Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Орган опіки та піклування Краснодонської райдержадміністрації звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] Батько дитини помер. 21.11.2012 року малолітня [PERSON] звернулась до органу місцевого самоврядування за місцем проживання із проханням оформити її до інтернатного закладу, оскільки дома у неї немає умов для проживання та навчання, її мати зловживає спиртними напоями та не займається її вихованням. При перевірці було встановлено, що відповідач проживала зі співмешканцем, в житловому приміщенні були антисанітарні умови проживання, не створені умови для проживання дитини, у зв»язку з чим дитину було поміщено до дитячого закладу та при медичному обстеженні у дитини виявлено захворювання на туберкульоз. Позивач, уточнивши в судовому засіданні первинні позовні вимоги, просить суд постановити рішення про відібрання дитини у матері на один рік та стягнути з відповідача на користь закладу, в якому буде утримуватись дитина аліменти. У судовому засіданні представник позивача Ухатюк Н.П., діючий на підставі довіреності, позовну заяву підтримала та пояснила, що родина відповідача неодноразово обстежувалась; встановлено, що відповідачем не створені умови для проживання дитини; відповідач зловживала спиртними напоями, на момент відібрання дитини ніде не працювала, ухилялась від виконання батьківських обов»язків. Відсутність контролю з боку матері за навчанням та поведінкоюдочки, її фізичним, духовним та моральним розвитком може привести до негативних наслідків, у зв'язку з чим подальше знаходження дитини у цій сім'ї представляє загрозу для її життя та здоров'я, всебічного розвитку, морального виховання. Крім того, у дитини виявили туберкульоз і в теперішній час дитина проходить лікування у спеціалізованому дитячому медичному закладі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила повернути дитину до сім»ї. вказала, що працевлаштувалась, припинила вживати алкоголь, поліпшила свої житлово-побутові умови. Але в судових дебатах відповідач визнала позов. Вказала, що у неї немає коштів на лікування дочки, тому, виходячи із інтересів дитини, вона згодна на відібрання дитини на один рік та згодна сплачувати аліменти на утримання дитини. Прокурор прокуратури Краснодонського району в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Виходячи із інтересів дитини та необхідності її лікування зазначив про доцільність вилучення дитини із родини на певний час. Протягом якого дитині буде надане лікування. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Батько дитини помер [INFO] року (а.с.8). Відповідач практично самоусунулася від виконання обов'язків щодо виховання та навчання дочки. Так з акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] вбачається, що відповідач не створила умов для проживання, навчання та розвитку дитини; житло перебуває в антисанітарному стані; відсутні необхідні речі (а.с.14,15,16,53,67). За місцем проживання відповідач характеризувалась негативно, вказано, що вона зловживала спиртними напоями та ніде не працювала (а.с.13). Відповідач неодноразово викликалась на комісію у справах неповнолітніх з приводу неналежного виконання батьківських обов»язків (а.с.17,18,19,21,22). 21.11.2011 року малолітня [PERSON] звернулась до органів місцевого самоврядування із проханням влаштувати її до інтернатного закладу, зазначивши в заяві про те, що її мати п»є, про неї не піклується, у неї немає теплих речей та взуття (а.с.23) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є працівниками Верхньошевирівської сільської ради, в судовому засіданні підтвердили інформацію щодо звернення до них малолітньої дитини. Вказали, що при зверненні дитина була одягнута не за сезоном. При виїзді за місцем проживання дитини був виявлений антисанітарний стан житла, де дитина проживала; відсутність необхідних побутових речей та техніки; місць для сну та відпочинку. Родичи дитини не виявили бажання забрати дитину, у зв»язку з чим було прийняте рішення про відібрання дитини у матері. Також свідки зазначили, що в теперішній час відповідач змінила своє відношення до батьківських обов»язків - працевлаштувалась; не зловживає спиртними напоями, здійснює ремонт житлового приміщення, де мешкає. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є дочкою відповідача та сестрою [PERSON]. Вказала, що [PERSON] неодноразово виявляла бажання жити в інтернаті. Вважає, що їй там буде краще. Частина 1 статті 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Так, відповідно до пунктів 2-5 частини 1 ст. 164 СК України такими випадками є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдавання до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Крім того, частина 4 статті 170 СК України закріплює, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становищеплатника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Дослідивши надані сторонами докази відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов»язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON], 2002 року народження, не створення відповідачем належних умов для проживання дитини, відсутність з боку відповідача турботи про дитину та контролю за станом здоров»я дитини, що призвело до захворювання дитини на туберкульоз. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відібрання у відповідачки [PERSON] її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, оскільки неналежні умови проживання призвели до захворювання дитини на туберкульоз, у зв'язку з чим подальше знаходження дитини у цій сім'ї представляє загрозу для її життя та здоров'я, усебічного розвитку та морального виховання. Крім того, задовольняючи позов суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, виходячи із встановленого законом обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved