Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач)\~ звернулася\~ до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання їх неповнололітньої дитини доньки [PERSON] [INFO], в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Позивач в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заперечення на позов, згідно поданої письмової заяви позов визнав частково в сумі 500 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 19.10.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №40. Під час зареєстрованого між сторонами шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Згідно позову, матеріальної допомоги відповідач на утримання доньки в добровільному порядку не надає, тому позивач за захистом свого права вимушена звернутися до суду. Згідно заперечення на позов відповідача (а.с.11) останній зазначив, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 300-350 грн. щомісячно та приймає участь в додаткових витратах на дитину, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.14-16). Вважає, що добросовісно виконує свої батьківські обовязки по утриманню дитини, оскільки, більш значні кошти на утримання дочки не має змоги сплачувати в звязку з відсутністю постійно роботи, а періодичні заробітки є незначними. Окрім того, від укладеного 21.05.2011 року шлюбу з гр. [PERSON] (а.с. 12) має малолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] (а.с.13), яку він також повинен утримувати. Дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу, яка також є незначною. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що згідно заперечення на позов відповідача встановлено, що останній матеріальну допомогу на утримання дитини надає в розмірі 300-350 грн. щомісячно та приймає участь в додаткових витратах на дитину, що підтверджується фіскальними чеками, не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до відповідно до ст. ст. 180, 181,182, 185 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі або у натуральній формі, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дітей, стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів. Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 тієї ж постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд критично ставиться до твердження позивача про ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги а також до вимог щодо розміру аліментів в сумі 850 грн. щомісячно, оскільки останні не підтверджені належними доказами. Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема те, що відповідач по справі хоча офіційно й не працює, проте фактично, як ним було зазначено в запереченні на позов, працює та отримує заробітки, враховуючи часткове визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів в сумі 500 грн., наявність у нього на утриманні іншої малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно встановити на користь позивачки по справі має сплачуватись у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі зазначеного,

Outcome: partial