Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де в обґрунтування своїх вимог пояснив, що згідно договору купівлі-продажу від 28.11.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу [PERSON], він разом з відповідачкою [PERSON] купували у рівних долях майно, а саме: 1/2 частку житлового будинку загальною площею 92.6 кв. м, житловою площею 36,5 кв. м, з господарськими та побудованими спорудами, який розташований за адресою: м. Свердловськ Луганської області, вул. Артема, буд.№30, кв.№1. [PERSON], вважає, що ним з [PERSON] належить по ? частки 1/2 частини житлового будинку №30, квартири №1 по вул. Артема м. Свердловськ Луганської області. Десь до листопада 2010 року він з [PERSON] та своєю сім'єю (дружиною, яка є рідною донькою [PERSON] та дітьми) мешкали разом у вищевказаному будинку, але потім у них почалися сварки та непорозуміння з і він змушений був виїхати з будинку та мешкати з сім'єю, де прийдеться, знімати різне житло, при цьому маючи по закону право власності на половину житлового будинку за адресою: м. Свердловськ Луганської області, вул. Артема, буд.№30, кв.№1. [PERSON], вказує, що він не один раз намагався повернутися та зайти у своє житло, але [PERSON] змінила всі замки і не пускає ні його, ні його малолітніх дітей з дружиною, кажучи що це тільки її житло і виганяючи їх з двору та оскорбляючи постійно ненормативною лексикою при цьому. та погрожуючи фізичною розправою над ним. З цього приводу [PERSON] не одноразово звертався з заявами до Свердловського MB УМВС України у Луганській області. [PERSON] посилається на те, що будучи власником житла, фактично позбавлений [PERSON] права користуватися цим майном. Також [PERSON] вказує, що за час його мешкання у житловому будинку він особисто та члени його родини за згодою [PERSON] проводили ремонтні роботи, чим покращили стан житлового будинку та збільшили його вартість, але на теперішній час [PERSON] проводить перебудову та реконструкцію їх будинку без його згоди. У Свердловському відділенні "[PERSON] Аваль» [PERSON] має зобов'язання - оформила кредит у липні 2007 року у сумі 80 000 гривен, де [PERSON] є поручителем, а залоговим майном виступає житловий будинок за адресою: м. Свердловськ Луганської області, вул. Артема, буд.№30, кв.№1. Залишок який необхідно сплатити відповідачці банку складає приблизно 40 000 гривен. Крим цього, [PERSON] має зобов'язання перед банком ПАТ КБ «Надра» в особі відділення № 4 м. Свердловська Луганської філії РУ у якому оформила два кредити, один у листопаді 2007 року, у доларах США на суму 98000 гривен, для купівлі автомобіля «Шкода Румстер» 2007 року, з щомісячним обов'язковим внеском 380 доларів США, та другий кредит у серпні 2008 року на суму 140 000 гривен для купівлі автомобіля «Форд С- мах», який оформлений на відповідачку з щомісячним обов'язковим внеском 3500 гривен. [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не кожен місяць справно сплачує відповідні суми по всім кредитам та має заборгованість по цім платежам, тому він вважає, що всі ці банківські зобов'язання можуть послужити поводом для звернення кредиторами стягнення на їх спільне майно - вищевказаний житловий будинок. На підставі викладеного [PERSON] просив суд винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні його частиною житлового будинку за адресою: м. Свердловськ Луганської області, вул. Артема, буд.№30, кв.№1. Виділити в натурі на його користь 1/2 частку ? частини житлового будинку №30, квартири №1 по вул. Артема м. Свердловськ Луганської області. В подальшому [PERSON] звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду та ухвалою суду від 17 липня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженням майном та виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, треті особи: «[PERSON] Аваль» в особі Свердловського відділення, ПАТ КБ «Надра» в особі відділення №4 м. Свердловськ Луганської області було залишено без розгляду. У свою чергу [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, де в обґрунтування своїх вимог пояснила, що їй та [PERSON] у рівних частках належить на праві власності, на підставі ухвали Свердловського міського суду Луганської області № 2-1720 від 10.07.2007 року, квартира, розташована за адресою : [ADDRESS]. Зазначена квартира була придбана ними по договору купівлі - продажу, посвідченому 28 листопада 2006 року приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу [PERSON]. Зазначене нерухоме майно, а саме квартира у відповідності зі ст. 356 ЦК України є об'єктом права загальної часткової власності її та відповідача. У цей час між нею та відповідачем склалися несприятливі стосунки, у зв'язку з чим вирішити питання щодо поділу спірної квартири в добровільному порядку не уявляється можливим, тому вона змушена звернутися з дійсним позовом у суд. [PERSON], вказує, що вона з 2006 року постійно проживає у спірній квартирі, зареєстрована за цією адресою. Відповідач у квартирі не проживає з листопада 2010 року. Він забрав усі свої особисті речі та майно, й добровільно залишив спірну квартиру. З зазначеного часу мешкати до квартири він більше не повертався. З цього часу вона одна володіє спірною квартирою, підтримує її технічний стан, робить ремонт, підтримує порядок у дворі, городі, оплачує комунальні послуги, несе витрати, пов'язані з утриманням і управлінням. Іншого житла у неї не має й проживати їй ніде. Придбати собі інше житло вона також не має можливості. Тому [PERSON] бажає, щоб зазначена квартира була виділена їй в натурі й за нею було визнано право власності на неї, а вона сплатить відповідачу компенсацій належну йому 1/2 її частини. [PERSON] вказує, що поділити квартиру на дві ізольовані квартири не можливе. Загальне володіння й користування з відповідачем спільною квартирою також неможливо, тому що в цей час між ними склалися несприятливі відносини. Згідно технічного паспорта, складеного Свердловським МБТІ, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], має житлову площу 36,5 кв.м, загальну площу 92.4 кв.м, і до неї належать наступні господарські будівлі й споруди: літня кухня під літерою «Б», сараї під літерами «В», «Г», 1/2 частина вбиральні під літерою «Е», огорожа № 1, водопровід № 3, замощення І. Вартість спірної квартири [PERSON] оцінила в 50500 грн., вартість належної відповідачу 1/2 її частини становить 25250 грн., які вона компенсує відповідачу. Земельна ділянка розташована за адресою: вул. Артема 30/1, м. Свердловська Луганської області, площею 0,0939 га, на якій розташована квартира, належить на праві власності у рівних частках їй та відповідачу на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії ЛГ № 026487 та № 02641 виданих 24 січня 2007 року Свердловською міською радою Луганської області. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку (квартири). Будинок (квартира) із земельною ділянкою є єдиним об'єктом нерухомості. [PERSON] вважає, що з переходом до неї права власності на 1/2 частину квартири, до неї переходить і право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій вона розташована без зміни цільового призначення, а саме для обслуговування зазначеного житлового будинку (квартири). [PERSON] просить суд постановити рішення, яким припинити право загальної часткової власності відповідача [PERSON] на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з відповідною частиною господарських будівель та споруд, їй виділити в натурі та визнати за нею право приватної власності на зазначену 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з відповідною частиною господарських будівель та споруд, житловою площею квартири 36.5 кв. м., загальною площею квартири 92.4 кв.м., з належними їй господарськими будівлями й спорудами: літня кухня під літерою «Б», сараї під літерами «В», «Г», 1/2 частина вбиральні під літерою «Е», огорожа № 1, водопровід № 3, замощення І, стягнути з неї на користь відповідача [PERSON] компенсацію вартості належної йому 1/2 частини квартири у розмірі 25250 грн., визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Артема, 30/1, м. Свердловськ Луганської області, площею земельної ділянки 0,0939 га.. У судові засіданні позивач [PERSON] з’являлася не кожний раз, іноді про причини своєї неявки суд не повідомляла. Суд, в минулому засіданні, яке відбулося 10.12.2013 року, з’ясував думку учасників судового розгляду, а саме представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи про можливість закінчення з’ясування обставин та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів, на що представник позивача [PERSON] – [PERSON], просила оголосити перерву і викликати повторно позивача [PERSON] для виступу з промовою у судових дебатах особисто, інші учасники наполягали на закінченні з’ясування обставин та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів. Суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] і оголосив в судовому засіданні перерву для повторного виклику позивача [PERSON]. Однак, в судове засідання, призначене на 20.12.2013 року, позивач та її представник не з’явилися, причини своєї неявки не повідомили, але, як вище вказано, в минулому судовому засіданні представник позивача був присутній та їй було відомо на коли відкладеного слухання справи, тому суд, вважає, що позивач [PERSON] та її представник [PERSON] були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи та вважає признати причини їх неявки неповажними, і рахує за можливе розглянути справу без їх участі. Крім того, позивач [PERSON] в попередніх судових засіданнях, надавала пояснення та наполягала на задоволенні своїх позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] – [PERSON], позов [PERSON] не визнала та просила суд відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що вона та їх з відповідачем діти, зареєстровані в спірному будинку. Відповідач, є її чоловік, у них троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свого житла у власності, крім цього, вони не мають. У судовому засіданні представник третьої особи - відділу у справах дітей, органу опіки та піклування [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що сім’я відповідача вимушена знімати житло, при цьому маючі власне житло, що порушує права трьох малолітніх дітей відповідача, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року, посвідченого нотаріально, убачається, що [PERSON] та [PERSON] придбали у рівних долях ? частину житлового будинку загальною площею 92,6 кв. м., житловою площею 36,5 кв. м., з господарськими та побутовими спорудами: л.кухня –Б ціле, сарай –В ціле, сарай – Г ціле, вбиральня –Є ? частина, огорожа №1, водопровід №3, замощення І, який розташований за адресою: [ADDRESS], на земельної ділянці норма якої не встановлена (а.с.9). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.07.2007 року убачається, що [PERSON] і [PERSON] належить на праві приватної власності по ? частини квартири з господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. (а.с.38). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно на праві спільної сумісної власності належить спірне нерухоме майно, а саме ? частини квартири з господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з вимогами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Одночасно, відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 319 ЦК України власність зобов’язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріали справи підтверджують, що в спірному домоволодінні проживає позивач, яка не оспорює право відповідача на 1/2 частку квартири; позивачем не надані докази того, що відповідач створює їй перешкоди в користуванні цим будинком. Відповідач не проживає за цією ж адресою, хоча раніше проживав і бажає проживати. Позивач вказує на те, що сумісне з відповідачем проживання не можливе, цей факт відповідачем не оспорується, але позивач бажає виділити їй в натурі ? частку квартири, яка належить відповідачу, посилаючись на те, що поділити квартиру на дві ізольовані не можливо, але жодного доказу цього не надала. Позивач оцінили спірну квартиру у 50500 грн., але також не надала суду жодного доказу вартості квартири. Відповідно до ст. 365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Крім того, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд не убачає законних підстав для припинення права власності ? частини спірної квартири відповідача, оскільки частки спірного майна у сторін є рівні, відповідач не заважає позивачу користувався своєю часткою квартири, припинення права власності відповідача ? частку квартири завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членом його сім’ї та погіршить житлові права його трьох малолітніх дітей. Крім того, позивач не внесла на депозитний рахунок суду 25250 грн. (вартість ? частки квартири), що свідчить про те, що позивач не має такої грошової суми. Враховуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed