Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 1829,70 грн., інфляційні нарахування в сумі 108,55 грн., 3% річних в сумі 123,52 грн., всього - 2061,77 грн. та 229,40 грн. судового збору. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що він є правонаступником всіх праві і обов'язків ПП "Житлове управління - С" та надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS], відповідно до тарифів, які затверджені рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 361 від 16.12.2009 року . Відповідач є власником квартири № 43 в даному будинку. За період з 01. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги 05.2009 року по 01.07.2013 року він не сплачував за спожиті послуги, хоча це є його обов'язком, внаслідок чого утворилась заборгованість, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач заперечував проти позову та тій підставі, що жодного договору про надання послуг з позивачем він не укладав, велися лише переговори про умови його підписання, в якому спірними питаннями були перелік послуг, умови їх надання та їх якість. Також вказував що він не користується ліфтом, оскільки квартира розташована на першому поверсі, у користуванні центральним опаленням та гарячим водопостачанням у нього також не має потреби, оскільки в квартирі встановлено індивідуальне опалення (є акт про відключення від тепла та гарячого водопостачання), а послуги були нараховані. Також із мешканцями будинку не погоджували затверджені тарифи та перелік послуг. Послуги по прибиранню прибудинкової території надаються неякісно: зимою сніг не прибирається, сміття вчасно не вивозиться, газони не скошуються, підмітання не здійснюється, ремонт у під'їзді не здійснюється, вхідні двері до під'їзду потребують ремонту, припис теплової інспекції про утеплення вхідних дверей не виконаний. Його вимогу надати розшифровку складових частин щомісячних нарахувань за житлово - комунальні позивач не виконав. У судовому засіданні від 06.11.2013 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнавав, вказував на помилку розрахунку заборгованості та заявив клопотання про застосування до нього строку позовної давності. Представник позивача за довіреністю на судове засідання від 18.12.2013 року подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання на 18.12.2013 року не прибув, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про день, час та місце слухання справи був повідомленим належним чином - у судовому засіданні під звукозапис та особисто отримав судову повістку. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що він є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі та обслуговування ТОВ "Управлінська житлова компанія", а тому в силу ст. 322 ЦК зобов'язаний його утримувати. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦПК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а норми споживання - кількісні показники споживання житлово - комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. В силу ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 361 від 16.12.2009 року "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій приватному підприємству "Житлове управління - С" встановлено розмір тарифу та перелік послуг, який надається в будинку по [ADDRESS]. ТОВ "Управлінська житлова компанія" реорганізоване шляхом перетворення з ПП "Житлове управління -С" та згідно з п. 1.7. Статуту являється правонаступником всіх прав та обов'язків останнього. Згідно з ст. ст. 64, 67, 68 Житлового Кодексу України, ст. ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", наймач житлового приміщення та члени його сім'ї, власники житла зобов'язані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги. П.п. 14, 17, 35 "Правил утримання житлових будників та прибудинкових територій", затверджених Постановою КМУ від 17.05.2005 року № 76, передбачено, що споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідач також не заперечує той факт, що договору на обслуговування будинку та прибудинкової території між ним та позивачем не укладено. Однак ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що обов'язок укладення договору про надання відповідних послуг покладається саме на споживача, а обов'язок вчасно сплачувати за послуги прямо встановлений в законі незалежно від укладення між сторонами договору. Отже, відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не є підставою для невиконання відповідачем зобов'язання по оплаті вартості фактично спожитих послуг. Покладені зобов'язання з оплати послуг з у тримання будинків і споруд прибудинкової території відповідач виконував частково, а тому за період з 02.2009 року по 06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1 829,70 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості. Проплата здійснена лише в грудні 2010 року в розмірі 90 грн. 24 коп., що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває перебіг позовної давності. Також позивач звертався до Ленінського районного суду м. Полтави у серпні 2011 року із заявою про видачу судового наказу та в березні 2012 року, у порядку позовного провадження у травні 2012 року та в грудні 2012 року, а в порядку наказного провадження - до Октябрського районного суду м. Полтави у квітні 2014 року, що згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України також перериває строк позовної давності. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3 % річних слід керуватися роз'ясненнями, викладеними в Практиці застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року. В п. 6 даної Практики вказано, що відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом ч. ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова від 20 червня 2012 року № 6-68 цс 12). Таким чином, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути індекс інфляції в розмірі 108 грн. 55 коп. та 3 % річних в розмірі 123 грн. 52 коп. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved