Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-30 00:00:00

06.03.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона придбала квартиру [ADDRESS]. На момент продажу квартири попереднім власником [PERSON] вона була проінформована, що в квартирі крім нього ніхто не проживав. Пізніше, на її адресу почали надходити листа від ПАТ «Альфа-банк» на ім'я відповідачки, і тоді вона зрозуміла, що в її квартирі зареєстрована інша особа. З 2006р., тобто з того часу коли вона придбала квартиру, відповідачка в квартирі не проживає, її речей немає в квартирі, на підставі чого просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти відповідачку з реєстраційного обліку. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутністю проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, в зв'язку з чим Ухвалою суду від 01.07.2013 року справа розглядається в порядку заочного розгляду. В силу ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу від 24.03.2006 року, пості вченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 276 (а.с. 5). Право власності зареєстровано КП „Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" 28.03.2006 року (а.с.7). За даними Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 17.05.2004 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Відповідно до Акту депутата Верхньодніпровської міської ради від 04.03.2013 року, відповідачка - [PERSON] не мешкає в вищезазначеній квартирі (а.с. 9). Крім того, факт не проживання відповідачки в спірній квартирі підтверджується відміткою листоноші на поштових відправленнях, які були направлені на адресу відповідачки та повернути на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 19-20; 21-22). Відповідно до ст. ст. 317, 405, 810, 816 ЦК України, ст. 156 ЖК України, право на користування житловим приміщенням (проживання) мають власники житлового приміщення, члени сім'ї власника, колишні члени сім'ї власника, наймачі та члени сім'ї наймачів (або особи яки проживають разом з наймачем). Відповідачка не є власником/співвласником спірної квартири, не має укладених договорів найму та не є членами сім'ї власника квартири - позивачці, тому у неї відсутнє право користування власністю позивачки - квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За такими обставинами позовні вимоги позивача щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - спірною квартирою. Виходячи із аналізу положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації пов'язується з втратою права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації, тому не потребує додаткового покладення зобов'язанні на відповідні органи щодо зняття з реєстрації такої особи. За такими обставинами вимоги позивачки щодо зобов'язання Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку гр.. [PERSON] - задоволенню не підлягають. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Outcome: partial