Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Представник ПАТ «Ерде Банк» (первісний позивач) звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] (первісний відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 9 330 610,93 грн. за додатковим договором № 33 від 07.03.2012 р. до договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., який був укладений між ПАТ «Ерде Банк» та [PERSON], оскільки останній порушив умови додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. та не виконує свої зобов'язання перед ПАТ «Ерде Банк», а також просили стягнути з первісного відповідача понесені судові витрати. Представник первісного відповідача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Ерде Банк» про визнання недійсним додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. з тих підстав, що в момент укладення вказаного додаткового договору сторонами не було дотримано вимог ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, що в порядку ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою визнання такого правочину недійсним, а також просили стягнути з первісного позивача понесені судові витрати. Представник первісного позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити і стягнути з первісного відповідача заборгованість у розмірі 9 330 610,93 грн. та судові витрати, проти зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представники первісного відповідача проти первісного позову заперечували в повному обсязі, підтримали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити, визнати недійсним додатковий договір № 33 від 07.03.2012 р. до договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., судові витрати покласти на первісного позивача, в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, про що представник первісного позивача та представники первісного відповідача не заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову ПАТ « Ерде Банк» необхідно відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.02.2011 р. між ПАТ «Ерде Банк» та ПАТ «Інноваційно - промисловий банк» було укладено договір № 46/02 про надання міжбанківського кредиту, за умовами якого ПАТ «Ерде Банк» надає ПАТ «Інноваційно - промисловий банк» кредит у сумі 6 000 000,00 грн. з кінцевим строком повернення кредиту 10 лютого 2011 року та процентною ставкою в розмірі 23 відсотки річних, а ПАТ «Інноваційно - промисловий банк» одержує та повертає кредит, сплачує за його користування проценти, штрафи та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалось представником ПАТ «Ерде Банк» в судовому засіданні, що ПАТ «Ерде Банк» на виконання умов договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. було перераховано ПАТ «Інноваційно - промисловий банк» кредит у розмірі 6 000 000,00 грн. Як встановлено судом, в порушення умов договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. ПАТ «Інноваційно - промисловий банк» не було повернуто ПАТ «Ерде Банк» кредит у розмірі 6 000 000,00 грн. та не було сплачено проценти за користування ним. Проаналізувавши умови, суб'єктний склад договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., суд приходить до висновку, що між ПАТ "Ерде Банк" та ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" було укладено договір міжбанківського кредиту, характерними рисами якого є винятковий суб'єктний склад (надається банком виключно комерційним банкам або іншим кредитним інститутам); характер руху кредиту (платний обмін ресурсами між банками); цілі кредиту (поповнення банком власних кредитних ресурсів, швидке підвищення рівня ліквідності банку-боржника). 07.03.2012 р. між ПАТ «Ерде Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено додатковий договір № 33 до договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. Відповідно до п. 1 додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. ПАТ «Ерде Банк» та фізична особа [PERSON] домовились замінити боржника в зобов'язанні на суму 632 461,72 грн., що виникло відповідно до договору № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., а саме: замінити позичальника - ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» на фізичну особу [PERSON] із набуттям ним усіх прав та зобов'язань ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» за договором № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. Згідно з п. 2 додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. було викладено в новій редакції договір № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., а саме: повністю змінено умови останнього, включаючи предмет, процентну ставку (на 15 відсотків річних), цільове використання кредиту (із міжбанківського на споживчий), строк повернення (не пізніше 05 березня 2013 року). Дослідивши умови додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р., суд приходить до висновку, що останній є змішаним договором, в якому поєднано договір про заміну боржника в договорі № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. та договір споживчого кредиту. Відповідно до листа Національного банку України № 17003/117 від 03.02.1995 р. міжбанківські кредити можуть надавати та отримувати тільки банки, які мають письмовий дозвіл від головного банку про те, що їм від імені правління комерційного банку надано право надавати (отримувати) міжбанківський кредит. Згідно зі ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Отже, всупереч акту Національного банку України, ст. 520 Цивільного кодексу України, а також державним інтересам щодо засад діяльності міжбанківського ринку внаслідок укладення додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. позичальником міжбанківського кредиту стала фізична особа, яка не має необхідного правового статусу позичальника міжбанківського кредиту, а саме: не є суб'єктом міжбанківських кредитних відносин, не є учасником міжбанківського кредитного ринку, не має можливості виконувати цілі міжбанківського кредиту (обмінюватись ресурсами між банками, шляхом отримання кредиту спрямувати кредитні кошти на підвищення рівня ліквідності ПАТ "Інноваційно-промисловий банк"). Відповідно до п. 1 додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. до [PERSON] переходять всі права та обов`язки ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» за договором № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. Судом встановлено, що п. 2 договору № 33 від 07.03.2012 р. на [PERSON] покладено інший обсяг прав та обов'язків, ніж в договорі № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р., а саме: змінено зміст кредитного зобов'язання з міжбанківського на споживчий (цільове призначення кредиту, порядок повернення, розмір процентної ставки), що виключає можливість переходу до нового боржника того ж обсягу прав та обов'язків що й за № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок укладення додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. фактично не відбулась заміна боржника в договорі № 46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 р. в порядку ст. 520 Цивільного кодексу України, а було укладено новий договір споживчого кредиту із фізичною особою. Відповідно до п. п. 1.1., п. 2.2. нової редакції договору міжбанківського кредиту, викладеної в додатковому договорі № 33 від 07.03.2012 р., кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у сумі 6 000 000,00 грн. шляхом перерахування останніх з позичкового рахунка позичальника (яким згідно з п.2.1. п. 2 додаткового договору № 33 від 07.03.2012 р. є окремо відкритий позичковий рахунок № 2202.4.021.44001) готівкою через касу кредитодавця або за реквізитами, вказаними в заяві позичальника. Як встановлено судом та було зазначено представником ПАТ «Ерде Банк» в судовому засіданні, останнім в порушення п. п. 1.1., п. 2.2. нової редакції договору міжбанківського кредиту, викладеної в додатковому договорі № 33 від 07.03.2012 р., не було відкрито [PERSON] позичкового рахунку № 2202.4.021.44001 для перерахування кредиту за додатковим договором № 33 від 07.03.2012 р., на який відповідно не було перераховано [PERSON] споживчий кредит у сумі 6 000 000,00 грн. Згідно з положеннями п. 14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вирішення спорів про визнання кредитного договору недійсним здійснюється за правилами, встановленими ст..ст. 215, 1048- 1052, 1054- 1055 та ст..ст. 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів», з враховуванням роз'ясненнь, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Таким чином, додатковий договір № 33 від 07.03.2012 р. суперечить актам цивільного законодавства та державним інтересам щодо засад діяльності міжбанківського ринку, а також не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що в порядку ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання недійсним такого правочину. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, за кредитним договором (в тому числі за договором споживчого кредиту) обов'язок повернення кредитних коштів у боржника виникає виключно після виконання кредитодавцем обов'язку по наданню кредитних коштів боржнику. Враховуючи, що ПАТ «Ерде Банк» не було надано [PERSON] споживчого кредиту за додатковим договором № 33 від 07.03.2012 р., у останнього не виникло обов'язку по поверненню грошових коштів у розмірі 6 000 000,00 грн. Судом не беруться до уваги доводи первісного позивача, щодо правомірності нарахування [PERSON] процентів та штрафів за несвоєчасне повернення кредитних коштів за додатковим договором № 33 від 07.03.2012 р., оскільки, як встановлено вище судом, заміна боржника здійснена з порушенням вимог законодавства, [PERSON] не отримував споживчого кредиту у розмірі 6 000 000,00 грн., а відтак, в порядку п.п. 2.4.1 п. 2.4. нової редакції договору міжбанківського кредиту, викладеної в додатковому договорі № 33 від 07.03.2012 р., у [PERSON] не виникло обов'язку сплачувати проценти за користування споживчим кредитом та штрафи за несвоєчасне повернення споживчого кредиту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ « Ерде Банк» необхідно відмовити ,а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити та визнати недійсним додатковий договір №33 від 07.03.2012 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] до договору №46/02 про надання міжбанківського кредиту від 03.02.2011 року. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з ПАТ «Ерде Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати: судовий збір у розмірі 114,70 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved