overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

26.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1993 р., виданого згідно з розпорядженням Житлово-комунального управління Чорноморського суднобудівного заводу №250 на ім'я «[PERSON]» [PERSON], яка померла [INFO] та встановити факт, що [PERSON], померла [INFO], є однією і тією ж особою, що вказана в свідоцтві про народження [PERSON], актовий запис 767 від 24.11.1972 р. і в заповіті №2-240 від 19.01.1994 р. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, у свідоцтві про народження заявника батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. [INFO] мати заявника померла, однак у свідоцтві про смерть вказано як [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яку заповіла згідно заповіту №2-240 від 19.01.1994 р. заявнику. У правовстановлюючому документі мати вказана як [PERSON], у заповіті спадкодавця вказано як [PERSON], тобто вбачаються розбіжності в прізвищі, імені, по-батькові спадкодавця. При зверненні до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, заявнику було відмовлено, оскільки за наданим документами не можливо встановити родинні стосунки. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] мати заявника вказана [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] заповідає належне їй майно своєму синові [PERSON]. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося із-за втрати взаємної поваги, розуміння, вони з відповідачем мають протилежні погляди на сімейне життя. Зараз проживають окремо. Дітей не мають. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. В заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 22 вересня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 423. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

08.08.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], в якій посилаючись на те, що внаслідок фактичного припинення між ними шлюбних відносин, відповідач на початку 2009 року взяв свої особисті речі покинув спірне приміщення та вибув проживати за іншою адресою. Протягом відсутності відповідача, останній комунальні послуги не сплачував, допомогу в утриманні будинку не надавав, у зв'язку з чим порушуються її права, як власника житлового будинку. Її вимоги щодо добровільного знаття ним з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою відповідач ігнорує. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання на виклик суду не з'явився, проте направив на адресу письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, де також зазначив про визнання ним позовних вимог позивача в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. Відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу 07.03.2012 року за р./№ 271 та зареєстрованого в Новобузькій філії ММ БТІ 13.03.2012 року за р./№ 17125904, власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] З липня 2009 року у вказаному будинку відповідач [PERSON] не проживає, що підтверджується актом обстеження депутата Новобузької міської ради від 03.08.2013 року. Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. За таких обставин, визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому суд ухвалює рішення про задоволення її позову в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати (судовий збір), у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-14081-050308 від 05 березня 2008 року в сумі 3939 грн. 28 коп., що складається з: тіла кредиту - 420 грн. 00 коп., заборгованості за комісіями - 3519 грн. 28 коп., пені - 200 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, просила про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 березня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладений договір № 001-14081-050308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з встановленням ліміту на день укладання договору в розмірі 3000 грн. 00 коп. Також договором встановлено, що він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. На виконання своїх зобов'язань позивач перерахував відповідачу вказану суму. В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Також ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлюється обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. А ч. 2 ст. 1050 ЦК України закріплює право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В свою чергу, відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 3939 грн. 28 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача, а позов - задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 214 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності на самочинно збудовану будівлю а саме: торгівельний павільйон, загальною площею 110 кв. м., що розташований в [ADDRESS] праворуч від залізничного переїзду напроти бази відпочинку «Залив». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що позивач за власні кошти самочинно збудував будівлю а саме: торгівельний павільйон, загальною площею 110 кв. м., що розташований в [ADDRESS] праворуч від залізничного переїзду напроти бази відпочинку «Залив». В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені. Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В.2.29-99 «Громадські будівлі та споруди» Пожежна безпека основних і захищаючих конструктивних елементів обстежуваного приміщення відповідає вимогам ДБН В.1.1-7, розділу 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Загальні положення», ДБН Б 2.4-1, ДБН 360 та ДержСанПін 173. Можливе збереження і подальша експлуатація обстежуваних приміщень. Згідно частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані чи будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, чи без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту, чи з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Ст. 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу мають неповнолітню дочку , але відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 10.11.1997 року (свідоцтво про розірвання шлюбу-а.с.4) . Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] ,[INFO] (свідоцтво про народження -а.с.5). Згідно довідки № 3837 від 14.10.2013 року (а.с. 6) позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] . Із зазначеної довідки вбачається, що разом з нею мешкає її дочка - [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини не надає,з урахуванням визнання позову , суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими ,що підлягають задоволенню. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн. Згідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу . У обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в свідоцтві про народження ,воєнному білеті, договорі купівлі-продажу квартири від 07.03.2000 року його прізвище зазначено як „[PERSON] „. 23.09.2009 року він отримав закордонний паспорт громадянина України в якому його прізвище зазначено як «[PERSON]». В цей час він звернувся до нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу його квартири ,але йому було усно відмовлено в посвідченні договору оскільки його прізвище в закордонному паспорті громадянина України та в договорі купівлі-продажу не співпадають. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації його права власності. В судовому засіданні представник заявника підтвердив обставини викладені в заяві та просив суд винести рішення, яким встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] в якому його прізвище зазначено невірно як «[PERSON]». Представник заінтересованої особи Рубіжанської міської ради Луганської області в судове засідання не з»явився,надав заяву про розгляд справи за його відсутності , не заперечував проти задоволення вимог заяви. Заслухавши представника заявника , вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до свідоцтва про народження заявника (а.с.7),воєнного білету(а.с.8),договору купівлі-продажу квартири за адресою : [ADDRESS] (а.с.3,4 ) прізвище заявника „[PERSON]". В закордонному паспорті заявника його прізвище зазначено як „[PERSON]" (а.с.5). Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири за адресою : [ADDRESS] в якому його прізвище зазначено невірно як"[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частини її заробітку на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що відповідачка, як мати, що позбавлена батьківських прав, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а вона не спроможна належним чином їх утримувати. Відповідачка [PERSON] позов визнала, вказав, що погоджується сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі на утримання дітей, хоча на даний час не працює і не має такої можливості. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. \~ Як вбачається з матеріалів справи рішенням місцевого суду від 01.07.2013 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 248/2013 від 25.07.2013 року опікуном малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] призначено позивачку [PERSON] Згідно копії паспорта та свідоцтва про зміну імені, відповідачка [PERSON] 11.05.2013 року змінила прізвище та імя та стала [PERSON]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на дітей у встановленому законом порядку відповідно до ст.ст. 166, 180 СК України. Вказаного відповідачка не заперечувала та погодилась сплачувати аліменти. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідачка зобовязана виконувати встановлений законом батьківський обовязок, а тому вона повинна сплачувати аліменти у частці від свого заробітку до виповнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 19 вересня 2003 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2003 року вересня місяця 19 числа зроблено актовий запис за № 882 (а.с.3). [INFO] народилася донька [PERSON], про що в Книзі записів актів цивільного стану Голосіївського району міста Києва про народження 2008 року листопада місяця 07 числа зроблено відповідний актовий запис за № 1831 (а.с. 4). Сімейні стосунки у шлюбу не склались, з з квітня 2013 року не ведеться спільне господарство, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. Позивач надав до суду заяву у якій просила слухати справу у її відсутність наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач надав до суду заяву у якій зазначив, що позов визнає. Просить суд ухвалити рішення по справі, строк для примирення просить не надавати. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, відповідно до ст. 111-112 СК України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 104-105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2001 року; від шлюбу спільних дітей не мають. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився повторно; про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.110,112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2001 року; від шлюбу спільних дітей не мають; позивачка [PERSON] має на утриманні дітей, народжених до реєстрації шлюбу з відповідачем сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4-7). Як стверджує позивачка [PERSON], сторони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно на протязі останніх двох років; раніше в сімґї мали місце непорозуміння, сварки з різних питань сімейного життя, в тому числі з причини зловживання відповідачем спиртними напоями. Будь-яких заперечень по суті позову відповідачем судові не надано. Як стверджує позивачка [PERSON], поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; відповідач до припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами мав стосунки з іншою жінкою; дані обставини мають істотне значення і є підставою для розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За встановлених обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений. Як стверджує позивачка [PERSON], будь-яких спірних питань майнового характеру між сторонами на даний час не виникає. Відповідно до положень ст.113 СК України позивачка [PERSON] бажає іменуватися дошлюбним прізвищем, тобто просить змінити прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» (а.с.4). Згідно ч.5 ст.295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене відповідно до закону у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Outcome: approved