Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

20 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 46035,50 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивача було незаконно звільнено з КП «Житловий сервіс», відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області було змінено причину звільнення позивача у наказі № 17к від 06.02.2012 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням законодавства про працю, умов колективного і трудового договору, після виконання рішення суду трудова книжка позивачу була видана відповідачем 13.06.2013 року. Позивач вважає, що в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки були порушені її трудові права щодо своєчасного отримання трудової книжки та право на працевлаштування, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України вона просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 46035,50 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Також в заяві директор відповідача зазначає, що КП «Житловий сервіс» повністю визнає позовні вимоги заявлені до підприємства та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.02.2010 року працювала у КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради на посаді інженера по організації, експлуатації та ремонту житлового фонду, 06.02.2012 року була звільнена за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 17-к від 06.02.2012 року, про що було внесено запис № 17 на аркушах 10-11 трудової книжки. Також, у трудовій книжці позивача міститься запис під № 18 від 13.06.2013 року: «Запис № 17 від 06.02.2012 року не вірний. Звільнена за власним бажанням ч. 3 ст. 38 КЗпП України в зв'язку з невиконанням законодавства про працю, умов колективного договору (а.с. 12-13). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.02.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради про зміну формулювання причин звільнення та стягнення вихідної допомоги позовні вимоги було задоволено частково, зокрема, змінено причину звільнення в наказі № 17-к від 06.02.2012 року про звільнення [PERSON], вказавши причину звільнення - звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням законодавства про працю, умов колективного і трудового договору. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 03.06.2013 року по вказаній цивільній справі було змінено рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.02.2013 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги, в решті рішення залишено без змін. Зазначені судові рішення набрали законної сили (а.с. 5-7, 8-9). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.02.2013 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 03.06.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради про зміну формулювання причин звільнення та стягнення вихідної допомоги, встановлено, що останнім робочим днем [PERSON] було 25.01.2012 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення ст. 47 КЗпП України не видав позивачу її трудову книжку в день її звільнення - 25.01.2012 року, відповідно до позовної заяви позивач отримала трудову книжку від відповідача 13.06.2013 року, доказів спростування цих обставин відповідачем не надано. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки з 25.01.2012 року по 13.06.2013 року є обґрунтованими, оскільки невидача позивачу трудової книжки у визначені ст. 47 КЗпП України строки сталася з вини відповідача. Згідно з розрахунком позивача розмір середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки складає 46035,50 гривень. Відповідно до заяви, відповідач визнає позов в повному обсязі. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки в сумі 46035,50 гривень підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 460,36 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved