Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини , стягнення аліментів на утримання непрацюючої дружини та поділ спільного майна подружжя 09.08.2013 року . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.09.2013 року позовні вимоги [PERSON] були роз'єднані та постановлено ухвалу про передачу справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів для розгляду до Макарівського районного суду . У своєму позові позивачка вказала, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2011 року . Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось . Відповідач постійно не ночує вдома, зраджує їй, у нічний час знаходиться у розважальних закладах, кошти витрачає на розваги, від виховання доньки самоусунувся, з 2012 року шлюбні відносини між ними припинені , а тому просила суд їх шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки та на її утримання, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, викладене у заяві підтвердила та пояснила, що протягом восьми років проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, 08.07.2011 року шлюб з відповідачем офіційно зареєструвала та [INFO] року народила дитину : доньку [PERSON]. Саме з цього часу відповідач почав не ночувати вдома, зраджувати їй з іншими жінками. Вона вимушена була з дитиною проживати окремо. Протягом останніх шести місяців вони разом не проживають, матеріального утримання дитині відповідач у добровільному порядку не надає. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні в порядку ст.. 31 ЦПК України зменшив розмір позовних вимог, оскільки на час судового розгляду позивачка є працюючою, просив суд шлюб між сторонами розірвати та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, проте заперечив ті обставини, які позивачка вказала у своїй позовній заяві, а саме те, що ним не надавалась матеріальна допомога на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управляння юстиції у Київській області від 08.07.2011 року ( а.с. 12 ) Від шлюбу сторони мають дитину : доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 11) , яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні. ( а.с. 5) Спільне життя сторін не склалось. З причин відсутності відповідача вдома у нічний час між сторонами почали виникати сварки , у позивача виникли підозри щодо зради , протягом останніх шести місяців сторони разом не проживають, примирятись та поновлювати шлюбні відносини не бажають. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За вимогами ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Після з"ясування у судовому засіданні фактичних взаємин подружжя, вислухавши пояснення сторін та відношення відповідача до поданої позовної заяви, суд приходить до висновку, що сторони примирятись та поновлювати подружні відносини не бажають , а тому їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст.. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Проте, враховуючи особисті відносини , які склались між сторонами , а також враховуючи те, що донька сторін [PERSON] , [INFO] року проживає на даний час з матір"ю , що є позивачем по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини також підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] про неможливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у зв'язку з відсутністю постійного місця роботи, то суд до уваги їх не приймає, оскільки законодавством чітко передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів ( ст. 182 СК України). Крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів щодо його неспроможності здійснювати сплату аліментів відповідно до вимог сімейного законодавства України. За вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved