Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення страхового відшкодування та визнання угоди недійсною, посилаючись на те, що 04.04.2012 року між Страховою компанією „Провіта» та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №28/50/5801399. Відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався у випадку настання страхової події відшкодувати йому збитки у повному розмірі, в порядку передбаченому Договором. Об'єктом страхування згідно Договору є майнові інтереси пов'язані з володінням транспортним засобом Toyota Avensis д.н. [NUMBER]. 23 лютого 2013 року стався страховий випадок із застрахованим автомобілем, слідок якого позивачу було завдано збитку в розмірі 85317,90 грн., що стверджується звітом про оцінку №069 від 14.03.2013 року. 14.03.2013 року він звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи для цього. 16 травня 2013 року між сторонами було підписано угоду до договору, якою передбачено, що сторони погодили остаточний розмір збитку в сумі 35 000 гривень та дату проведення виплати - 02.07.2013 року. Проте належні до відшкодування кошти позивачу досі не сплачено. Вважаючи угоду від 16.05.2013 року фіктивним правочином позивач просить визнати її недійсною та стягнути на його користь із відповідача суму страхового відшкодування та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] зменшивши позовні вимоги в частині розміру пені до 3357 грн. підтримав їх, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який повторно не з»явився у судове засідання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення. 04.04.2012 року між Страховою компанією „Провіта» та [PERSON], було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №28/50/5801399 Відповідно до п.8.4.4 Договору Страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника (або на користь Вигодонабувача в разі його наявності) в строки та у розмірі відповідно до умов цього договору, Правил та чинного законодавства України. Об'єктом страхування згідно Договору є майнові інтереси пов'язані з володінням транспортним засобом Toyota Avensis д.н. [NUMBER]. 23 лютого 2013 року стався страховий випадок із застрахованим автомобілем, внаслідок якого позивачу було завдано збитку в розмірі 85317,90 грн. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Тойота авенсіс від 14.03.2013 року ПП «»Експерт-Сервіс-Альфа» матеріальний збиток завданий власникові Тойота Авенсіс реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 85317,90 гривень. Як вбачається із позовної заяви 14.03.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та додав всі необхідні документи. Виплата страхового відшкодування відповідачем на даний час не здійснена. 16 травня 2013 року між сторонами укладена угода до Договору, відповідно до п. 2 якої сторони дійшли згоди визначити остаточний розмір збитку Страхувальника завданий йому в результаті страхового випадку в сумі 35 000 гривень. Виплата страхового відшкодування буде здійснена згідно реквізитів вказаних у заяві до 02.07.2013 року. Умови угоди ТДВ «Страхова компанія «Провіта» на сьогоднішній день не виконані. Ст. 8 ЗУ «Про страхування» визначає, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов»язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до умов Договору, а саме п. 12.16 страховик в строк 10 робочих днів з момету визнання події страховою зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, тобто 29.03.2013 року останній день для виплати страхового відшкодування, передбачений умовами договору. 29.03.2013 року відповідач, згідно умов договору, був зобов'язаний виплатити страхове відшкодування в повному обсязі. За умовами Договору безумовна франшиза складає 0% тобто сума до виплати становить 85317,90 грн. Відповідно до пункту 9.2 Договору, Страховик несе відповідальність за несвоєчасну страхового відшкодування у вигляді пені у розмірі облікової ставки НБУ. За період з 29.03.2013 року по дату подання позовної заяви, виходячи з суми заборгованості, розмір пені належний до сплати становить - 3357 грн. Відповідно до ст. 234 ЦКУ фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається недійсним. Окрім того, ч. 4, 5 ст. 203 ЦКУ передбачає, що для чинності правочину правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). Як вбачається із копії угоди до договору добровільного страхування наземного транспорту від 05.04.2012 року вона не підписана представником сторони страховика. Виходячи з викладеного, та враховуючи те, що угода між [PERSON] та ТзДВ «Провіта» не підписана представником Страховика, відповідач після укладення даної угоди не мав наміру виконувати її умови, доказів на спростування цього суду не подав, а отже угода не була спрямована на реальне настання наслідків та підлягає визнанню її недійсною. Відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved