Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.08.2008 р по 01.10.2012 р. в сумі 11570,30 грн. , витрати від інфляційних процесів 1304,98 грн. , 3 % річних - 701,33 грн. , а всього 13612,61 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідачі проживають за даною адресою, отримали послугу, але її не оплатили; інфляційні втрати і 3% річних позивач просить нарахувати на підстав ст..25 ЦК України, оскільки грошове зобовязання відповідачів було ними прострочено. Відповідачі позов визнали, посилаючи на те , що вони є власниками квартири, і що з ними не було укладено відповідного письмового договору, що було б єдиною підставою для стягнення плати за вказану послугу, що позивач помилково посилається на ст.68 ЖКУ, яка передбачає обовязки наймачів. Крім того, відповідачі просять застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Не оспорюють, що у вказаний період позивача надав їхньому багатоквартирному буднику послугу по опаленню, і що є заборгованість в оплаті. Заперечують проти застосування передбачених ст..625 ЦК санкцій, посилаючись на те, що до плати за комунальні послуги дана норма закону не стосується, оскільки комунальні послуги не є фінансовими послугами; крім того вказані позивачем суми інфляційних втрат і №5 річних ним не обгрунтовані, не наведено детальні розрахунки, а вказані суми явно при арифметичній перевірці- не відповідають дійсності. Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав: Встановлено, що відповідачі зареєстровані на постійне місце проживання в [INFO]. Дана квартира була надана [PERSON] на сім»ю з 4 осіб (інші троє співвласників) в 2001році. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2002р. власниками квартири є в рівних частках відповідачі [PERSON] , [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], 1954р.н., який в даній квартирі проживав, знятий з реєстрації 23.06.2010р. і проживає за іншою адресою. Фактично в квари трі проживають і користуються послугою по опаленню [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , а також [PERSON] Відповідачі погоджуються з тим, що підстав для стягнення заборгованості з співвласника [PERSON] нема, він дану послугу не споживає; що відповідальними у даному випадку за оплату комунальних послуг є всі четверо відповідачів, які постійно проживабт в квартирі, споживають послугу нарівні . Послуги по опаленню в даному будинку, в тому числі в квартирі відповідачів, надає позивач. На відповідача відкрито особистий рахунок по оплаті за послуги по теплозабезпеченню. Таким чином, встановлено, що відповідачі є споживачами платних комунальних послуг по опаленню, надаваних їм позивачем. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених за рішенням Луганської міської ради тарифів. Статтями 64,68,162 ЖК України встановлено обовязок наймача (власника) житлового приміщення сплачувати комунальні послуги , у тому числі і послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання . Плата за комунальні послуги стягується , крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 р. , споживач зобовязаний сплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором. Відповідно до Правил , плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку . Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно ст. 543 ЦК України, відповідачі в даному випадку несуть солідарні зобов'язання перед позивачем. Позивач послуги відповідачам надав, і має право вимагати від відповідачів оплати наданих послуг. Відповідач не оспорив самого факту отримання послуги від позивача, тому зобовязаний оплатити надані йому послуги. Згідно даним з особистого рахунку по даній квартирі заборгованість по теплопостачанню за період з 01.08.2008 р. по 01.10.2012 р. склала 11570,30 грн. Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі ,зробленої до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 31.01.2013р. і просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01 серпня 2008 р. по 01 жовтня 2012р., тобто частина позовних вимог заявлена поза межами строку позовної давності. Клопотань про поновлення строку, як пропущеного з поважних причин, позивач не заявив і не довів наявності поважних причин пропуску строку. Відповідач просить застосувати строк позовної давності, тому суд його застосовує. Таким чином , заборгованість відповідача перед позивачем за період до 01.01.2010 р. не підлягає стягненню, оскільки ці позовні вимоги заявлені поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Тому в частині позовних вимог про стягнення боргу, виниклого за період до 01.01.2010 р., слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Таким чином стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума боргу за період з 01.01.2010 р. по 01.10.2012 р. у сумі 9218,73 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підстав для звільнення відповідачів від виконання зобов'язань або для зменшення суми боргу не встановлено. Дана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Проти солідарного стягнення суми відповідачі не заперечують. Щодо стягнення інфляційних нарахувань (за вказаний період позивачем вказано 815,99 грн.) і 3% річних (за вказаний період позивач нарахував 581,88 грн.), - то суд не вбачає підстав для стягнення вказаних сум. Згідно ст.625 ЦК України, на яку посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три процента річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що правовідносини між сторонами щодо надання комунальних послуг врегульовані нормами житлового законодавства, а також законом « Про житлово-комунальні послуги», згідно якого п.10ч.3ст.20 передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлового-комунальні послуги, споживач зобовязаний сплачувати пеню у встановленому законом чи договором розмірі. Застосування інших фінансових санкцій даним законом не передбачено. Тому в даному випадку відсутні підстави для застосування ст..625 ЦК, яка розповсюджує свою дію на грошові зобовязання у випадку їх прострочення, що не є тотожним поняттям з оплатою комунальних послуг. До того ж позивач не зміг обґрунтувати представлені ним суми і порядок їх обчислення, обмежившись лише поясненням, що такі суми були нараховані за програмою, наявною в ТКЕ. Тому в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат і 3% річних слід відмовити за їх безпідставністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Також відшкодуванню відповідачами підлягають понесені позивачем судові витрати: судовий збір у мінімальному розмірі. На підставі ст. ст. 64,68,162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги, ст. ст.257,267, 526,543 ,625 ЦК України ,

Outcome: partial