overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача Ваніна Т. С., направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, просила позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 39 435, 44 гривень, а також судові витрати в сумі 394, 35 гривень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку про слухання справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № KRMARX09802417 від 19.11.2006 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 2 875, 40 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку; щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 27 березня 2013 року має заборгованість - 39 435, 44 грн., яка складається з: - 2 875, 40 грн. - заборгованість за кредитом; - 15 224, 76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 569, 28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 18 411, 93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1 854, 07 грн. - штраф (процентна складова). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 39 435, 44 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Заявник звернулася з заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, державного акту на право приватної власності на землю посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно до якого входить земельна ділянка площею 3,0201 га розміщена в с.Дмитрівка Фастівського району Київської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з невідповідністю по батькові в державному акті з по батькові матері. В судовому засіданні заявник надала письмову заяву в якій вимоги підтримала і просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю її матері та справу слухати без її участі. Зацікавлена особа подали до суду письмову заяву де просять справу слухати у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обгрунтованою і такою, що підлягає зодоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи зазначені у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниця - [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.9). Відповідно до Державного Акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.05.2006 року та зареєстрованого за №01.06.032.00144 на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації від 22 березня 2006 року №219 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,0201 га, яка розташована у межах згідно з планом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть в якому зазначено по батькові - "[PERSON]" (а.с.10). Дане свідоцтво видано на підставі паспорту серії [NUMBER] виданого Фастівським МРВГУМВС України в Київській області 04 лютого 1998 року на ім"я [PERSON], [INFO]. Отже, виходячі з вищевказаного, суд вважає, Державний Акт на право приватної власності на землю, виданого на ім"я [PERSON] належить [PERSON], а тому необхідно встановити належність даного правовстановлюючого документа.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони проживали в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1997 року. Від спільного життя у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. На даний час спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуттів один до одного. Шлюбні стосунки давно припинилися. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинилися давно, вони різні люди, мають різні погляди на життя, подальше спільне життя і збереження сім"ї неможливе. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28 листопада 1997 року між сторонами зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис №398. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім"ї та примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.12.2007 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, матеріально сім`ю не забезпечував, сімейне життя з відповідачем не склалось, тривалий час вони не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, відповідач засуджений до семи років позбавлення волі та перебуває в місцях відбування покарання. Шляхів для примирення та подальшого збереження сімї вона не вбачає, тому просить розірвати шлюб. Дітей просить залишити на вихованні з нею, а прізвище залишити без змін. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, на розлученні наполягає. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2007(а.с.4), від якого мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу вони спільно не проживають, оскільки відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі, шлюбних відносин не підтримують та поновлювати їх наміру не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Дітей: [PERSON] та [PERSON], суд залишає на вихованні з позивачкою за її клопотанням, оскільки спору про це у сторін не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з її батька [PERSON] Івановчиа аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на періоднавчання в Болградській загальноосвітній школі 1-111 ступенів №2 Болградської районної ради Одеської області, в якій на даний момент позивачка навчається в 11 класі, до 31.05.2014 року. Також позивачка просить допустити негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач позов визнав, справу просить розглянути у його відсутності. Позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобо'вязані утримавати їх до досягнення двацяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також мамі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON], [INFO], навчається в 11 класі Болградської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №2 Болградської районної ради Одеської області. У школі буде навчатися до 31 травня 2014 року. Позівачка проживає з мамою, яка утримує [PERSON] в добровільному порядку. Нині позівачка продовжує навчання і потребує матеріальнйо допомоги від свого батька [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги доньці в добровільному порядку не бажає надавати. Позивачка наполягає на задоволенні ії позовних. Відповідач є військовим пенсіонером і має можливість надати матеріальну допомогу. Викладене підтверджується заявами сторін, копією свідоцтва про народження [PERSON], довідкою виданою Болградською міською радою, довідкою, виданою Болградською загальноосвітньою школою та іншими матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому просив суд вселити його до квартири №37 у будинку під № 8 по вулиці 10-го Квітня в місті Одесі, усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на 14 квартири №37 у будинку під № 8 по вулиці 10-го Квітня в місті Одесі шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкод йому при проникненні до вищевказаної квартири, зобовязати [PERSON] надати йому комплект ключей від вхідних дверей квартири №37 у будинку під № 8 по вулиці 10-гоКвітня в місті Одесі. При цьому посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні належної йому частини квартири №37 у будинку під № 8 по вулиці 10-го Квітня в місті Одесі. В судове засідання позивач не зявився, надавав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, розглянути позов за її відсутністю та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що, згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 вересня 2012 р. позивач є власником 1 /4 частини квартири №37 у будинку під №8 по вулиці 10-го Квітня і місті Одесі. Листом ОМУ ГУ МВС України в Одеській області №31/5/108-Ф від 24.04.2013р. підтверджується факт вчинення перешкод позивачу у користуванні ним квартири №37 у будинку під № 8 по вулиці 10-го Квітня в місті Одесі. Згідно до ст.1 Житлового Кодексу України, відповідно до Конституції СРСР і Конституції [PERSON] РСР громадяни [PERSON] РСР мають право на житло. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, що був уточнений, в якому просив суд, зобовязати [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні допоміжним приміщенням горища, розташованим у будинку № 4а по площі Катерининській в м. Одесі, що знаходиться у спільному користуванні мешканців будинку № 4а. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. 9 у будинку № 4а на Катерининській площі в м. Одесі. Відповідачі проживають у квартирі № 13 у будинку № 4а на Катерининській площі в м. Одесі. У своєму позові позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перешкоджають йому у доступі до горища, що розташоване у зазначеному будинку. Мотивує це тим, що відповідачі встановили залізні двері між першим поверхом та бельетажем металеву решітку та металеві двері, що перешкоджає вільному доступу до горища інших мешканців будинку. Але позивачем до суду не було надано доказів,які б підтверджували, що металева решітка та металеві двері встановлені саме відповідачами, так як на поверсі розташовані ще дві квартири. Крім того, відповідачами у судовому засіданні пояснено, що металеві решітка та двері були встановлені ще у 1990 році, та ключі від них є кожного мешканця будинку. Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частинами 2,3 статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд робить висновок, що представлені суду матеріали ні яким чином не доказують законність позовних вимог позивача. Відповідно до норм ч.1ст.58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вимоги ч.2 ст.59 ЦПК України зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням встановленого суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоказаними, залишає їх без задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

У зв'язку зі складністю складання повного рішення, для чого потрібен значний час, суд вважає за необхідне оголосити вступну та резолютивну частину рішення, а з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 04 жовтня 2013 року після 13 години.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], народженого у шлюбі з відповідачем. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на дитину не надає. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав, просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав, погодився сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на стягнення аліментів у запропонованому позивачкою розмірі, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. На підставі наведеного, ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 1987 року працював водієм міського пасажирського транспорту. Для підтвердження оформлення пенсії йому необхідно надати довідку для підтвердження стажу роботи, але через зміну власника підприємства він не має такої можливості. На підставі викладеного заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт його роботи водієм міського пасажирського транспорту, що дає право виходу на пенсію зі скороченням пенсійного віку, а саме в період: з 01.10.1987 року по 03.05.1993 року; з 04.05.1993 року по 19.05.1994 року; з 02.06.1994 року по 25.10.1994 року; з 01.11.1994 року по 04.05.1995 року; з 12.05.1995 року по 23.07.2001 року; з 07.09.2001 року по 13.02.2003 року. В судовому засіданні представник заінтересованої особи просив вирішити заявлені вимоги відповідно до вимог діючого законодавства. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO]. [PERSON] має право на отримання пільгової пенсії відповідно до вимог діючого законодавства, для чого звернувся до пенсійного фонду із відповідною заявою. Але в призначенні пенсії йому було відмовлено з тих підстав, що відсутня довідка на підтвердження стажу роботи заявника водієм міського пасажирського транспорту. На даний час отримати вказану довідку він не має можливості, оскільки був змінений власник підприємства, на якому заявник працював, у зв"язку з чим він і звернувся до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] в період часу з 01.10.1987 року по 03.05.1993 року; з 04.05.1993 року по 19.05.1994 року; з 02.06.1994 року по 25.10.1994 року; з 01.11.1994 року по 04.05.1995 року; з 12.05.1995 року по 23.07.2001 року; з 07.09.2001 року по 13.02.2003 року працював водієм міського пасажирського транспорту, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: довідкою Автобусного парку № 7 від 29.10.2012 року (а.с.5); трудовою книжкою заявника (а.с.9-14); виписками з наказів (а.с.16-21). А тому суд вважає доведеним вищевказаний факт роботи заявника водієм міського пасажирського транспорту, а вимоги заявника [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved