Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю „Лакма - Z" про визнання незаконним рішення Запорізької міської ради п'ятого скликання двадцять восьмої сесії від 24.12.2008 року № 66/4, визнання недійсним договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначав, що на зборах мешканців будинку, проведених 19 березня 2011 року він дізнався, що на земельній ділянці, що є прибудинковою територією їх будинку планується будівництво кафе. В подальшому з'ясувалося, що рішенням Запорізької міської ради п'ятого скликання двадцять восьмої сесії від 24.12.2008 року № 66/4 «Про передачу в оренду ТОВ „Лакма - Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розташування кафе по [ADDRESS] та передано в оренду ТОВ „Лакма - Z" терміном на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 0,1658 га для розташування кафе по [ADDRESS] в межах згідно з планом. На думку позивача, вказане рішення Запорізької міської ради не відповідає законодавству України, оскільки спірна земельна ділянка є частиною прибудинкової території, і обслуговування цієї території включено в тариф оплати послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що більшість квартир у будинку по [ADDRESS] приватизована, а тому на підставі ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 120 Земельного кодексу України власниками багатоповерхового будинку є власники приватизованих квартир, і тільки до них, переходить право користування земельною ділянкою. І будь-які спроби здати в оренду, або продати земельну ділянку на прибудинковій території, навіть якщо є якісь дозволи на це від місцевої влади, є протизаконними. Таким чином, на думку позивача, оспорюваним рішенням грубо порушено його права, як власника приватизованої квартири, та права всіх співвласників будинку на використання земельної ділянки, на якій розташована прибудинкова територія їх будинку, а також право визначення порядку використання цієї земельної ділянки. Також позивач зазначає, що прийнятим рішенням порушено вимоги Закону України „Про планування та забудову території", вимоги ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України. Посилаючись на зазначене, на підставі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України позивач просить визнати незаконним рішення Запорізької міської ради п'ятого скликання двадцять восьмої сесії від 24.12.2008 року № 66/4 „Про передачу в оренду ТОВ „Лакма - Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе" та визнати недійсним договір оренди землі від 02.03.2009 року, укладений між Запорізькою міською радою та ТОВ „Лакма - Z", щодо оренди земельної ділянки загальною площею 0,1658 га за адресою: [ADDRESS] для розташування кафе, який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2009 року за № 040926100314, а також зобов'язати ТОВ „Лакма - Z" повернути до земель Запорізької міської ради земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 0,1658 га за адресою: [ADDRESS], надану для розташування кафе, та привести її у придатний для використання за призначенням стан, а саме знести встановлений будівельний паркан та очистити земельну ділянку від сміття. В останнє судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідачів Запорізької міської ради та ТОВ „Лакма - Z" надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 Конституції України, визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами. Частина 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 12 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, тобто Запорізькій міській раді Законом надано повноваження розпоряджатись землями в м. Запоріжжя. На підставі п. 34 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин. Згідно норм вказаного Закону міська рада є органом місцевого самоврядування, який працює колегіально в сесійному порядку, а рішення приймаються шляхом голосування більшістю голосів. З матеріалів справи вбачається, що рішенням двадцять восьмої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 24.12.2008 року № 66/4 «Про передачу в оренду ТОВ «ЛАКМА-Z» земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе», Запорізька міська рада передала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАКМА-Z» в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]), загальною площею 0,1658 га для розташування кафе по [ADDRESS] (а. с. 7). Також зазначеним рішенням Запорізька міська рада затвердила ТОВ «ЛАКМА-Z» проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та, зокрема, зобов'язала ТОВ «ЛАКМА-Z» після прийняття даного рішення у двомісячний термін укласти договір оренди землі (п. 1, п. п. 4.1. п. 4 рішення). 02.03.2009 року на виконання даного рішення між Запорізькою міською радою та ТОВ «ЛАКМА-Z» був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 040926100314. За даним договором, відповідно до рішення двадцять восьмої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 24.12.2008 року № 66/4, Запорізька міська рада (орендодавець) передала, а ТОВ «ЛАКМА-Z» (орендар) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,1658 га, для розташування кафе (а. с. 10-12). Факт передачі земельної ділянки в оренду підтверджений актом прийому-передачі земельної ділянки від 02.03.2009 року (а. с. 65). 22.04.2011 року заступником прокурора м. Запоріжжя було винесено протест (№ 146-1819 вих. 11) на рішення Запорізької міської ради від 24.12.2008 року № 66/4 «Про передачу в оренду ТОВ «ЛАКМА-Z» земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе». В протесті запропоновано скасувати як незаконне дане рішення та зазначено, що в порушення вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про планування і забудову територій» (чинного на той час), вказаним рішенням міської ради, всупереч містобудівної документації, а також за відсутності позитивного висновку органу по земельних ресурсах, затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ЛАКМА-Z». У зв'язку з чим, 27.07.2011 року на позачерговій сесії шостого скликання Запорізької міської ради було прийнято рішення № 19 від 27.07.2011 року "Про задоволення протесту прокуратури м. Запоріжжя від 22.04.2011 року № 146-1819 вих. 11 на рішення міської ради від 24.12.2008 року № 66/4 "Про передачу в оренду ТОВ "ЛАКМА-Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе". Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.09.2011 року у справі № 9/5009/4874/11, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2011 року, визнано недійсним рішення позачергової сесії шостого скликання Запорізької міської ради № 19 від 27.07.2011 року "Про задоволення протесту прокуратури м. Запоріжжя від 22.04.2011 року № 146-1819 вих. 11 на рішення міської ради від 24.12.2008 року № 66/4 "Про передачу в оренду ТОВ "ЛАКМА- Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе", у зв'язку з порушенням Запорізькою міською радою порядку для скасування своїх рішень. Позивач просив суд визнати незаконним рішення Запорізької міської ради п'ятого скликання двадцять восьмої сесії від 24.12.2008 року № 66/4 „Про передачу в оренду ТОВ „Лакма - Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе" та визнати на майбутнє недійсним договір оренди землі від 02.03.2009 року, укладений між Запорізькою міською радою та ТОВ „Лакма - Z" та зобов'язати ТОВ „Лакма - Z" повернути до земель Запорізької міської ради зазначену земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан. Підставами для визнання вказаного рішення незаконним та договору недійсним позивач зазначає те, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територією житлового будинку [ADDRESS] проектна документація із землеустрою, яка є невід`ємною частиною оспорюваного договору не відповідає актам цивільного законодавства та те, що передача в оренду земельної ділянки відповідачу здійснювалось без проведення відповідного аукціону. Як вбачається з листа Департаменту архітектури та містобудування від 04.02.2013 року № П-0245 «Про надання інформації щодо розташування кафе по [ADDRESS]», згідно генерального плану м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 15.09.2004 року № 4, земельна ділянка, на якій розташовано кафе відноситься до території багатоповерхової забудови. Будівництво об'єктів на даній території по Генеральному плану м. Запоріжжя не передбачалося. Згідно детального плану території «Прибережної зони та центру м. Запоріжжя», затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 25.01.2006 року № 49, зазначена земельна ділянка відноситься до території багатоповерхової забудови. Будівництво кафе на зазначеній території не передбачено. Відповідно до ст. ст. 39, 42 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] (а. с. 8-9). Як встановлено рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) N 4-рп/2004 від 02.03.2004 року, допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним Кодексом України. Статтею 155 ЗК України передбачено, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Враховуючи викладені обставини та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення Запорізької міської ради п'ятого скликання двадцять восьмої сесії від 24.12.2008 року № 66/4 „Про передачу в оренду ТОВ „Лакма - Z" земельної ділянки по [ADDRESS] для розташування кафе" прийнято з порушенням прав мешканців приватизованих квартир будинку [ADDRESS] у зв'язку з чим воно підлягає визнанню незаконним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка була передана в оренду ТОВ „Лакма - Z" для будівництва кафе на підставі незаконного рішення Запорізької міської ради, всупереч чинного законодавства щодо режиму використання земель житлової і громадської забудови, оскільки генеральним планом м. Запоріжжя та детальним планом території «Прибережної зони та центру м. Запоріжжя» не передбачалося будівництво кафе на переданій в оренду території, а також те, що відповідачами визнано позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренду земельної ділянки та зобов'язання відповідача - ТОВ „Лакма - Z" повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку, передану на підставі зазначеного договору оренду землі, є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Проте, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки на майбутнє є безпідставними та необґрунтованими, оскільки невідповідність його вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим він і визнаний недійсним в судовому порядку, існувала на момент підписання договору, а тому вказаний правочин є недійсним з моменту його укладання. До того ж, цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту прав, як визнання недійсним договору на майбутнє. Крім того, суд на даний час позбавлений можливості вирішити питання про зобов'язання ТОВ „Лакма - Z" привести земельну ділянку у придатний для використання за призначенням стан, а саме знести встановлений будівельний паркан та очистити земельну ділянку від сміття, оскільки в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, матеріали справи не містять достовірних відомостей про те, в якому стані перебувала земельна ділянка до укладення договору оренди, і що в даний час вказана земельна ділянка не придатна для використання її за призначенням, на ній побудовано паркан саме ТОВ „Лакма - Z" та наявне сміття. За таких обставин в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial