Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «шахта ім. 50-річчя Радянської України» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він працював гірничим майстром дільниці ВРП /ВШТ/ на руднику шахти ім. «50-річчя Радянської України» з 20 лютого 2001 року / наказ № 51 к від 19.02.2001 року/. Наказом №289-к від 01.10.2001 року був звільнений. При розрахунку підприємство йому не виплатило заробітну плату за вересень у сумі 781 грн. 81 коп.. Позивач просить зобов’язати відповідача сплатити йому заборговану заробітну плату у загальній сумі 220995,93 грн., сплатити по чеках – 3825,68 грн.. У судовому засіданні позивач позов підтримав, уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі із перерахунком заборгованості у загальній сумі 221504,46 грн. і витрати по чеках – 3907,46 грн.. Також пояснив, що підприємством відповідача йому не виплачена при звільненні заробітна плата за вересень 2001 року у сумі 781 грн. 81 коп.. Сума заборгованості - 221504,46 грн., яку він просить стягнути з відповідача, складається із суми невиплаченої заробітної плати - 781 грн. 81 коп. та розрахованого ним середнього заробітку за затримку розрахунку та індексації. Середній заробіток він вирахував виходячи із суми нарахованої заробітної плати за весь час його роботи на даному підприємстві, яку поділив на кількість місяців його роботи. Середній заробіток склав суму 660 грн. 11 коп. Вказану суму середньої заробітної плати множив на коефіцієнт інфляції. Загальна сума заборгованості станом на 24.12.2013 року склала - 221504,46 грн.. Крім цього, просить стягнути витрати по чекам – 3907,46 грн.. Ця сума складається з понесених ним витрат на оплату рекомендованих листів з повідомленням, які він надсилав до різних інстанцій, посадових осіб з приводу невиплати йому заборгованості по заробітній платі. Також позивач пояснив у судовому засіданні, що він звертався до комісії по трудових спорах з приводу невиплати йому зарплати у сумі 781 грн. 81 коп. і комісія у 2002 році прийняла рішення про виплату йому даної заборгованості. Однак, дане рішення він не пред’являв до державної виконавчої служби на виконання. Вважає, що немає необхідності надавати суду вказане рішення по даній справі. Зазначив у судовому засіданні, що ним надано суду всі належні та необхідні докази на підтвердження заборгованості відповідача перед ним по виплаті заробітної плати у сумі 781 грн. 81 коп., зокрема, такими доказами є надана ним копія заяви на ім’я генерального директора ДП «Антрацит» та копія довідки ДП «Антрацит» від 24.04.2012 року. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - ДП «шахта ім. 50-річчя Радянської України» у судове засідання повторно не з'явився, про місце та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив ( а.с. 21, 25). Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України. 24.12.2013 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи №2/407/91/13, матеріали даної справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судому засіданні встановлено, що згідно наказу №51-к від 16.02.2001 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу на шахту «ім. 50-річчя Радянської України» гірничим майстром та направлений на дільницю ВШТ. Згідно наказу шахти «ім. 50-річчя Радянської України» ДП ДХК «Антрацит» №289-к від 01.10.2001 року позивач [PERSON] був звільнений з посади гірничого майстра дільниці ВШТ за ст. 40 п.4 КЗпП України ( а.с. 29-30 цивільної справи №2/407/91/13). З листа ДП «Антрацит» від 24.12.2012 року та копії акту №1 від 27.08.2007 року про виділення до знищення документів, які не підлягають зберіганню, затвердженого директором ВП «шахта ім. 50-річчя Радянської України» вбачається, що були знищені документи ВП «шахта ім. 50-річчя Радянської України», зокрема, прибутково-видаткові касові ордери та відомості за 2001-2003 р.р., у зв’язку з чим ДП «Антрацит» не має можливості надати відомості про заробітну плату [PERSON] ( а.с. 28, 31-34 цивільної справи №2/407/91/13). Позивач, обґрунтовуючи позові вимоги, у судовому засіданні посилається на підтвердження наявної заборгованості відповідача по виплаті йому заробітної плати за вересень 2001 року на копію поданої ним заяви на ім’я генерального директора ДП «Антрацит» та довідку ДП «Антрацит» від 24.04.2012 року. Судом досліджено ксерокопію заяви від 24.11.2003 року адресовану позивачем на ім’я генерального директора ДП «Антрацит», у якій позивач просить надати допомогу в отриманні заробітної плати з шахти «ім. 50-річчя Радянської України» за 09.2001 року ( а.с. 1 зворот). У довідці ДП «Антрацит» від 24.04.2012 року № 324 зазначено про те, що позивач працював на шахті « ім. 50-річчя Радянської України», з 20.02.2001 року по 01.10.2001 року на посаді гірничого майстра на дільниці ВШТ, а також зазначено розмір його заробітної плати за останні шість місяці роботи з квітня по вересень 2001 року ( а.с. 2). Вказана довідка не містить даних про розмір заборгованості по заробітній платі позивача. Таким чином, вищевказана довідка ДП «Антрацит», а також ксерокопія заяви від 24.11.2003 року, на які посилається позивач, не являються доказами того, що відповідач має заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати за вересень 2001 року. Позивачем не надано суду жодного належного та достовірного доказу на підтвердження наявної заборгованості по заробітній платі за вересень 2001 року. При цьому позивач зазначив у судовому засіданні, що не вважає за необхідне надавати суду будь-які інші довідки шахти та рішення комісії по трудових спорах, оскільки наданих ним доказів достатньо для підтвердження позовних вимог. Також клопотань про витребування доказів позивач не заявляв. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд же згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України – кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed