Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, мотивуючи свою позовну заяву тим, що в провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебувала кримінальна справа №1-1309/3966/12 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 04.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України та засуджено на три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на два роки. Даною кримінальною справою було встановлено, що [PERSON] 05.03.2012 року о 10 год. 35 хв., керуючи маршрутним автобусом марки «БАЗ А 079.14», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Городоцькій у місті Львові, неподалік будинку №280, в напрямку виїзду за місто, своїми діями грубо порушив вимоги чинних розділів Правил дорожнього руху України, а саме: Р. 1 п.1.5; Р. 2 п.2.3 «б»; Р. 18 п.18.1 та п.18.4, які виразились в тому, що він проявив неуважність та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки. Рухаючись у лівій крайній смузі та виявивши у тому, що він проявив неуважність та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки. Рухаючись у лівій крайній смузі та виявивши, як у крайній правій - перед нерегульованим пішохідним переходом, який на дорозі відзначений дорожніми знаками 5.35/1.2/ Дод. 1 Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.1 Дод. 2 Правил дорожнього руху України, зупинився мікроавтобус, марки «Ford Tranzit», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], [PERSON] не вжив заходів для зменшення швидкості, не зупинив автобус яким керував, не маючи при цьому перешкод технічного характеру. В цей час у зоні пішохідного переходу рухалася справа наліво по ходу автобуса, марки «БАЗ А 079.14», реєстраційний номер [NUMBER], позивач, як пішохід та знаходилася у лівій смузі, в цей час на позивача було вчинено наїзд вищевказаним автобусом під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач, отримала тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя на момент заподіяння, що підтверджується вироком Залізничного районного суду м.Львова від 04.10.2012 року, висновком судово-медичного експерта Зеленогурової Н.В. №113/2012 від 23.03.2012 року. Внаслідок неправомірний дій [PERSON] позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Своїми злочинним діями [PERSON] завдав позивачу матеріальної шкоди на суму 5832 грн., що стверджується фіскалними чеками та квитанціями, які були витрачені на лікування позивача. Також позивач вважає, що вона зазнала значних моральних страждань, які вона оцінює в розмірі 100000 грн. [PERSON] з 05.06.2011 року працював водієм автобуса Львів-Тучапи в ТзОВ «МІРА І К», що стверджується наказом про прийняття на роботу №76 від 06.06.2011 року. Під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] керував маршрутним таксі «БАЗ А 079.14», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив наїзд на позивача. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА І К" на користь позивача майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 5832 грн.; стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА І К" на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 100000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на мотиви позовної заяви, додатково пояснила, що 05.03.2012 року о 10 год. 35 хв., керуючи маршрутним автобусом марки «БАЗ А 079.14», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Городоцькій у місті Львові, неподалік будинку №280, в напрямку виїзду за місто, своїми діями грубо порушив вимоги чинних розділів Правил дорожнього руху України внаслідок чого здійснив наїзд на позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя на момент заподіяння, що стверджується висновком судово-медичного експерта Зеленогурової Н.В. №113/2012 від 23.03.2012 року. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТзОВ «МІРА І К» та виконував свої трудові відносини. Внаслідок неправомірний дій [PERSON] позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Просить суд стягнути з ТзОВ "МІРА І К" на користь позивача майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 5832 грн.; стягнути ТзОВ "МІРА І К" на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 100000 грн. Просить суд позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви позову, додатково пояснив, що 05.03.2012 року з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок якої позивач отримала тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя на момент заподіяння. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТзОВ «МІРА І К» та виконував свої трудові відносини. Внаслідок неправомірний дій [PERSON] позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Просить суд стягнути з ТзОВ "МІРА І К" на користь позивача майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 5832 грн.; стягнути ТзОВ "МІРА І К" на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 100000 грн. Просить суд задоволити позов в повному обсязі. Представник відповідача ТзОВ «Міра і К» в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що дійсно з вини їх працівника [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження. Під час лікування [PERSON] сплатив їй відшкодування в розмірі 10000 грн. і на момент винесення вироку Залізничним районним судом м.Львова потерпіла [PERSON] не заявляла цивільного позову та не мала до нього майнових та немайнових претензій. Також позивач не довела в суді завдання їй моральної шкоди в такому розмірі. Просить суд в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що з його вини дійсно сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження, однак він приходив до неї та виплатив їй 10000 грн., що стверджується розпискою. Під час розгляду кримінальної справи позивач не мала до нього жодних майнових чи немайнових претензій. Просить суд в позові відмовити. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1172 ч.1 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні 04.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України та засуджено на три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на два роки. Даною кримінальною справою було встановлено, що [PERSON] 05.03.2012 року о 10 год. 35 хв., керуючи маршрутним автобусом марки «БАЗ А 079.14», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Городоцькій у місті Львові, неподалік будинку №280, в напрямку виїзду за місто, своїми діями грубо порушив вимоги чинних розділів Правил дорожнього руху України, а саме: Р. 1 п.1.5; Р. 2 п.2.3 «б»; Р. 18 п.18.1 та п.18.4, які виразились в тому, що він проявив неуважність та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки. Рухаючись у лівій крайній смузі та виявивши у тому, що він проявив неуважність та відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки. Рухаючись у лівій крайній смузі та виявивши, як у крайній правій - перед нерегульованим пішохідним переходом, який на дорозі відзначений дорожніми знаками 5.35/1.2/ Дод. 1 Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.1 Дод. 2 Правил дорожнього руху України, зупинився мікроавтобус, марки «Ford Tranzit», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], [PERSON] не вжив заходів для зменшення швидкості, не зупинив автобус яким керував, не маючи при цьому перешкод технічного характеру. В цей час у зоні пішохідного переходу рухалася справа наліво по ходу автобуса, марки «БАЗ А 079.14», реєстраційний номер [NUMBER], позивач, як пішохід та знаходилася у лівій смузі, в цей час на позивача було вчинено наїзд вищевказаним автобусом під керуванням [PERSON]. Згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 04.10.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України /арк..спр. 7-8/. Згідно висновку експерта №133/2012 у [PERSON] є слідуючі ушкодження: забій головного мозку легкого ступеню, закритий перелом лівої ключиці, перелом основи черепа - очної частини лобової кістки (дах правої орбіти), переломи лівої лонної, сідничних кісток тазу та крижової кістки, синяк на задньо-зовнішній поверхні третини - середньої третини лівого стегна, садна та рани правої половини обличчя, обох кистей /арк..спр. 9-11/. Внаслідок отриманих ушкоджень позивач тривалий час перебувала на лікуванні з 03.03.2012 року по 05.10.2012 року, що стверджується лисками непрацездатності, лікування потребувало значних витрат, що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями /арк..спр. 12-15, 21-33/. Як встановлено в судовому засіданні завдана позивачу матеріальна шкода становить 5832 грн. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру діяння особи, яка завдала моральну шкоду, фізичних та моральних страждань, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що позивачу також було завдано моральних страждань, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, суд вважає, що моральна шкода в розмірі 100000 грн. є необґрунтованою, оскільки позивач в судовому засіданні не довела, що їй було завдано маральну шкоду в такому, тому з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн., в решті позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згідно ст.88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору то судовий збір слід стягнути з відповідачів. З наведеного свідчить, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved