Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-18 00:00:00

23.11.2012 року ВАТ НАСК «Оранта» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в порядку регресу у розмірі 14041,60 грн., При цьому позивач посилається на те, що 26 грудня 2009 року, у м.Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] та автомобілем під управлінням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від по справі №3-180 від 02.02.2010 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], є громадянин [PERSON], який застрахував автомобіль за договором страхування наземного транспорту № 2009/06/85 від 02.08.2009 року, укладеним із позивачем, в тому числі від ризику пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді. ВАТ НАСК «Оранта», на підставі страхового акту № 9/3746, виплатила страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 14041,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 794 від 23.02.2010 року. Тому, згідно положень ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] має відшкодувати ПрАТ АСК «ІНГО Україна», суму фактичних затрат, у розмірі 14041,60 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2009 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» був укладений договір страхування наземного транспорту №2009/06/85. Вказане підтверджується Полісом добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності №2009/06/85 від 02.08.2009 року. 26.12.2009 року о 12 год. 05 хв. на вул. Б.Хмельницького в м.Одесі, [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ, державний номер [NUMBER], порушив п.13.1. Правил дорожнього руху України», ен врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який зупинився попереду. Від зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2010 року. Внаслідок ДТП автомобіль ««Mitsubishi Lancer» 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту яких складає 14041,60 грн. Вказане підтверджується рахунок - фактурою № НА-0000018 та № НА-0000012 від 04.01.2010 року, та квитанціями про сплату № 7484 від 04.01.2010 року, № 7499 від 05.01.2010 року, №7772 від 30.01.2010 року. За умовами договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування при настанні страхового випадку. В тому числі за ризиком ДТП. Вказане підтверджується Договором добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності №2009/06/85 від 02.08.2009 року. АСК «ІНГО «Україна», визнала подію що мала місце 04.09.2009 року у м.Одеса, із застрахованим автомобілем «Nissan», н/з [NUMBER], страховим випадком. У зв'язку із чим, 23.02.2010 року ВАТ НАСК «Оранта», враховуючи умови Договору страхування № 2009/06/85 та Правил добровільного страхування наземного транспорту, згідно платіжного доручення № 794 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 14041 (чотирнадцять тисяч сорок одна) грн. 60 коп. Відповідно до вище вказаного [PERSON] має відшкодувати ВАТ НАСК «Оранта», суму фактичних затрат, у розмірі 14041 (чотирнадцять тисяч сорок одна) грн. 60 коп. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1188 ЦК України зазначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 4, 5 Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. За таких підстав та за умови заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО «Україна», в особі філії Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, задовольнити.

Outcome: approved