Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2358,06 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.2009 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 218. За умовами зазначеного договору позивач видав відповідачці кредит в сумі 3000 грн., остання взяла на себе зобов’язання сплачувати позивачу 60 % за річних, та повернути кредит до 30.12.2009 року. Згідно з договором поруки від 30.06.2009року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], останній зобов’язувався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов’язань, що випливають із договору кредиту. Відповідачка свої зобов’язання по сплаті відсотків не виконала, кредит не повернула. В зв’язку із вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснивши, що в неї дуже маленька пенсія, і тому вона не може погасити весь борг. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним обв’язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 30.06.2009 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 218 /а.с.8,9/. За умовами зазначеного договору позивач видав відповідачці кредит в сумі 3000 грн., остання взяла на себе зобов’язання сплачувати позивачу 60 % річних, та повернути кредит до 30.12.2009 року. Згідно з договором поруки від 30.06.2009року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], останній зобов’язувався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов’язань, що випливають із договору кредиту /а.с.12/ . Проте, [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконала, кредит не повернула, відсотки за користування кредиту не сплатила. 22.02.2010 року Залізничним районним судом м. Львова був виданий судовий наказ № 2н-418 про стягнення з відповідачки на користь позивача 3280,92 грн. боргу за кредитним договором. 01.11.2010 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУ ГУЮ у Львівській області було відкрите виконавче провадження. Проте відповідачка не погасила всю суму заборгованості. За таких обставин, кредитним комітетом КС «Орізон» було прийняте рішення з 01.03.2011 року відновити нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 60 % річних, про що було повідомлено відповідачку, а з 14.09.2012 року нарахування відсотків було призупинено /а.13,15/. З аналізу положень статей 526, 599 ЦК України вбачається, що наявність судового наказу, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання процентів за користування кредитом. Станом на 01.01.2013 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 3110,64 грн., з них: 752,58 грн. - непогашений борг відповідно до попереднього судового рішення; 2358,06 грн. - заборгованість з 01.03.2011 року у зв’язку з відновленням нарахування відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком /а.с.16-18/. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що саме сума у розмірі 2358,06 грн. підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Outcome: approved