Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить визначити частку кожного з співвласників - її та [PERSON] у спільній сумісній власності у вигляді нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], рівною та як 1/2 частку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з 09.10.1992 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 24.01.2012 року було розірвано. Під час їхнього з відповідачем шлюбу було придбане зазначене нежитлове приміщення [ADDRESS] в м. Кривому Розі, однак право власності на нього було оформлене на відповідача. Зараз відповідач не визнає її законного права на половину зазначеного приміщення, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про те, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1992 року, який було розірвано 24.01.2012 року (а.с.5, 6). 13.07.2004 року відповідачем було придбано нежиле приміщення [ADDRESS] в м. Кривому Розі (далі - Спірне майно) (а.с.7). Право власності на Спірне майно зареєстровано за відповідачем (а.с.7). Виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). У ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 70 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, судом установлено, що Спірне майно було придбане за час шлюбу позивача та відповідача, що є підставою для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, судом не встановлено ніякої домовленості між сторонами або наявності між ними шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді Спірного майна, або інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у Спірному майні, тому суд приходить до висновку, що частка кожної із сторін у цьому майні є рівною та складається із 1/2 його частки. Відтак, суд доходить висновку про задоволення позову. Разом з тим, на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved