Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 25.11.2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму збитків у розмірі 5 631 грн. 38 коп. та судовий збір в розмірі 188 грн. 20 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], надавши працівникам ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі Банк) підроблений паспорт на ім'я громадянина [PERSON], отримав споживчий кредит на суму 2 187 грн. 90 коп. У подальшому, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2008 року [PERSON] був засуджений за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України за фактом незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом, підроблення вказаного документа з метою використання його як підроблювачем та використання завідомо підробленого документа. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2012 року вищевказаний позов задоволено в повному обсязі. За результатами розгляду заяви відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, суд постановив ухвалу про скасування заочного рішення, однак в матеріалах справи відсутня відповідна ухвала. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.08.2012 року в задоволені позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11.09.2012 року за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" на вищевказане рішення суду - апеляційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012 року за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" - касаційну скаргу задоволено частково, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.08.2012 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11.09.2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення на позов. В запереченні на позов зазначено, що згідно з матеріалами позову, сума збитків складає - 5 631 грн. 38 коп. включає: 441,64 грн. - заборгованість за кредитом в т.ч. прострочене тіло; 2 287,36 грн. - заборгованість по відсотках в т.ч. прострочені відсотки; 70,02 грн. - заборгованість з комісії в т.ч. простроченої комісії; 2 832,36 грн. - заборгованість по пені; 3,28 грн. - пеня на прострочену комісію. Відповідач вважає, що всі суми, окрім тіла кредиту - 441,64 грн., не відносяться до завданої шкоди відповідно до ст. 1192 ЦК України, а є фактично упущеною вигодою, а до правовідносин з цього приводу підлягають застосуванню норми ЦК України, що регулюють договірні відносини. [PERSON] не заперечує, що фактично за ним залишився борг перед Банком в сумі тіла кредиту - 441,64 грн., але ніяк не сума в розмірі 5 631,38 грн. Також, зазначено, що Банком пропущено строк позовної давності в три роки, перебіг якого почався з моменту набрання вироком суду законної сили - 12.06.2010 року, враховуючи що з позовом Банк звернувся до суду 25.11.2011 року. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 05.09.2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" за заявою позичальника [PERSON] № PLA0KX07720029 від 05.09.2006 року, оформленою останнім на підставі пред'явлених документів: оригіналу паспорту та ідентифікаційного коду, надав строковий кредит у сумі 2 187,90 грн. на строк з 05.09.2006 року по 05.09.2007 рік включно, з умовами сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 1,0% на місяць (12% на рік) на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 35,01 грн. та одноразової винагороди - 198,90 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в строки, зазначені в Заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, що є невід'ємною частиною договору. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником кредитних обов'язків Банком, відповідно до умов договору, нараховувалась заборгованість. 11.06.2008 року за результатами розгляду кримінальної справі по обвинуваченню [PERSON], [INFO] Октябрським районним судом м. Полтави було постановлено вирок, відповідно до якого [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України за наступним епізодом. Так, на початку вересня 2006 року [PERSON] із автомобіля "ВАЗ-2107" у невстановленому місці викрав паспорт громадянина [PERSON], та в ніч на 5 вересня 2006 року у [ADDRESS] підробив паспорт, вклеївши у викрадений паспорт свою фотокартку, та на 5 вересня 2006 року близько 15 годин використав підроблений паспорт з метою придбання споживчого кредиту, надавши його співробітникам рекламно-інформаційного пункту "ПриватБанк" по вул. Степового Фронту, 48 у м. Полтаві та отримав 2 187,90 грн. кредитних коштів. Також, з матеріалів позову судом вбачається, що 11.11.2011 року гр. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" на ім'я Директора Полтавського ГРУ "ПриватБанк" Цися А.Г. із поясненнями, відповідно до яких повідомив, що в 2006 році в нього був викрадений паспорт громадянина України, на підставі якого 11.06.2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було видано споживчий кредит в сумі 2 187,90 грн. (укладено кредитний договір), тобто ним особисто кредитний договір не укладався. За фактом викрадення паспорту була заведена кримінальна справа, у якій [PERSON] було визнано потерпілим, а за результатами розгляду кримінальної справи Октябрським районним судом м. Полтави було постановлено вирок, відповідно до якого засуджено гр. [PERSON] за незаконне заволодіння паспортом, підроблення вказаного документа з метою використання його як підроблювачем та використання завідомо підробленого документа. Як, вказує позивач, саме з цього моменту - 11.11.2011 р. (моменту звернення гр. [PERSON] до Банку) Банку стало відомо про постановлення судом вищевказаного вироку, у зв'язку з чим напрямком "Служба Безпеки" ПАТ КБ "ПриватБанк" було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що причиною оформлення кредитного договору стали неправомірні дії гр. [PERSON] через фальсифікацію документів кредитного досьє. А тому, вказана позовна заява подана в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності, що застосовується до даних правовідносин. В запереченні на позов відповідачем зазначено, що Банк знав про розгляд кримінальної справи та постановлення судом вироку, але з даним позовом протягом трирічного строку позовної давності, що застосовується до даних правовідносин, до суду не звертався, а тому прохав суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволені позовних вимог. Для встановлення обізнаності уповноважених представників ПАТ КБ "Приватбанк" щодо розгляду судом кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] та постановлення по ній вироку, судом було досліджено матеріали кримінальної справи № 1-442/08. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що в ході досудового розслідування за фактом видачі кредиту було допитано [PERSON], яка з 15.08.2006 року працювала менеджером банківського обслуговування фізичних осіб "ПриватБанк", яка, слід зауважити, не є уповноваженою особою на представництво інтересів Банку в суді. Також судом встановлено, що ні в ході досудового розслідування ні в процесі судового розгляду кримінальної справи ПАТ КБ "ПриватБанк" не залучався в якості цивільного позивача. У списку осіб, які підлягали виклику в судове засідання по кримінальній справі (аркуш кримінальної справи 45) відсутній ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі уповноважених осіб, а тому в процесі розгляду судом кримінальної справи Банк участі по справі не приймав, не повідомлявся та не викликався до суду. Зі змісту вироку суду від 11.06.2008 року не вбачається про обізнаність ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо розгляду кримінальної справи. Копія вироку суду уповноваженим представникам ПАТ КБ "ПриватБанк" нарочно не видавалась, поштовим відправленням не направлялась, що підтверджується відсутністю в матеріалах кримінальної справи жодного супровідного листа, розписки про видачу/отримання копії вироку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також досліджені по справі докази, суд дійшов висновку, що Банку стало відомо про порушення свого права та про особу, яка його порушила з 11.11.2011 року - з моменту офіційного звернення гр. [PERSON] до Банку з повідомленням про вищевикладені обставини. Відповідно до ст. 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який, за загальним правило (що застосовується до даних правовідносин) починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, з врахуванням положень 253-255 ЦК України (початок перебігу строку з наступного дня після відповідної календарної дати). До даних правовідносин підлягає застосуванню загальна позовна давність в три роки, встановлена ст. 257 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про відшкодування збитків поданий в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 28 ЦПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі пред'явити до винних осіб цивільний позов, у тому числі і в порядку цивільного судочинства, якщо позов не розглядався разом з кримінальною справою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом відшкодування збитків чи іншим способом відшкодування майнової шкоди. Згідно з розрахунком (а.с. 9) сума збитків, спричинених Банку, станом на 24.11.2011 р. складає 5 631 грн. 38 коп. та включає в себе: - 441,64 грн. - заборгованість за кредитом в т.ч. прострочене тіло; - 2 287,36 грн. - заборгованість по відсотках в т.ч. прострочені відсотки; - 70,02 грн. - заборгованість з комісії в т.ч. простроченої комісії; - 2 832,36 грн. - заборгованість по пені; - 3,28 грн. - пеня на прострочену комісію. Суд виходить з того, що між сторонами існують деліктні правовідносини, оскільки має місце відшкодування шкоди, а тому підлягають застосуванню загальні правові норми щодо відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, підставою цивільно-правової відповідальності у таких правовідносинах є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна юридичній особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи вирок суду від 11.06.2008 року, що набрав законної сили, суд дійшов висновку про доведеність наявності шкоди, протиправності діяння відповідача, причинного зв'язку між ними, а також вини заподіювача шкоди. Щодо спричинених Банку збитків, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 22 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів відшкодування майнової шкоди. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Несплачене тіло кредиту є реальними збитками, які поніс Банк внаслідок скоєння відповідачем злочину. Несплачені проценти та нарахована на них пеня, несплачена комісія та нарахована на комісію пеня є доходами, які позивач не отримав внаслідок скоєного відповідачем злочину. Позивач прохав суд зобов'язати відповідача відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, що відповідає вимогам ст. 1192 ЦК України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь Банку збитки в розмірі 5 631 грн. 38 коп. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими, а отже підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved