Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач - кредитна спілка «Взаємний кредит» звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 51 420 гривень та судові витрати в сумі 514 грн. 20 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеного між кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 12 000 гривень на особисті потреби, строком погашення не пізніше 24.01.2014 року зі сплатою відповідної платні за користування кредитом. В якості забезпечення наданого кредитного договору 24.01.2013 року між кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір поруки № 5, на підставі якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила на підставі ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повідомлені судом своєчасно та належним чином про день, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися, і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.01.2013 року між кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 583, згідно умов якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит на особисті потреби на загальну суму 12 000 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 24.01.2014 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 3-4). Разом із тим, відповідно до матеріалів справи, позивач [PERSON] 24.01.2013 року видав кредит на суму 12 000 грн., що підтверджується наданим у судове засідання відповідним видатковим касовим ордером (а.с. 6). Згідно з п.п. 3.1, 3.2 п. 3 кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 360, у місяці - 30. Підпункт 5.1.3 п. 5 кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року передбачає, що позичальник зобов'язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Згідно з п.п. 3.3 п. 3 кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. На підставі п.п. 5.1.8 п. 5 кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року позичальник у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту зобов'язаний сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення та проценти згідно з п.п. 3.7 п. 3 вищевказаного кредитного договору. Відповідно до п.п. 7.4 п. 7 кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання позичальником зобов'язань, встановлених п.п. 2.2 п. 2, до позичальника застосовується процентна ставка у розмірі 3% за кожен день від суми фактичного залишку кредиту від дати виникнення заборгованості за кредитом до дати прийняття кредитодавцем рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку. 24.01.2013 року в якості забезпечення наданого кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року між кредитною спілкою «Взаємний кредит» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № 5, на підставі якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (позичальник) її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с. 5). Відповідно до п. 1 договору поруки № 5 від 24.01.2013 року поручитель зобов'язується перед кредитором нести відповідальність у повному обсязі за виконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору № 583 від 24.01.2013 року по поверненню кредиту у розмірі 12 000 грн. та сплати відсотків за кредитом. Згідно з п. 2 договору поруки № 5 від 24.01.2013 року відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. На підставі п. 3 договору поруки № 5 від 24.01.2013 року встановлено, що поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором № 583 від 24.01.2013 року перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування шкоди. Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 10.09.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 583 від 24.01.2013 року в сумі 51 420 гривень. Статтями 14 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів, способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання умов кредитного договору № 583 від 24.01.2013 року та солідарним боржником. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від [PERSON] виконання зобов'язань по кредитному договору, які останній ігнорує. Тому суд вважає, що є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved