Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10982,84 гривні та судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору №001-15025-230407 від 23.04.2007 року, укладеного між сторонами, отже, станом на 15.04.2013 року він має заборгованість в розмірі 10982,84 гривні. До судового засідання представник позивача не з'явився, проте в позові представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.4). Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був судом повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено у судовому засіданні, 23.04.2007 року Публічний акціонерний банк "Дельта Банк" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта") та фізична особа резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір №001-15025- 230407 (а.с.10-12). Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 12637,80 гривень на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.2.3 договору, за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти виходячи зі ставки 12% в рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,05% в місяць. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 12637,80 гривень, про що свідчить меморіальний ордер №13203996 від 23.04.2007 року (а.с.9) та рахунок-фактура №100 від 23.04.2007 року (а.с.17). Зі свого боку, відповідач отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною №17 від 23.04.2007 року (а.с.18). Станом на 15.04.2013 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] був повідомлений про виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед TOB "Комерційний банк "Дельта". Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була, отже станом на 15.04.2013 року за відповідачем по укладеному з TOB "Комерційний банк "Дельта" кредитному договору №001-15025-230407 від 23.04.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 10982,84 гривні (а.с.5-6). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухиляється виконувати взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved