що відбувається. Коли вона, [PERSON], зайшла до [PERSON], остання сказала їй, що буде помирати. 17.06.2013 року вони поїхали додому, приблизно через годину надійшов дзвінок, що [PERSON] померла. Згідно ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися в формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї права або інтереси порушені. Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судовому практику у справах про спадкування», за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, встановлених законом. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Суд, проаналізував добуті у судовому засіданні докази, дав оцінку в їх сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини для визнання недійсним на підставі ст.225 ЦК України заповіту, складеного [PERSON] [INFO] року, оскільки висновком вищезазначеної судово-психіатричної експертизи, проведення якої було обов'язковим відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», було встановлено, що остання на час укладення заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Крім того, жоден з допитаних у судовому засіданні свідків, не надав суду свідчення, що [PERSON] на час складання заповіту не могла усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. При цьому суд приймає до уваги також те, що всі свідчення свідків в судовому засіданні, як з боку позивача, так і з боку відповідача, досліджувалися експертами, знайшли своє відтворення в акті судово-психіатричної експертизи, тобто, враховувалися при дачі експертного висновку. Ствердження позивача про те, що її мати знаходилась під дією наркотичних знеболюючих засобів, також не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами в судовому засіданні. А відповідь Новоазовської ЦРЛ від 01.10.2012 року на адвокатській запит на а.с. 19, на думку суду, може свідчити лише про те, що хворій призначався такий лікарській засіб як «Трамадол», про те не є доказом на підтвердження того, що він застосувався хворій. Всі здобуті під час розгляду справи докази свідчать лише проте, що в якості обезболюючого препарату [PERSON] був застосований «Налбуфін».

Outcome: dismissed