Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

У грудні 2012 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновейт Технолоджіс» (далі - ТОВ «Інновейтів Технолоджіс») про визнання розірваними кредитного договору та договору купівлі-продажу. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 01 червня 2012 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401190787 для оплати товарів згідно переліком, що вказаний у специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ0106 від 01 червня 2012 року на загальну суму 7622 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Інновейтів Технолоджіс». Згідно специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ0106 від 01 червня 2012 року продавець - ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» передає покупцю [PERSON] товар належної якості, а саме набір косметики «Deshelі» в чорному кейсі, який складається з десяти найменувань. Через тиждень після підписання вказаного договору під час прийому у косметолога фірми «Deshelі» їй стало відомо про те, що, продавець не надав їй повної та достовірної інформації про набір косметики під товарним знаком «Deshelі», а саме не повідомив її про те, що продукція передбачена для чоловіків та жінок віком від 35 років для зрілої шкіри. Крім того, до підписання договору купівлі-продажу, їй не повідомили про необхідність розведення вказаної продукції водою в певній пропорції та необхідністю зберігання косметики в холодильнику. На момент придбання косметики їй виповнилося 29 років. З приводу можливості використання вказаної продукції вона консультувалася з іншими косметологами, які з огляду на її вік категорично не рекомендували використовувати придбану косметику. Вважає, що договір купівлі-продажу від 01 червня 2012 року укладений ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» з нею під впливом обману, тому 15 червня 2012 року вона звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з повідомленням про відкликання згоди на укладення кредитного договору № 401190787 від 01 червня 2012 року, про що свідчить відмітка канцелярії про прийняття даного повідомлення. Вказане повідомлення було також направлене на адресу банку поштою. Проте, ПАТ «Альфа-Банк» листом від 11 липня 2012 року № 46981-23-б/б повідомило її що на адресу банку не надходило повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору № 401190787 від 01 червня 2012 року, тому банк не має підстав для розірвання вказаного кредитного договору. Крім того, в той же день вона намагалася повернути кредитодавцю продукцію, яку придбала за договором купівлі-продажу, але отримала відмову із зазначенням необхідності повернути її продавцю, про що нею був складений акт. Оскільки, продавець за місцем його знаходження за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4, також відмовився прийняти вищевказаний товар, про що був складений акт, вона повернула його поштою. Вважає такі дії відповідачів незаконними та такими, що порушують її права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні викладеному вище та змісту позовної заяви. Відповідачі до суду повторно не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява про те, що проти задоволення позову він заперечує та просить провести розгляд справи у його відсутність. ТОВ «Інновейтів технолоджіс» про причини неявки до суду не повідомило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» укладено договір купівлі-продажу № ГВ 0106 згідно із п. п. 2.1. та 2.3 якого продавець зобовязується передати покупцеві товар належної якості та одночасно з товаром зобовязаний передати покупцю наступні документи: копію сертифікату відповідності товару, керівництво з використання та інше. У розділі 3 вказаного договору вказані права та обовязки сторін. Зокрема, продавець зобовязаний: провести демонстрацію товару в обємі його комплектації, довести до покупця повну і достовірну інформацію про товар до моменту акту прийому-передачі товару. В п. п. 4.2.2 розділу 4 цього ж договору передбачена можливість сплати за товар через споживчий кредит. Згідно специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ0106 від 01 червня 2012 року продавець - ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» передає покупцю [PERSON] товар належної якості, а саме набір косметики «Deshelі» в чорному кейсі, який складається з десяти найменувань. 01 червня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 401190787, за умовами якого кредит надається позичальнику для оплати товарів згідно переліком, що вказаний у специфікації від 01 червня 2012 року на загальну суму 7622 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Інновейтів технолоджіс». 15 червня 2012 року [PERSON] звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з повідомленням про відкликання згоди на укладення кредитного договору № 401190787 від 01 червня 2012 року, про що свідчить відмітка канцелярії про прийняття даного повідомлення. ПАТ «Альфа-Банк» листом від 11 липня 2012 року № 46981-23-б/б повідомило [PERSON], що на адресу банку не надходило повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору № 401190787 від 01 червня 2012 року, тому банк не має підстав для розірвання вказаного кредитного договору. 15 червня 2012 року [PERSON] звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з метою повернення придбаної продукції відповідно до специфікації товару до договору купівлі-продажу від 01 червня 2012 року № ГВ 0106, але отримала відмову, про що свідчить акт складений нею в присутності: [PERSON] та [PERSON] Згідно акту про відмову від прийняття товару продавцем, складеного [PERSON] в присутності: [PERSON] та [PERSON], представники ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» відмовилися від прийняття товару, а саме: косметичної продукції під товарним знаком «Deshelі» відповідно до специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ 0106. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] повернула поштою на адресу ПАТ «Альфа-Банк» придбану нею косметичну продукцію, що підтверджується наданими нею описом поштового відправління та чеком. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не може грунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189 ЦПК України. За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що грунтують вимоги і заперечення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Зазначені правила доказування діють, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обовязків доказування. Відповідно до положень статей 662, 673, 688, 700, 702 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Під час укладення договору роздрібної купівлі-продажу продавець зобовязаний надати покупцеві необхідну та достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація повиннна відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці цього продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих неогрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено,- в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. За правилами ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника). Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню якщо продавець, виробник доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Тобто, обовязок доказування лежить на продавцеві. Згідно із ч. 1 ст. 11 цього ж Закону договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановленних договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч. 6 вказаної вище статті споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобовязаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. У ст. 526 ЦК України, визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У п. п. ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 652 ЦК України передбачає зміну або розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок істотного порушення та неналежного виконання умов договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» та [PERSON], передбаченого розділом 3 вказаного договору, а саме не доведення до покупця повної і достовірної інформацію про товар до моменту акту прийому-передачі товару, позивач [PERSON] не отримала того, на що вона розграховувала при укладенні вказаного договору, а саме: не придбала набору косметики під товарним знаком «Deshelі», який відповідає її віку та повсякденне використання якої не повязане з необхідністю розведення вказаної продукції водою в певній пропорції та необхідністю зберігання косметики в холодильнику. А відповідачем ТОВ «Інновейтів Тхнолоджіс» не доведено, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання У звязку із наведеним, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] щодо визнання договору купівлі-продажу № ГВ 0106 від 01 червня 2012 року, укладеного між ТОВ «Інновейтів Технолоджіс» та [PERSON] розірваним з 15 червня 2012 року, тобто з моменту коли позивач звернулася до продавця з вимогою про повернення товару неналежної якості, є обгрунтованими та такими що підлягають задоволеню. Підлягають також задоволеню позовні вимоги [PERSON] про визнання розірваним споживчого кредитного договору від 01 червня 2012 року № 401190787, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», за умовами якого кредит надавався позичальнику для оплати товарів згідно переліком, що вказаний у специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ 0106 від 01 червня 2012 року, оскільки позичальником [PERSON] 15 червня 2012 року подано ПАТ «Альфа-Банк» повідомлення про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та одночасно повернуто кредитодавцю товар, одержаний згідно з договором купівлі-продажу № ГВ0106 від 01 червня 2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved