Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01 січня 2009 року між нею та ТОВ «Пламя» в особі директора Ігуменцевої В.А. було укладено договір оренди землі. Предметом зазначеного Договору є земельна ділянка площею 8,00 га ріллі, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 634163, виданим 17.09.2007 року. Вказаний Договір укладено строком на 10 років, та, не зважаючи на дату укладення, його було зареєстровано у встановленому порядку тільки 15.11.2011 року. Тобто, Договір є укладеним з 15 листопада 2011 року, тобто з моменту його реєстрації, в зв'язку з чим строк перебігу позовної давності в даному випадку починається саме з дати реєстрації Договору. Зазначила, що в порушення вимог ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року з наступними змінами, укладений договір не містить однієї з істотних умов, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Діюче земельне законодавство допускає передачу у заставу або до статутного фонду товариства права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у власності громадянина. Таким чином, саме сторони у договорах оренди земельних ділянко мали врегулювати питання про можливість передачі у заставу або до статутного фонду товариства означеного майнового права. Проте в укладеному між сторонами Договорі оренди земельної ділянки зазначена умова відсутня. На підставі викладеного, просить визнати вказаний Договір оренди земельної ділянки недійсним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Суду пояснила, що начебто знає, що її земельну ділянку обробляє інше товариство. Але орендну плату за землю отримує своєчасно та в повному обсязі від ТОВ «Пламя». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що з 01.01.2009 року земельна ділянка, власником якої є [PERSON], знаходиться в користуванні ТОВ «Пламя» на підставі договору строком на 10 років. В зв'язку з довготривалою дією договору оренди, товариство щорічно несе матеріальні витрати для покращення родючості грунту. Орендна плата [PERSON] виплачується своєчасно та в повному обсязі з врахуванням індексу інфляції. Позивач не зверталась з письмовою заявою до ТОВ «Пламя» про зміну умов договору. Тому договір складено вірно та підстав для його розірвання немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає можливим в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що 01.01.2009 року між позивачем та ТОВ «Пламя» в особі директора Ігуменцевої В.А., було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 8,00 га ріллі, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено за [PERSON] державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 634163, виданий 17.09.2007 року (а.с. 9-13, 14). Згідно пояснень сторін, як факт, який не підлягає доказуванню, судом встановлено, що відповідачем позивачу виплачується орендна плата з урахуванням індексу інфляції. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторонами досягнуто всіх істотних умов договору, що передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що діяв на момент підписання договору між позивачем та ТОВ «Пламя». Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Частиною 1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час реєстрації договору, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди ( місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, сам договір оренди не містить всіх істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме не зазначено умови передачі землі в заставу або до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а це є підставою для визнання недійсним такого договору оренди землі згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Посилання позивача на вказані обставини нічим, крім її вимог, не підтверджуються, оскільки будь-яких доказів суду в цій частині позивачем не надано, в зв'язку з чим суд вважає можливим відмовити позивачеві в задоволенні її вимог. Сам договір оренди був укладений у відповідності до постанови КМУ від 03.09.2008 року №780 «Про внесення змін до Типового договору оренди землі». Вказана постанова діє і на сьогоднішній день. На підставі добутих у судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.638 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 15, 31 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed