Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути з відповідачів на його користь моральну та матеріальну шкоду за нанесення неправомірними діями останніх шкоди його здоров'ю. Позов мотивує тим, що у листопаді місяці 1997 року його було незаконно затримано працівниками міліції, а саме [PERSON] і [PERSON], де його доставили до чергової частини Дрогобицького МВМ, де незаконно вилучили газовий пістолет (про що в подальшому було внесено протест прокурора) та застосували до [PERSON] психологічне та фізичне насильство. Участь у цьому приймав також працівник міліції Товарницький. Психологічне насильство виражалось у тому, що вказані троє міліціонерів принижували його честь, гідність, незважаючи на те, що позивач на той час був військовослужбовцем Національної Гвардії України, ображали нецензурною лайкою, погрожували знищенням. Фізичне насильство виявилось у тому, що його душили за шию, штовхали, щипали, били ногами, а Товарницький бив гумовим кийком. Висновком експерта було встановлено, що тілесні ушкодження, що мались у гр.-на. [PERSON] відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не викликали короткочасний розлад здоров'я. Позивач також вказує, що його було визнано потерпілим постановою від 16.12.2004 року ст. слідчого прокуратури м. Борислава. Дана справа органами досудового слідства розслідувалась з 2004 року по 2010 рік, а саме 18.01.2010 року Бориславський міський суд своєю постановою закрив провадження у справі у зв'язку із закінченням строків давності. Враховуючи все наведене, позивач змушений був звернутись з таким позовом до суду з метою стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 10000 грн. в якості компенсації за понесені ним душевні страждання та фізичний біль та 1525 грн. матеріальної шкоди, з яких витрати 125 грн. на лікування, 750 грн. на правову допомогу, 400 грн. дорожні витрати, копіювання документів та 250 грн. поштових послуг. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Представник Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області двічі з'являвся в судове засідання, однак по суті жодних пояснень не надав, так як справа відкладалась за неявки інших відповідачів. В останнє судове засідання не з'явився, не подав клопотання про слухання справи у його відсутності. Представник головного управління державної казначейської служби України у Львівській області був присутній один раз в судовому засіданні, однак по суті жодних пояснень не надав, так як справа відкладалась за неявки інших відповідачів. В останнє судове засідання не з'явився, не подав клопотання про слухання справи у його відсутності. Представник головного управління МВС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, надіслав два заперечення, просить відмовити у позові повністю, посилається на підстави викладені у цих запереченнях та слухати справу у його відсутності. Представник третьої особи Лобащук О.М. в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, дав пояснення аналогічні як і сам позивач, вважає, що є всі підстави для задоволення такого позову. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у листопаді місяці 1997 року було незаконно затримано працівниками міліції, а саме [PERSON] і [PERSON], де його доставили до чергової частини Дрогобицького МВМ, та застосували до нього психологічне та фізичне насильство і участь у цьому брав також міліціонер Товарницький. Нанесення ударів по тілу позивача підтверджується копією висновку експерта №1086 від 11.11.1997 року. Кримінальна справа була порушена 19.10.2004 року по факту перевищення своїх службових повноважень співробітниками Дрогобицького МВ УМВСУ у Львівській області за ознаками злочину передбаченого ст. 365 ч.2 КК України, про що свідчить копія постанови, яка є в справі. З копії постанови від 16.12.2004 року про визнання особи потерпілим, видно, що [PERSON] визнано потерпілим. Провадження у кримінальній справі було закрито згідно постанови Бориславського міського суду Львівської області від 18.01.2010 року у зв'язку із закінченням строків давності та в ході досудового слідства протягом строку, передбаченого ч.1 п.4 ст. 49 КК України, не було встановлено особу, яка вчинила злочин. Вказана постанова суду першої інстанції залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 року. Стосовно Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області, що перебуває в статусі співвідповідача, суд вважає за доцільне виключити з числа відповідачів, оскільки Дрогобицький МВМ є лише структурним підрозділом ГУМВСУ у Львівській області, не є юридичною особою і тому не може бути відповідачем у справі. Як було встановлено органами досудового слідства, а саме (резолютивна частина постанови про порушення кримінальної справи від 19.10.2004 року) та Бориславським міським судом зазначено у постанові від 18.01.2010 року по кримінальній справі, «Суд прийшов до висновку, що кримінальну справу порушену за фактом перевищення своїх службових повноважень співробітниками Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області…» зокрема написано те, що власне працівники Дрогобицького МВМ вчинили злочин передбачений ст. 365 ч.2 КК України, і хоча їх особи не встановлені, останніми було перевищено службові повноваження, оскільки їх дії інкриміновані за ч.2 вказаної вище статті і закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності не являється реабілітуючою ознакою, тому, однозначно в даному випадку згідно ст. 1172 ч.1 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків. Виходячи з вищенаведеного, суд переконаний, що слід солідарно стягнути з головного управління МВС України у Львівській області, головного управління державної казначейської служби України у Львівській області 4000 грн. моральної шкоди в користь [PERSON], які суд вважає достатніми для задоволення потреб позивача, оскільки він зазнав принижень та душевних хвилювань внаслідок незаконних дій працівників міліції, майже 16 років добивався правди в органах прокуратури та судових органах, переживав через це побутові щоденні незручності, з надією на справедливість. В частині стягнення з відповідачів 1525 грн. матеріальної шкоди, суд змушений відмовити у задоволенні такої вимоги, оскільки надані позивачем копії документів про те, що він витратив 400 грн. на дорожні витрати, копіювання документів та 250 грн. поштових послуг не підтверджують факт того, що власне [PERSON] затратив ці кошти і саме тут є причинний зв'язок між такими документами (довідками) і подіями щодо досудового і судового слідства вказаної кримінальної справи. Також відсутні в справі докази того, що позивачем затрачено 125 грн. на лікування та 750 грн. на правову допомогу. Враховуючи наведене, суд переконаний, що позов слід задовольнити частково, стягнувши солідарно з відповідачів в користь позивача 4000 грн. моральної шкоди.

Outcome: dismissed