Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Прокурор в своїй позовній заяві вказує, що відповідачка [PERSON] має у власності нежитлову будівлю (приміщення магазину), що розтащована за адресою: [ADDRESS] та в період з 2010 по 2013 рік неправомірно, без правовстановлючих документів використовувала земельну ділянку площею 0,0240 га, яка їй була виділена для обслуговування магазину, в зв»язку з чим Івковецькій сільській раді, Прилуцького району,Чернігівської області заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди, а саме: ненадходження до сільського бюджету коштів в загальній сумі 900 грн. 58 коп., які прокурор просить стягнути з відповідачки на користь Івковецької сільської ради. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідачки. В судове засідання предстаник позивача Івковецької сільської ради не з»явився, але предоставив заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області в судове засідання не з»явився, але надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Зі згоди позивача, суд, на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, проаналізувавши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі - продажу від 29 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького нотаріального округу [PERSON], відповідачка [PERSON] придбала у власність нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка розташована на земельній ділянці земель територіальної громади с. Івківці та зареєструвала право власності придбаного нерухомого майна в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №2229. (а.с.7). Пунктом 11.4 вказаного договору купівлі-продажу сторонам роз'янено зміст статей 229-235 Цивільного кодексу України щодо підстав, з яких договір може бути визнаний недійсним, статті 377 Цивільного кодексу та статті 120 Земельного кодексу України щодо переходу права власності на земельну ділянку при купівлі будівлі, споруди на підставі цивільно-правових договорів, а права користування - на підставі договору оренди. Рішенням Івковецької сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області від 02 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах оренди громадянці [PERSON] для обслуговування магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], та передано останній в оренду строком на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,0240 га, яка розташована в [ADDRESS] за рахунок земель державної власності. ( а.с.10). Відповідно до довідок виконавчого комітету Івковецької сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області від 15 січня 2013 року № 03-04/23, 17.06.2013 року № 03-04/298 відповідачка [PERSON] користується земельною ділянкою (цільове призначення - землі комерції) під магазином з жовтня 2007 року площею 0,0240 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. ( а. с. 13, 14). З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20 вересня 2012 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Євтушенком В.М., вбачається, що відповідачка [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0240 га, яка відноситься до земель комерційного використання (призначення), на якій розташована нежитлова будівля (магазин) за адресою: [ADDRESS], належна відповідачці на праві власності, і на яку відповідачкою на час перевірки договір оренди не укладався та не проходив державну реєстрацію (а.с.17). З приводу зазначених порушень головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Євтушенком В. М. 20 вересня 2012 року було винесено відповідачці [PERSON] припис за № 000860, в якому було приписано в тридцятиденний термін з дня отримання даного припису усунути виявлені порушення земельного законодавства при використанні земельної ділянки комерційного призначення для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.19). На виклики територіального підрозділу Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 13 листопада 2012 року та 22 листопада 2012 року для надання пояснень з приводу допущених зазначених вище порушень земельного законодавства відповідачка [PERSON] належним чином не відреагувала. (а.с. 21-22). Згідно розрахунку виконавчого комітету Івковецької сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області від 08.04.2013 року, упущена вигода, тобто плата за користування зазначеною земельною ділянкою відповідачкою [PERSON] за 2010 рік становить 277,10 грн., за 2011 рік - 277,10 грн., за 2012 рік -277,10 грн. та за період з 01.01.2013 року по 01.04.2013 року становить 69,28 грн. (а. с. 25). Відповідно до положень ст. 13 Конституції України земля є об»єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Суд вважає за необхідне зазначити що придбавши у власність нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка розташована на земельній ділянці земель територіальної громади с. Івківці, в силу ч.2 статті 377 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору), [PERSON] набула права користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщено будівлю, та частиною ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час укладення договору), при переході права власності на будівлю і споруду право користування земельною ділянкою або її частиною може переходити на підставі договору оренди. За таких обставин, придбавши у власність зазначену нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в силу ч.2 статті 377 Цивільного кодексу України набула і право на користування земельною ділянкою, на якій розташована придбана нею у власність будівля. Проте, відповідачка не набула і не могла набути права постійного користування зазначеною земельною ділянкою, оскільки в силу статей 81, 92, 93 Земельного кодексу України громадяни не є суб'єктами набуття права постійного користування із земель державної та комунальної власності, а мають право отримання таких земель у власність або шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є державний акт, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб, згідно статті 124 Земельного кодексу України здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України. Оскільки до [PERSON] від попереднього власника будівель перейшло право користування земельною ділянкою, то в силу ч. 2 статті 123 Земельного кодексу України дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проводиться за клопотанням особи, зацікавленої в отриманні земельної ділянки в користування, а не з ініціативи органу місцевого самоврядування. Відповідно до приписів статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Згідно пункту 14.1.147 Податкового кодексу плата за землю включає в себе дві категорії платежів: а) земельний податок, який сплачують власники земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійні землекористувачі (пункт 14.1.72 ПКУ); орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності, яку вносять орендарі орендодавцеві за користування земельною ділянкою. (пункт 14.1.136 ПКУ). Оскільки [PERSON] не є власником земельної ділянки і не може мати її у постійному користуванні, то користування нею земельною ділянкою можливе лише на умовах оренди зі сплатою орендної плати, а не земельного податку. Відповідно до статті 288 Податкового кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Таким чином, оскільки договір оренди з Івковецькою сільською радою відповідачка не укладала, а до цього часу з моменту набуття у власність нежитлової будівлі фактично користувалась земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів, що унеможливлювало нарахування орендної плати і що тягне за собою безоплатне (в порушення вимог статті 206 Земельного кодексу України) користування [PERSON] землею та призводить до порушення прав позивача на отримання орендної плати за землю, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову. В даному випадку порушено право Івковецької сільської ради на отримання плати за землю, що є для неї збитками в розумінні положень статті 22 Земельного кодексу України. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка використовувала земельну ділянку з 29 жовтня 2007 року до 01 квітня 2013 року без належного правового оформлення, тим самим позбавила Івковецьку сільську раду, як власника землі, права на отримання від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати. Таким чином, Івковецька сільська рада обгрунтовано нарахувала за 2010,2011,2012 роки та за період з 01.01.2013 по 01.04.2013 роки збитки в загальні сумі 900 грн.58 коп., які і підлягають стягненню з відповідачки на користь Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у справі в сумі 229 грн. 40 коп. відповідно до положень ст.ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.13,121 Конституції України, ст.26 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.1,21 Закону України " Про оренду землі", ст.ст.12, 93,116,120-126,152,156,158,189 ЗК України, ст.ст.13,16,22,377,623,1166 ЦК України,

Outcome: approved