Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 14.04.2002 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 30000 грн. строком на 10 років. Станом на 19.11.2013 року сума позики [PERSON] повернута не була, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. В попереднє судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити, справу розглядати без її участі. В попереднє судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглядати без його участі. Виходячи з наведеного, розглянувши заяви сторін, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Відповідно до розписки від 14.04.2002 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 30000 грн. на купівлю будинку та земельної ділянки, зобов'язався повернути борг через 10 років (а.с. 7). Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України [PERSON] зареєстрований за місцем проживання з 03.10.2002 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання), як визначено в ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 58 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 14.04.2002 року в сумі 30 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 300 грн. та витрати по наданню юридичної допомоги згідно квитанції від 05.11.2013 року в розмірі 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved