Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.06.2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого він передав грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, а відповідач, котрий зайняв їх для навчання сина та матеріальної допомоги донці, зобов'язався повернути їх до 12.06.2013 року. У визначений строк боржник не повернув позичену суму грошових коштів, у зв'язку з чим передав 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] В результаті, до позивача перейшло право власності, однак він не має жодного документу, який би підтверджував саме його право власності на зазначений об'єкт нерухомості. Тому просить суд визнати за ним право власності на 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, місце судового засідання повідомлялися, надали до суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю, проти задоволення позовних вимоги не заперечують. [PERSON] надала до суду заяву, згідно з якою вона не заперечує проти задоволення позовних вимог її чоловіка та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно з яким [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 40 000 гривень для навчання сина [PERSON], [INFO], та зобов'язався повернути їх до 12.06.2011 року. Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідач не зміг, тому вирішив передати у власність позивача 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що належить йому та відповідачам відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.2002 року. Таким чином, вже понад 6 місяців позивач з дружиною [PERSON] володіє та користується 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] За цей час відповідачі не разу не намагалися повернути у своє володіння квартиру та ніяким чином не перешкоджали позивачу в користуванні майном. Відповідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання свого зобов'язання за договором позики, в частині повернення грошей, відповідачами передано 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Розмір відступного встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлено договором, в якому вказується розмір відступного, порядок та строк його надання. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved