Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Димитровської міської ради про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 23 липня 2010 року помер його син - [PERSON], свідоцтво про смерть видано 27.07.2010 року відділом РАЦС Дймитровського міського управлінння юстиції, актовий запис № 516. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири у праві спільної сумісної власності на житлову квартиру № 42 будинку № 5 на м-ні «Східний» в м. Димитров Донецької області, яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1/19-430 виданого 13.11.2001 року підприємством ЖКГ Димитровської міської ради. Згідно вищевказаного Свідоцтва про право власность на житло, житлова квартира № 42 в будинку № 5 на м-ні «Східний» в м. Димитров, належить на праві приватної спільної сумісної власності йому, його жінці - [PERSON], його сину - [PERSON], та померлому сину - [PERSON], тобто чотирьом співвласникам. Дану спадщину він прийняв згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем, відповідний факт був встановлений рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 12.10.2010 року в справі 2-«о» 72-2010. В червні 2013 року він звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадшину на частину квартири, яка залишилася у спадщину після смерті [PERSON]. Однак, державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори була винесена постанова від 01 липня 2013 року, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищевказаної квартири після смерті [PERSON]. Оскільки, квартира знаходиться у приватній спільній сумісній власності i у правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житло № 1/19-430 виданому 13.11.2001 року підприємством ЖКГ Димитровської міської ради, не визначена частка квартири, яка належала спадкодавцю - [PERSON] 3 цих обставин він змушений звернутися до суду для визначення частки, яка належать спадкодавцю - [PERSON] у пpaвi спільної сумісної власності на вищевказану житлову квартиру. Судом встановлено. Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. (а. с. 5-7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився 13 жовтня 1988 року. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер 23 липня 2010 року на підставі чого видано Свідоцтво про смерть від 27.07.2010 року відділом РАЦС Дймитровського міського управлінння юстиції, актовий запис № 516. (а. с. 8). Згідно Свідоцтва про право власності на житло № 2/-52-1608 виданого 13.11.2001 року ПЖКГ Димитровської міської ради житлова квартира № 42 в будинку № 5 на микрорайоні «Східний» в м. Димитров Донецької області належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а. с. 11) Приписами пункту 2 статті 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 369 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до приписів статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно абз.5,6 пункту 3.4 іформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотapiyca видати свідоцтво про право на спадщину спадкоемці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на пpaвi спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки кожного iз співвласників у пpaвi спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд вважає, що частка померлого [PERSON] в пpaвi спільної сумісної власності на квартиру № 42 будинку № 5 на м-ні «Східний» в м. Димитров становила 1/4 частину, оскільки згідно Свідоцтва про право власності на житло дана квартира належить на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам i між ними - співвласниками не було домовленості або рішення суду про зміну poзміру часток. На підставі ст.ст. 355, 369, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, положень ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 01.03. 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: approved