Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів, на обґрунтування якого зазначила, що з 2007 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. 27 лютого 2009 року вона народила доньку [PERSON]. Відповідач відмовився подати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства, і вона зареєструвала дитину відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила визнати [PERSON] батьком її дитини [PERSON], [INFO], внести відповідні зміни до актового запису про її народження щодо батька та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не оспорюючи факту спільного проживання без реєстрації шлюбу з [PERSON], не погодився з тим, що він є батьком її дитини. Третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2007 року, що не оспорюється сторонами по справі. Під час спільного з відповідачем [PERSON] проживання, 27 лютого 2009 року позивач народила дочку [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батько вказаний зі слів матері на підставі ст.135 СК України. В ч.1 ст.135 СК України вказано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). За результатами судової молекулярно-генетичної експертизи №317 від 09.12.2013 року [PERSON] є біологічним батьком [PERSON]. Ймовірність даної події складає 99,99999999 %. Виходячи зі змісту ч.2 ст.128 СК України основним доказом батьківства є висновок судово-генетичної експертизи. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт наявності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON], а отже позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 181 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, її вік та потреби в харчуванні, забезпеченні одягом тощо, а також матеріальне становище відповідача на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. В силу ч.2 ст.86 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7614,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,70 грн., а також в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: partial