Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач 18.06.13 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ухвалою Краснолуцького міського суду Луганської області від 25.01.2013року у справі № 1211/3322/2012 провадження № 2/413/37/13 за позовом [PERSON] до Управління культури та туризму ( у дійсний час назву змінено на Управління культури , національностей та релігій) Краснолуцької міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу провадження у справі закрито у зв»язку з затвердженням мирової угоди сторін, укладеної 25.01.2013 року, згідно якої: 1. наказ начальника Управління культури та туризму Краснолуцької міської ради № 34-к від 13.03.2012року «Про звільнення [PERSON]» скасовано, позивач поновлений на роботі на посаді директора «Міського музею бойової слави на р. Міус» на умовах строкового трудового контракту, з безпосереднім поновленням безперервного трудового стажу, внесенням змін до трудової книжки, з відповідача стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 24234,82грн. та у відшкодування моральної шкоди 20000грн. 2. [PERSON], у свою чергу, не має будь-яких претензій до Управління культури та туризму Краснолуцької міської ради та відмовляється від усіх інших позовних вимог щодо Управління культури та туризму Краснолуцької міської ради та від усіх заяв по справі. Крім того, [PERSON] дає згоду на укладання строкового трудового контракту щодо займання посади директора «Міського музею бойової слави на р. Міус». У зв»язку з невиконанням відповідачем добровільно умов зазначеної мирової угоди судом 19.04.2013року виданий виконавчий лист № 2/413/37/13, за яким 17.05.2013року Управлінням ДКСУ у м. Красному Лучі здійснено у повному обсязі списання коштів боржника щодо стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 24234,82грн. та моральної шкоди в сумі 20000грн. Ухвала суду від 25.01.2013року щодо поновлення позивача на роботі відповідачем до дійсного часу не виконується, відповідач відшукує штучні причини, щоб не укладати із позивачем строковий трудовий контракт про його роботу на посаді директора «Міського музею бойової слави на р. Міус», за розпорядженням начальника Управління культури, національностей та релігій Чуприна М.М. була створена комісія з виконання ухвали Краснолуцького міського суду від 25.01.2013року, позивача неодноразово викликали на засідання цієї комісії, де пропонували йому укласти контракт на неприйнятих для нього умовах: на період часу, коли він знаходився у вимушеному прогулі з 14.03.2012року по 14.13.2013року, тобто «заднім числом», потім на строк менше одного року, що суперечить вимогам законодавства, тому він кожного разу відмовлявся від укладення контракту, про що зазначав письмово у примірнику пропонованого контракту, який йому надавали, також свої заперечення виклав у заяві від 07.02.2013року. До дійсного часу позивач не поновлений на роботі, тому відповідно до вимог статті 236 КЗпП України він просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, що продовжується, уточнивши розрахунок у судовому засіданні, а саме: з 25.01.2013року по 25.12.2013року в розмірі 31549грн., виходячи з розміру середньої заробітної плати згідно довідки, виданої бухгалтерією відповідача (2868,18грн.х 11 місяців), компенсації за невикористану відпустку за 2012рік згідно довідки бухгалтерії в сумі 2376, 63грн. і за 2013рік у такій самій сумі,тобто, 4753,26грн., та у відшкодування моральної шкоди 10000грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Суду пояснив, що вважає дії відповідача, направлені на не підписання з ним трудового контракту такими, що принижують його честь та гідність, внаслідок чого йому спричинені моральні страждання, які полягали у погіршенні його стану здоров»я, як людини, що страждає на ряд захворювань. Представник відповідача позов не визнав з тих підстав, що ухвала Краснолуцького міського суду від 25.01.2013року щодо укладення із позивачем строкового трудового контракту про його роботу на посаді директора «Міського музею бойової слави на р. Міус» не виконується з вини позивача, який відмовляється від усіх запропонованих йому відповідачем умов трудового контракту, тобто, сам позивач не виконує пункт 2. мирової угоди від 25.01.2013року, а оскільки укладення строкового трудового контракту є двосторонньою угодою, укласти її без згоди позивача неможливо. Третя особа Чуприна М.М. дала суду аналогічні пояснення. Вислухавши сторони, третю особу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Судом встановлено, що за мировою угодою сторін від 25.01.2013 року позивач поновлений на попередній роботі на посаді директора «Міського музею бойової слави на р. Міус», на умовах строкового трудового контракту. В судовому засіданні також встановлено, що на попередній роботі на посаді директора «Міського музею бойової слави на р. Міус» позивач працював на умовах безстрокового трудового договору, і це підтвердили сторони. Оскільки поновлення на попередньому місці роботи означає відповідно до правил КЗпП України відновлення юридичного статусу сторін, яке існувало до звільнення, суд приходить до висновку, що позивач поновлений з 14.03.2012року до 25.01.2013року на умовах безстрокового трудового договору, що підтверджується й тим, що за цей період йому виплачено середній заробіток за вимушений прогул в сумі 24 234,82грн. Але згідно умов укладеної ним мирової угоди від 25.01.2013року для продовження роботи позивач зобов»язаний укласти з відповідачем строковий трудовий контракт. Із письмових матеріалів справи підтверджується, і це не оспорювали сторони, що неодноразово: 05.02., 06.02, 07.02., 11.03., 13.03., 15.05., 13.08. 2013року відбулися засідання комісії з виконання ухвали Краснолуцького міського суду від 25.01.2013року, на яких сторони так і не дійшли згоди щодо укладення контракту. Свою відмову від запропонованих відповідачем умов контракту позивач вперше чітко висловив 07.02.2013року у власноруч написаній заяві ( а.с.18) та у примірнику контракту( а.с.84). Тому суд вважає, що за правилами статті 236 КЗпП України відповідач зобов»язаний сплатити позивачеві середній заробіток за період з 25.01.2013року і по 07.02.2013року - день, коли позивач відмовився від укладання строкового контракту, необхідність якого обумовлена мировою угодою сторін. Середньоденна заробітна плата позивача за довідкою відповідача( а.с.99) складає 139,96грн., кількість робочих днів за календарем - 10, таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню за період вимушеного прогулу з 25.01.2013року по 07.02.2013року складає 1399грн.60коп.(139,96 х 10 робочих днів). Відповідно до довідки відповідача компенсація позивачеві за невикористану відпустку за період з 14.03.2012року по 07.02.2013року складає 2376, 63грн., зазначена сума не входить у стягнуту суму середнього заробітку 24 234,82грн., тому вона також підлягає стягненню з відповідача. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спричинена йому незаконним звільненням моральна шкода вже відшкодована відповідачем в сумі 20 000грн. за судовим рішенням від 25.01.2013року.

Outcome: partial