overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 08 жовтня 2011 року він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], просить шлюб розірвати, так як спільне життя подружжя не склалось, з березня місяця 2013 року сторони однією сім’єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини та виховання неповнолітньої дитини, їхня сім’я існує формально та збережена бути не може. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином – своєю заявою до суду просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з’явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином – своєю заявою до суду просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, після державної реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 08 жовтня 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось, з березня місяця 2013 року сторони однією сім’єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини та виховання неповнолітньої дитини. Досягти примирення та порозуміння сторони не можуть, наміру зберегти шлюб не мають, їхня сім’я існує формально та збережена бути не може. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідач виявила бажання після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Канівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом , яке складається з житлового будинку № 56/1, розташованого по вул.. Калініна,56/1 в м. Каневі посилаючись на те, що вона є спадкоємиця за законом після смерті її чоловіка – [PERSON], який помер 18.11.2012 року.. У зв’язку з тим, що будинок не зареєстрований у Канівському ВП Черкаського обласного БТІ , в оформленні зазначеної вище спадкової нерухомості, в зв’язку з відсутністю на неї відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримання яких в даний час на померлого є неможливим, при зверненні в нотаріальну контору позивачці було відмовлено це позбавило її права на прийняття спадщини в нотаріальному порядку, що змусило її звернутись до суду. Позивач судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] міської ради позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що житлоий будинок № 56/1 розташований по вул.. Калініна в м. Каневі, згідно технічного паспорту за життя належав шатило [PERSON] (а.с.7-17). Згідно довідки , Канівської державної нотаріальної контори , після смерті [PERSON], який помер 18.11.2012 року, спадщину за законом прийняла його дружина – [PERSON] (а.с. 24-27). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є дружиною спадкодавця – [PERSON], тому у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту (на цю частину спадщини), право на спадкування за законом одержують особи, відповідно до черг спадкування, згідно ст. 1261 ЦК України, тому вона має право на спадкування за законом у першу чергу. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст.. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, тому як спадкоємець першої черги за законом, позивач має право здійснити реєстрацію нерухомого майна і визнати за собою право власності на майно за правилами спадкування за законом. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.11.1992 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з серпня 2009 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору щодо поділу майна немає, угоди про утримання дітей досягнуто. Позивач в судове засідання не з’явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з’явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Коськовецька». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 07.11.1992 року Судилківської сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, між сторонами 07.11.1992 року укладено шлюб, актовий запис № 41. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить вимогам законодавства та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами та, враховуючи думку відповідачки, залишити їй шлюбне прізвище «Коськовецька». Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.03.2008 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В судове засідання представник позивача не з’явився, але 19.12.2013 року надав заяву в якій підтримав позовні вимоги повністю та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з’явилася але надала заяву від 19.12.2013 року у якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, з позовною заявою згідна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг , - позичальник забовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов’язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов’язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається судом відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 22.10.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 23517 грн. 07 коп. з них: 3000 грн. – заборгованість за кредитом; 13053 грн. 82 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 5867 грн. 20 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 500, грн.. – штраф (фіксована частина); 1096,05 грн. – штраф (процентна складова); Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України – за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 235,17 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2007 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1362. Від шлюбу мають дитину – доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір»ю. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають, примирення з відповідачкою не можливе. Оскільки сім»я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явився, в телефонному режимі позов підтримав та просив його задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони 23.08.2007 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1362. Від шлюбу мають малолітню дитину – доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір»ю. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Спільне господарство сторони не ведуть, примирення між ними неможливе. Шлюб носить формальний характер. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім’ї і є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 21 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського РУЮ Чернівецької області, актовий запис № 84. Просила їй відновити дошлюбне прізвище - Гроссова. Посилається на те, що від подружніх відносин у них народилось двоє дітей, а саме син [PERSON] 02 червня 2010 року та син [PERSON] 20 вересня 2012 року, які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. Сім'я розпалася, проживають окремо тривалий час. Причина в тому, що вони не поважали і не розуміли один одного, у зв'язку із чим часто виникали сварки. Шлюб існує формально. Примирення між ними неможливе, так як і збереження їхнього шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в повному обсязі просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився повторно, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 21 вересня 2009 року. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, перестали поважати один одного, у них склалися різні погляди на життя, а шлюб набув формального характеру. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливими, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Прізвище позивачу змінити на - Гроссова. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звертаючись до суду з вказаним вище позовом, після уточнення позовних вимог, просять визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вулиця Дружби, будинок 52, село Товстоліс Чернігівського району Чернігівської області, по 1/5 частині за кожним із позивачів як за колишнім членом колгоспного двору та на 3/5 частини за позивачем [PERSON] як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний вище будинок відносився до господарств “колгоспний двір” і станом на 15.04.1991 р. головою колгоспного двору була [PERSON], а членами – [PERSON], [PERSON] та позивачі. [PERSON] померла 10.09.2000 році, [PERSON] – 30.03.1998 році, а [PERSON] – 07.06.2005 року. В зв'язку із тим, що у свідоцтві на право власності на вказане домоволодіння, що видано на ім.”я голови колгоспного двору [PERSON], частки не визначені, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на вказане домоволодіння, а тому вимушені звернутись з позовом до суду. Позивачі в судове засідання не з»явилися, надали повноваження на представлення їх інтересів своєму представнику – адвокату [PERSON]М.(а.с.53-54). Представник позивачів в судове засідання не з»явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує ( а.с.96). Відповідач - Територіальна громада села Терехівка в особі Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника на забезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника(а.с.88). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Чернігівська районна державна нотаріальна контора про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про свою згоду на участь у справі не заявила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що до 29.06.2011 року вона перебував із відповідачем у трудових відносинах. В порушення вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення відповідач не провів з нею розрахунок в повному обсязі, а остаточний розрахунок позивач отримала тільки 12.10.2012р., у зв'язку з чим має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який складає 14145 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Трудові відносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці». Відповідно до ст.ст.21,94,97,110,115 Кодексу законів про працю України, ст.ст.1,15,21,24,29,30 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ Сумісне російсько-українське підприємство Севастопольський судоремонтний завод «Лазаревське адміралтейство». 29.06.2011р. була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Як зазначає позивач, остаточний розрахунок при звільненні з нею був проведений 12.10.2012р. Таким чином судом встановлено порушення законних прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати. Оскільки з трудової книжки позивача вбачається, що іншого місця роботи з часу звільнення вона не має, з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з моменту звільнення, тобто з 29.06.2011р. по день фактичного розрахунку - по 12.10.2012р., що складає 326 робочих днів. За 326 робочих днів сума середнього заробітку складає 14145 грн (43,39 грн – розмір середньоденної заробітної плати позивача (1779 грн (сума заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню) : 41 (кількість робочих днів за останні два місяці, що передували звільненню позивача) х 326 днів = 14145 грн). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі статей 116, 117, 2371 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач 25.11.2013 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору в сумі 1320,91 грн. При цьому посилається на те, що 27.02.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 002-05068-270208. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 09.09.2013 року створилась заборгованість в сумі 1320,91 грн., з них тіло кредиту 372,03 грн., заборгованість за відсотками 362,64 грн., заборгованість за комісіями 586,24 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Відповідно до ст.158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.02.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 002-05068-270208. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 09.09.2013 року становить 1320,91 грн., з них тіло кредиту 372,03 грн., заборгованість за відсотками 362,64 грн., заборгованість за комісіями 586,24 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved