Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що 05 серпня 2010 року о 09 годині 30 хвилин на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова в м. Харків сталося зіткнення автомобіля FORD Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] з автомобілем ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком авто-товарознавчої експертизи № 9686 від 22 грудня 2010 року позивачці спричинена матеріальна шкода у розмірі 47432, 26 грн., а також витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 567,60 грн. та витрати пов'язані з поданням позову до суду у розмірі 598 грн., а всього 48597,86 грн. Також, позивачка зазначила, що в результаті ДТП їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях, які позивачка відчувала у зв'язку з отриманою в результаті ДТП травмою, а також у зв'язку з пошкодженням її автомобіля, так як він використовувався в роботі. Спричинену моральну шкоду, позивачка оцінює у розмірі 10000 грн. У зв'язку з наведеним позивачка просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 58597,86 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто сім гривень 86 копійок), з яких: · 47432,26 грн. (сорок сім тисяч чотириста тридцять дві гривні, 26 копійок) - матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля FORD Fiesta, державний номерний знак [NUMBER]); · 567,60 грн. (п'ятсот шістдесят сім гривень, 60 копійок) - сплачені за виконання автотоварознавчого дослідження; · 10000,00 грн. (десять тисяч гривень) - суму моральної шкоди; · 478,00 грн. (чотириста сімдесят вісім гривень) - судовий збір; · 120,00 грн. (сто двадцять гривень) - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, але в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, посилаючись на встановлені обставини, та докази, надані суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі його представника. Відповідач - [PERSON] в судові засідання, призначенні на 13 вересня 2013 року, 25 вересня 2013 року, 15 жовтня 2013 року, повторно не з'явився про причини неявки до суду не повідомив. В судових засіданнях, в яких [PERSON] був присутній раніше, він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, та висловили свою думку щодо розгляду справи. За згодою позивача суд постановляє заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. На перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова в м. Харків 05 серпня 2010 року о 09 годині 30 хвилин сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля: «Форд», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Хонда, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2010 року при перетині регульованого перехрестя вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова у м. Харків, автомобіль «Форд» під керуванням [PERSON], повертаючи ліворуч не надав дорогу автомобілю «ДЕУ», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних автомобілів з послідуючим зіткненням автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], з автомобілем «Хонда», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В протоколі про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2010 року зазначено, що [PERSON] порушив норми п.п. 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Ленінського районного суду м. Харків від 08 вересня 2010 року № 3-4592/10 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 гривень. Постановою апеляційного суду Харківського області від 01 лютого 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Ленінського районного суду м. Харків від 08 вересня 2010 року № 3-4592/10 залишено без змін (а.с.22-23). Оскільки постанова Ленінського районного суду м. Харків від 08 вересня 2010 року № 3-4592/10 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності - не скасована, набрала чинності, тому зазначена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясовані обставини скоєння ДТП, внаслідок чого встановлена наявність чи відсутність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про наявність або відсутність вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Разом із цим, вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДПТ особу, відносно якої не складався протокол про адміністративне правопорушення. В зв'язку з чим, в постанові апеляційного суду Харківського області від 01 лютого 2011 року, яка набрала чинності, зазначено, що питання про наявність обопільної вини водіїв [PERSON] та [PERSON], що мала місце 05 серпня 2010 року на врегульованому перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова в м. Харків, може бути вирішена при наявності необхідних доказів в порядку цивільного судочинства. У цьому випадку вину [PERSON] може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ст. 57 ЦПК України, зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами тощо. В зв'язку з чим з метою з'ясування обставин, чи діяв [PERSON] відповідно до Правил дорожнього руху України та чи перебували його дії в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, по справі проведена комісійна судова автотехнічна експертиза. Для повноти та об'єктивності висновку судової автотехнічної експертизи судом поставленні питання з урахуванням того факту, що учасників дорожньо-транспортної пригоди троє: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що автомобіль Хонда, під його керуванням, стояв перед перехрестям вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова на червоний сигнал світлофора, в цей час рухалися автомобілі по вул. Полтавський шлях. Коли загорілося жовте світло світлофора він готувався почати рух, але побачивши, що зі сторони центру м. Харків по напрямку до м. Києва рухався автомобіль ДЕУ, як здалося на великій швидкості, який не збирався зупинятися, а планував проїхати перехрестя. В цей час на перехресті завершував маневр на вул. Кандаурова автомобіль Форд. Автомобіль ДЕУ ударив автомобіль Форд, від удару автомобіль Форд розвернуло і він ударив автомобіль, яким керував [PERSON] в передню частину. Від зіткнення автомобілів Форд та ДЕУ автомобіль Форд отримав ушкодження в бокову задню частину. Також, для проведення експертизи КП «Харків-Сигнал» надано схему організації руху технічних засобів - світлофорів на перехресті вул. Полтавський шлях і вул. Кандаурова. З повідомлення КП «Харків-Сигнал» вбачається, що 05 серпня 2010 року заявок щодо несправності світлофорного об'єкта по вул. Полтавський шлях і вул. Кандаурова в диспетчерську службу не надходило (а.с.77-78). З висновку комісійної судової автотехнічної експертизи № 1329 вбачається, що згідно зі схемою роботи світлофорних об'єктів та організації руху на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Кандаурова, в момент, коли на світлофорі по вул. Кандаурова перед виїздом на вул. Полтавський шлях, по напрямку руху автомобіля Хонда, включився червоний з жовтим сигнали, для водія [PERSON] горів протягом 3 с червоний сигнал світлофора, після горіння протягом 3 с жовтого сигналу світлофора. В цей же час, по напрямку руху автомобіля Форд, включався жовтий сигнал світлофора. Таким чином, згідно з режимом сигналів світлофорних об'єктів, коли для водія [PERSON] включався жовтий сигнал разом з червоним, для водіїв, які рухалися в напрямку від центра міста Харкова до м. Києва, в тому числі і для водія [PERSON], протягом 6 с, в тому числі включно горіння протягом 3 с червоного сигналу, горів забороняючий рух сигнал світлофора. Для водіїв, які рухалися в напрямку центра м. Харкова, в тому числі і водію [PERSON], в момент включення для водія [PERSON] червоного з жовтим сигналів, включався жовтий сигнал світлофора. Як пояснив свідок [PERSON], в момент контактування автомобіля Форд з автомобілем Хонда, останній знаходився в нерухомому стані. Тобто, водій [PERSON] своїми односторонніми діями не впливав на розвиток дорожньої ситуації, яка привела до контактування автомобілів Форд та Хонда. На підставі наведеного, експертом зроблено висновок, що в діях водія [PERSON], який відмовився від продовження проїзду перехрестя на включений зелений сигнал світлофору, враховуючи дорожню ситуацію, яка склалася на вул. Полтавський шлях за участю автомобілів Деу та Форд, не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Пояснення відповідачів [PERSON] та [PERSON], які вони дали в судовому засіданні, різняться. [PERSON] пояснив, що зіткнення автомобілів Форд та Деу відбулося внаслідок раптового маневрування зустрічного автомобіля Форд вліво. При цьому, водій [PERSON] зазначив, що автомобіль Деу під його керуванням рухався через перехрестя на зелений сигнал світлофора. Водій [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора і зупинився в лівій смузі, чекаючи зміни сигналу світлофора на забороняючий, який дав би можливість завершити маневр. Як вбачається з мотивувальної частини висновку експертизи, встановлено, що, коли для водія [PERSON] разом з червоним сигналом світлофора включився жовтий сигнал, водію [PERSON] на протязі 6 с вже був включений забороняючий рух сигналу світлофора. Таким чином, пояснення водія [PERSON] про обставини пригоди, пов'язані з роботою світлофорного об'єкта, встановленого на його шляху, являються технічно не спроможними. По технічно неспроможним обставинам пригоди нема підстав для вирішення питань, відносно відповідності дій учасників ДТП вимогам Правил дорожнього руху України, оскільки це завідомо приведе до необґрунтованих висновків. Також, експертом встановлено, що в момент коли водію [PERSON] разом з червоним сигналом світлофора включився жовтий сигнал, на вхідному світлофорі, по напрямку руху автомобіля Форд, включився жовтий, забороняючий рух сигнал світлофора, що свідчить про технічну спроможність його пояснень про обставини ДТП, і які, в зв'язку з цим, приймаються в якості вихідних даних. Таким чином, в даній дорожній ситуації водій [PERSON] при включенні забороняючого рух сигналу світлофора повинен був зупинитися перед перехрестям, тобто діяти згідно з вимогами п. 8.10 Правил дорожнього руху України, в якому вказано, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Тобто, як вбачається з висновку комісійної судової автотехнічної експертизи № 1329 від 03 квітня 2014 року дії водія [PERSON], який виконував проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, не відповідали вимогам п. 8.10 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з пригодою. Щодо дій водія [PERSON], який виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора і зупинився, очікуючи зміни сигналу на забороняючий рух для виконання лівого повороту, то перед відновленням руху він повинен був впевнитися в безпеці маневру і завершити лівий поворот, покинувши перехрестя., тобто повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1 та 16.8 Правил дорожнього руху України. Пункт 16.8. Правил дорожнього руху України передбачає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. З моменту відновлення руху до моменту зіткнення автомобіль Форд подолав відстань 10 м за 5…6 с. Віддалення автомобіля Деу від місця зіткнення, в момент початку руху автомобіля Форд, складає не менше 111…125 м. Враховуючи розташування місця зіткнення автомобілів (на відстані 3,3 м від ближньої умовної лінії перетину перехрестя, по напрямку руху автомобіля Деу) та світлофорного об'єкта на напрямку руху автомобіля Деу (на відстані 3-6,7 м до ближньої умовної лінії перетину перехрестя, по напрямку руху автомобіля Деу) в момент відновлення руху автомобіля Форд автомобіль Деу від вхідного світлофорного об'єкта знаходився на відстані 101…115 м. Зупинковий шлях автомобіля Деу при швидкості 80…90 км/г складає 63…73 м (а.с.165). Порівнюючи зупинковий шлях автомобіля Деу (63…73 м) з мінімальною встановленою відстанню, на якій він знаходився до світлофорного об'єкту, де повинен був зупинитися на заборонений сигнал світлофору (101…115 м), експерт дійшов висновку, що перед початком руху водій [PERSON] міг розраховувати на те, що водій [PERSON] виконає зупинку автомобіля, згідно з вимогами п. 8.10 Правил дорожнього руху України, і що надавало йому право розпочати рух для закінчення лівого повороту згідно з п. 16.8 Правил дорожнього руху України. Тобто, на підставі наведеного експертом зроблено висновок, що в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.1 та 16.8 Правил дорожнього руху України. Крім того, якщо в процесі руху автомобіля Форд при завершенні лівого повороту автомобіль Деу продовжував рух на червоний сигнал світлофору, то в даному випадку технічна можливість уникнути пригоди діями водія [PERSON] не визначалася, оскільки зупинка автомобіля Форд в смузі руху автомобіля Деу не виключала їх зіткнення. На підставі наведеного, суд вважає встановленим, що вина [PERSON] у ДТП підтверджується висновком судової комісійної автотехнічної експертизи № 1329 (а.с.161-166) про те, що дії водія [PERSON] не відповідають вимогам п. 8.10 Правил дорожнього руху України, із технічної точки зору між такими діями [PERSON] та ДТП, є причинний зв'язок. В ході судового розгляду достовірно встановлено, що позивачці [PERSON] завдано матеріальної шкоди в розмірі 47432,26 грн. (сорок сім тисяч чотириста тридцять дві гривні, 26 копійок) в зв'язку з пошкодженням внаслідок ДТП належного їй автомобіля FORD Fiesta, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 9686 від 22 грудня 2010 року, виконаним експертом Харківського науко-дослідницького інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса (а.с.7-16). Крім того, позивачем [PERSON] сплачено 567,60 грн. (п'ятсот шістдесят сім гривень, 60 копійок) за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 9686, що підтверджується квитанцією № 142449 від 03 листопада 2011 року (а.с.24). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, власнику автомобіля Форд [PERSON] повинна бути відшкодована особами, які на правовій підставі, володіли транспортними засобами, а саме: водіями [PERSON] та [PERSON] Щодо відшкодування моральної шкоди, то у суду не виникає сумнівів, що позивачу в результаті ДТП була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормального ритму життя позивача через відсутність транспортного засобу в період перебування авта в ремонті. Проте, позивачем не надано доказів, що його моральні страждання відповідають сумі моральної шкоди, вказаної у позовній заяві, а саме 10000 грн. Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди завищено, що дає підстави до часткового задоволення позову в цій частині - в сумі 3000,00 грн. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні з позовом до суду позивачем [PERSON] сплачений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується відповідними квитанціями. Тобто, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] сплачені нею при зверненні з позовом до суду судові витрати: судовий збір в сумі 478,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду страви в сумі 120,00 грн.

Outcome: partial