Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

[PERSON] Олександровичзвернувся до суду із позовною заявою до Макіївської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] і [PERSON] рівними по 1/ 2 частки кожному. В обґрунтування позову зазначив, що його дід - [PERSON] з дружиною - [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані в кімнаті житловою площею 15,40 кв.м, у двокімнатній квартирі,розташованій за адресою: [ADDRESS]. У 1998р. вони приватизували у спільну сумісну власність одну кімнату, про що 16.02.1998р., комісією з приватизації житлового фонду ВО «Макіїввугілля» було видано свідоцтво № 107 про право власності на житло. 24.02.1998р. дід купив у власника - [PERSON] другу кімнату житловою площею 13,50 кв.м у даній квартирі, що підтверджуються договором купівлі-продажу. 09.07.2010р. [PERSON] померла. 28.07.2010р. [PERSON] було складено заповіт, яким все його майно він заповів позивачу. 09.10.2012р. [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаної квартири і грошових вкладів. У встановлений законом термін він звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у права спадщини. 02.08.2013р. нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру в усній формі, з посиланням на Правила вчинення нотаріальних дій та Закон України «Про нотаріат», було відмовлено у зв’язку із тим, що квартира належить [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділу часток кожного, а нотаріус не має право самостійно визначати частки. Тому він звернувся до суду із даним позовом. Посилаючись на ст. 370 ЦК України, згідно якої при виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, просить позов задовольнити. Позивачв судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача – Макіївської міської ради в судове засідання не з’явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без його участі. Надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що Макіївська міська рада є неналежним відповідачем за даним позовом. Зазначив, що відповідно до ч. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.Макіївська міська рада не чинить будь-яких перешкод у здійсненні позивачами права розпорядження своїм майном, не заперечує проти виділення часток майна в натурі та не ставить під сумнів таке право власників. Визначення відповідачем міської ради може мати місце тільки у випадках, якщо територіальна громада є або може стати співвласником майна, частки якого виділяються. Вислухавши в судовому засіданні позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд вважає, що позов не належить задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло № 107 від 16.02.1998р. (а.с. 6) БельченкоЯкову Денисовичу і [PERSON] належало на праві спільної сумісної власності одна частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 26,34 кв.м. Як вбачається з нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.02.1998р. (а.с. 7) БельченкоЯків Денисович купив у [PERSON] другу частину (кімнату)у даній квартиріжитловою площею 13,50 кв.м. 09.07.2010р. [PERSON] померла, а 09.10.2012р. померБельченко Я.Д.,що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 9, 10). За життя - 28.07.2010р. [PERSON] було складено заповіт, яким все його майно він заповів позивачу – [PERSON] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] 30.11.2012р. заведена спадкова справа. 02.08.2013р.державним нотаріусом П’ятої Макіївської державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади (а.с. 12). Позивач вказує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру в усній формі, з посиланням на Правила вчинення нотаріальних дій та Закон України «Про нотаріат», йому було відмовлено. Разом із тим, постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії нотаріусом не видавалась. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Згідно із п. 12 тієї ж постанови Пленуму за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена абозменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири)частки кожного із співвласників у праві спільної власності єрівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Дляоформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду провизначення частки спадкодавця. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р. № 3425-XII, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Проте нотаріусом постанова про відмову у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом не видавалася і не оскаржувалася позивачем. Крім того, суд зазначає, що позивачем пред’явлений позов до неналежного відповідача. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа – учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У даному спорі про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись орган місцевого самоврядування, оскільки даною особою жодним чином не порушено право позивача на спадкування. Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні позивачтакого клопотання не заявляв, вважав, що Макіївська міська рада повинна відповідати за даним позовом. У зв’язку із вищевикладеним, позовні вимоги [PERSON]до Макіївської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності на квартируне підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати не стягуються.

Outcome: dismissed