Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-10 00:00:00

24 липня 2012 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] в якій просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором який укладений між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] за рахунок чого задовольнити вимоги позивача по кредитному договору №NKVPGK04040093 від 02 березня 2007 року в загальній сумі 77949,39 доларів США, що еквівалентно 623010,50 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 02 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 130620,16 доларів США із сплатою 10.08% річних. На забезпечення виконань зобов'язань за вказаним договором відповідач передав позивачу у іпотеку належне йому майно, будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою : [ADDRESS]. Оскільки відповідачем взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконані, та станом на 21.06.2012 року заборгованість складає 77949,39 доларів США, та позивач вважає що є достатні підстави для звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки та просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу, зазначену у довідці з адресно-довідкового бюро УМВС України в Миколаївській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача ухвалює про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 02 березня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № NKVPGK04040093, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 130620,16 доларів США, з відсотковою ставкою за користування кредитом 10,08% річних. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе за вказаним договором зобов'язання внаслідок чого станом на 21 червня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 77949,39 дол. США, з яких: 39493,13 дол. США - борг за тілом кредиту, 12782,94 дол. США., - борг за простроченими відсотками, 7806,63 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 17866,69 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На забезпечення виконання зазначеного договору між тими самими сторонами було укладено договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору від 06 березня 2007 року, відповідно до якого відповідач передав банку в заставу належні йому майнові права на отримання в повній сумі грошових коштів (вкладу та процентів) які належать йому на праві власності за договором по депозитному рахунку з загальною вартістю предмета застави 359685,25 грн. Відповідно до 12.4 договору застави, позивач має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства в разі коли відповідач не виконає взяті на себе зобов'язання або виконає їх не належним чином, в частині що забезпечена заставою. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, суд звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем було укладено, окрім кредитного договору, саме договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору від 06 березня 2007 року, відповідно до якого відповідач передав банку в заставу належні йому майнові права на отримання в повній сумі грошових коштів (вкладу та процентів) які належать йому на праві власності за договором по депозитному рахунку з загальною вартістю предмета застави 359685,25 грн., а не договір іпотеки, як зазначено банком у позовній заяві. Окрім того, позивачем заявлено позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, та не надано належним чином завіреного іпотечного договору. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У зв'язку із тим, що позивачем заявлено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та не надано договору іпотеки суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed