Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

24.09.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» про визнання договору оренди землі від 30 травня 2008 року, зареєстрованого у Добропільському МВ ДРФ ДП «ЦДЗК» 30 травня 2008 року у Державному реєстрі земель, запис за номером №4АА007273040717400311, недійсним . Позовні вимоги мотивовані із відсутності в договорі оренди землі додержання умов, передбачених ст.17 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент укладення спірного договору), відсутності акту приймання - передачі землі, що є невід'ємною частиною договору оренди землі, а саме підписання даного акту невідомою особою. У відкритому судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, повністю підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заперечень або будь яких заяв до суду про розгляд справи за їх відсутності не надав. Тому суд вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі ст. 224 ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. Позивач проти цього не заперечує. З'ясувавши пояснення позивача і його представника, та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: Позивач згідно акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 361308, виданого 31 травня 2006 року, є власником земельної ділянки розміром 6.240 га, яка розташована на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 березня 2013 року серія ВТВ № 729466 приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON], право на земельну ділянку , яка раніше належала [PERSON], матері позивача, перейшло до позивачки [PERSON]. На підставі даного свідоцтва виготовлено витяг із земельного кадастру, та 15.03.2013 року зареєстровано право [PERSON] власності на дану земельну ділянку Добропільською міськрайонною реєстраційною службою, витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Серія ЕАА № 61322. Суд вбачає, що в спірному договорі оренди землі, акті приймання - передачі землі, що є невід'ємною частиною договору оренди землі, підписано невідомою особою. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з того, що згідно положень ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною першою ст. 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Таким чином, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема визначення форми платежу, порядку внесення орендної плати, відповідальності за її несплату та не визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 18.07.2012р. у справі №6-77цс12, яка, згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України, яка є обов'язковою для всіх судів України. З огляду на наведене, враховуючи відсутність у договорі оренди підписів самого орендодавця, та в акті приймання-передачі теж його немає, вказане ставить під сумнів обов'язкову умову дійсності договору - вільне волевиявлення особи при укладенні цієї угоди.

Outcome: approved