Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 01.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-01016-011011, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5757,5 грн. зі сплатою відсотків, виходячи зі ставки 0,01% в пік та за ведення кредитної справи в розмірі 3,42% в місяць. Однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував належним чином, тому на даний час у нього перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 8497,26 гривень, у зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача в позовній заяві просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач про час та місце розгляду справи була у встановленому законом порядку повідомлена, проте в судове засідання не з'явилась не повідомивши причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.10.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №002-01016-011011, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5757,50 гривень на придбання певного майна/послуг. Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору, відповідач сплачує позивачу відсотки , виходячи зі ставки 0,01% в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 3,42% в місяць, п.2.5 договору. Відповідно до ст..1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 5757,50 грн., про що свідчить меморіальний ордер за №35592458 від 01.10.2011 року та рахунок-фактура №CФVIN-0000003318 від 01.10.2011 року. Зі свого боку відповідач отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною за №РНVІН-000000246 від 01.10.2011 року. Станом на 13.08.2013 року, відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 8497,26 гривень, яка складається з наступного: - 5149,41 грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 0,38 грн. - заборгованість за відсотками; - 3347,47 грн. - заборгованість за комісіями. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до 2.3 кредитного договору, відповідач сплачує позивачу відсотки , виходячи зі ставки 0,01% в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 3,42% в місяць, п.2.5 договору.. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 8497,26 гривень. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 229,40 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved