Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 06 вересня 2007 року між нею та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого вона передала позичальнику [PERSON] гроші в розмірі 22 000 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути в строк до 31 травня 2010 року, що підтверджується копією боргової розписки. Однак у встановлений термін в порушення своїх зобов'язань відповідач позику не повернула. На час пред'явлення позову Національним банком України встановлено офіційний курс валют: 7,993 грн. за 1 долар США. Таким чином, борг відповідача за договором позики складає 175 846 грн. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 175 846 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові. Також уточнив, що просить стягнути з відповідача лише суму боргу в розмірі 22 000 доларів США без відсотків. Взагалі, сума боргу становить 30 000 дол. США, але у позивача відсутні письмові докази на решту суми, тому позов заявлено лише на 22 000 дол. США. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме не заперечувала наявність перед позивачем боргу в розмірі 14 000 доларів США, з яких 7 000 доларів США основний борг та 7 000 доларів США відсотки за користування позикою. Іншу суму боргу не визнає, оскільки вона повернула позивачу решту коштів. Письмових доказів, які б підтверджували, факт повернення нею частину боргу, у неї немає. Курс валют, зазначений позивачем в позові, вона визнає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06.09.2007 р., між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 22 000 дол. США, які відповідач зобов'язалась повернути в строк до 31.01.2010 р., що підтверджується копією боргової розписки (а.с. 10). Відповідач [PERSON] не підтвердила належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалась, а саме факт повернення нею частини суми боргу за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Національним Банком України встановлено офіційний курс іноземних валют до гривні так, станом на день пред'явлення позову, 1 долар США = 7,993 грн. Дана обставина визнана відповідачем, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України. вона не підлягає доказуванню. Таким чином борг [PERSON] перед позивачем згідно договору позики від 06.09.2007 року складає 175 846 грн. ( 22 000 доларів США х 7,993 грн. = 175 846 грн.). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1051 ЦК України передбачено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержанні у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ст. 59 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 9), тому відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Судовий збір, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, з відповідача підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 1 758,46 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Висновок суду ґрунтується на усних поясненнях сторін та всіх наявних в справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобов'язання щодо повернення суми позики добровільно у вказаний строк не виконала і позику не повернула, то з неї необхідно стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 175 846 грн. Стягнути з відповідача на користь Держави витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved