Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 04.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1463. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що їх шлюб з відповідачем фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з квітня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, примирення вважає неможливим. Крім того, на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, після розлучення малолітня дитина залишається проживати разом з позивачкою, відповідач повинен нести витрати по утриманню дитини. Як вказано в позовній заяві, розмір середньомісячного доходу позивачки не дозволяє їй самостійно утримувати дитину на відповідному рівні. Крім того, у 2013 році син - [PERSON] іде до школи, що в свою чергу призведе до збільшення витрат на дитину. Позивачка вказує, що відповідач є працездатною особою, має можливість і повинен утримувати свого сина. Як позивачці відомо, на даний час відповідач ніде не працює та не має постійного заробітку. Відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв'язку з викладеним, позивачка вважає, що розмір аліментів на утримання їх сина [PERSON] повинен становити 800 грн. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 800 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши що він заперечує проти розірвання шлюбу. Проти стягнення з нього аліментів на утримання сина він не заперечує, проте він не в змозі плати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, оскільки, як вказав відповідач в судовому засіданні, на даний час його дохід становить біля 2000 грн. в місяць, а в зимовий період біля 1000 грн. в місяць, на основі чого він погоджується сплачувати аліменти в розмірі від 300 до 400 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1463, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с8). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER].(а.с.9). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. З квітня 2013 року сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтвердили самі сторони в судовому засіданні. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачкою. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Задовольняючи позовні вимоги, про розірвання шлюбу суд також бере до уваги той факт, що судом надавався сторонам строк на примирення, після спливу якого сторони не примирились і позивачка просить розірвати їх шлюб. Що стосується стягнення аліментів, то такі позовні вимоги підлягають до задоволення частково. А саме, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON] зобов'язаний утримувати малолітню дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, та має нерегулярний мінливий дохід, що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. Отже, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не отримує регулярного доходу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом встановлено, що у відповідача інших непрацездатних членів сім'ї чи дітей, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, немає, чого не заперечував в судовому засіданні сам відповідач. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладених обставин, враховуючи думку самого відповідача, який ствердив, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі від 300 до 400 грн. щомісячно, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з 28.05.2013 року до настання ним повноліття. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial