overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 1843 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 17.12.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, за яким на даний час кошти не повернуті, що призвело до виникнення заборгованості.Тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з’явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи заздалегіть та належним чином. Сукупність даних обставин, суд, вважає достатньою для винесення заочного рішення по даній справі, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з’ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Як встановлено судом 17.12.2007 року між сторонами було укладено договір № 001-17020-171207 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 001-17020-171207 станом на 20.12.2012 року заборгованість за договором становить 1843,00 грн., яка складається з: тіла кредиту 643,00 грн., заборгованості за комісіями - 1200,00 грн.. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Із позову вбачається, що 05.09.1992 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З травня 2012 року сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з?явився, по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить розписка про вручення повістки. Позивачка в судове засідання не з’явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутність або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.09.1992 року у Ясногірській селищній раді м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 45. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи прийняті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги треба задовольнити. У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 2023, 65 грн. за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач мешкає в квартирі за адресою: 86145 [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.11, 526 ЦК України та п.33, 36 „Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення”, затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року та постановою №630 від 21.07.2002 року, відповідач повинний щомісяця вносити плату за надані послуги, проте за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік відповідачем порушуються строки виплати за надані послуги. У зв’язку з чим, за його особовим рахунком №600013887 станом на 30.06.2012 рік склалась заборгованість в сумі 2023, 65 грн. Однак, відповідачем добровільно не сплачено суму боргу, у зв’язку з чим і було звернуто до суду. Представник позивача до зали судового засідання не з’явився, проте раніш надав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляди справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, причини поважності свої неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області від 09.09.2013 року та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком №600013887. Відповідно ст. 67, 68 Житлового кодексу України відповідач зобов'язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання. Згідно з п. 5 ч 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином та вони не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком борг відповідача перед позивачем складає 2023, 65 грн., за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума судового збору у розмірі 229,40 грн., що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 453, 36 грн. за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач мешкає в квартирі за адресою: 86141 [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.11, 526 ЦК України та п.33, 36 „Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення”, затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року та постановою №630 від 21.07.2002 року, відповідач повинний щомісяця вносити плату за надані послуги, проте за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік відповідачем порушуються строки виплати за надані послуги. У зв’язку з чим, за його особовим рахунком №600051370 станом на 30.06.2012 рік склалась заборгованість в сумі 453, 36 грн. Однак, відповідачем добровільно не сплачено суму боргу, у зв’язку з чим і було звернуто до суду. Представник позивача до зали судового засідання не з’явився, проте раніш надав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляди справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, причини поважності свої неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області від 09.09.2013 року та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком №600051370. Відповідно ст. 67, 68 Житлового кодексу України відповідач зобов'язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання. Згідно з п. 5 ч 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином та вони не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком борг відповідача перед позивачем складає 453, 36 грн., за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума судового збору у розмірі 229,40 грн., що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 850, 05 грн. за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач мешкає в квартирі за адресою: 86116 [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.11, 526 ЦК України та п.33, 36 „Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення”, затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року та постановою №630 від 21.07.2002 року, відповідач повинний щомісяця вносити плату за надані послуги, проте за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 рік відповідачем порушуються строки виплати за надані послуги. У зв’язку з чим, за його особовим рахунком №600040407 станом на 30.06.2012 рік склалась заборгованість в сумі 850, 05 грн. Однак, відповідачем добровільно не сплачено суму боргу, у зв’язку з чим і було звернуто до суду. Представник позивача до зали судового засідання не з’явився, проте раніш надав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляди справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, причини поважності свої неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області від 09.09.2013 року та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком №600040407. Відповідно ст. 67, 68 Житлового кодексу України відповідач зобов'язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання. Згідно з п. 5 ч 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином та вони не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості та розгорнутою оборотно-сальдовою відомістю за особовим рахунком борг відповідача перед позивачем складає 850, 05 грн., за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума судового збору у розмірі 229,40 грн., що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 15 вересня 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, сторони не підтримують подружні стосунки та спільного господарства не ведуть з 2011 року. Тому просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 819 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач не бажає продовжувати подальше спільне життя з відповідачем, зберегти сім'ю не надається можливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину посилаючись на те, що з 14.05.1994 року по 09.10.2001 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час дочка навчається в Коледжі на контрактній формі навчання та знаходиться на утриманні позивача. Оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою дочку до досягнення нею 23 років, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки щомісячно в розмірі 25% від всіх доходів відповідача. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Довідкою від 01 жовтня 2013 року № 6238 підтверджується, що [PERSON] є студенткою 4 курсу - Сестринська справа відділення денної форми навчання ВНЗ «Київський медичний коледж №3» і закінчує навчання 28 червня 2014 року (а.с. 3) Згідно ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, до досягнення ними 23 років у зв'язку з навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з вище викладеним підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2013 року і до 28 червня 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 01 вересня 2008р. між ним та [PERSON] - відповідачем по даній справі, був заключений договір позики, згідно з яким він передав позичальникові грошові кошти в розмірі 20000,грн., а вона зобов'язалася повернути вказані грошові кошти через три роки, тобто до 01 вересня 2011р. Вказаний факт підтверджується розпискою, виданою йому відповідачем. До цього часу борг не повернуто відповідачем і вона ухиляється від його погашення. Згідно з діючим цивільним законодавством України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Просив стягнути з відповідача вказану суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1200 гривень та відшкодувати йому судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, до суду звернувся с заявою, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не запречує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 1 вересня 2008р. позивач передав відповідачеві 20000,грн., а вона зобов'язалася повернути вказані грошові кошти через три роки, про що свідчить розписка(а.с. 5). Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 625 Кодексу не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до приписів статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу в розмірі 20.000,00 гривень та 1200 гривень річних від простроченої суми(3% від 20000,0грн. = 600,0 х 2роки= 1200,0 грн.) На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 625,629, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, ст.ст. 213-215, 224- 226, 244 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved