Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно. Посилалися на те, що у відповідності зі свідоцтвом про право власності на житло від 04.04.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті належну йому 1/5 частку квартири отримала [PERSON] на підставі свідоцтва від 18.02.1994р. про право на спадщину за законом. [INFO] помер [PERSON], спадкоємцями якого за законом є: [PERSON], як дочка, [PERSON], як дружина, [PERSON], як мати померлого. Всі спадкоємці [PERSON] прийняли спадщину, але свідоцтва про право на спадщину не отримали. [INFO] померла [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачам було відмовлено в зв'язку з тим, що не визначені частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачі вважають, що кожен із співвласників квартири [ADDRESS] має право на 1/5 частку і відповідно після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частку квартири, а кожен із трьох спадкоємців [PERSON] має право на 1/15 частку квартири. Позивачі заявляють вимоги про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за ними право власності на 1/15 частку за кожним в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON], відповідач [PERSON], заперечували щодо задоволення позову з підстав відсутності спору між сторонами та з підстав пред'явлення позовних вимог до неналежних відповідачів, просили в позові відмовити. Третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора надала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до частин 5 ст. 214 ЦПК України суд, постановляючи рішення вирішує чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] належало на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Право власності було зареєстроване за вказаними особами на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1993 року видане відділом приватизації житла Полтавської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації від 04 квітня 1993 року № 3945. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті належну йому 1/5 частку квартири отримала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1994 року виданого державним нотаріусом третьої Полтавської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 2-539. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/5 частку жилого приміщення за адресою: [ADDRESS], форма власності - приватна спільна часткова. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина ( спадкова справа № 174/2003) . Заяви про прийняття спадщини подали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємці не отримали. [INFO] померла [PERSON]. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] нічим не порушили права позивачів. Вони не заперечують проти фактичних обставин, що жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] належало на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та було зареєстроване за вказаними особами на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1993 року. Не заперечують проти рівності часток співвласників квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1993 року. Немає заперечень проти того, що 1/5 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1994 року, про що є запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Немає заперечень також з приводу часток спадкоємців після смерті [PERSON] Таким чином спір між сторонами щодо предмету позову відсутній. Відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового державного фонду» не встановлено визначення більшого чи меншого розміру часток в приватизованому житлі, відповідно частки співвласників вважаються рівними. Відповідно до ч. 2 ст. 370, та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, чи поділу майна, що є спільною сумісною власністю вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Нотаріусом третьої Полтавської державної нотаріальної контори при видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину від 18.02.1994р. на майно [PERSON] який помер [INFO] була визначена частка [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], як 1/5 частина, ніким із співвласників квартири не оскаржувалась і повторного визначення частки не потребує. Таким чином 2/5 частки квартири [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності [PERSON], та по 1/5 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Між співвласниками квартири та спадкоємцями померлих співвласників немає спору з приводу розміру часток і немає перешкод з боку [PERSON] та [PERSON] для отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у нотаріуса. Постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] померлого [INFO] може бути оскаржена в порядку встановленому законом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed