overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач 21 серпня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 08 вересня 1998 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Відділом РАЦС міста Туркменбаши, актовий запис №209. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з січня 2012 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 вересня 1998 року. Шлюб був зареєстрований Відділом РАЦС міста Туркменбаши, актовий запис №209. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Встановлено, що з січня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» 6000 грн. сплачених нею за договором від 14 червня 2013 року та розірвати договір від 14 червня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. 14 червня 2013 року вона уклала з фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір згідно якого сплатила відповідачу 6000 грн, а останній повинен був виготовити та доставити меблі (кухню). Однак у порушення п.3.2 договору відповідач свої зобов'язання не виконав та гроші не повернув. В судове засідання від позивача надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Зі згоди позивача суд розглядає справу в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено у судовому засіданні,14 червня 2013 року між сторонами було укладено договір (а.с.3), згідно умов якого відповідач мав протягом 25-40 робочих днів виготовити та здійснити доставку кухні за адресою позивача. Згідно пункту 2.2 договору позивачем було сплачено відповідачу задаток в розмірі 6000 грн. До теперішнього часу відповідач кухню не виготовив та не доставив. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, а тому позивач має право на відшкодуванням понесених збитків у повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 6000 грн. сплачених при укладенні договору. (а.с. 3). Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що сумісне життя з відповідачем фактично припинене з 2011 року через байдужість відповідача до сім'ї та небажання продовжувати шлюбні відносини. Сторони одружені з 26.05.1990 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1068. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. У судове засідання позивач з’явилась, позов підтримала, просила про його задоволення, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Позивач зазначила, що до примирення не прагне, подальше збереження сім’ї вважає неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач у судове засідання з’явився, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, також вважає, що примирення не можливе. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім’я сторін фактично розпалася, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують, примирення не прагнуть. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, пропозицію суду щодо надання строку на примирення відхиляє. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася за допомогою представника [PERSON] до суду із позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що в жовтні 2012 року їх сім`я з відповідачем фактично розпалася через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та скандали, втратою один до одного почуття кохання, прив`язаності та поваги. Сторони одружені з 20.11.1999 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, актовий запис № 713. Від даного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей – [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спорів щодо місця проживання дитини, сторони не мають. У судове засідання з’явився представник позивача, позов підтримала, просила про його задоволення, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Представник позивача зазначила, що позивач до примирення не прагне, подальше збереження сім’ї вважає неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач у судове засідання з’явився, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, також вважає, що примирення не можливе. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім’я сторін фактично розпалася, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують, примирення не прагнуть. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, пропозицію суду щодо надання строку на примирення відхиляє. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, у зв'язку з чим їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин поміж нею та її чоловіком – [PERSON] який помер 06.11.2013 року. Заява мотивована тим, що [PERSON] помер 06.11.2013 року і після його смерті відкрилася спадщина, на приватизовану земельну ділянку житлову квартиру [ADDRESS], що знаходиться в смт. Завалля Гайворонського району, Кіровоградської області та мотоцикл ІЖ-Ю-3. Заявниця являється спадкоємцем після смерті чоловіка за законом. Для оформлення своїх прав на спадщину за законом заявниця звернулась до в Гайворонської нотаріальної контори де їй було відмовлено мотивуючи тим, що необхідно надати докази родинних відносин з ним, які б підтверджували факт родинних стосунків поміж [PERSON] та померлим [PERSON], оскільки в свідоцтві про одруження виданому Молчанською сільською радою Жмеринського району Вінницької області прізвище чоловіка зазначено як [PERSON] а в свідоцтві про смерть він записаний як [PERSON], оскільки іншим, крім судового, шляхом вищевикладені факти встановити неможливо, тому заявниця змушена звертатися до суду. Як на докази того, що [PERSON] який помер 06.11.2013 року є її чоловіком заявниця посилається на матеріали справи та на покази свідків. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, просить її задовільнити. Представник Завалівської селищної ради в судове засідання не з’явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку, надав суду заяву в якій заперечень щодо задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин не має та просить заслухати справу у відсутності представника селищної ради. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], кожен окремо суду показала, що їм відомо, що 06.11.2013 року помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та достовірно знають що заявниця являється дружиною покійного [PERSON]. Даючи оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє ствердження факт існування родинних відносин між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] який помер 06.11.2013 року, отже заява підлягає задоволенню. Встановити іншим, крім судового, шляхом цей факт неможливо. Встановлення факту існування родинних відносин тягне для заявниці юридичні наслідки, а саме дає змогу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка як дружина та набути права власності на спадкове майно – за законом яке розташовану на території Завалівської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що між [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості. Відповідач тривалий час ухиляється від сплати боргу за спожиті послуги з постачання питної води та прийманню стічних вод і не зважаючи на попередження, продовжує ухилятися від добровільної сплати суми боргу, хоча відповідно до договору зобов’язався своєчасно рівними частинами здійснювати виплату заборгованості. Станом на 01.11.2013 року сума боргу складає 950грн.45коп. Прийняті міри досудового врегулювання спору для добровільного погашення заборгованості результатів не дали. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України – заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на ім’я відповідача [PERSON] ВУВКГ відкрито особовий рахунок № 22036 (а.с.4). Встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надає позивач, а саме з постачання питної води та прийманню стічних вод, які позивачем надаються у повному обсязі та належним чином, тому вони повинні оплачуватись у встановленому законом порядку. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості (а.с.5) Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов’язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку, що маються всі підстави для задоволення позовних вимог позивача відповідно до розрахунку, який суд перевірив і зазнав правильним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], в розмірі /3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов'язку щодо їх утримання, хоч працює і може надавати дітям матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню із врахуванням наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області 26 серпня 2008 року). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Сторони в судовому засіданні ствердили, що діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Дані обставини стверджуються довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Лановецької міської ради 02.12.2013 р. за № 7496. Згідно матеріалів справи [PERSON] працює трактористом ПСП Агрофірми «Горинь» і отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], а тому зобов'язаний їх утримувати. Відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому вимоги позивачки про стягнення аліментів у частці від заробітку підставні. Відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за договором позики. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 27.11.2012р. між нею та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого та взяла у неї в борг в сумі 10755грн., про що відповідачка написала розписку. Борг вона повинна була повернути 10.12.2013р. Повертати суму боргу [PERSON] відмовилась. Просить стягнути з відповідача на її користь суму борг та судові витрати. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і дав такі ж пояснення як і [PERSON] Відповідачка [PERSON] позов не визнала і суду пояснила, що дійсно вона писала розписку позивачці на суму коштів які вона їй заборгувала працюючі в її магазині продавцем. Однак цю суму вона їй повернула однак ніяких розписок про це не взяла. Як вона віддавала гроші бачила її колега [PERSON] В задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України (2003р.), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розписки від 27.11.2012р. відповідачка [PERSON] взяла в борг у позивачки гроші в сумі 10755грн., які зобов'язався повернути до 10.12.2013р. /а.с.3/. Таким чином сторони уклали договір позики. Свідок [PERSON] дала и аніж пояснення як і відповідачка і пояснила, що вона бачила як остання повернула борг позивачці. Згідно ст.1051 Цивільного кодексу України, суд показання свідка [PERSON] до уваги не бере. Також суд не бере до уваги і доводи [PERSON], що вона повернула борг [PERSON] так як вона розписки у позивачки не забрала і не навела ні яких доказів, повернення боргу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що суму позики треба стягнути з відповідачки з урахуванням індексу інфляції в сумі 214,23грн. (за 2012 рік 10755х99,8%:100=107,33грн., та 2013р. - 10755х99,4%:100+106,90грн.) У відповідності зі ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача треба стягнути судовий збір в сумі 229,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що з липня 2008 року по жовтень 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають дитини - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню дитини, її вихованню, тому звернулась до суду за захистом своїх прав, а саме про примусове стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25 % частки від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що може сплачувати мінімальний розмір аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, та рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від сумісного проживання мають сина - [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, але не має постійного місця роботи, та має мінливий дохід. Суми прожиткового мінімуму на 2013 рік встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року № 5515-VI., а саме на дітей віком до 6 років: становить з 1 грудня - 1032 гривні. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача на ті обставини, що має на утриманні ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, та те, що не має постійного місця роботи, суд оцінює критично. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO] року, починаючи з 15 листопада 2013 року, та до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved