Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] та Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001485 від 05.11.1995р., визнання недійсним договору дарування земельних ділянок ВЕК №487749 від 20.04.2007р., визнання недійними державних актів на землю серії ЯЕ №333683 та серії ЯЕ №333582. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його родич [PERSON] заборгував йому 1300 доларів США, при цьому оскільки він не мав коштів віддати борг, то позивач з ним домовився, що за ці гроші він продасть йому будинковолодіння №262а по вул. Червонодібровська в с. Тарашани, Глибоцького району. У лютому місяці 2000 року відповідач [PERSON] продав позивачу вищевказане буднковолодіяння, шляхом передачі ключів від будинку та документів на будинок, а саме будинкову книжку, інвентарну справу, а позивач повернув йому розписку, де відповідач [PERSON] зобов’язувався віддати позивачу борг 1300 доларів США. Після того позивач зі своєю сім’єю вселився у вищевказане будинковолодіння та почав вважати її своєю приватною власністю. Наприкінці 2010 року позивач дізнався, що відповідач [PERSON] 20.04.2007 року став власником вищевказаного будинковолодіння та земельних ділянок площею 0,4504га та площею 0,0725га, які розташовані на території даного будинковолодіння згідно договору дарування житлового будинку та договору дарування земельних ділянок. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] незаконно став власником вищевказаного будинковолодінння та земельних ділянок. При цьому позивач вказує на те, що змелені ділянки, які [PERSON] отримав у власність від [PERSON], були отримані останнім всупереч вимогам закону та без відповідного рішення виконкому Тарашанської сільської ради про виділення йому земельних ділянок. Також були допущенні порушення при оформленні [PERSON] права приватної власності на житловий будинок, а саме рішення №9 виконавчого комітету Тарашанської сільської ради Глибоцького району від 22.03.2007р., про оформлення права власності на житловий будинок та господарські споруди, прийнято з порушенням норм чинного законодавства. А тому позивач просить суд, визнати недійними державні акти на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001485 від 05.11.1995р., серії ЯЕ 333528, серії ЯЕ №333683, визнати недійсним договір дарування земельних ділянок ВЕК №487749 від 20.04.2007р., визнати недійним рішення №9 виконавчого комітету Тарашанської сільської ради Глибоцького району від 22 березня 2007 року, визнати недійним свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ №048933 від 17.04.2007 року та договір дарування житлового будинку від 20.04.2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] – [PERSON] заперечила проти позовних вимог позивача, просила суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що права та інтереси позивача порушенні не були, при цьому представник відповідача не заперечувала той факт, що позивач та його родина приблизно з 2001 року проживають в спірному будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, проте він надав суду письмові пояснення, з яких вбачається що належний йому будинок та земельні ділянки він подарував [PERSON], який і являється власником усього майна та землі, позовну заяву він не визнає, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, а справу розглянути у його відсутності. Представник Тарашанської сільської ради в судове засідання не з’явився, проте сільрада надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні вказала на те, що вона працювала секретарем Тарашанської сільської ради Глибоцького району до 2005 року. Приблизно у 1995 році до сільської ради прийшов [PERSON] та повідомив, що він має намір подарувати свій будинок [PERSON], і на його прохання [PERSON] записали в по госоподрську книгу членом господарства [PERSON] Також свідок вказала на те, що оскільки сім’я позивача [PERSON] була зареєстрована на чистій земельній ділянці, при упорядкуванні по господарських книг приблизно у 2005 році, у зв’язку з тим, що вони тимчасово проживали у будинку по вул. Червоно-Дібровській, 2 с. Тарашани, дана сім’я була прописана до даного житлового будинку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач дійсно приблизно з 2001 року проживає в [INFO]. При цьому свідок [PERSON] вказав на те, що приблизно у 2001 році [PERSON] пропонував йому купити будинок в якому на даний час проживає [PERSON], однак там не були оформлені всі документи. Свідки також вказали, що приблизно у 2005 році в село приїхав [PERSON] Теофіл, однак до будинку де він раніше проживав не зайшов, посилаючись на те, що там живуть молоді люди і він не хоче їх турбувати, при цьому чи було відомо [PERSON], хто саме проживає у його будинку, свідки не могли вказати. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановленні наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001485 від 05.11.1995 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,52 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,07га, та для ведення особистого підсобного господарства 0,45 га. Згідно договору дарування ВЕК №487748 від 20.04.2007 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Тарашани по вул.Червоно-Дібровській №262«а» Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до копії державного акту на право власності на землю серії ЯЕ №333683 від 19 грудня 2007 року [PERSON] на підставі договору дарування земельних ділянок ВЕК №487749 від 20.04.2007 року є власником земельної ділянки 0,0725 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Згідно копії державного акту на право власності на землю від 19 грудня 2007 року [PERSON] на підставі договору дарування земельних ділянок ВЕК №487749 від 20.04.2007 року є власником є власником земельної ділянки 0,4504 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягів з по господарських книг станом на 2006 рік головою домогосподарства в с. Тарашани по вул. Червоно-Дібровській, 262 «а», зазначений [PERSON], а також в господарстві зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Інвентаризаційна справа №541 на житловий будинок №262а по вул. Червонодібровській в с. Тарашани Глибоцького району складена 16.04.2007 року на [PERSON]. Згідно довідки виконкому Тарашанської сільської ради за №1099 від 30 липня 2010 року [PERSON], дійсно являється власником житлового будинку розташованого в с. Тарашани по вул. Червонодібровській №2 Глибоцького району Чернівецької області, в якому також зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Слід зазначити, що під час судового розгляду справи встановлено, що на даний час адреса спірного домогосподарства є с. Тарашани, вул. Червоно-Дібровська №2, а раніше адреса домогосподарства зазначалась с. Тарашани, вул. Червонодібровська №262«а». Згідно довідки виконавчого комітету Тарашанської сільської ради №953 від 19.06.2013 року власником житлового будинку господарських будівель та споруд, який розташований в с. Тарашани, по вул. Червоно-Дібровській №2 Глибоцького району Чернівецької області є [PERSON] [INFO]. При цьому у вказаному житловому будинку тимчасово зареєстровані та проживають з 2005 року [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] У зв’язку з тим, що дана сім’я була зареєстрована на чистій земельній ділянці до складу якої входили двоє неповнолітніх дітей, та у 2006 році проводилася пере закладка та упорядкування по господарських книг, а сім’я проживала тимчасово в даному будинку, у зв’язку з цим сім’я [PERSON] була прописана до вищезгаданого житлового будинку без рішення виконкому сільської ради. З акту обстеження житлово-побутових умов господарства [PERSON] від 19.06.2013 року вбачається, що останній є власником житлового будинку господарських будівель та споруд, який розташований в с. Тарашани, по вул. Червоно-Дібровській №2 Глибоцького району Чернівецької області, і у вказаному житловому будинку тимчасово зареєстровані та проживають [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] При цьому [PERSON] користується земельною ділянкою - 0.0725га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, 0.4504га для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0.2500га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, а [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0.2000га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, та 0.1432га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, при цьому якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом і скасовується. Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що позивач [PERSON] не є власником оспорюваних земельних ділянок чи землекористувачем, а також не являється власником оспорюваного ним житлового будинку. При цьому позивач не надав суду переконливих доказів, що його особисті майнові права та інтереси щодо оспорюваних земельних ділянок та житлового будинку кимось були порушені. В позовній заяві та під час судового розгляду справи, позивач вказував на те, що [PERSON] у 2000 році продав йому житловий будинок по вул. Червонодібровській 262«а» в с. Тарашани, шляхом передачі ключів від будинку та документів на будинок, а саме будинкову книжку та інвентарну справу, проте позивач не надав суду жодних доказів про те, що між ним та відповідачем [PERSON] дійсно було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, при цьому, як було встановлено під час судового розгляду справи, інвентарна справа, яку нібито передав позивачу [PERSON] була виготовлена лише 16 квітня 2007 року, а відповідач [PERSON] станом на 2000 рік не міг продати даний будинок, оскільки не був на той час його власником. Слід зазначити, що в своїй позовній заяві позивач вказує на те, що він тільки в 2010 році він дізнався про те, що [PERSON] став власником спірного будинковолодіння та земельних ділянок , які розташовані у даному будинковолодінні. Позивач [PERSON] також не був стороною договору дарування земельних ділянок та договору дарування житлового будинку, і внаслідок укладення даних договорів не було створено для позивача ніяких прав, та ці договори не поклали на нього ніяких обов’язків та не порушували його законних інтересів. Крім цього, позивачем не наведено суду доводів по те, які права, свободи та інтереси позивача були порушені на час прийняття рішення Тарашанською сільською радою 05.04.1995 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,52 га. [PERSON] Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed