Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] (далі- заявник) звернулася до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, просила суд встановити юридичний факт проживання заявника на території селища міського типа Макарів Макарівського району Київської області в період з 14.11.1987 року по 13.05.1989 року (далі спірний період), посилаючись на те, що в період з 14.11.1987 року по 13.05.1989 року вона зі своїм чоловіком фактично проживали в житловому будинку за адресою [ADDRESS], який винаймали у гром. [PERSON]. У зв'язку з відсутністю власного житла, заявник булла тимчасово зареєстрована за адресою гуртожитку, який розташовувався в [ADDRESS] З 14.09.1987 року по 01.09.1990 року працювала в Наливайківській 8-річній школі. В липні 2013 року звернулась до УПФУ у Макарівському районі Київської області з метою оформлення пенсії за віком відповідно до чинного законодавства України. Зазначала, що встановлення факту проживання на території селища міського типу Макарів в період з 14.11.1987 року по 13.05.1989 року дає заявнику право на нарахування більшого розміру пенсії, оскільки територія селища віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, що дає заявнику додаткові гарантії та пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа надіслала на адресу суду заяву про слухання справи за відсутності її представника. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку що заява задоволенню не підлягає зважаючи на наступне. В спірний період заявник працювала в Наливайківській восьмирічній школі Макарівського району Київської області бібліотекарем (а.с. 8, 9, 15). Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] показав суду, що заявник з чоловіком винаймали в нього житло за адресою [ADDRESS], в період з 1987 чи 1988 року, точної дати не пам»ятає і зазначити не зміг, по який період також точно зазначити не зміг (а.с. 22). Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] показала, що працювала бухгалтером на Макарівському Льонзаводі в спірний період і бачила документи про реєстрацію заявника за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). При цьому суд критично ставиться до показів вказаних свідків як до доказу на підтвердження обставини проживання заявника на території смт Макарів Макарівського району Київської області у спірний період, оскільки жоден з допитаних свідків не зміг чітко підтвердити обставину проживання заявника на території смт Макарів Макарівського району Київської області саме в період з 14.11.1987 року по 13.05.1989 року. Крім того, на запити суду до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, Ситняківської сільської ради Макарівського району Київської області, коменданта гуртожитку Макарівського Льонзаводу, ТОВ «Санленд» як правонаступника Макарівського Льонзаводу, архівного відділу Макарівської РДА Київської області, Макарівського районного ВУЖКГ, Макарівської селищної ради, Макарівської районної ради Київської області, РС УДМС Макарівського району Київської області, з вказаних державних органів та підприємств надійшли відповіді, з яких не вбачається підтвердження обставини проживання та реєстрації заявника на території селища Макарів Київської області у спірний період (а.с. 37-45, 49-51). При цьому заявником не надано також суду належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що вона орендувала житло в смт Макарів Київської області у спірний період, як то копію договору оренди житлового приміщення, копій квитанції про оплату за таким договором тощо. Відповідно до положень статті 234 Цивільно-процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини другої вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом в порядку окремого провадження, визначено частиною першою статті 256 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до частини другої статті 256 Цивільно-процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що даназаява задоволенню не підлягає через недоведеність, оскільки заявником не надано доказів в обґрунтування обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, одночасно під час судового розгляду також не виявилось можливим здобути докази в обґрунтування таких обставин. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed