Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що 13.06.2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ Комерційний Банк „ПРИВАТБАНК" було укладеного договір № NKXRRX12390094 про надання споживчого кредиту у розмірі 5 652 грн. 90 коп., строком повернення до 03.06.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення вимог чинного законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує і станом на 22.08.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 50 167 грн. 81 коп. Враховуючи вище викладене позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 50 167 грн. 81 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій позов підтримав, просить його задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено договір № NKXRRX12390094 про надання споживчого кредиту від 13.06.2008 року /а.с. 5-7/, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 5 652 грн. 90 коп. зі строком повернення до 03.06.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік свої зобов'язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив зарахування кредитних коштів. Відповідач [PERSON] не виконує умов договору по погашенню заборгованості по кредитному договору і станом на 22.08.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 50 167 грн. 81 коп., яка складається: з 4 352 грн. заборгованості за кредитом; 436 грн. 96 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 881 грн. 79 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 41631 грн. 93 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 365 грн. 13 коп. - штраф ( процентна складова), про що свідчить розрахунок наданий ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" / а.с.3/. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценті, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору № NKXRRX12390094 від 13.06.2008 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушив строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно заяви позичальника № NKXRRX12390094 від 13.06.2008 року та умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт) при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1 Умов за кожен день просрочки. Згідно п.5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт), при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Заборгованість відповідача відповідно до розрахунку станом на 22.08.2013 року по простроченому боргу становить 4 352 грн., а пені становить 41 631 грн. 93 коп., що значно перевищує суму основного боргу. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд прийшов до переконання за можливе зменшити розмір пені з 41 631 грн. 93 коп. до 10 000 грн. та стягнути загальну суму заборгованості за кредитним договором в сумі 18 535, 88 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не є обгрунтованою та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial