Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім’єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна і про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період часу з 12 травня 1998 року по 4 листопада 2012 року він проживав однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю. [PERSON]JI. та він в зареєстрованих шлюбах не перебували. 04.11.2012 року [PERSON] померла у результаті дорожньо-транспортної пригоди. За час спільного проживання вони набули у власність нерухоме майно у вигляді квартири, що розташована в м. Донецьку, вул. Піонерська,171/6 на підставі договору купівлі-продажу. Під час укладання договору купівлі-продажу квартири грошові кошти в сумі 317 395 грн. були спільно нажитим коштами, як його так і померлої [PERSON], оскільки в нього були життєві збереження, які він накопичував на протязі всього свого життя. Кожного місяця починаючи з 2000 року, він отримував пенсію в сумі 2400 грн., на ці гроші, він купував щомісяця 300 дол. США та вони накопичували їх для придбання квартири. [PERSON] деякі кошти, він зберігав в банку у вигляді вкладу, перед купівлею квартири, він знімав зі свого рахунку кошти, які також були витрачені на придбання квартири. Після смерті [PERSON] в шестимісячний термін ним була подана заява до приватного нотаріуса про прийняття спадщини та нотаріусом була відкрита спадкова справа. [PERSON] йому стало відомо, що до нотаріальної контори звернулись відповідачі по справі, для оформлення спадщини, для успадкування спадкового майна за заповітом, та за законом. У зв'язку з наведеним, він вимушений в судовому порядку довести, що з померлою [PERSON]JI. він спільно проживав з 12 травня 1998 року по день її смерті, і вони спільно набули право власності на квартиру [ADDRESS], тому спадкове майно повинно складатись з ? її частини, а інша ? частина квартири має бути визнана за ним на праві власності. З 1998 року вони почали спільно мешкати та вести спільний сімейний бюджет, спочатку вони мешкали по вул. Комсомольцев Подпольщіков - 38/3 в м. Донецьку. Під час спільного життя вони купували речі, посуд, постільну білизну та інші предмети домашнього побуту та для ведення спільного домогосподарства. При покупці квартири на передодні укладання угоди, вони разом дивились квартиру і спільно приймали рішення, щодо покупки цього житла. В придбаній квартирі вони зробили ремонт та привезли деякі меблі, в подальшому вони мали наміри там постійно спільно проживати. Крім того, в нотаріальній конторі, де було оформлення договору купівлі цієї квартири №6 по вул. Піонерській - 171, він також був присутній, при цьому розрахунок по договору купівлі-продажу здійснювався саме між ним та продавцем [PERSON] [PERSON], в період часу з 2000 року по 2010 рік вони спільно працювали на ПАТ «Геркулес». Крім того, вони неодноразово проводили відпустки на узбережжі Азовського моря. [PERSON] факт стосунків між ним та [PERSON]JI. як усталені відносини, що притаманні подружжю, може бути підтверджено взаємними обов'язками та довірою одне одному, оскільки в відділенні [PERSON] [PERSON], Донецької обласної дирекції AT «[PERSON] [PERSON]» ними було відкрито рахунки (вклади та поточні), ними були зроблені довіреності на друг друга, щодо повного розпорядження рахунками на власний розсуд. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 1416 від 05.03.1997 року [PERSON] належала квартира за адресою: м. Донецьк вул. Куйбишева - 24/7, в якій вони спільно проживали до дня її смерті. Тому він відкрито, добросовісно і безперервно володіє та користується зазначеним нерухомим майном з 12 травня 1998 року до теперішнього часу, тому вважає, що має право на виділення йому ? частини квартири № 7 по вул. Куйбишева - 24 в м. Донецьку у його особисту власність в порядку набувальної власності. Позивач просив встановити факт проживання однією сім’єю, але не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, між ним та [PERSON] з 12 травня 1998 року до дня її смерті - по 04 листопада 2012 року; - провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а саме квартири [ADDRESS], визнавши за ним право власності на ? частину вказаної квартири; - також визнати за ним право власності у порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS]; - визнати спадковою масою після смерті [PERSON] ?? частину квартири №6 по вул. Піонерській -171 в м. Донецьку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що з [PERSON] він познайомився 09 травня 1999 року, а 12 травня цього ж року вони випадково зустрілись, та при цій зустрічі [PERSON] запропонувала йому жити разом, оскільки вони були обидва одинокі, при цьому вона надала йому ключі від своєї квартири по вул. Куйбишева - 24/7. Усе літо 1999 року вони провели разом на його дачі в Новотроїцькому районі СТ «Мечта», а восени повернулись у м. Донецьк, де почали проживати разом у [INFO], а вже у 2000 році вони переїхали до її квартири по вул. Куйбишева, де проживали разом до дня смерті [PERSON], а він і до теперішнього часу проживає в цій квартирі. Вони разом працювали, разом вели господарство, усі свої речі він одразу перевіз до неї. Вони з [PERSON] збирались зареєструвати шлюб, навіть у 2003-2004 році, але він тоді впав з даху та за станом здоров’я не мав можливості цього зробити, а потім заважала робота, оскільки працювали позмінно. За час спільного проживання вони зробили капітальний ремонт в квартирі, де проживали, поміняли вікна, лінолеум, переклеювали шпалери. Та зареєструвати шлюб вони так і не встигли, оскільки 04.11.2012 року [PERSON] загинула, коли їхала до нього на дачу. Вони прожили однією сім’єю з [PERSON] 13 років, тобто з 1999 року, а знайомі вони були з 1998 року, але тоді у неї був інший чоловік. У позові він помилково зазначив, що фактично вони проживають з 12.05.1998 року, вірно з 12.05.1999 року. До того, як вони почали проживати разом з [PERSON], він проживав разом з сім’єю своєї дочки, де він є зареєстрованим. Вважає, що він має право на належну [PERSON] квартиру по вул. Куйбишева - 24/7, оскільки біля 10 років проживав у ній, робив ремонти, сплачував комунальні послуги, тобто набув право власності на неї за набувальною давністю. Квартиру по вул. Піонерській - 171/6 вони з [PERSON] придбали разом 31.10.2012 року за спільні кошти, які вони разом накопичували. Дійсно перед купівлею цієї квартири [PERSON] продала свої інші дві квартири, одна з них їй досталась після смерті брата і була продана нею за 16 тис. доларів США, [PERSON], [PERSON] була продана належна їй на праві особистої власності квартира по вул. Піонерській -173/55 приблизно за 30 тис. доларів США, а спірну квартиру по вул. Піонерській - 171/6 вони придбали за 47 тис. доларів США. [PERSON] позичала гроші якомусь родичу, але скільки саме і в якому розмірі сказати не може. [PERSON], гроші в розмірі 12000 гривень пішли на операцію відповідачки, якої вона потребувала після дорожньо-транспортної пригоди. Ключі від квартири по вул. Піонерській -171/6 знаходяться у нього, там ніхто не живе, в ній зробили ремонт, але вже після смерті [PERSON]. Йому відомо від родичів [PERSON], що є заповіт складений нею. Право власності на квартиру по вул. Піонерській -171/6 було оформили лише на [PERSON], оскільки у нього не було ідентифікаційного коду, та він цього не прагнув. Він є пенсіонером з 1986 року, з 1999 року розмір його пенсії складає 2000 гривень, з 2000 року він почав працювати та отримував заробітну плату біля 1100 гривень на місяць. [PERSON] також працювала та отримувала пенсію. Вважає, що квартира по вул. Піонерській -171 це їх спільна власність з [PERSON], оскільки вони проживали разом, разом вели господарство, харчувались, мали спільний бюджет, обидва працювали та отримували пенсію, при цьому він віддавав пенсію та заробітну плату [PERSON]. Вони разом ходили до магазинів, купували меблі, техніку. Кожні вихідні [PERSON] приїздила до нього на дачу, оскільки він звільнився та останні два роки з весни до осені жив на дачі. [PERSON] вони разом ходили на різні події, виставки, до театру, відпочивали на море. З дачі возили врожай, консервували, та нічого не купували взимку, також у нього є пасіка, та [PERSON] продавала мед. Гроші, які вони накопичували, зберігали вдома. З цих підстав просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що померла [PERSON] є його тіткою. Пояснив, що приблизно у вересні 199-2000року він дізнався про те, що між позивачем і тіткою є стосунки. Взагалі позивач та тітка з того часу проживали разом у її квартирі, що розташована по вул. Куйбишева - 24/7, але в основному позивач жив на дачі в с. Новотроїцьке, а тітка туди приїздила до нього, привозила продукти харчування, допомагала по господарству, городу. 03.11.2012 року тітка у черговий раз поїхала до позивача на дачу, та в с. Новотроїцьке при переході дороги її збив автомобіль, та вона померла в лікарні 04.11.2012 року. Він не визнає факт їх спільного проживання, оскільки рідко бачив позивача в квартирі тітки, приблизно 1 раз на тиждень, а він бував у неї через день. Зазначив, що сам він не працював, та міг навідувати тітку підстроюватися під її графік роботи, бо вона працювала на АТ «Геркулес»: день, ніч. Позивач [PERSON] також працював із тіткою на цьому підприємстві. Квартира [ADDRESS] належала тітці задовго до її знайомства з позивачем. У тітки була дочка [PERSON], яка померла у 1997 році. Він не згоден на те, щоб право власності на зазначену квартиру належало позивачу, оскільки той не має відношення до цієї квартири. [PERSON] квартиру № 6 по вул. Піонерській - 171 тітка придбала за свої власні кошти, вона особисто говорила йому, що продала дві свої квартири в Калінінському і Куйбишевському районі, та за ці кошти придбала одну в Ленінському районі по вул. Піонерській. Взагалі від тітки йому відомо, що позивач скупив, бо всі свої кошти він витрачав на облаштування своєї дачі. Особистих речей позивача в квартирі тітки він не бачив, бо до їхньої кімнати не заходив, але бачив його взуття в коридорі цієї квартири. Він не визнає право позивача на спірні квартири, тому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] є її хрещеною матір’ю та вона доводиться їй внучатою племінницею. До знайомства із [PERSON] [PERSON] проживала з іншим чоловіком, у належній тому квартирі по вул. Комсомольців Підпільників. Але у 1998 році він помер, тому з травня 1998 року вона не могла проживати з позивачем. Приблизно з весни-літа 2000 року [PERSON] стала проживати з позивачем у своїй квартирі по вул. Куйбишева - 24/7. Позивач та [PERSON] жили разом, разом харчувались, у них був спільний холодильник, але усі речі хрещена купувала за свої кошти, оскільки у неї була гарна пенсія, вона також мала дохід з оренди своїх двох квартир: по вул. Піонерській - 173/55 та по вул. Словацькій - 7/84. У позивача була квартира по вул. Островського, яку він залишив своїй дочці, також у нього є дача в с. Новотроїцьке. Навесні позивач уїжджав на дачу на півроку та жив там, а [PERSON] приїжджала до нього періодично, але у листопаді 2012 року вона там загинула, оскільки при переході дороги її збив автомобіль. Квартиру по вул. Куйбишева хрещена отримала від держави, а потім приватизувала задовго до знайомства з позивачем. Дочка [PERSON] – [PERSON] померла у 1996 році. Хрещена говорила їй, що залишить заповіт на її ім’я, та що про це відомо [PERSON]. [PERSON], тітка говорила їй, що [PERSON] наполягає на тому, щоб вони зареєстрували шлюб, але вона не бажає цього робити, оскільки не хоче, щоб усе її майно залишилось [PERSON] та його дочці. [PERSON] знайшов заповіт тітки та знищив його. Їй відомо, що в реєстрі правочинів є відомості про заповіт від імені [PERSON], який був посвідчений нотаріусом Токаревою, але вона не працює, оскільки відносно неї порушена кримінальна справа. Вказала, що квартира по вул. Піонерській - 171 також не є спільним майном тітки і позивача, так як у травні – червні 2012 року тітка продала свої дві однокімнатних квартири та за ці кошти в жовтні 2012 року придбала одну двокімнатну, при цьому вона купила квартиру з ремонтом, столяркою та іншим. [PERSON] тітка 03.11.2012 року, тобто через 2 дні після купівлі цієї квартири, тому ремонт в ній вона із [PERSON], як на тому наполягає останній, в цій квартири вони не могли робити. Ключі від спірних квартир та документи на них знаходяться у позивача, в одній мешкає він, а в іншій його дочка із своєю сім’єю. Вона категорично не згодна із позовом та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] – [PERSON] з позовом не погодилась з тих самих підстав, що і відповідачка. Зазначила, що з доданих позивачем квитанцій про придбання телевізора та сертифікату по обслуговуванню холодильника не вбачається, хто купував зазначені речі, за чиї кошти. При цьому розмір пенсії [PERSON] значно перевищував розмір пенсії позивача, крім того, померла мала додатковий дохід від оренди своїх ще двох квартир, які належали їй на праві власності. При цьому, у п.7 договору купівлі-продажу спірної квартири № 6 по вул. Піонерській -171, зазначено: «грошові кошти, що витрачаються покупцем [PERSON] на придбання квартири не є спільною сумісною власністю, а є її особистою приватною власністю, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю цієї квартири відсутні». Крім того, грошові кошти, які були витрачені на купівлю цієї квартири, були виручені від продажу двох квартир по вул. Словацькій - 7/84 та по вул. Піонерській - 153/55, які належали [PERSON] на праві особистої власності. [PERSON] твердження позивача щодо того, що перед купівлею квартири він знімав свої збереження з банківського рахунку не відповідають дійсності, оскільки згідно, наданих ним квитанцій, він знімав ці кошти вже після укладення договору купівлі-продажу. Щодо квартири [ADDRESS], то ця квартира належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.1997 року, тобто ще до знайомства із позивачем. При цьому, вважає, що право власності на частину цієї квартири не може бути визнано за позивачем на підставі ст. 344 ЦК України, на яку він посилається у позові, тобто в порядку набувальної давності, оскільки відсутня ознака добросовісності набування, а також на цю квартиру претендують спадкоємці, тобто відповідачі по справі, які заявили свої права, звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами. Таким чином, право власності на квартиру № 7 по вул. Куйбишева - 24 жодним чином не може бути визнано за позивачем. Тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він знайомий з [PERSON] та з [PERSON] біля 14-15 років, оскільки вони є його сусідами, він сприймав їх як сім’ю. Позивач з [PERSON] жили разом у квартирі № 7 по вул. Куйбишева - 24, та завжди усюди ходили разом, і на дачу і з дачі. В квартирі у них був дуже рідко, за всі роки десь 10 разів. Коли був у них останній раз не пам’ятає, приблизно у 2011-2012 році, та бачив на вішалці чоловічий одяг, верхній одяг та взуття позивача. Він бачив, як [PERSON] та [PERSON] йшли разом з ринка, при цьому [PERSON] говорила, що [PERSON] її чоловік. Чи був їх шлюб зареєстрований йому не відомо. З [PERSON] у нього були конфлікти з приводу залиття його квартири, оскільки він проживає під їх квартирою, та вони навіть судились з цього приводу, вони один одному не симпатизували. Після смерті дочки [PERSON], приблизно у 1998-2000 р.р. він побачив у квартирі [PERSON], іншого чоловіка [PERSON] він не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] 35 років, вона була її сусідкою, а [PERSON] знає з 2000 року, оскільки він почав проживати разом з [PERSON] в її квартирі. Вони проживали однією родиною, як чоловік та жінка. В квартирі у них вона бувала дуже часто, 3 рази на тиждень, вони дуже гарно дружили, та вона розповідала їй, що [PERSON] її чоловік, та що вони бажають зареєструвати шлюб, навіть обручки показувала, але позивач впав на дачі та вони нікуди не пішли. В квартирі вона бачила речі [PERSON]. Вони разом купували меблі, техніку, [PERSON] сама розповідала їй, що їх бюджет був спільний, показувала речі, що вони купували разом. Все в них було дружно, вони разом купували продукти, готували. Так однією родиною вони проживали до дня смерті [PERSON]. Їй відомо, що у [PERSON] є дача, він там проводив по 4-5 місяців, але [PERSON] їздила до нього постійно, вони привозили з дачі врожай. Відповідач [PERSON] племінник [PERSON], а [PERSON] дочка двоюрідної сестри, вони бачила їх у [PERSON] на дні народженні. За придбані квартири їй нічого не відомо, відомо тільки, що [PERSON] продала дві свої квартири та придбала одну. Про заповіт їй нічого не відомо, так як про нього [PERSON] їй нічого не розповідала. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON], оскільки вони разом працювали, але більше знав [PERSON], з якою також працював разом на АТ «Геркулес». З [PERSON] він познайомився у 2001 році, коли він працевлаштувався до них на підприємство. Як йому відомо [PERSON] та [PERSON] проживали разом в громадянському шлюбі, це йому відомо зі слів [PERSON]. Вдома вони один у одного не були. Зі слів [PERSON], йому також відомо, що вони почали проживати разом з [PERSON], ще до того як він працевлаштувався до них на підприємство. [PERSON] з [PERSON] проживали разом до дня загибелі [PERSON], в квартирі останньої. Знає, що у [PERSON] є дача, що вони туди їздили, що робили там ремонт. [PERSON] працювала з ним в одній бригаді по 12 годин, та вони бачились кожну зміну, тому часто спілкувались. Свідок [PERSON] пояснив, що знайом з [PERSON] з 2000 року, так як працював разом з ним на «Геркулесі» та із [PERSON], вони усі працювали в одній бригаді охорони. Він знав їх як одну родину, тобто як подружжя. Він також бував у них в гостях, в квартирі, що розташована біля Ленінського виконкому по вул.Куйбишева, він підвозив їх з роботи. В квартирі він бачив речі [PERSON]. [PERSON] з [PERSON] вели спільне господарство, мали дачу, де він також бував. Так вони і жили однією родиною до дня смерті [PERSON]. Він працював до 2009 року на «Геркулесі», а [PERSON] звільнився ще раніше, а [PERSON] ще залишилась працювати. За квартири йому нічого не відомо. [PERSON] говорила, що вони бажали зареєструвати шлюб, але так цього і не зробили. Йому відомо, що [PERSON] три рази на місяць їздила на дачу до [PERSON], возила туди продукти, вони там разом працювали. Позивач з [PERSON] жили душа в душу. Після того, як він з ними вже не працював, все одно продовжував спілкуватися, він дзвонив і [PERSON] і [PERSON], та бував у них в квартирі, приходив у гості. А у вересні 2012 року зустрів [PERSON] десь на вулиці, та вони зупинились, поспілкувались, це був останній раз коли він бачив її, вона говорила, що вони разом так і живуть з [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом по дачі [PERSON], та знає його біля 25 років, а [PERSON] знав з серпня-вересня 1999 року, побачив її на дачі у позивача, та він познайомив їх представив її як свою дружину. Вони разом працювали на дачі, дружили родинами, разом вечеряли. З 2010 року [PERSON] в літній період постійно знаходиться на дачі, та [PERSON] постійно приїжджала через 3-4 дні, привозила продукти. Йому це відомо, оскільки він також у цей період проживає на дачі. В зимній період [PERSON] жив у м. Донецьку. В квартирі у них не бував, про продаж або купівлю квартир йому нічого не відомо. [PERSON] та Василь не один рік їздили разом на море відпочивати, розповідали куди їздили, як відпочили. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий зі сторонами біля 5 років, з 2007-2008 року, він спілкується з онукою [PERSON], з якою вони приїжджали на дачу до позивача, там він і познайомився з [PERSON]. Відповідачів він бачив на днях народження, як [PERSON], так і [PERSON]. Він вважав їх чоловіком та дружиною, і не знав, що вони проживали у не зареєстрованому шлюбі, оскільки [PERSON] представляв [PERSON] як дружину. Він бував у квартирі по вул. Куйбишева, оскільки [PERSON] просила його провести кабельне телебачення, також вони з онукою [PERSON] приходили до них в гості. Загалом і в квартирі по вул. Куйбишева і на дачі він бував 20-30 разів. Останній раз він бачив [PERSON] приблизно за тиждень до гибелі, а в день її гибелі [PERSON] подзвонив своїй онуці та повідомив, що [PERSON] потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, коли їхала до нього на дачу. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем та відповідачами, у зв’язку із тим, що була знайома із [PERSON], оскільки та жила разом з її батьком [PERSON] в період з 1989 року по березень 1998 рік, саме до дня його смерті. Вони проживали разом [INFO] - 38/3, в квартирі, що належала її батькові. Після смерті батька, [PERSON] продовжувала жити в цій квартирі сама десь ще два роки, тобто до 2000 року, та навіть до 2001 року, бо в її квартирі жили квартиранти. Вони дуже часто бачились із [PERSON], оскільки вона по два рази на тиждень приходила у цю квартиру до неї. Після цього [PERSON] повернулася у свою квартиру на вул.Куйбищева. Крім того, у 2001 році [PERSON] працевлаштувалась до АТ «Геркулес», та їй було ближче добиратись до роботи зі своєї квартири. Вона спілкувалась із [PERSON] до дня її смерті. На початку 2002 року вона дізналась від [PERSON], що та почала проживати разом з [PERSON] Зазначила, що в квартирі батька, по вул.Комсомольців Підпільників - 38/3, після його смерті, за час коли там жила [PERSON], вона ніколи не бачила там чоловічих речей та самого [PERSON] вона там ніколи не бачила, крім того, вона би не дозволила щоб у квартирі батька жив інший чоловік. 20.12.2002 року вона побачила [PERSON] вперше, коли [PERSON] приїхала з ним до неї в гості, провідати її після народження дитини. При цьому, [PERSON] представила [PERSON] як чоловіка з яким вона проживає. Після цього, вона рідко їздила до неї в гості, частіше [PERSON] до неї. Коли вона бувала в гостях у [PERSON] вона бачила там [PERSON], він був одягнений по домашньому, тому вона зрозуміла, що вони разом проживають, це було у 2003 році. Коли вона приїжджала в гості, то [PERSON] розповідала їй, що у [PERSON] є дача, куди він їде ранньою весною та повертається пізньою осінню, а час коли він проживає на дачі, вона возить йому продукти, закриває консервацію. Вона бувала два рази на цій дачі, її запрошувала [PERSON]. Пояснила, що у [PERSON] була ще дві квартири у власності: одна дісталась їй після смерті брата, а друга після смерті зятя, ще у неї був будинок в м. Сніжне, який перейшов їй після смерті подруги, яку вона доглядала. За 4-5 днів до дня смерті, вона придбала квартиру за свої особисті кошти, які виручила від продажу двох своїх квартир, а також вона працювала і ще отримувала пенсію. Квартира по вул. Куйбишева - 24/7 у [PERSON] була ще до знайомства із [PERSON], та вона хотіла залишити її племінниці [PERSON], оскільки її дочка померла. В серпні-вересні 2012 року, [PERSON] приїздила до неї в гості, та розповідала, що [PERSON] запропонував одружитись, але вона відповіла йому, що в такому віці це вже зайве. [PERSON], вона говорила, що нову квартиру вона придбала разом з меблями, пластиковими вікнами. [PERSON] не міг купити квартиру, оскільки йому не дозволяли його доходи. 04 листопада.2012 року [PERSON] померла, а у середині листопада 2012 року [PERSON] вже вселив в нову квартиру, яку та купила, свою дочку з її сім’єю. При цьому, на могилі [PERSON] він жодного разу не був, не прибирав, а займався своїми справами на дачі, їздив відпочивати. Свідок [PERSON], яка є також донькою [PERSON] надала аналогічні пояснення зі свідком [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була близькою подругою [PERSON], знала її біля 30 років та звісно знає і сторін по справі. [PERSON] є племінником [PERSON], з яким вона бачилась майже кожен день, а [PERSON] – внучата племінниця та хресниця [PERSON]. Пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась у 2002 році, а до цього його біля [PERSON] не було. Так, на протязі 8 років [PERSON] проживала з [PERSON] в його квартирі, а 28.03.1998 року він помер, але [PERSON] продовжувала проживати в його квартирі, так як свою здавала квартирантам. Крім того, вона здавала квартиру свого брата, яка залишилась їй за заповітом, а також у неї була квартира від зятя. Вони з [PERSON] дзвонили один одному щодня, та розповідали події за день. Їй відомо, що [PERSON] тиснув на неї з метою зареєструвати шлюб, оскільки у неї були квартири, а у нього тільки одна двокімнатна на «Текстильнику», в якій жила його дочка з родиною. Приблизно у грудні 2002 року [PERSON] перейшов жити до [PERSON] в квартиру по вул. Куйбишева - 24/7. [PERSON] купувала продукти за свої кошти, годувала його, а він лише іноді купував продукти і те, що дешевше. [PERSON] дуже скаржилась на його дочку, онучок, що вони дозволяють їй хаміти. Комунальні послуги сплачувала [PERSON], вона також купувала речі, може і [PERSON] щось додавав, але трохи. [PERSON] мала збереження в [PERSON] банку. Нову квартиру по вул. Піонерській Надія купила з ремонтом та меблями за 55 тис. доларів США, для цього вона напередодні продала дві свої квартири. При цьому, коли вона купувала квартиру, то говорила, що витрачає на це тільки власні кошти. [PERSON] коли везла продукти [PERSON] на дачу, там він будував сауну, перекривав дах. На теперішній час [PERSON] проживає в квартирі [PERSON] по вул. Куйбишева, а в новій квартирі, по вул. Піонерській, що також купила [PERSON], проживає його дочка з родиною. При цьому, він не брав участі матеріально у похованні [PERSON], за могилою також не доглядає, все роблять [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] лише претендує на майно . Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її тітка, між ними були дуже гарні стосунки, як між сестрами. У 1998 році помер чоловік тітки [PERSON], після його смерті вона ще біля двох років жила одна у його квартирі по вул. К.Підпільників - 38. Приблизно у 2000-2001 році [PERSON] познайомилась з [PERSON] саме в цій квартирі, оскільки родичі [PERSON] мешкали в цьому будинку, але разом з [PERSON] в цій квартирі [PERSON] ніколи не жив. [PERSON] з [PERSON] почали проживати разом з 2000-2001 року у квартирі останньої по вул. Куйбишева. Вона бувала у них приблизно 4-5 разів на рік, але дзвонили одна одній регулярно. [PERSON] та Василь жили дружно, [PERSON] з квітня по жовтень жив на своїй дачі, а [PERSON] їздила туди до нього, возила продукти, а взимку він постійно проживав в квартирі разом з [PERSON]. Так вони жили до дня її смерті. 03.11.2012 року [PERSON] збила машина по дорозі на дачу, а 04.11.2012 року він отриманих травм вона померла. Квартира по вул. Куйбишева - 24/7 належала [PERSON], вона приватизувала її ще до знайомства із [PERSON] у 1998 році, а квартиру по вул. Піонерській Надія придбала за рахунок продажу квартир, які належали їй на праві власності, а до їх продажу вона весь час їх здавала квартирантам. Але у 2012 році вона повідомила, що вже не бажає їх здавати, а має намір продати ці дві квартири, та купити одну більш комфортну. Так, 30.10.2012 року [PERSON] разом з [PERSON] приходили до них із її чоловіком в гості на його день народження. При цьому, в процесі спілкування [PERSON] повідомила, що оформлює купівлю квартири, яка з меблями та ремонтом, з сонячної сторони, при цьому повідомила, що вона коштує 55 тис. доларів, і ці кошти вона виручила від продажу тих своїх двох квартир, при цьому в неї ще залишаються гроші. Вона знала, що [PERSON] залишила заповіт на ім’я [PERSON]. За життя [PERSON] розповідала, що [PERSON] наполягає на реєстрації шлюбу, але вона говорила, що це їй не потрібно. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім’ю складають особи, які спільно проживають, пов’язані спільним побутом, мають взаємні права та обов’язки. Ознаками, якими повинен бути обумовлений зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю є спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, взаємні права та обов'язки. Відповідно до довідки КП «Керуюча компанія Ленінського районного суду м. Донецька» № 2621 від 12.11.2012 року та акту від 09.11.2012 року, складеного комісією цієї ж установи, вбачається, що за адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева - 24/7 проживала та була зареєстрована [PERSON], яка померла 04.11.2012 року (а.с.22), разом з нею за цією ж адресою фактично проживав [PERSON] (а.с.23, 24). [PERSON], допитані в судовому засіданні свідки, як з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] так і з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] як чоловіка і жінки в період з 2000 року до дня її смерті, при цьому, зазначені свідки пояснили, що вони мали спільний побут, бюджет, разом вели господарство, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов’язки. Крім того, незважаючи на те, що відповідачі зазначили, що не визнають позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, але їх пояснення надані в судовому засіданні щодо обставин проживання [PERSON] із [PERSON] також фактично підтверджують те, що останні мешкали однією родиною з 2000 року до дня смерті останньої. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту постійного проживання однією сім’єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту проживання однією сім’єю [PERSON] і [PERSON] в період з 2000 року по день смерті останньої, тобто по 04.11.2012 року, оскільки ці обставини беззаперечно підтверджено показами не тільки сторін, а і усіх допитаних по справі свідків, як зі сторони позивача, так і самих відповідачів. Крім того, позивач ставить питання у позові, про визнання за ним права власності на ? частину квартири, розташованої по вул. Піонерській - 171/6 в м. Донецьку, при цьому, в обґрунтування своїх вимог посилався на вимоги ст. ст. 74, 60, 70 СК України. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2012 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с.19-20). Згідно ч.1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім’єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Разом з тим, статтею 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] 31 жовтня 2012 року (а.с.19-20). При цьому на передодні, а саме: 31 липня 2012 року та 22 травня 2012 року [PERSON] були продані належні їй на праві власності дві квартири, що розташовані за адресою: м. Донецьк вул. Словацька -7/84 та м. Донецьк, вул. Піонерська - 173/55 , що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу, долученими до матеріалів справи. При цьому, позивачем в судовому засіданні не оспорювався той факт, що зазначені об’єкти нерухомості належали [PERSON] на праві особистої приватної власності та не були об’єктом їх спільного сумісного майна. Крім того, як вбачається із п. 7 договору купівлі - продажу квартири № 6 по вул. Піонерській - 171 в м. Донецьку від 31.10.2012 року застережено, що [PERSON] у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються нею на придбання вказаної квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є її особистою приватною власністю, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні. В свою чергу позивачем не надано суду жодного переконливого доказу на підтвердження того факту, що вказана квартира була придбана саме за спільні кошти його та [PERSON] Таким чином, квартира, яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Піонерська - 171/6 була придбана [PERSON] за кошти, які належали їй особисто та є особистою власністю останньої, у зв’язку із чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним право власності на ? частину цієї квартири необхідно відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст. 344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 Цивільного кодексу, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. З огляду на викладене позивач [PERSON] не є добросовісним набувачем, окрім цього, спірна квартира № 7 по вул. Куйбишева - 24 в м. Донецьку мала власника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №1416 від 05.03.1997 року, виданого Представництвом фонду державного майна України в м. Донецьку (а.с.21), при цьому остання не відмовлялась від свого права власності на цю квартиру, була зареєстрована та користувалась нею постійно по день своєї смерті. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в цій частині, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial