Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

05 листопада 2010 року близько 15 години [PERSON] в м. Малині Житомирської області по вул. Чорновола, керуючи автомобілем [NUMBER], під час виконання маневру розвороту на перехресті рівнозначних доріг з вул. Барміна, порушуючи підпункт «б» пункту 2.3. та пункти 10.1, 16.3, і 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, був неуважним до дорожньої обстановки і її зміни та при виїзді на перехрестя не зупинив свій транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини для надання переваги в русі водію мотоцикла [NUMBER] [PERSON], який наближався до вказаного перехрестя праворуч по вул. Барміна, внаслідок чого створив перешкоду для руху мотоцикла, що призвело до його зіткнення з автомобілем «Peugeot Expert». Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2013 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2013 року вирок відносно [PERSON] скасовано та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст. ст. 6,8 Закону України «Про амністію у 2011 році», а провадження у справі закрито. Враховуючи нереабілітуючі підстави, що слугували звільненню відповідача від кримінальної відповідальності, позивач просив відшкодувати заподіяні йому матеріальну та моральну шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] просив стягнути з останньої в рахунок відшкодування на лікування 27 439 гривень 98 копійок та в межах ліміту відповідальності 2550 грн. Також просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 52 450 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав викладених в заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме 12 450 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, хоча відповідач неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлено, що на підставі п. «в» ст. ст. 6,8 Закону України «Про амністію у 2011 році» провадження у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло [PERSON]М, тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільна відповідальність за шкоду, яка могла бути завдана автомобілем [NUMBER] була застрахована [PERSON] 09.08.2010 року за третім типом договору у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (Т.2, а.с. 60). Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 15.3. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, за договором 3 типу здійснюється страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі. Крім того слід враховувати, що згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки потерпілому завдана шкода винними діями [PERSON], то цивільно-правову відповідальність перед [PERSON] повинні нести: [PERSON], як особа, яка на належній правовій підставі володіла автомобілем та Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», як особа, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія. Межі відповідальності Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» за шкоду завдану здоров'ю та життю потерпілого встановлені пунктом 9.3. статті 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В ньому зазначено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Межі відповідальності за моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (пункти 1, 2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України), визначені пунктом 22.3. статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно цього пункту страхова організація відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, що становить 2550 гривень. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а в даному випадку [PERSON] Відповідно до ст. ст. 23, 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: - з лікуванням потерпілого; - з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - із стійкою втратою працездатності потерпілим; - із смертю потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. У зв'язку з цим суд вважає, що [PERSON] має право на стягнення моральної шкоди, яка викликана перенесеним фізичним болем та стражданнями внаслідок отриманої травми. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд також керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд також враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривалість строку, протягом якого потерпілий вимушений був здійснювати захист своїх прав та відсутність допомоги зі сторони відповідача. Крім того, суд враховує, що [PERSON]М, визнано інвалідом 1 групи, який потребує стороннього догляду, регулярно проходить стаціонарне лікування наслідків спричинених дорожньо-транспортною пригодою 05.11.2010 року, та пов'язані з цим зусилля по відновленню нормальної життєдіяльності (востаннє з 04.09.2013 року по 18.09.2013 року). Все це в сукупності свідчить про постійні душевні страждання повязані з неможливістю відновлення стану, який існував до 05.11.2010 року. Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, буде сума 20 000 гривень. Враховуючи ліміт відповідальності Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», суд стягує моральну шкоду в таких розмірах: - з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - 2550 гривень, - з [PERSON] 17 450 гривень. В частині відшкодування майнової шкоди суд виходить з наступного: Обґрунтовуючи свої вимоги в частині, що стосується відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивач надав до суду товарні чеки (т.2 к.с. а.с. 42 (квитанція №321228), а.с. 43 товарний чек ФОП [PERSON], а.с. 46, 47, 58, 105), проте з них не вбачається, що за лікарські засоби придбавалися та були використанні для лікування наслідків ушкодження здоров'я, отриманого від дій [PERSON], оскільки з напису «аптека» не зрозуміло назви відпущеного товару (ліків). Не надано суду доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій обвинуваченим була завдана матеріальна шкода, пов'язана з необхідністю придбання горілки (т.2 а.с. 40), дисконтної карточки та протикашльових (т.2 к.с. а.с. 44), крему ефекту (т.2 а.с. 59). Таким чином, відшкодуванню в рахунок завданої матеріальної шкоди підлягає 23 199,04 грн. Ця сума знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика, а тому суд стягує ці кошти з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial