Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказавши в позові, що 13 вересня 1998 року у виконкомі Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], актовий запис №25. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В шлюбі перебувають вперше. Сімейне життя з відповідачем не склалось, останні декілька років подружжя абсолютно не може порозумітись один з одним і фактично перестали жити як одна сім’я. Не раз приймали спроби дійти згоди і єдиної позиції в питання ведення спільного господарства та вихованні дітей, однак так і нічого не змогли змінити на краще, через небажання відповідача щось поміняти у своїй поведінці, що заважає нормальним сімейним відносинам. У зв’язку з тим, що на даний час подружжя фактично вже не проживає, як чоловік та дружина, позивачка не бачить можливості збереження сімейних стосунків і вважає подальше спільне проживання з відповідачем неможливим. Відповідач також всупереч вимогам закону не завжди виконує свій обов’язок щодо утримання неповнолітніх дітей. На момент пред’явлення позову, між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання дітей, хоча він має таку можливість, оскільки має періодичні заробітки та працює далекобійником. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що після надання судом часу на примирення, відповідач намагався примиритись, однак це не призвело до жодного результату, а тому збереження шлюбу між ними не можливе, при цьому відповідач її обманював, що унеможливлює продовження шлюбних відносин. Відповідач в судовому засіданні, частково визнав позовні вимоги, при цьому вказав на те, що він намагався примиритись з позивачкою, однак так і не зміг найти роботу, на даний час проживає у своїх батьків, при цьому просив надати додатковий час для примирення, а у випадку розірвання шлюбу просив стягувати з нього аліменти в розмірі 300 гривень. Представник відповідача підтримала позицію свого довірителя, при цьому вказала на те, що сума аліментів, на яку наполягає позивачка є завищеною, а відповідач не спроможний її виплачувати, а тому просила зменшити суму аліментів до 300 гривень. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 1998 року виконавчим комітетом Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 25. Сторони останні декілька років не можуть порозумітись один з одним і фактично перестали жити як одна сім’я. Спроби подружжя примиритись, а також наданий судом час для примирення, не дали результатів. Причиною припинення шлюбних відносин є той факт, що відповідачка не довіряє відповідачу, внаслідок того, що останній неодноразово її обманював. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. Отже, вимоги позивачки про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено що, відповідач на даний час офіційно не працює, однак має періодичні заробітки працюючи неофіційно далекобійником. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дітей, домовленості щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти потребують утримання, а також те, що відповідач фізично здоровий, офіційно не працює, однак має періодичний дохід, інших утриманців не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться.. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Outcome: partial