Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-17 00:00:00

10 квітня 2013 року [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до відповідача фермерського господарства Гарант Біловодського району Луганської області, в якому вказала, що їй на праві приватної власності належить земельні ділянки - площею 5,2783 га за нормативної грошовою оцінкою на час укладення договору 93253,49 гривень за державним актом Р2 № 507684 від 03.04.2002 року, площею 5,9849 га за нормативної грошовою оцінкою на час укладення договору 93253,49 гривень за державним актом Р2№ 507683 від 03.04.2002 року. 01 січня 2012 року вона уклала договори оренди земельних ділянок з фермерським господарством Гарант, які були зареєстровані в відділі Дежкомзему в Біловодському районі 15.08.2012 року за реєстраційними номерами № 442068664001089 та призначалися для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендна плата повинна була виплачуватися відповідачем у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, яку орендатор повинен був вносити в строк до 31.12. кожного року. Відповідач не виплатив орендну плату, чим порушив п.9 договору, бо вона не отримала нічого, і заборгованість їй не сплачена до цього часу. За розрахунками позивача, відповідач їй винен 797,85 гривень пені на 01.04.2013 року. Оскільки відповідач не виплатив їй борг до цього часу, вона просить суд стягнути все заявлене за позовом, судові витрати у справі та розірвати договір оренди землі з метою передачі земельної ділянки новому орендатору. За поданою заявою позовні вимоги були збільшені про витребування належної земельної ділянки, як використання без достатніх правових підстав, та прийняті до провадження. Позивач надав до суду заяву, розгляд справи закінчити без його участі, збільшені позовні вимоги просить повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином. причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до оригіналу договору оренди землі, зареєстрованого в відділі Держкомзему Біловодського району 15.08.2012 року за номером, вказаним позивачем, нормативна оцінка однієї земельної ділянки позивача [PERSON] визначена як 93253,49 гривень станом на 01.01.2012 року, та з якої повинна бути виплачена орендна плата щорічно в сумі в розмірі 3% - з 15 серпня по 31 грудня кожного року, та скласти суму 2797,60 гривні, але за 2012 рік станом на 01.01.2013 року змінювалася вартість земельної ділянки, тому розмір 2797,60 гривні фактично вже є меншим, ніж 3% від вартості земельної ділянки. Окрім того, за реєстром пайщиків, відповідач обраховував нормативну вартість земельної ділянки позивача 93253,49 гривні, з якої дійсно на підставі копії бухгалтерського документа обчислена орендна плата в сумі 3% як 2797,60 гривні за 2012 рік, яка значиться не сплаченою, не сплачена вона і на час розгляду справи по суті , що також не відповідає реальній вартості земельної ділянки позивачки за 2012 рік і є дещо заниженою. Нормативна оцінка другої земельної ділянки позивача [PERSON] визначена як 93253,49 гривень станом на 01.01.2012 року, та з якої повинна бути виплачена орендна плата щорічно в сумі в розмірі 3% - з 15 серпня по 31 грудня кожного року, та скласти суму 2797,60 гривні, але за 2012 рік станом на 01.01.2013 року змінювалася вартість земельної ділянки, тому розмір 2797,60 гривні фактично вже є меншим, ніж 3% від вартості земельної ділянки. Окрім того, за реєстром пайщиків, відповідач обраховував нормативну вартість земельної ділянки позивача 93253,49 гривні, з якої дійсно на підставі копії бухгалтерського документа обчислена орендна плата в сумі 3% як 2797,60 гривні за 2012 рік, яка значиться не сплаченою, не сплачена вона і на час розгляду справи по суті , що також не відповідає реальній вартості земельної ділянки позивачки за 2012 рік і є дещо заниженою. Також за даними реєстру, позивачка не отримала орендної плати, та відповідач не розрахувався з нею до цього часу, тобто протягом трьох з половиною місяців, що суд вважає систематичною заборгованістю та істотним порушенням умов договору. Дослідивши всі подані докази у справі зі сторони позивача, вислухавши інші доводи позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав: згідно до ст. 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір оренди землі був зареєстрованим в відділі Держкомзему (нині управління Держземагенства) в Біловодському районі 15.08.2013 року (а.с. 6, оборот, 10, оборот). Статтею 13 Закону України Про оренду землі (161-14) передбачено, що договір оренди землі, це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі за ст. 14 вищевказаного закону є: обєкт розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату та інші умови. Також, виходячи з наведеного, приступати до використання земельної ділянки можна після встановлення її меж в натурі, укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації, тому що без державної реєстрації договору оренди землі , виходячи з положень ст. 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель (9963-15) є самовільним зайняттям земельної ділянки. Систему органів державної реєстрації прав на час укладення договорів оренди землі складав центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та уповноважені ним органи на місцях. Таким чином, суд приходить до висновку, що орендна плата за умовами договору оренди землі повинна бути обрахована , виходячи з 3% від вартості земельної ділянки , (яка повинна бути не меншою за Указом Президента України з 19.08.2008 року № 75/2008 р.) при укладенні договорів після набрання ним чинності. Окрім того, суд приходить до висновку, що за нормами спеціального закону Про оренду землі та нормами ЗК України, орендна плата повинна обраховуватися з 15.08.2012 року, тобто з дати реєстрації договору з 15.08.2012 року по 31грудня 2012 року, і відповідно до вимог ст. 640ЦК України, , з часу укладення договору повинна скласти 1055 гривень (без утримання податку на доходи фізичних осіб), а за дві земельні ділянки 2110 гривень , а за мінусом податку на доходи 896,60 гривень за його земельну ділянку, а за дві земельні ділянки 1793,2 гривень і виходячи з сум, обумовленими в договорі (2797,60*138:366днів в 2012 році; 2377,96 *138:366), тому пеня буде складати суму за три місяці та пятнадцять днів з чистого боргу за мінусом з суми заборгованості податку на доходи 941,43 гривень, що і підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з того, що позивач не отримав від відповідача того, на що розраховував, а саме орендної плати в сумі 3% від вартості її земельної ділянки, яка фактично незначною мірою в цілому дещо занижена за 2012 рік,та відповідач не розраховується за заборгованістю протягом повних трьох місяців та 15 днів, суд вважає, що обрахована судом заборгованість з обчисленням пені та заборгованості на час винесення рішення у справі підлягає стягненню з відповідача з розірванням спірного договору оренди землі у звязку з систематичною, або більше трьох з половиною місяців заборгованістю з орендної плати перед позивачкою у справі та з причин внесення в бухгалтерські документи за договором заниженого розміру заборгованості з орендної плати, який є нижчим, ніж це передбачається діючим законодавством України на час виникнення заборгованості. Але оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості пені в сумі 797,85 гривень, тому суд не виходить за межі заявлених позивачем вимог в сумі 797,85 гривень. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із значенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В порушення цієї норми Закону в підписаному сторонами договорі не вказані: -орендна плата, в якому вигляді вона виплачується грошовій або натуральній формі, порядок її виплати, що дає можливість орендатору на свій розсуд проводити виплату орендної плати по своїм цінам і тієї продукції, якої він вважає необхідною; -умови використання земельної ділянки (яки види робіт будуть проводитися на земельній ділянці, що буде вирощуватися, комплекс заходів по збереженню родючості земельної ділянки); -умовами договору передбачено повернення земельної ділянки, по закінченню строку дії договору оренди, в стані не гіршому в порівнянні з тим, в якому орендатор отримав земельну ділянку. Однак в договорі не вказано в якому стані земельна ділянка передається орендатору, що позбавляє можливості визначити погіршився або ні стан земельної ділянки за період його використання орендатором. Інформація про обєкти оренди, внесення орендної плати, умови зберігання стану обєкта оренди, умови і строк передачі земельної ділянки орендатору; умови повернення земельної ділянки орендодавцю, як зазначено вище, є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Отже, підписаний сторонами документ не містить необхідної інформації про обєкти оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, тобто договір не є укладеним. Не укладений договір не породжує для його сторін прав та обовязків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні. У разі передчасної передачі на використання юридично ще не укладеного договору майна право на це майно у набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку, встановленому главою 83 ЦК України. На зазначене звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-50506св10 від 8 грудня 2010 року. Положення частини 2статті 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якого недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі є підставою для визнання його недійсним, застосуванню не підлягає, оскільки суперечить змісту частини 1 статті 215 прийнятого пізніше ЦК України, згідно з якою недійсним може бути визнано лише указаний договір. Отже, договір оренди земельної ділянки не є укладеним, відтак відповідач користується нею без достатньої правової підстави, оскільки земельна ділянка використовується відповідачем на підставі договору, який в наслідок недосягнення його сторонами згоди по всім істотним умовам договору оренди землі не є укладеним та права користування землею для відповідача не породжує. Спірні правовідносини регулюються статтями 1212 та 1213 ЦК України, відповідно до яких набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. На основі викладеного,

Outcome: approved