Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

03 липня 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що батько дитини, з самого її народження життям дитини не цікавиться, та жодної участі у її утриманні чи вихованні не приймає, на неодноразові усні звернення позивача щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач належним чином не відреагував, а за такого, посилаючись на те, що дитина перебуває на її утриманні, позивач просила суд позов задовольнити. Позивач та представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи, служби у справах дітей Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради, проти задоволення позову не заперечувала, висловилась на підтримку позовних вимог оскільки їх задоволення відповідає інтересам дитини. Прокурор Центрального району м. Миколаєва підтримала заявлені вимоги, проти задоволення позову не заперечувала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом у справі встановлені наступні обставини: Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва серії [NUMBER] наявна в матеріалах справи). Відповідно до листа Центрального РВ ММУ УМВС України №16/К-18 від 27.03.2013 року та постанови про відмову у відкритті кримінального провадження від 05.10.2011 року, відповідач тривалий час не займається вихованням та матеріальним утриманням доньки, не цікавиться її внутрішнім світом та здоров'ям. Відповідно до листів Миколаївської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №34, вих. № 429 від 15.11.2012 року та вих. №214 від 26.06.2013 року відповідач з родиною не проживає, участі у вихованні та навчанні доньки не приймає. Згідно листа тієї ж установи №249 від 29.09.2011 року, позашкільні заходи класу та батьківські збори завжди відвідує позивач, дитина, малюючи свою родину завжди малює маму, бабусю, братика і себе. Батько дівчини протягом навчання жодного разу не відвідував її у школі, не приймав участі у її навчанні, не виявляв зацікавленості у шкільних успіхах [PERSON]. Згідно довідки №2634 від 22.06.2013 року ТОВ «Соборное-1» позивач проживає за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] та сином, [PERSON]. Згідно довідки №788/6-2-4 від 23.11.2012 року наданої Міською Дитячою лікарнею №2, на прийоми до лікаря дитина приходить з матір'ю, всі настанови та рекомендації лікаря виконує мати дитини. Згідно довідки тієї ж установи №686/11-05 від 28.09.2011 року, [PERSON] за лікуванням дитини, [PERSON] не звертався. Відповідно до наданого Центром соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Миколаївської міської ради соціально-психологічного висновку №507 від 15.04.2013 року щодо ставлення дитини до відповідача (батька), виявлено відсутність емоційного зв'язку дитини та батька, нейтральне ставлення до нього, дитина як норму сприймає відсутність батька в сім'ї. 03.07.2013 року Миколаївська міська рада надала висновок №1536/02.02.01-22/22/14/13 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру відношення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини, [PERSON], буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини. Суд вважає доведеними відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України такі обставини, які є підставою позову: що батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне: У відповідності до ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А за такого позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1/4 частки від всіх видів їх доходу, щомісяця на користь позивача для утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved