Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА « ГРАНДФІНРЕСУРСИ» « ПРО ВИЗНАННЯ ПРАВОЧИНУ НІКЧЕМНИМ ТА ЗАСТОСУВАННЯ НАСЛІДКІВ НІКЧЕМНОСТІ ПРАВОЧИНУ». В судовому засіданні представник позивачки показав суду,що 6 серпня 2012 року між позивачкою [PERSON] та ПП « Грандфінресурси» був укладений договір № 212667 предметом якого є надання позики після сплати позивачкою відповідачу грошей, а саме: Згідно вищевказаного договору адміністратор ( відповідач по справі) за згодою учасника ,позивачки,зобов*язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику,зазначену у додатку № 1 до договору на умовах діяльності програми « Альянс Україна», що міститься у додатку № 2, в тому числі,: сформувати реєстр учасників,забезпечувати його адміністрування,організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду,здійснити оплату товару на користь учасника або надати відповідну суму позики. Згідно додатку № 1 до Договору адміністрування позивач мав придбати товар - автомобіль за ціною 150 000 гривень. Учасник в свою чергу, зобов*язується сплатити одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж,також своєчасно не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж,який включає чистий внесок,за рахунок якого адміністратор здійснює оплату товару чи надає відповідні суми позики та адміністративні витрати,що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. Пункт 1.1 Договору адміністрування в одному випадку передбачає обов*язок адміністратора придбати товар,в іншому-здійснити оплату товару на користь учасника,або надати відповідну суму у позику. У додатку № 1 до Договору адміністрування конкретно не зазначено,який саме товар придбає відповідач, або надасть гроші на його придбання. Згідно із додатком № 1 до Договору адміністрування одноразовий комісійний внесок становить 5250гривень, адміністративний платіж в розмірі 5250 гривень,загальний платіж у розмірі 1463 гривні 33 коп. який включає чистий внесок в розмірі 833 гривні 33 коп. і адміністративні витрати у розмірі 630гривень,,що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. На виконання умов договору адміністрування позивачка сплатила одноразовий комісійний внесок в сумі 5250 гривень,що підтверджено квитанцією № 132 від 04.08. 2012 року та загальний платіж у розмірі 1463 гривні 33 коп. який включає чистий внесок в розмірі 833 гривні 33 коп. та адміністративні витрати у розмірі 630 гривень по квитанціям за реєстровим № 000217. а всього - 6713 гривень 33 коп. Вважає вищевказаний договір нікчемним,оскільки він не спрямований на реальне настання правових наслідків ,що обумовлені ним та стягнути з відповідача все,що він одержав на виконання цього правочину - 6713 гривень 33 коп. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав суду письмові заперечення відповідно до яких доводи позову не визнав і дав відповідні письмові заперечення по позову. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА « ГРАНДФІНРЕСУРСИ» « ПРО ВИЗНАННЯ ПРАВОЧИНУ НІКЧЕМНИМ ТА ЗАСТОСУВАННЯ НАСЛІДКІВ НІКЧЕМНОСТІ ПРАВОЧИНУ» є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено,що відповідно до ст.1 договору № 212667 від 6 серпня 2012 року укладеного між [PERSON] та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ « ГРАНДФІНРЕСУРСИ» , відповідач зобов*зується від імені та за рахунок учасника - позивачки певні юридичні дії,спрямовані на придбання товару, в тому числі : сформувати Реєстр учасників,забезпечити його адміністрування,організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду,здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику,надавати інші послуги. З наведеного слід зробити висновок,що між сторонами укладено правочин,предметом якого є надання послуг. Статтею 2 договору та додатком № 1 до нього передбачені обов*язки учасника, а саме: сплатити одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, щомісячно сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок за рахунок якого здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику та адміністративні витрати - оплата за послуги з організації діяльності програми,дотримуватись умов договору та інше. Відповідно до термінів, викладених у додатку № договору,програма « Альянс Україна» базується на створенні груп учасників,метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку та на умовах, передбачених договором та додатком до нього. Умовами програми « Альянс Україна» що є додатком № 2 до договору, а саме: статтею 4 передбачений порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду та порядок проведення заходу,згідно заяви. За їх змістом вбачається,що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача,який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою.а інформація щодо результатів проведення конкурсів та осіб,які отримали право на товар є конфіденційною і не мое бути перевірена позивачем. Таким чином, суд дійшов до висновку про те,що діяльність Приватного Підприємства « Грандфінресурси» вводить споживача в оману, оскільки програми « Альянс Україна» формується виключно на коштах учасників програми,без залучення коштів Приватного підприємства « Грандфінресурси». Оплата товару здійснюється за кошти,внесені учасниками програми,в подальшому учасник,який отримав товар,сплачує внески,які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми,тобто один учасник програми за свої власні кошти,без інвестування коштів відповідача оплачує товар ішому учаснику програми. При цьому позивачка сплачувала відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх кштів до такої ж схеми,право отримати товар позивачкою залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми. Згідно із п. 7 ч.3 ст. 19 Закону України « Про захист прав споивачів» забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатації або сприяння розвитку пірамідальних схем,коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації,яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 травня 2012 року по справі № 6-35цс12 яка є відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК УКРАЇН є обов*язковою для всіх судів України. Як роз)яснино у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин оже бути визнаний недійсним лише з підстав,визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності,передбачених законом. У разі,якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством,вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи на нікчемність правочину,одночасно застосовую наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України « Про захист прав споживачів» правочини,здійснені з використанням нечесної підприємницької практики,є недійсним. Частиною 2 ст. 215 ЦК УКРАЇНИ встановлено,що недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину судом не вимагається. Таким чином, оспорюваний договір є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. Враховуючи викладене суд вважає що він дотримався вимог ст. 11 ЦПК УКРАЇНИ та не вийшов за межі позовних вимог. Оскільки за змістом ст. 216 ЦК УКРАЇНИ недійсний правочин не створює юридичних наслідків,крім тих, що пов*язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов*язана повернути другій стороні у натурі все, вона одержала на виконання цього правочину,то з відповідача на користь позивачки слід стягнути 6713 гривень 33 коп. сплачених за спірним договором .відповідає вимогам закону. Суд також вважає за необхідне частково стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по отриманню позивачкою юридичної допомоги так як вищевказані витрати позивачки віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи і підлягають стягненню особі, на користь якої ухвалено рішення. В судовому засіданні позивач просить стягнути на його користь витрати, понесені нею по отриманню правовою допомоги в розмірі 1500 гривень, в підтвердженні чого представником позивачки наданий суду квитанцію про внесення позивачем вищевказаної грошової суми. Але суд вважає вказану вимогу необґрунтовано завищеною та

Outcome: approved