Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 21 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 93. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаєморозуміння та поваги, протягом тривалого часу вони проживають окремо, а тому вважає, що подальше подружнє життя між ними неможливе, шлюб існує формально, та бажає шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, а позовні вимоги задоволити . Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві визнала позов, а справу просила розглянути за її відсутності. За таких обставин, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово"сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодна із розірванням шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги взаємне бажання сторін на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved