Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У вересні 2013 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В огрунтування своїх вимог посилались на те, що 20 березня 2001 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу № 3-46 квартири [ADDRESS], який був укладений на Універсальній Товарній Біржі „Миколаївська нерухомість 2000, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном за № 3-46 від 20.03.2001р. та зареєстрований 10.04.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 139 за реєстровим № 4997. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони змушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не зявилися, направили для участі у справі свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи в їх відсутність не зверталися. Представник третьої особи Універсальна Товарна Біржа „Миколаївська нерухомість 2000- надали заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнають. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 березня 2001 року між [PERSON], [PERSON], з одного боку, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої на той час [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу № 3-36 квартири [ADDRESS], який був укладений на Універсальній Товарній Біржі „Миколаївська нерухомість 2000, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном за № 3-46 від 20.03.2001р. 10.04.2001 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON], [PERSON] в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу №139 за реєстровим № 4997. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користуються нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР, в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved