Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], зазначена квартира належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло №030814 виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.04.2004 року. [PERSON] в зазначеній квартирі зареєстрований з 25.07.1994 року як член сім`ї власника квартири, проте вже понад 10 років не проживає за зазначеною адресою, оскільки виїхав до м. Харкова. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, власником якого є позивач, позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що погіршує його матеріальне становище. Відповідач не з`являється за спірною адресою, однак знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється. Теперішнє місце проживання відповідача не відомо, тому позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду . Представник позивача та позивач у судове засідання надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Заяв, клопотань, до суду не надходило. За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку із неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], зазначена квартира належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло №030814 виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.04.2004 року. З довідки - виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію № 161 від 10.10.2013 року, виданої позивачу [PERSON] вбачається, що відповідач - [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 1994 року. Відповідно до акту про не проживання, затвердженої Головою правління ЖБК «Малиновський» від 10 жовтня 2013 року, відповідач - [PERSON] більш ніж 12 років в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. У судовому засіданні доведено, що відповідач не мешкає у квартирі за вказаною адресою більше 12 років, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, та відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого строку, проводиться в судовому порядку. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні та володінні цією жилою площею. Вирішити це питання в позасудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 9, 61, 63, ЖК УРСР, ст. 375 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved