Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановити опіку та призначити його опікуном. Вимоги мотивовані тим, що його сестра [PERSON], є інвалідом 2 групи унаслідок психічного розладу та відповідно до судово-психіатричної експертизи страждає психічним захворюванням (тяжким розладом) - пропшизофрєнією, неприривного типу течії, яке перешкоджає їй усвідомлювати та керувати своїми діями. у звязку з чим вона знаходиться під постійним наглядом лікарів, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні та потребує постійного нагляду, у зв'язку з чим потребує опіки. Заявник надав суду письмову заяву про розгляд заяви за його відсутності та відсутності його представника, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не надав. За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи, без фіксування судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, приписів ч.2 та ч.3 ст.55 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], [INFO], що підтверджено рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 27 вересня 2013 року, що набрало законної сили 08 жовтня 2013 року. Відповідно до висновку № 30 лікарської комісії Психоневрологічного відділення «Міської лікарні №1 м. Ялти» від 16 серпня 2011 року [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, встановленого з 1992 року та потребує постійного стороннього догляду. У період часу з 23 листопада 2010 рік по 18 травня 2011 рік [PERSON], [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у Миколаївській області психіатричної лікарні. Як вбачається із акту № 266 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11 травня 2013 року, встановлено, що [PERSON] страждає хронічним захворюванням (тяжким захворюванням) - Пропшизофренією, неприривного типу течії, яке перешкоджає їй у теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. НА підставі наданої заявником відповіді Управління труда та соціального захисту Ялтинської міської ради встановлено, що [PERSON] до органу опіки та піклування Ялтинської міської ради не звертався та це питання не вирішено. При таких обставирнах на підставі вимог ст.11, 15, 16, 39, 41, 60 ЦК України, ст.241 ЦПК України, суд вважає, що в позовні вмиоги [PERSON] підлягають задоволеню частково, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але [PERSON] в свою чергу до органу опіки та піклування не звертавсмя та це питання не вирішувалося. Відповідно до вимог ст.88, 214 ЦПК України ЗУ "Про судовий збір" судові витрати віднесені на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial