Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», відповідно до заявлених позовних вимог просив суд: «Визнати подію, що мала місце 02 травня 2012 року страховим випадком відповідно до Полісу страхування серія АВ/2605772 від 21 березня 2012 року. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 8074,01 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2018,50 грн.»., що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 02 травня 2012 року за адресою: м. Київ, вул. Григоренка, 40, на площадці перед магазином «Епіцентр», сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував позивач, та автомобіля «Фіат Темпра», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб позивача отримав наступні пошкодження: пошкоджений бампер, ліва фара та передній поворотник, при ударі виник великий зазор на правій фарі. В зв'язку з тим, що настання дорожньо-транспортної пригоди відбулося за участю забезпечених транспортних засобів та були відсутні травмовані, за обоюдної згоди водіїв, які не мали ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вони дійшли згоди про складання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. Оскільки, згідно Полісу страхування серії AB 2605772 від 21.03.2012 року автомобіль «Fiat Tempra», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], був застрахований у TзДB «Страхова компанія «РАЙП», позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому страховик, після ознайомлення з поданими документами, повідомив про те, що документи оформлені належним чином та у відповідності до вимог законодавства, зауважень щодо оформлення документів не висловив, навпаки було запропоновано провести обстеження пошкодженого автомобіля позивача та надати відповідачу звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Транспортний засіб був оглянутий призначеним страховиком експертом, якому була забезпечена можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку № 2240 від 14.05.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого під час ДТП транспортному засобу позивача, складає 6 826, 08 грн., з ПДВ. Однак, в межах визначеного законодавством строку, відповідач не виплатив страхове відшкодування та не повідомив позивача про наявність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, що спонукало позивача звернутись до суду з вимогою стягнути з відповідача в рахунок виплати страхового відшкодування 6 826, 08 грн., що складає вартість матеріального збитку, визначеного на підставі звіту оцінювача. Крім того, на підставі п. 37.2 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1043,60 грн. та 3% річних в розмірі 204,33 грн., які розраховані позивачем за період з 18 червня 2012 року по 27 червня 2013 року. Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 2018,50 грн., обґрунтовує вимоги в цій частині тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатись належним йому автомобілем, використовувати його в повсякденному житті, вимушений вишукувати фінансові можливості для проведення відновлюваного ремонту автомобіля, що призвело до постійних хвилювань, значної психоемоційної напруги, при цьому відповідач в межах визначеного законодавством строку невиплати страхове відшкодування та ніяким чином не сприяв позивачу отримати належне відшкодування завданих йому збитків. Представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, у відповід ності до пунктів 1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявнос ті вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у від повідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, 02 травня 2012 року за адресою: м. Київ, вул. Григоренка, 40, на площадці перед магазином «Епіцентр», сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Фіат Темпра», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2605772 з визначеним строком дії з 21 березня 2012 року до 20 березня 2013 року. (а.с.12) Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фіат Темпра», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1180268 з визначеним строком дії з 08 березня 2012 року до 07 березня 2013 року. (а.с.107) 19 вересня 2011 року вступив в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 року № 3045-УІ, яким запроваджено механізм спрощеного оформлення дорожньо-транспортних пригод з незначними наслідками, шляхом складання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Відповідно до вимог 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції Закону від 19.09.2011р.) щодо дій осіб при настанні ДТП, яка має бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентна виплата)зазначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до інформаційно-роз'яснювальних матеріалів МТСБУ повідомлення про ДТП (Європротокол) - це письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до ДТП. Якщо ДТП сталось за умов: відсутності травмованих (загиблих) людей; участі лише транспортних засобів забезпечених полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними не раніше 19.09.2011 року; згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин скоєння ДТП; відсутності у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, то учасники ДТП мають право оформити ДТП без участі працівників ДАІ шляхом спільного заповнення та підписання Європротоколу. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, у зв'язку з незначним пошкодженням транспортних засобів та визнання вини водієм [PERSON], факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 травня 2012 року, учасниками дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] оформлено на місці ДТП шляхом заповнення бланку Повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду було оформлено Європротокол, без виклику та інформування Державтоінспекції МВС України про її настання. 03 травня 2012 року [PERSON] повідомив Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про настання страхового випадку, який мав місце 02 травня 2012 року, внаслідок якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] (а.с.25) 18 травня 2012 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 02 травня 2012 року, внаслідок якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження: пошкоджений бампер, ліва фара та передній поворотник при ударі великий зазор на правій фарі. (а.с.26) 28 грудня 2012 року (вих. №1015) Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» повідомило [PERSON] про неможливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування по випадку, який мав місце 02 травня 2012 року, оскільки страховиком проводиться страхове розслідування випадку, що має ознаки страхового. (а.с.36) 14 лютого 2013 року (вих.№150) Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» повідомило [PERSON], що рішення по страховій справі залишається попереднім, про що повідомлено заявника листом №1015. (а.с.37) 15 травня 2013 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у відповідь на скаргу [PERSON] від 15 квітня 2013 року, повідомило наступне, що відповідно до листа Моторно (транспортного) страхового бюро України від 06.08.2012 р. №19324/10-04-04 про позбавлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» членства в МТСБУ, Нацкомфінпослуг було прийнято розпорядження від 09.08.2012 року №789 про анулювання ліцензії на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП». Проте, анулювання ліцензії на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не звільняє Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» від виконання зобов'язань за укладеними договорами страхування. (а.с.42-43) За нормою ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як визначено у ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності; Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. 14 травня 2012 року ФОП «[PERSON]», на підставі заяви ТдВ СК «Райп», складено Звіт №2240 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, яким встановлено, що вартість матеріального збитку власнику КТЗ - «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження складає: 6826,08 грн. (з ПДВ), 5688,40 грн. (без ПДВ). (а.с.16-24) Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явлено вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про виплату страхового відшкодування в розмірі 6826 грн.08 коп., яке визначено на підставі Звіту №2240 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку від 14 травня 2012 року, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди у позивача [PERSON] був чинним Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2605772, укладений з Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна», рішення про відмову про виплату страхового відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» прийнято не було, в межах розгляду даної справи відповідач не скористався процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору, в тому числі щодо розміру визначеного матеріального збитку, який підтверджується висновком оцінювача, який виготовлений на підставі заяви відповідача. Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно дол. ст.992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Як передбачено п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] підставно пред'явлені вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про стягнення пені в розмірі 1043,60 грн., яка розрахована за період з 18 червня 2012 року по 09 червня 2013 року за наступною формулою: 6826 грн.08 коп. х 7,5% х 2 х 356 /365 / 100) = 996,80 грн., за період з 10 червня 2013 року по 27 червня 2013 року за наступною формулою: 6826 грн.08 коп. х 7,0% х 2 х 18 /365 / 100) = 46,80 грн., що відповідає положенням п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в межах визначеного законодавством строку відповідачем не прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, інших підстав, які мали свідчити про наявність підстав для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування судом не встановлено. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Виходячи з характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами спору, відсутні підстави для задоволення вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» три проценти річних від суми невиплаченого страхового відшкодування, яка нарахована позивачем в розмірі 204 грн.33 коп., з посиланням на положення ст.625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання, тому положення цієї норми не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивачем окремо заявлені вимоги про визнання події, що мала місце 02 травня 2012 року страховим випадком відповідно до Полісу страхування серія АВ/2605772 від 21 березня 2012 року, разом з тим визначення поняття страхового випадку, порядок та умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування регулюються положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим позивачем визначено неналежних спосіб захисту порушених прав, оскільки такий спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції Закону, яка була чинна на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди) . Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 2018,50 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки в межах даного спору відшкодування моральної шкоди має здійснюватись в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той же час доказів, які мали підтвердити звернення позивача до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» з вимогою відшкодувати моральну шкоду, в межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика, позивачем не надано, інших підстав для відшкодування моральної шкоди судом не встановлено. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», третя особа [PERSON] про виплату страхового відшкодування, стягнення пені, три відсотка річних та відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 6826 грн. 058 коп., пеню в розмірі 1043,60 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на користь [PERSON] судових витрат по сплату судового збору в розмірі 114 грн.70 коп., які сплачено позивачем при звернені з даним позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа, а також стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на користь держави судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., оскільки позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено збір не в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: partial