Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 лютого 2010 року помер [PERSON]. 30.11.2007 року померла [PERSON]. Як вбачається із копій свідоцтва про народження позивачі по справі, доводяться дітьми померлих. Факт родинних відносин [PERSON] із батьками підтверджується копією свідоцтва про її одруження, згідно якого її прізвище змінено на «Ангеліну». Після померлих залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку №74 по вул..Мира в смт.Старобешеве Старобешівського району Донецької області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, площею 0,999 га на ім’я [PERSON], земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, площею 0,999 га на ім’я [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки отримати неможливо, оскільки у державному акті про право на спадщину за законом на земельну ділянку серії №072808, виданого на ім’я [PERSON], кадастровий номер 1424555100:03:001:0118 має невірний формат і правильним є 1424555100:03:000:0786, у державному акті про право на спадщину за законом на земельну ділянку серії №072808, виданого на ім’я [PERSON], кадастровий номер 1424555100:03:001:0119 має невірний формат і правильним є 1424555100:03:000:0787. 12 листопада 2013 року Державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки після смерті [PERSON] та ? частину земельної ділянки після смерті [PERSON], оскільки кадастрові номери спадкових ділянок зазначені у державних актах не відповідають кадастровим номерам, що зазначені у витягу з Державного земельного кадастру, що видані на кожну ділянку окремо. 07 листопада 2013 року, аналогічну постанову видано про відмову у вчиненні нотаріальних дій видано на ім’я [PERSON]. Таким чином позивачі просять встановити право власності по ? частині вищезазначених земельних ділянок. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача не з’явився, проте надав заяву, в котрій зазначив, що проти вимог не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника. Представники третьої особи в судове засідання не з’явились, проте були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 20 лютого 2010 року помер їх батько — [PERSON], який мешкав в смт. Старобешеве Старобешівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 452727 виданим 22 лютого 2010 року Виконкомом Ствробешівської селищної ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 26. 30 листопад 2007 року померла їх мати — [PERSON], яка мешкала в смт. Старобешеве Старобешівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 256075 виданим 03 грудня 2007 року Виконкомом Ствробешівської селищної ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 110. Після смерті батьків залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку №74 по вул..Мира в смт.Старобешеве Старобешівського району Донецької області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, площею 0,999 га на ім’я [PERSON], земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради, площею 0,999 га на ім’я [PERSON] Постановою державного нотаріусу [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.11.2013 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину вищезазначених земельних ділянок, постанова державного нотаріуса мотивована тим, що кадастрові номери земельних ділянок в державних актах не співпадають з витягами з державного земельного кадастру. Постановою державного нотаріусу [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 12.11.2013 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину вищезазначених земельних ділянок, постанова державного нотаріуса мотивована тим, що кадастрові номери земельних ділянок в державних актах не співпадають з витягами з державного земельного кадастру. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved