Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 26.05.1998 року між нею та відповідачем укладено угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстровану у Криворізькій філії Товарної біржі "Українська" за реєстраційним номером 15966. Під час укладання угоди позивач не знала, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати в нотаріальній формі. Співробітниками Товарної біржі Українська не було їй розяснено наслідки укладання угоди без нотаріального посвідчення, позивач була впевнена в тому, що угода купівлі-продажу квартири укладена відповідно до вимог закону. 28.05.1998 року позивач зареєструвала право власності на квартиру в КП ДОР Криворізьке БТІ. Зі свого боку вона виконала всі умови договору, а їй було передано квартиру. Просить визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позові, суду пояснила, що не знала, що угоду купівлі-продажу квартири оформлено з порушенням вимог законодавства. У серпні 2013 року, маючи намір оформити нерухоме майно на дочку, вона звернулася до нотаріуса і дізналася про те, що всі угоди щодо обєктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню. Так як місце проживання відповідача ій не відоме, то вона звернулася за допомогою засобів мобільного телефонного звязку до відповідача з проханням оформити угоду відповідно до вимог законодавства, але відповідач уникає оформлення договору належним чином, зустрітися з ним особисто їй не вдалося. Квартира підтримується у належному стані, комунальні послуги сплачуються. Просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його, визнати угоду купівлі-продажу № 15966 від 26.05.1998 року дійсною. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, суду пояснила, що вона є дочкою позивача і проживає у спірній квартирі. Коли вирішили переоформити квартиру на неї, виявилося, що документи на квартиру оформлені всупереч вимогам законодавства. Представник третьої особи Товарної біржі Українська у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Вислухав позивача, третю особу [PERSON], дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 26 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду купівлі-продажу нерухомості, зареєстровану за № 15966 в Криворізькій філії Товарної Біржі Українська. Відповідно до угоди [PERSON] придбала за 4855 гривень у [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 16,9 кв.м, загальною площею 32,3 кв.м, розташовану на четвертому поверсі пятиповерхового будинку, що належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 16.01.1996 року за реєстровим № 2-69, зареєстрованого в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі за № 1 пвш-144-144 [ADDRESS] л.ладено угоду міни двокімнатної квартири ької Товарної біржіжитловою площею кв.м.,а (а. с. 10). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 28.05.1998 року за [PERSON] зареєстрована в Криворізькому бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] (а. с. 11). 21.02.2006 року виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], власником зазначено [PERSON] (а. с. 12). У серпні 2013 року позивач дізналася, що угода купівлі-продажу спірної квартири підлягає нотаріальному посвідченню та звернулася до відповідача з цього приводу. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту укладення договору без дотримання встановленої законом форми та регулюються нормами цивільного права, що діяли під час виникнення правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК України 1963 року договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК України 1963 року). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними норми ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, що підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. На час звернення позивача з позовом правочини щодо купівлі-продажу нерухомості підлягали державній реєстрації. Незважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості введенні в дію ЦК України 2004 року. До цього часу, у тому числі на час укладання угоди (1998 рік), норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, що передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи нерухоме майно після укладання спірної угоди було зареєстроване за [PERSON]. Враховуючи, що правочин купівлі-продажу був вчинений, а сторони усі свої обов'язки по угоді виконали, суд вважає можливим визнати угоду купівлі-продажу нерухомості дійсною та необхідно поновити пропущений строк для звернення до суду з поважних причин. На підставі ст.ст. 47, 153, ч.1, 128, ст.227 ЦК України (1963 року), ст.ст.220 ч.2, 657 ЦК України (2004 року), п. 27 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України та

Outcome: approved