Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу батька. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.09.2010 року. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не бере, аліменти не сплачує, не бажає спілкуватися з сином та не надає на його утримання ніякої допомоги. На теперішній час має намір виїхати на відпочинок за кордон. Звернулася до відповідача з питанням надання дозволу оформити документи на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина та надання згоди про його виїзд за кордон, але відповідач не дає дозволу для виїзду сина за межі України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач у встановлений законом порядок повідомлявся про час та місце слухання справи, однак до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання до суду не надходило. Згідно відповіді на запит в адресно довідкове бюро при УМВС України в Чернівецькій області за №5218/13-вх від 02.09.2013 року відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Третя особа представник органу опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва серії 1-МИ №036071 про розірвання шлюбу від 06.09.2010 року шлюб між ними був розірваний, актовий запис №102 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії 1-МИ №124724 від 08.06.2003 року відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] його матір'ю (а.с.11). Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивач має намір і фінансову можливість вивезти сина на відпочинок та оздоровлення в Італію, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітнього [PERSON], позивач це зробити не може. Відповідно до посилань позивача у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон. В матеріалах справи є в наявності висновок Про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого виконавчим комітетом Прилипчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №321 від 08.07.2013 року, з якого вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] (а.с. 15), однак відповідач батьківських прав по відношенню до сина не позбавлений. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання сина та позбавляє її можливості як матері дитини, надавати сину найкраще в житті. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved