Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона, являючись дочкою відповідача [PERSON], відповідно до ордеру № 448 від 16 грудня 1993 року, вселилася у квартиру № 66, що у будинку № 17 по вулиці Садовій в місті Славута Хмельницької області. У даній квартирі позивачка зареєстрована та проживала до осені 2011 року. Проте, після народження другої дитини позивачкою, відповідач, підібравши момент коли її не було у квартирі, замінив замки у вхідних дверях, чим обмежив її право на житло. Під час вагітності позивачка [PERSON] проживала у батьків свого чоловіка в селі Великі Межиричі Корецького району Рівненської області. Відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом, не дозволяє потрапити до житла, змінивши замки на вхідних дверях, не надає їй ключі від квартири. Зважаючи на це позивачка не може вільно володіти і користуватися жилим приміщенням, в звязку з чим змушена звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити її вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позивачка з малолітніми дітьми проживає разом з своїм чоловіком в іншій області, в квартирі [ADDRESS] не проживає, комунальні послуги не сплачує, в звязку з тим, що позивачка придбала будинок в селі Миньківці Славутського району Хмельницької області, вона забезпечена житлом, а тому разом з малолітніми дітьми може там проживати, просить відмовити в задоволенні позову, з підстав його необґрунтованості. Представник третьої особи - комунального підприємства Славутське житлово-комунальне обєднання в судовому засіданні позовні вимоги не підтримав, пояснивши, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі підприємства і в квартирі ніхто не проживає. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в судове засідання не зявилася, направила на адресу суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради № 560/04-31 від 11 квітня 2013 року, в якому зазначено про те, що у разі визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, при цьому будуть порушені його права. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Враховуючи факт народження та перебування на утриманні позивачки двох малолітніх дітей, суд при вирішенні спору керується нормами Конституції України, Житлового кодексу України, Сімейного кодексу України, Закону України Про охорону дитинства, положеннями Конвенції ООН про права дитини. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно статті 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в іншій цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ці самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Закону України Про охорону дитинства держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], яка являється донькою відповідача [PERSON], з 16 грудня 1993 року набула право на проживання та користування квартирою за адресою [ADDRESS], оскільки була внесена в талон до ордера на квартиру як член сім'ї наймача, крім того, була зареєстрована за вказаною адресою та проживала в ній з дитинства, що підтверджено даними талону до ордера № 448 від 16 грудня 1993 року, виданого КЕЧ Шепетівського району Прикарпатського округу. Позивачка постійно проживала в квартирі як член сім'ї основного квартиронаймача до осені 2011 року, що підтверджено даними рішення, яке набрало законної сили, Славутського міськрайонного суду від 06 червня 2012 року, тобто до народження другої дитини [PERSON], 18 вересня 2011 року. Після народження другої дитини восени 2011 року, маючи на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], позивачка змушена була проживати в цивільного чоловіка в селі Великі Межиричі по вулиці Мічуріна, 23 Корецького району Рівненської області, в будинку його батька, оскільки в квартирі [ADDRESS] були незадовільні умови проживання для маленьких дітей, крім того, позивачка перебувала з відповідачем в неприязних стосунках, що погіршувало її стан. Маючи ключі від квартири позивачка приїздила в місто Славута, заходила на квартиру, залишалася ночувати в ній. Під час тимчасового перебування позивачки на період пологової відпустки та відпустки по догляду за дитиною в батьків її цивільного чоловіка в селі Межиричі Корецького району Рівненської області, відповідач в грудні 2012 року, скориставшись відсутністю [PERSON] в квартирі, змінив замки до вхідних дверей не попередивши про це позивачку та не надавши їй ключі, категорично відмовивши їй в проживанні, тим самим обмежуючи в праві користування квартирою. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з двома малолітніми дітьми не проживає у [INFO], не проживає позивачка у даній частині будинку з тих підстав,що їй чиняться перешкоди у користуванні житловою площею даної квартири, дані перешкоди чиняться [PERSON], який змінивши замки вхідних дверей квартири, фактично своїми діями протиправно обмежив конституційне право позивачки та її малолітніх дітей на житло, суд вважає за необхідне зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою № 66 по вулиці Садовій, 17 в місті Славута Хмельницької області. Таким чином, позивачка разом з малолітніми дітьми має право користування таким житлом, а тому враховуючи протиправне зі сторони відповідача обмеження її у конституційному праві на житло, таке право підлягає відновленню, а позов задоволенню.

Outcome: approved