Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.03.2013 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали, які були використані ним у процесі будівництва житлового будинку у [ADDRESS], а саме: 25 куб. м. тесаного дерева, 10 куб. м. річкового каменю, 100 листів шиферу та 5 бетонних блоків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його нині покійна татка [PERSON] ще у 1993 році виготовила будівельний паспорт на забудову земельної ділянки одноквартирного чотирикімнатного житлового будинку мансардного типу у с. Мита Сколівського району Львівської області, у зв'язку з чим така земельна ділянка відійшла у її користування. У майбутньому тітка мала намір приватизувати вказану земельну ділянку і подарувати йому. Коштів на будівництво вона не мала, а тому одразу ж запропонувала йому здійснювати будівельні роботи. Тому він, будучи переконаним, що саме йому буде відчужена земельна ділянка у майбутньому, почав здійснювати її забудову, зокрема у 1999 році за свої кошти придбав річковий камінь, який використав як фундамент будинку та заклав зав'язку майбутнього будинку згідно будівельного паспорта з дерев'яних брусів. У 2001 році тітка померла, однак він, вважаючи, що він є спадкоємцем вказаної вище земельної ділянки, продовжував будівництво житлового будинку на ній, на завершення придбав 100 листів шиферу та накрив зав'язку будинку. Згодом будівельні роботи припинилися, так як він почав займатися виготовленням всіх необхідних документів для узаконення за собою забудови земельної ділянки і оформлення спадщини. Так, у 2006 році Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області прийнято рішення про присвоєння адресного номера незавершеному житловому будинку, а саме [ADDRESS]. Він також продовжував сплачувати земельний податок. На даний час готовність незавершеного житлового будинку складає 51%, а вартість складає 27034 грн.. На даний час він усвідомив, що не може успадкувати право на земельну ділянку та її забудову після смерті тітки [PERSON], однак він являється власником будівельних матеріалів, що були використані ним у процесі забудови земельної ділянки. Спадкоємець прав та обов'язків після смерті [PERSON] та її чоловіка [PERSON] - [PERSON] не визнає його прав на будівельні матеріали, а тому він був змушений звертатися до суду із даним позовом. Належним чином повідомлений позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак до початку судового розгляду подав заяву вх. № 3194 від 12.07.2013 року (а. с. 53), в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-5), а справу розглянути у його відсутності за наявними у ній доказами. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак до початку судового розгляду подав заяву вх. № 3195 від 12.07.2013 року (а. с. 54), в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, а справу просив розглянути у його відсутності за наявними у ній доказами. Належним чином повідомлений відповідач Росохацька сільська рада Сколівського району Львівської області яву компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак до початку судового розгляду подала заяву вх. № 3169 від 11.07.2013 року (а. с. 52), в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а справу просила розглянути у відсутності такого представника за наявними у ній доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно копії будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виданого Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області у 1993 році (а. с. 6-12), гр. [PERSON] надано дозвіл на забудову земельної ділянки у с. Мита Сколівського району Львівської області одноквартирного чотирикімнатного житлового будинку мансардного типу та погоджено відповідний проект будівництва. Згідно копії заповіту від 31.03.1998 року (а. с. 13) гр. [PERSON] належну їй земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок у с. Мита Сколівського району Львівської області заповіла позивачу [PERSON]. [INFO] гр. [PERSON] померла у м. Стрий Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області 26.01.2001 року (а. с. 14). Судом встановлено, що за життя покійна гр. [PERSON] мала намір передати своє право на земельну ділянку та збудований на ній житловий будинок позивачу [PERSON], і така її воля підтверджується копією вказаного вище заповіту. З цією метою, не маючи коштів на здійснення будівництва згідно будівельного паспорта та погодженого проекту, гр. [PERSON] одразу ж уповноважила позивача [PERSON] здійснювати такі роботи, що останнім і було зроблено. Так, позивачем [PERSON], після одержання на руки згаданого вище заповіту і переконаності у своїх правах у майбутньому на земельну ділянку у с. Мита Сколівського району Львівської області, навесні 1999 року розпочато будівництво одноквартирного чотирикімнатного житлового будинку мансардного типу згідно погодженого проекту. Для цього ним придбано за власні кошти 5 бетонних блоків та 10 куб. м. річкового каменю, з яких, з допомогою супутніх матеріалів зроблено опори фундаменту. Згодом ним придбано 25 куб. м. тесаного дерева, з яких закладено зав'язку та стіни майбутнього будинку. Ще згодом придбано 100 листів шиферу, за допомогою яких проведено накриття будинку. Будівельні роботи та оплата праці також проводилася за кошти позивача [PERSON]. Хоча відповідні квитанції, накладні тощо з вказаного приводу не збереглися, однак такий факт підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - жителів с. Мита Сколівського району Львівської області, викладені ними у письмовій заяві на адресу суду, завіреній належним чином уповноваженою особою органу місцевого самоврядування (а. с. 18). Вже після смерті гр. [PERSON] позивач [PERSON] на свою заяву одержав рішення Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області № 27 від 15.06.2006 року «Про присвоєння номера на незавершене будівництво у с. Мита Сколівського району Львівської області» (а. с. 15), згідно якого вказаному вище незавершеному будинку присвоєно номер - [ADDRESS]. У цьому ж році на замовлення позивача [PERSON] КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт та надано довідку про готовність і вартість об'єкта будівництва (а. с. 16), згідно яких готовність такого складає 51 %, а вартість становить 27034 грн.. У подальшому зрозумівши, що він не вправі спадкувати за заповітом земельну ділянку та незвершене будівництво у [ADDRESS] після смерті тітки [PERSON], так як та не мала на вказані об'єкти правовстановлюючих документів, він вирішив отримати належні йому матеріали, що були використані у процесі будівництва вказаного вище житлового будинку. Спадкоємець за законом після смерті [PERSON] та її чоловіка [PERSON] - відповідач [PERSON] до часу звернення позивача [PERSON] до суду із даним позовом заперечував право останнього на зазначені будівельні матеріали. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні особи. Фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачами позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище суд дійшов до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на матеріали, які були використані ним у процесі будівництва житлового будинку [ADDRESS], а саме на 25 куб. м. тесаного дерева, 10 куб. м. річкового каменю, 100 листів шиферу та 5 бетонних блоків.

Outcome: approved