Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

У Володимир-Волинський міський суд з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Сведбанк, третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON], третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2008 р. між ПАТ Сведбанк та [PERSON] укладений кредитний договір №0201/0708/75-094, згідно якого банк надав [PERSON] 70\~ 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, строком до 15.07.2018 р. 15.07.2008 р. між ПАТ Сведбанк та нею укладено договір поруки, згідно якого вона солідарно відповідає перед банком за невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. 06.07.2010 р. між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого здійснено капіталізацію заборгованості та встановлено строк повернення кредиту -15.07.2033 р. Також 06.07.2010 р. між банком та нею укладений договір про внесення змін та доповнень до договору поруки від 15.07.2008 р., згідно якого вона солідарно відповідає перед банком за невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 06.07.210 р. між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки. Згідно умов цього договору, [PERSON] передав у заставу банку житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Коперніка, 12 в м. Володимирі-Волинському та земельну ділянку на якій розташований даний будинок і призначену для його обслуговування. У даному житловому будинку з 1988 р. проживає та зареєстрована її донька , котра є інвалід-дитинства [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] Оскільки предметом договору є нерухоме майно, право користування яким мають неповнолітній син позивача та дитина-інвалід, тому згідно ч.3 ст. 17 Закону України Про охорону дитинства та ч.2 ст. 177 Сімейного кодексу України при укладенні договору іпотеки необхідний дозвіл органу опіки та піклування. Згідно ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Оскільки договір іпотеки укладений 06.07.2010 р. між ПАТ Сведбанк та [PERSON] суперечить правам та інтересам неповнолітнього сина позивача та дочки дитини-інваліда дитинства і укладений без згоди органу опіки та піклування, тому просить визнати даний договір недійсним. Ухвалою суду від 30.04.2013 р. за клопотанням позивача залучено до участі у справі співвідповідачем ТзОВ Факторингова компанія Вектор Плюс. В судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник ПАТ Сведбанк в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Подав заяву в якій просить у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову на підставі ст. 1057-1 ЦК України накласти арешт на предмет іпотеки, а саме житловий будинок №12 по вул. Коперніка в м. Володимирі-Волинському та земельну ділянку площею 1000 кв.м., що знаходиться за даною адресою. В судовому засіданні представник ТзОВ Факторингова компанія Вектор Плюс позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представники органу опіки та піклування [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON], котрі є батьками неповнолітнього [PERSON] не звертались до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради із заявою про надання дозволу на укладення договору іпотеки житлового будинку по вул. Коперніка,12 в м. Володимирі-Волинському та земельної ділянки за цією ж адресою. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2008 р. між ПАТ Сведбанк (банк) та [PERSON] укладений кредитний договір № 0201/0708/75-094. (а.с.12-19). Згідно п.1.1 даного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 70\~ 000 доларів США, на строк по 15.07.2018 р. В подальшому, 07.07.2010 р. між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого встановлений строк повернення кредиту 15.07.2033 р. (а.с.23-33). З дослідженого судом договору іпотеки від 06.07.2010 р. встановлено, що 06.07.2010 р.між ПАТ Сведбанк та [PERSON] укладено договір іпотеки. (а.с.34-37). Згідно п.1,2 договору з метою забезпечення належного виконання зобовязань по кредитному договору від 15.07.2008 р., та усіх додаткових угод укладених до нього, [PERSON] передав іпотеку належне на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок по вул. Коперніка,12 в м. Володимирі-Волинському та земельну ділянку по вул. Коперніка,12 в м. Володимирі-Волинському, яка призначена для обслуговування даного будинку. Із п. 4 даного договору вбачається, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні/неповнолітні діти, а також відсутні малолітні та неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки. Проте дана обставина не відповідає дійсності, оскільки із дослідженої судом будинкової книги на житловий будинок, 12 по вул. Коперніка в м. Володимирі-Волинському встановлено, що у даному житловому будинку з 1998 р. зареєстрований неповнолітній син [PERSON] - [PERSON] та дитина-інвалід дитинства [PERSON] Крім того факт реєстрації неповнолітного [PERSON] та дитини-інваліда [PERSON] у вищевказаному будинковолодінні станом на день укладення договору іпотеки - 06.07.2010 р. підтверджується довідками Володимир-Волинського районного відділу міграційної служби України у Волинській області від 20.06.2013 р. Таким чином, судом встановлено, що на день укладення договору іпотеки (06.07.2010 р.) у вищевказаному будинку був зареєстрований неповнолітній син та непрацездатна донька, котрі мали право на користування цим житлом. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Проте, із матеріалів нотаріальної справи, а також пояснень представників органу опіки та піклування встановлено, що договір іпотеки житлового будинку, на котрий мав право користування неповнолітній [PERSON], укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування. При цьому, ч.2 ст. 155 СК України визначає, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. З огляду на вищевказане суд приходить до висновку, що дії [PERSON] по укладенню договору про іпотеку житлового будинку не відповідають вимогам статтей 155 СК України, ст.ст. 11, 12, 18 Закону України Про охорону дитинства, та ч. 4 ст. 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей так як предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини і батьківське право не може здійснюватись всупереч цим інтересам. Згідно ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою, шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак всупереч вимогам вищенаведеної норми відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, котрі б спростували доводи позивача, при цьому позивач в судовому засіданні довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Враховуючи те, що на день укладення договору іпотеки неповнолітній син [PERSON] мав право користування предметом іпотеки, однак договір укладений без згоди органу опіки та піклування і суперечить правам та інтересам неповнолітнього сина [PERSON], тому з урахуванням вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, суд приходить до висновку, що даний договір слід визнати недійсним. Водночас, згідно ст. 1057-1 ЦК України визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобовязання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Оскільки договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки був житловий будинок по вул. Коперніка, 12 в м. Володимирі-Волинському та земельна ділянка надана для його обслуговування площею 1000 кв.м., судом визнаний недійсним, і кредитодавцем - ПАТ Сведбанк подана заява про накладення арешту на предмет іпотеки, тому на дане майно слід накласти арешт.

Outcome: approved