Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

05.11.2013 року [PERSON] звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Консоль ЛТД», Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] Русь» про визнання недійсним договору іпотеки в частині передачі в іпотеку житлового приміщення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.09.2007 року між позивачем та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» було укладено договір № 3909/282-539 пайової участі в будівництві жилого дома по вул. Калініна, 27 у м. Сімферополь АР Крим, за яким сторони домовились про спільну діяльність для досягнення спільної мети, а саме: проектування, будівництво та введення в експлуатацію зазначеного житлового будинку. Згідно з умовами п.3. Договору № 3909/282-539 від 02.09.2007 р. його сторони домовились, що позивач повинен поетапно згідно графіку внести суму пайового внеску у розмірі еквівалентному 58 374 доларів США в гривнях по курсу НБУ на момент внесення, а відповідач прийняв на себе зобов’язання завершити будівництво житлового дома по вул. Калініна, 27 у м. Сімферополь АР Крим та виділити із спільної діяльності житлове приміщення стр. № 3 на 2-ому поверсі загальною проектною площею 63,8 кв.м. з обробкою згідно з Паспортом обробки. 25.12.2012 року ТОВ фірмою "Консоль ЛТД" було завершено будівництво Об’єкту та отримана Декларація про готовність Об’єкту до експлуатації. Однак, у порушення вищенаведених пунктів Договору, 01.03.2010 року між Акціонерним банком «[PERSON] Русь» та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» був укладений договір іпотеки, згідно з п.п.1.2. якого, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» передав в іпотеку Акціонерному банку «[PERSON] Русь»: «1.2…право оренди земельної ділянки, загальною площею 0,2600 га та об’єкт незавершеного будівництва - що знаходяться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Калініна, 27. Тобто, ТОВ фірма «Консоль ЛТД», без згоди позивача передала, а Акціонерний банк «[PERSON] Русь» прийняв в іпотеку нерухоме майно, у складі якого знаходиться частка [PERSON], якою вона володію на праві спільної часткової власності. За таких обставин, позивач просить визнати недійсним Договір іпотеки від 01 березня 2010 року за реєстровим № 759, укладений між Акціонерним банком "[PERSON] Русь" і Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Консоль ЛТД" в частині передачі в іпотеку житлове приміщення стр. № 3 на 2-ому поверсі загальною проектною площею 63,8 кв.м. з обробкою згідно з Паспортом обробки розташоване у житловому домі по вул. Калініна, 27 у м. Сімферополь АР Крим. В судове засідання позивач надіслала телеграму, в якій заявлені вимоги підтримала та просила провести розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника (а.с.66). Представник відповідача ТОВ фірма «Консоль» також надіслала на адресу сулу телеграму, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила справу розглянути без її участі (а.с.67). Представник ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.64-65). Справа розглянута в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем ТОВ фірма «Консоль» суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, а також той факт, що відповідач погодився з позовними вимогами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства, на підставі статті 1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі частини 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02.09.2007 року між позивачем та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» було укладено договір № 3909/282-539 пайової участі в будівництві жилого дома по вул. Калініна, 27 у м. Сімферополі, АР Крим, за яким сторони домовились про спільну діяльність для досягнення спільної мети, а саме: проектування, будівництво та введення в експлуатацію зазначеного житлового будинку (а.с.21-24). Згідно з умовами п.3. Договору № 3909/282-539 від 02.09.2007 року, його сторони домовились, що позивач повинен поетапно згідно графіку внести суму пайового внеску у розмірі еквівалентному 58 374 доларів США в гривнях по курсу НБУ на момент внесення, а відповідач прийняв на себе зобов’язання завершити будівництво житлового дома по вул. Калініна, 27 у м. Сімферополі, АР Крим та виділити із спільної діяльності житлове приміщення стр. № 3 на 2-ому поверсі загальною проектною площею 63,8 кв.м. з обробкою згідно з Паспортом обробки (а.с.21). 25.12.2012 року ТОВ фірмою "Консоль ЛТД" було завершено будівництво Об’єкту та отримана Декларація про готовність Об’єкту до експлуатації (а.с.13-20). Пунктом 3.3. Договору було передбачено, що грошові та майнові внески Фірми та Пайовиків, а також збудований у процесі сумісної діяльності Об’єкт, є їх спільною частковою власністю (а.с.21). Відповідно до п.3.7. Договору, після внесення позивачами свого вкладу у спільну діяльність у вигляді грошових сум позивач набуває право на пайову (дольову) участь в будівництві та майнові права на свою частку у спільній частковій власності після введення об’єкту в експлуатацію, а Фірма втрачає право розпоряджатися зазначеною часткою позивача без його згоди (а.с.21). Однак, у порушення вищенаведених пунктів Договору, 01.03.2010 року між Акціонерним банком «[PERSON] Русь» (перейменоване ПАТ «[PERSON] Русь») та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» був укладений договір іпотеки, згідно з п.п.1.2. якого, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (іпотекодавець) передав в іпотеку Акціонерному банку «[PERSON] Русь»: «1.2…право оренди земельної ділянки, загальною площею 0,2600га (нуль цілих двадцять шість сотих) та об’єкт незавершеного будівництва - що знаходяться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Калініна, 27 (двадцять сім) (а.с.5-12). При цьому, згідно з Розділом 4 даного договору іпотеки від 01.03.2010 року, у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов’язань по кредитному договору, Іпотекодержатель ([PERSON]) має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі (а.с.9-10). Тобто, ТОВ фірма «Консоль ЛТД», без отримання згоди [PERSON] передала, а Акціонерний банк «[PERSON] Русь» прийняв в іпотеку нерухоме майно, у складі якого знаходиться частка позивачки, якою вона володіє на праві спільної часткової власності, тоді як згідно зі ст. 578 ЦК України, майно, що знаходиться у спільній власності, може бути передано у заставу тільки за згодою усіх співвласників. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Загальні підстави визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст.215,216 ЦК України. Як зазначено у ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі: правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За ст. 575 ЦК України - іпотека є окремим видом застави нерухомого майна. Правила щодо встановлення іпотеки нерухомого майна встановлюються законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», як спеціального закону, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки, предметом іпотеки може бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за умови, зокрема, що нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення. За ч.2 ст.5 зазначеного вище Закону, предметом іпотеки також може бути об’єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Між тим, у порушення вищевказаних норм Закону України «Про іпотеку», у даному випадку в іпотеку передана також частка нерухомого майна - житлового приміщення стр. № 3 на 2-ому поверсі загальною проектною площею 63,8 кв.м. з обробкою згідно з Паспортом обробки яке не стало власністю ТОВ фірми "Консоль ЛТД" після завершення будівництва, оскільки повинна бути передана у власність позивачки. За положенням ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожен має право звернутися до суду за захистом своїх порушених оспорюваних, невизнаних прав та інтересів. В результаті укладення відповідачами договору іпотеки були порушені майнові права позивача як учасника спільної часткової власності на об'єкт. Положення статті 331 ЦК України та статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що право власності на об’єкт нерухомого майна виникає саме після реєстрації цього майна як офіційного визнання і підтвердження державного факту виникнення права власності. Як зазначила [PERSON] у своїй позовній заяві, вона позбавлена можливості реально отримати за актом прийому - передачі приміщення, вартість якого вона сплатила ТОВ фірмі «Консоль ЛТД» у якості пайового внеску за договором про пайову участь, а також позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на це приміщення у порядку передбаченому статтею 331 ЦК України та статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки у дійсний час житловий будинок зареєстрований у Державному реєстрі іпотек, що надає Банку право звернення стягнення на цей будинок та його відчуження, у тому числі квартири позивачки, в рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ фірми "Консоль ЛТД". Отже, наявність спірного іпотечного договору та заборона на відчуження всього об’єкту - будинку № 27 по вул. Калініна в м. Сімферополь АР Крим перешкоджає реєстратору зареєструвати право власності на житлове приміщення стр. № 3 на 2-ому поверсі загальною проектною площею 63,8 кв.м. з обробкою згідно з Паспортом обробки на ім’я [PERSON] Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об’єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв’язок у сукупності, з’ясувавши усі обставини справи, на яких ґрунтується позов, з урахуванням приписів ст.1 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки в частині передачі в іпотеку житлового приміщення є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Суд не вирішує питання про компенсування позивачці судових витрат, оскільки нею не заявлена така вимога. На підставі викладеного,

Outcome: approved