Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського РВ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, в квартирі №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їм в рівних частках, по 247/2000 кожному на праві власності належить в квартира №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] З листопада 2000 року відповідач за спірною адресою не проживає, однак знятись з реєстрації за спірною адресою в добровільному порядку відмовляється. При зверненні позивачів до паспортного відділу з вказаного питання, їм було відмовлено, тому позивачі змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Позивачі надали до суду заяву, у якій заявлені позовні вимоги підтвердили, просили суд позов задовольнити та розглянути справи за їх відсутності. Третя особа, [PERSON] надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи: Головного управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського РВ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, згідно довідці відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 09.12.2013 року шляхом надіслання судових повісток та телеграм, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 247/2000 кожному на праві власності належить в квартира №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2009 року, видане Службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці за №629, реєстровий №3000, зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН» від 24.12.2009 року, реєстр. №15348189, номер запису 3956 в книзі: 604пр-171. Позивачі зареєстровані та постійно проживають за вказаною адресою. Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Також у квартирі №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], згідно довідці-формі№1, від 03.06.2013року. Судом встановлено, що з листопада 2000 року відповідач по справі, [PERSON] перестав проживати в зазначеній квартирі, зібрав свої речі, майно та у добровільному порядку залишив дану квартиру. Теперішнє місце знаходження [PERSON] не відомо. Знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку, відповідач не приймає ніяких зусиль. Особистих речей [PERSON] за вказаною адресою немає, комунальні платежі та інші витрати по утриманню квартири він не сплачує, ремонтні роботи, пов'язані з підтриманням помешкання у належному стані ніколи не проводив, претензій на дану житлову площу не заявляв. Дані обставини підтверджуються актом від 20.06.2013 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], згідно якого громадянин [PERSON] зареєстрований у квартирі №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS], починаючи з листопада 2000 року не проживає. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за вказаною адресою з листопада 2000 року, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власників в користуванні цією жилою площею. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Реєстрація відповідача в квартирі №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS], перешкоджає власнику при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Суд вважає, що відповідач втратив право на спірне житлове приміщення, а саме на квартиру №8,9(10, 11, 12, 13) у будинку [ADDRESS]. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved