Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

ПАТ „Просто-страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 24990 грн.,судових витрат по справі в сумі 249 грн. 90 коп. При цьому, посилається на те, що 9.04.2009 р. між [PERSON] та АТ «Просто-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по полісу №ВВ/9318296, відповідного до якого була застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ДЕУ Ланос», д/н [NUMBER]. 7.11.2009 р. на пр-ті Перемоги в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль „МАN”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем „ДЕУ Ланос ”, д/н [NUMBER], Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Святошинського райсуду м. Києва від 1.12.2009 р. До товариства з заявою звернувся [PERSON] про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком, та надав всі необхідні документи, відповідно до умов договору. Товариством був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування 26.01.2010 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно страхового договору, та відповідно до заяви потерпілого, товариство виплатило [PERSON] на підставі звіту товарознавчого дослідження №224/14073 від 4.12.2009 р. страхове відшкодування в розмірі 24990 грн. по платіжному дорученню №1222 від 1.02.2010 р. Із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] до АТ «Просто-страхування» не звертався, тому відповідно до ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат має право вимоги до винної у ДТП особи за завдані збитки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що на момент ДТП ним було належним чином та в повному обсязі виконані необхідні вимоги п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо своєчасного повідомлення позивача по справі про час, місце ДТП, бо він в день ДТП 7.11.2009 р. телефонував за телефоном, який був вказаний в полісі страхування №ВВ/9318296, та повідомив страховика про настання страхового випадку. Представники страховика, крім іншого, повідомили йому про те, що оскільки при ДТП не має постраждалих, аварійний комісар на місце ДТП не приїде. Він проінформував іншого учасника ДТП [PERSON], який був потерпілою особою при ДТП, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надав відомості про страховий поліс. [PERSON], який є водієм транспортного засобу та потерпілою при ДТП особою, письмово повідомив позивача. У відповідності до вимоги п.п. 33.1.2 ст. 33 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «Просто-Страхування» вчасно отримало від учасників дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про її настання та діяла згодом відповідно до своїх повноважень. Той факт, що страховик отримав письмове повідомлення про пригоду від потерпілого [PERSON], а не від страхувальника [PERSON], без доведеності того, що це вплинуло на обов'язки страховика щодо виплати страхового відшкодування чи його розмір, не може бути достатньою підставою для регресного позову відповідно до п.п. «г» п.38.1.1 ст. 39 вказаного Закону, оскільки вказана норма регулює сприяння страховику у розслідуванні причин та обставин ДТП. Будь-яких перешкод, які б вплинули на обов'язки страховика щодо виплати страхового відшкодування чи його розміру, або чинення перешкод у розслідуванні причин та обставин ДТП відповідачем не здійснювались. Підпункт 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає окремого обов'язку кожного учасника пригоди направити повідомлення, не містить покладення обов'язку про надання письмового повідомлення про ДТП виключно на водія забезпеченого транспортного засобу, а зобов'язує учасників ДТП вжити заходів для повідомлення страховика. Він повідомив страховика про ДТП в той самий день по телефону, вказаному у полісі, однак позивачем з метою підтвердження позовних вимог не надано жодного належного доказу виконання покладеного на нього обов'язку щодо надання суду інформації та запису телефонного повідомлення про настання ДТП від відповідача, не забезпечене довгострокове зберігання. Звіт №224/14073, що був виконаний суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний, як належний та допустимий доказ вартості заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля і правильність виплати розміру страхового відшкодування. Представник відповідача не визнав позов з тих же підстав, що і його довіритель. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 9.04.2009 р. між [PERSON] та АТ «Просто-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по полісу №ВВ/9318296, відповідного до якого була застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ДЕУ Ланос», д/н [NUMBER]. 7.11.2009 р. на пр-ті Перемоги в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль „МАN”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем „ДЕУ Ланос ”, д/н [NUMBER], п.10.1 Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Святошинського райсуду м. Києва від 1.12.2009 р. До ПАТ «Просто-страхування» з повідомленням звернувся 9.11.2009 р. [PERSON] про настання страхового випадку, а 12.01.2010 р. - з заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком, та надав всі необхідні документи, відповідно до умов договору. Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування №14073 від 26.01.2010 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно страхового договору, та відповідно до заяви потерпілого, Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» виплатило [PERSON] на підставі звіту товарознавчого дослідження №224/14073 від 4.12.2009 р., складеного СПД ФОП [PERSON], страхове відшкодування в розмірі 24990 грн. 65 коп. по платіжному дорученню №1222 від 1.02.2010 р. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п.38.1.1. п. 38.1.ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 цього Закону. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим законом, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що у скоєні ДТП є вина відповідача по справі [PERSON], який в момент ДТП керував автомобілем, який ним був застрахований відповідно до полісу №ВВ/9318296 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 9.04.2009 р. в Приватному акціонерному товаристві «Просто-страхування», із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди він до АТ «Просто-страхування» не звертався, то він і повинен відшкодувати в порядку регресу заподіяну позивачу по справі матеріальну шкоду по страховому відшкодуванню в сумі 24990 грн., бо ПАТ «Просто-Страхування» в повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання перед потерпілою стороною [PERSON] Позовні вимоги ПАТ „Просто-страхування" підтверджуються: копією повідомлення [PERSON] про настання страхового випадку від 9.11.2009 р. (а.с. 4, 5); копією полісу №ВВ/9318296 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 9.04.2009 р. (а.с.3, 77); копією платіжного доручення №1222 від 1.02.2010 р. про виплату [PERSON] 24990 грн. (а.с.40); копією постанови судді Святошинського райсуду м. Києва від 1.12.2009 р. про накладення на [PERSON] за ст. 124 КУпАП штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с.11); копіями довідок органу ДАІ про отримання механічних пошкоджень автомобілем „МАN», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], під час ДТП 7.11.2009 р. (а.с.8-10), копією звіту №224/14073 товарознавчого дослідження транспортного засобу від 4.12.2009 р. (а.с.12-35), копією страхового акту від 26.01.2010 р. (а.с.38), копією розпорядження на виплату страхового відшкодування №000440 від 28.01.2010 р. (а.с.39), копією заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування (а.с.36), копією розрахунку страхового відшкодування №14073 від 26.01.2010 р. (а.с.37). Оцінюючи в сукупності надані докази, суд вважає, що підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі, вказаному в позовній заяві. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Заперечення відповідача по справі суд оцінює критично. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку. Судом по клопотанню відповідача та його представника були зроблені запити до ПАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.», ПрАТ «МТС Україна» про надання інформації про вихідні телефонні дзвінки, що вказав [PERSON], у підтвердження їх здійснення ним після ДТП у період з 7.11.2009 р. з 8 год. 20 хв. по 11.11.2009 р. до 24 год., але позитивних відповідей суду не було надано (а.с.149-155). Крім того, суд виходить з того, що п.33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на дату дорожньо-транспортної пригоди), передбачено про письмове повідомлення про ДТП, а саме, - що водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодження майна, контактний телефон та свою адресу, а якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Однак, на підтвердження даних обставин відповідачем не було надано належних доказів. Безпідставними суд вважає посилання відповідача та його представника на незаконність звіту 224/14073 товарознавчого дослідження транспортного засобу від 4.12.2009 р., проведеного оцінювачем-СПД [PERSON], бо вказаний звіт не спростовує факт пошкодження автомобіля та заподіяння цим матеріальної шкоди його власнику. В даному звіті вказані ремонтна калькуляція з вартістю робіт, деталей та посилання на акт огляду транспортного засобу з фотографіями, проведеними 20.11.2009 р. експертом [PERSON] по місцю знаходження пошкодженого автомобіля в м. Ужгород, де був присутній і представник СК «Просто-Страхування» експерт Кобилянський В.А. (а.с.118). Доказів у підтвердження заперечень розміру заподіяння шкоди саме, зазначеному у звіті, не надано і вони відсутні в матеріалах справи. Ухвалою суду від 3.07.2013 р. по справі призначалась судово-автотоварознавча експертиза щодо визначення дійсної вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «МАN», д/н [NUMBER], [PERSON], але судовий експерт надав повідомлення від 31.10.2013 р. про неможливість надання висновку по причині ненадання на огляд пошкодженого транспортного засобу (а.с.162, 170). Отже, суд виходить із з'ясованих конкретних обставин по справі та наявних в справі доказів, наданих з боку сторін, їх представників, та діє відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Таким чином, доводи позивача та його представника щодо позовних вимог є обгрунтованими, підтверджуються дослідженими у сукупності судом письмовими доказами, і тому позов підлягає задоволенню в обсязі заявлених позовних вимог в силу закону. В силу вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 249 грн. 90 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду за сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №32870 від 25.10.2012 р. (а.с.40). На підставі викладеного,

Outcome: approved