Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що [PERSON] пропрацювала на підприємстві - відповідача в рудозбагачувальній фабриці № 1 в період з 30.05.2000 року по професії-машиністом крану (кранівник), приємоздатчиком груза та багажу, 26.03.2013 року - звільнена з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. Працювала в умовах шкідливих факторів за вищевказаними професіями, які стали в наступному основними і відповідальними за розвиток у мене професійного захворювання, а саме: 12.03.2013 року (протокол № 487) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини їй було встановлено діагноз: вібраційна хвороба лругого ступеня від дії загальних вібрацій з помірно - вираженим церебрально - периферичним ангіодистонічним синдромом, з порушенням трофіки кистей, у поєднанні з полірадикулопатією зліва та білатерально з вираженими статико -динамічними порушеннями, м'язово - тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром. Комісією в складі представників: представника відповідача, санітарно - епідеміологічної станції, Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань..., проведено розслідування та складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 15 від 16.04.2013 р.. Згідно пункту 17 Акту... причиною виникнення профзахворювання явилась робота в умовах загальної вібрації на робочому місці, рівень якого перевищував гранично -допустимі норми. Згідно Інформаційної довідки про умови праці Інгулецького району № 2/2 - 55 - 4 - 507 від 10.03.2011 року становлено шкідливі фактори, а саме - рівень загальної вібрації- 104- 105 дБ при нормі 101 дБ. Також позивачка зазначила, що безстрокові моральні страждання та переживання спричиняють їй наступні Факти - За висновком медико - соціально експертною комісією 17.06.2013 року їй встановлено первинно 50% втрати професійної працездатності, з наступним переосвідченням 01.05.2014 року. В зв'язку з порушенням фізіологічних функцій організму позивачці встановлено 3 групу інвалідності. Лікарями позивачу встановлено противопоказання: вимушена поза,важка праця, фізичне перевантаження, переохолодження, несприятливий мікроклімат. Позивач стверджує, що вона переносе хронічні фізичні страждання та переживання, в зв 'язку з постійним стійким болем та обмеження рухів в усіх відділах хребта, переважно на поперековому рівні з розповсюдженням більше на ліву ногу до гомілки, має порушення ходи, відчуває оніміння пальців лівої стопи, непокоїть скутість рухів у хребті, виникають часті судоми в гомілкових м'язах, стійкий біль в плечових та колінних суглобах, болі в кистях. Їй необхідно багато часу для відновлення своїх колишніх сил. По причині приступів болю в попереку вона не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки їй як жінці, матері потрібно виконувати побутові, домашні справи, а для неї навіть незначні фізичні нагрузки та рухи ініціюють приступи болю в спині та тазовому поясі, ліктьових суглобах, їй важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає гострий біль в суглобах в результаті відчуває постійний дискомфорт, постійно приймає медикаменти, часто виникає загострення стану здоров'я. В зв'язку з постійними, гострими болями в області спини не має можливості повноцінно спати, бо змушена систематично змінювати положення тіла. Навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи болю в поясниці, важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникають судоми в ногах, в результаті відчуває постійний дискомфорт. На теперішній час має значні проблеми з ходою, починає хитатися, гострі болі виникають в гомілках. Вона постійно проходе курси масажу, приймає препарати, для зменшення больових відчуттів, змушений проходити лікування по декілька разів на рік, для підтримання залишкового відсотку працездатності. Все вищевказане завдає їй нервові потрясіння, оскільки це загальновідомий факт, втрата здоров'я, завдає їй неповноцінність та безпорадність. Позивачці 45 років, але її фізичний та моральний стан, в зв'язку з хворобою, викликає почуття неповноцінності, дискомфорту, у неї страх та безвихідність перед майбутнім, оскільки вона втратила здоров'я і не почувається повноцінною жінкою. Перебуваючи тривалий час на лікуванні, вона втратила домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки. Все це призводить до вимушених змін і порушень в її життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. Додаткових моральних страждань та переживань спричиняє той факт, шо по висновку лікарів їй для підтримання свого стану здоров'я рекоменловано: спостереження лікарів, прийом медикаментів, щорічне реабілітаційне лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування в теплу пору року, приймати препарати, які поліпшують трофіку. належному стані здоров'я. Це вимагає від неї додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Отже, позивач вважає, шо обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди, завданої їй професійним захворюванням, має бути покладений саме на ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» як на роботодавця, вину якого встановлено актом про розслідування професійно захворювання. Розмір завданої моральної шкоди, враховуючи стан здоров'я, характер та тривалість фізичних і моральних страждань, вкрай негативні наслідки, які вникли у зв'язку з професійним захворюванням, позивач оцінює в розмірі 229 000 грн., що і просить стягнути на її користь з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] не була присутня. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні зазначив, щодо можливості розгляду справи за відсутністю його довірителя, оскільки останній, за станом свого здоров'я не має змоги бути присутнім у судовому засідання та надав йому, як представнику усі повноваження, що передбачені законодавством України. Представник в судовому засіданні зазначив, що позивач отримав професійне захворювання, систематично проходить лікування. Все це заподіює йому значні моральні і фізичні страждання. При таких обставинах в нього змінився ритм та рівень життєвої діяльності, він прикладає багато зусиль для організації свого життя. Представник позивача просить суд задовольнити позов та стягнути з підприємства - відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 229 000 гривень. Представник відповідача - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» позов не визнала та суду пояснила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту. Також суду пояснив, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду, тому просить суд в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши зібранні по справі докази, давши їм оцінку, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач пропрацювала на підприємстві - відповідача в рудозбагачувальній фабриці № 1 в період з 30.05.2000 року по професії-машиністом крану (кранівник), приємоздатчиком груза та багажу, 26.03.2013 року - звільнена з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. Працювала в умовах шкідливих факторів за вищевказаними професіями, які стали в наступному основними і відповідальними за розвиток у мене професійного захворювання, а саме: 12.03.2013 року (протокол № 487) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини їй було встановлено діагноз: вібраційна хвороба лругого ступеня від дії загальних вібрацій з помірно - вираженим церебрально - периферичним ангіодистонічним синдромом, з порушенням трофіки кистей, у поєднанні з полірадикулопатією зліва та білатерально з вираженими статико -динамічними порушеннями, м'язово - тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром. За висновком медико - соціально експертною комісією 17.06.2013 року їй встановлено первинно 50% втрати професійної працездатності, з наступним переосвідченням 01.05.2014 року. В зв'язку з порушенням фізіологічних функцій організму позивачці встановлено 3 групу інвалідності. Лікарями позивачу встановлено противопоказання: вимушена поза,важка праця, фізичне перевантаження, переохолодження, несприятливий мікроклімат. В наслідок професійного захворювання позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: у зв'язку з професійними захворюваннями він частково втратила здоров'я. Загальний стан її здоров'я обмежує її можливості у реалізації професійних знань та здібностей. Отримане нею професійне захворювання обмежує позивача також у побуті, зокрема позивач не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, пов'язаних навіть з невеликим фізичним навантаженням, які, враховуючи її стан здоров'я, мають робити за неї члени її м сім'ї. Внаслідок таких обмежень позивач відчуваю себе тягарем для своїх близьких, що завдає позивачу додаткових моральних страждань. За таких обставин суд вважає, що позивачеві заподіяний як фізичний, так і моральний збиток, який підлягає компенсації. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, підтверджуючих вину підприємства, в не забезпеченні безпечних умов праці, по причині яких позивач отримав професійне захворювання, в результаті втратив значний відсоток працездатності. В результаті фізіологічні порушення, які викликанні профзахворюванням, вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, у нього змінився ритм та порядок його життєвих зв'язків. При вказаних фактах та обставинах, позивачу заподіяно фізичну та моральну шкоду, котра підлягає компенсації. В даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання профзахворювання позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні професійних захворювань, і які не оспорило підприємство-відповідач.. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 229 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін її життєвих зв'язків, а саме дійсно позивач втратив працездатність в розмірі 50 відсотків на безстроковий термін, постійно проходить лікування, вказані зміни потребують від неї додаткових зусиль для організації свого життя. А також вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. Зважаючи на 50 % втрати позивачем професійної працездатності на безстроковий термін, стан її здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в її житті, характер майнових втрат, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяного морального ушкодження слід призначити у розмірі 25 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає [PERSON], а в останній частини позову позивачеві слід відмовити.

Outcome: partial