Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 16 серпня 2011 року за нотаріально посвідченим договором дарування, вона передала в дар своїй дочці [PERSON], 3/10 житлового будинку, який розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Енергетиків, буд.25, який є єдиним для неї житлом. Договір укладено внаслідок фізичного та психологічного тиску на неї з боку доньки та її чоловіка відповідача [PERSON]. Донька та її чоловік відповідач [PERSON], які знаючи про те, що психо-емоційні навантаження є для неї нестерпними, систематично, впродовж тривалого часу, провокували істерики та скандали, шантажували її безпомічним станом, тим, що донька знову почне зловживання наркотичними засобами та вимагала подарувати будинок. Просила визнати недійсним договір дарування 3/10 житлового будинку, який розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Енергетиків, буд. 25, посвідчений Четвертою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в реєстрі за № 1-589 між нею та [PERSON] Під час розгляду справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги змінила, остаточно просила визнати недійсним договір дарування від 16 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] 3/10 частки житлового будинку № 25 по вул. Енергетиків в м. Кременчуці, посвідчений Четвертою державною нотаріальною конторою м. Кременчука за реєстровим номером №1-589 та визнати недійсним договір дарування від 16 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки загальною площею 450 кв.м за кадастровим номером 5310436100:02:001:0235, за адресою: м. Кременчук, вул. Енергетиків, буд. 25, посвідчений четвертою державною нотаріальною контролю м. Кременчука за реєстровим номером № 1-591, також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.08.2013 року накладено арешт на 3/10 будинку № 25 по вул. Енергетиків в м. Кременчуці. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду цивільної справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, якого належним чином повідомлено і від якого не надійшло пояснень про причини неявки або такі причини не є поважними, не зявляється у судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] проти постановлення заочного рішення суду не заперечували. Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши всі наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2011 року позивач [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування передала в дар своїй дочці, [PERSON], 3/10 (три десятих) домоволодіння, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Енергетиків, буд. 25. Даний будинок до моменту дарування належав позивачу [PERSON] та її чоловіку - [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 27 листопада 2004 року дочка позивача [PERSON] - [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Через деякий час після укладення шлюбу відношення дочки та матері погіршились. [PERSON] і її чоловік відповідач [PERSON]Г почали постійно вимагати у позивача грошові кошти, застосовували до позивача фізичне та психічне насильство, погрожували. В серпні 2011 року [PERSON] в категоричній формі почала вимагати, щоб позивач оформила договір дарування на 3/10 частини будинку, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Енергетиків, буд. 25, та належали позивачу та її чоловікову на праві спільної сумісної власності. Погрожувала, що знову почне вживати наркотики, а матір вижене з будинку. На протязі тривалого часу до позивача застосовувалось психічне та фізичне насильство Під цим впливом позивачка [PERSON] звернулася до Державної нотаріальної контори та уклала договір дарування. 22.02.2013 року донька позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 233087, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 22.02.2013 року. Після смерті дочки позивач звернулася до відповідача чоловіка своєї померлої доньки [PERSON] та повідомила про те, що він разом з дочкою шляхом насильства, використавши безпорадний в вольовому відношенні стан, примусили укласти договір дарування. Відповідач [PERSON] написав заяву про відмову від вступу в спадщину, але через деякий час написав заяву про вступ до спадщини. Укладаючи договір дарування позивач [PERSON] являлась особою похилого віку, а тобто позбавила себе та свого чоловіка права власності на житло, а іншого житла в них немає. Також вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що дочка [PERSON] та її чоловік відповідач [PERSON] неодноразово вчиняли фізичний та психологічний вплив та вимагали вчинити договір дарування частини житлового будинку № 25 по вул. Енергетиків в м. Кременчуці. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою і шостою ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі те, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, як встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р."Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сімї родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне позов задовольнити та вирішити питання про судові витрати.

Outcome: approved