Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" одноразово грошову суму у розмірі 30000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконання трудових обов'язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] з грудня 1989 року по травень 2010 року перебувала у трудових відносинах з Курахівською ГРЕС, нині перейменовано в відокремлений підрозділ "Курахівська теплова електрична станція" товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго", - звільнена в зв'язку з переходом на пенсію за інвалідністю. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров'я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] хронічного професійного, а саме: мезотеліома плеври праворуч, третя стадія, легенева недостатність першого-другого ступеню. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29 березня 2010 року професійне захворювання позивача виникло за таких обставин: неефективність роботи вентиляційних систем, недосконалості технології виробництва, порушення герметичності технологічного обладнання. За результатами медичного освідчення з 29 квітня 2010 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 80 відсотків. Саме за встановленням вісімдесяти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ТОВ "ДТЕК Східенерго" моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач [PERSON] втратила професійну працездатність на 80 %, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу її життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення її нормальних життєвих зв'язків; позивач вимушена тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 30000, 00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву з підтриманням позовних вимог та клопотанням провести розгляд справи в її відсутність. Представник позивача адвокат [PERSON] (діюча на підставі договору про надання правових послуг від 11 червня 2013 року) у судове засідання з'явилась, діючи в інтересах [PERSON], наполягала на повному задоволенні заявлених вимог, оскільки грошова сума у розмірі 30000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань. [PERSON], посилаючись на особисті відчуття фізичного та душевного болю [PERSON], оголосила викладену в позовній заяві позивача аргументацію вимог, зокрема зауважила, що життєдіяльність позивача обмежена, порушені нормальні життєві зв'язки, змінено звичайний спосіб життя, стан здоров'я постійно погіршується. З 25 серпня по 4 вересня 2009 року позивач проходила лікування в терапевтичному відділенні Курахівської міської лікарні з послідуючою госпіталізацією до обласної клінічної туберкульозної лікарні, проведенням хірургічної операції за встановленим діагнозом правосторонній ексудативний плеврит та знаходженням на лікуванні до 30 вересня 2009 року. З 1 до 13 жовтня позивач була госпіталізована до Донецького обласного протипухлинного центру де отримала перший курс хіміотерапії, з наступними трьома курсами в листопаді, грудні 2009 року, січні 2010 року. З 4 по 22 березня 2010 року [PERSON] проходила лікування в Обласній клінічній лікарні профзахворювань м. Донецька, де було підтверджено основний діагноз мезотеліома плеври праворуч, легенева недостатність. [PERSON] пояснила, що наявне у позивача професійне захворювання та його наслідки приводять до фізичних та моральних страждань. Так, у [PERSON] наявна постійна віддишка при ходьбі, здавлюючий біль при диханні за грудиною, постійний кашель, хрип в легенях, настання швидкої втоми. Крім того, [PERSON] звернула увагу суду на той факт, що необхідність проходження стаціонарного лікування, обстежень та консультацій спеціалістів позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан [PERSON] Представник товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" Міхненко О.І. (діюча на підставі довіреності) у судове засідання з'явилась, позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила в позові відмовити, надала пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Представник відповідача пояснила, що вимоги [PERSON] носять лише формальний характер та ґрунтуються лише на діючій практиці розгляду судами аналогічних спорів. За посиланням Міхненко О.І., позивач працювала на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи за її професією передбачає працю в шкідливих умовах для здоров'я. Звертає увагу суду, що наявність факту моральної шкоди може бути встановлена лише за висновком лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті професійного захворювання, - а таких доказів позивачем надано не було. Крім того, представник відповідача пояснила, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ТОВ "ДТЕК Східенерго» лише з квітня 2002 року по 7 травня 2010 року, а до того часу була працівником ВАТ "Донбасенерго" де ймовірніше отримала професійне захворювання. Загалом представник відповідача просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] з причини необґрунтованості та недоказовості. Представник третьої особи Степанюк Р.В. (діючий на підставі довіреності) у судове засідання з'явився, зазначив, що відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі як третя особа без самостійних вимог не є суб'єктом спірних матеріально-правових відносин сторін, тому перевірку обґрунтованості вимог [PERSON] залишив на розсуд суду. Додатково Степанюк Р.В. зауважив, що без обмеження відділення Фонду відшкодовує витрати на лікування і втрачений позивачем заробіток, позивач отримує щомісячні страхові виплати, лікування, витрати на яке компенсуються Фондом. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що здоров'ю позивача шкідливими і небезпечними умовами праці завдану шкоду з втратою 80 % професійної працездатності за професійним захворюванням виявленим в 2010 році. Так, [PERSON] з 4 по 22 березня 2010 року проходила лікуванні в Обласній клінічній лікарні професійних захворювань. Відповідно до повідомлення лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні від 19 березня та довідки комунально-лікувально-профілактичної установи "Обласна клінічна лікарня профзахворювань" від 22 березня 2010 року позивачу встановлений діагноз - мезотеліома плеври праворуч, третя стадія, стан після 4 курсів ПХТ, ІІ клінічна група, легенева недостатність 1-2 ступеню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Встановлений позивачу клінічний діагноз є результатом праці на товаристві з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго". Зазначене знайшло своє підтвердження в письмових доказах по справі: Акті про розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 29 березня 2010 року, трудовій книжці позивача, повідомлені лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні про професійне захворювання. Як вбачається з довідок медико-соціальної експертної комісії серії ДОН-04 № 021375 та серії ДОН-07 № 036322 від 29 квітня 2010 року, серії 10 ААА № 368867 та серії 10 ААА № 037693 від 23 травня 2011 року, серії 10 ААВ № 492040 та серії 10 ААА № 232059 від 27 травня 2013 року [PERSON] з 29 квітня 2010 року вперше визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80 %, встановлена друга група інвалідності. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, тому суду необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках. Так, під час розгляду справи по суті, суд з'ясовує момент виникнення права [PERSON] на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень Верховного суду України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, якщо право у нього виникло з 1 квітня 2001 року до 1 січня 2006 року. Коли право на відшкодування моральної шкоди виникло у потерпілого: 1) після 1 січня 2006 року і до 20 березня 2007 року - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не зобов'язаний здійснювати відшкодування моральної шкоди, з тих підстав, що дія ч. 3 ст. 34 Закону України «По загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України» зупинена Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік" (від 20 грудня 2005 року), та Законом України "Про державний бюджет на 2007 рік" (від 19 грудня 2006 року) (призупинення дії закону не дає підстав для його застосування); 2) після 20 березня 2007 року, - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не зобов'язаний здійснювати відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України від 23 лютого 2007 року № 717 про виключення ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Як вбачається з матеріалів справи позивачу з 29 квітня 2010 року вперше встановлена ступінь втрати працездатності у розмірі 80 % в зв'язку з професійним захворюванням, встановлена друга група інвалідності. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди за фактом втрати працездатності в зв'язку з професійним захворюванням виникло у позивача після набрання чинності як Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік", так і Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік". Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Разом з тим, згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З урахуванням вищезазначеного та вказаного положення основного закону України, суд прийшов до висновку, що право позивача на відшкодування моральної шкоди за фактом втрати працездатності в зв'язку з професійним захворюванням не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Судом встановлено, що причиною втрати позивачем працездатності в зв'язку з професійним захворюванням є порушення товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" вимог законодавства про охорону праці, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці". Ці обставини відповідачем не спростовані. Таким чином, суд встановив, що відповідач не створив позивачу безпечних і нешкідливих умов праці, унаслідок чого ним втрачено професійну працездатність. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди" за моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 березня 2010 року вбачається, що підприємством, перебуваючому в причинному зв'язку з втратою позивачем професійної працездатності на 80 % є саме товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" та саме керівництво вказаного підприємства допустило порушення законодавства про охорону праці. З урахуванням вказаного, суд, не приймає посилання представника відповідача щодо необхідності покладення обов'язку відшкодування спричиненої [PERSON] моральної шкоди на підприємство у трудових відносинах з якими позивач знаходилась найтриваліше, - як такого що не доведено неправомірності вчинення причинних дій кількома особами. Суд не приймає посилання представника товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є формальним, та зазначає, що будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача з встановленням другої групи інвалідності. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Сукупність наданих позивачем [PERSON] доказів (трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, виписки з історії хвороби, медичні довідки, довідки МСЕК), жоден з яких не оспорює відповідач, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди професійними захворюваннями. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Суд, встановивши відповідні факти, визнає, що ушкодження здоров'я (професійне захворювання) завдає фізичні та моральні страждання позивачу [PERSON], вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я. Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Визначаючи розмір моральної шкоди, підлягаючої відшкодуванню [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Приймаючи до уваги вищезазначене, а також враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я (професійне захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності (80 %), суд вважає, що розмір позовних вимог [PERSON] дещо завищений. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням: стану здоров'я [PERSON], тяжкості отриманого професійного захворювання, його наслідків, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. Так, з наданих суду виписок з амбулаторної карти позивача, епікризів встановлено, що позивач періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні з причини отриманого професійного захворювання. Окрім стаціонарного лікування позивач потребує тривалого обстеження в медичних закладах, періодичних консультацій лікарів. Відповідно до глибини фізичних і душевних страждань (ступінь втрати професійної працездатності позивача, обмеження його можливостей вести активний спосіб життя, необхідність прикладання додаткових зусиль для організації свого життя), враховуючи статтю 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, принципи виваженості, розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 22000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, [PERSON], в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго". На підставі викладеного, ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial