Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

В травні 2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в квітні 2009 року [PERSON] познайомилась із відповідачем. З червня 2009 року між ними почались близькі стосунки, внаслідок яких вони співмешкали без реєстрації шлюбу. Певний проміжок часу відповідач винаймав у місті Вінниці житло, в якому вони з ним спільно проживали до жовтня - листопада 2011 року, саме тоді вони припинили відносини. В період спільного проживання 21 березня 2010 року позивач народила сина [PERSON]. Наполягає, що відповідач є батьком дитини, адже з іншими чоловіками, крім відповідача, [PERSON] ніяких стосунків не підтримувала, однак він відмовився визнати [PERSON] своєю дитиною і подати до РАЦСу заяву про визнання його батьком дитини. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем позивача та громадянством, а ім"я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, тобто вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. На сьогодні позивач є безробітною, допомогу по догляду за дитиною не отримує, так, як дитині вже виповнилось три роки. Відповідач має можливість матеріально утримувати свою дитину, оскільки має постійне місце роботи та стабільний заробіток, працює у TOB "Телесвіт" на посаді начальника відділу сервісного обслуговування. З врахуванням того, що відповідач має постійний дохід, наполягає на стягненні аліментів у розмірі 1/4 частину доходу щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з”явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що позивач та відповідач проживали однією сімєю та в них народився син [PERSON]. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з червня 2009 року по жовтень-листопад 2011 року. В період спільного проживання, а саме 21 березня 2010 року [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 180279 від 01 листопада 2010 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Батьком дитини записано [PERSON], що зроблено зі слів матері, відповідно до 135 Сімейного кодексу України, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] від фактичних шлюбних відносин з [PERSON] Сторони з 2011 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Дитина [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки квартального комітету від 25 квітня 2013 року № 278. П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз'яснення, згідно яких справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 вказаної Постанови Пленуму, відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують заявлені вимоги або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Так відповідно до ухвали суду від 15 липня 2013 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу, проте відповідно до наявних в матеріалах справи довідок експертної установи на відбір зразків крові для її проведення з»являлись лише [PERSON] разом із сином [PERSON], що також підтверджено доданими квитками на потяг. Доказами, згідно ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так допитані в судовому засіданні свідки також підтвердили факт народження дитини у період фактичних шлюбних відносинах між сторонами. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.184 СК України - якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також з наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я , матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач працює в ТОВ «Телесвіт» на посаді начальника відділу сервісного обслуговування, та має стабільний заробіток. У зв»язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, так позивачем, за подання позову до суду було сплачено 114,70 грн. судового збору (квитанція № 5215/з5 від 15.05.2013 року) На підставі викладеного,

Outcome: approved