Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в якому просила визнати її членом сім'ї [PERSON], який помер [INFO] року та зобов'язати відповідача укласти окремий договір найму на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] у місті Авдіївка та визнати за нею право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] в місті Авдіївка Донецької області, визнати її наймачем цієї квартири. Мотивувала вимоги тим, що [PERSON], який доводився їй батьком, був вселений до квартири [ADDRESS] у місті Авдіївка на підставі ордеру. Квартира була надана батькові на склад сім'ї із 3-х осіб: батько, мати [PERSON] та позивач [PERSON].(після укладення шлюбу [PERSON].). Мати померла [INFO] року, до жовтня 2011 року батько мешкав квартирі один, а з жовтня 2011 року позивач переселилась до батька без зміни місця реєстрації та до теперішнього часу проживає у спірній квартирі. На теперішній час для приватизації квартири необхідно підтвердити право позивача на користування квартирою, у зв'язку з чим вона була змушена звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, вимоги позовної заяви підтримала. Просила позов задовольнити в повному обсязі, наполягала на тому, що позивач є донькою [PERSON].(основного квртиронаймача спірної житлової площі), який помер [INFO] року та мешкала на спірній житловій площі - квартирі [ADDRESS] в місті Авдіївка з жовтня 2011 року по теперішній час. Представник відповідача - виконкому Авдіївської міської ради Колесник С.С. позов визнав не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] був вселений на законних підставах у квартиру [ADDRESS] у місті Авдіївка, що підтверджується ордером від 24 вересня 1976 року та зареєстрований за вказаною адресою, що вбачається з довідки № 98 від 21.10.2013 року, виданої філією "Технодом" приватного підприємства "ИРД". Позивач [PERSON] - є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, видане 28 лютого 1973 року, свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 9 січня 1993 року Авдіївським міським ЗАГС Донецької області. Відповідно до довідки № 135 від 12.11.2013 року, виданої філією "Технодом" приватного підприємства "ИРД" позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS], де крім неї зареєстровано ще її доньку: [PERSON],народження 1993 року. Зазначена вище квартира є неприватизованою, має загальну площу 20 кв.м., вселення до неї здійснювалось на підставі ордеру № 007548 виданого відповідно до рішення виконкому Авдіївської міської ради від 22 вересня 1976 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 31 жовтня 2013 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 65 років. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім"ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що позивач на правах члена сім"ї - дочки наймача, мешкала разом з [PERSON] з 2011 року по день смерті - [INFO] року та вели спільне господарство. Також судом встановлено, що позивачка не має на праві власності будь-якого іншого придатного для проживання нерухомого майна. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім"я якого виданий ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст.106 ЖК України повнолітній член сім"ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім"ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім"ї наймача. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2( зі змінами, внесеними постановами від 10 березня 1989 року № 2, від 25.12.1992 року № 13 та від 25.05.1998 року № 15), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996р. N 9 (v0009700-96) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином, з огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідачів стосовно того, що позивач має реєстрацію за іншою адресою не впливають на висновки суду та не є правовою підставою для відмови у позові, оскільки наявність відповідної реєстрації не обмежує права людини у виборі місця проживання. На підставі ст. 61, 64, 106 ЖК України,

Outcome: approved