Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця - [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] мотивувала його тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині поставки у визначені договором строки замовленого нею комплекту кухонних меблів, просила розірвати договір купівлі-продажу № 251, укладений з відповідачем 28 листопада 2011 року, між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений авансовий платіж в сумі 19483,00 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 00 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню в сумі 6845,11 (шість тисяч вісімсот сорок п'ять) гривень 11 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних від простроченої суми, в сумі 587,69 (п'ятсот вісімдесят сім) гривень 69 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги, у сумі 205353,33 (двісті п'ять тисяч триста п'ятдесят три) гривні 33 копійки; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 5000,00 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу у сумі 5400,00 (п'ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок; звільнити [PERSON] від сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання, призначені на 06.08.2013 р. та 24.10.2013 р. не з'явилися про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з тим, відповідачем було подано письмові заперечення по суті спору та надані пояснення в судовому засіданні 08.04.2013 р. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 листопада 2011 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 251. Відповідно до п.1.1 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року Продавець ([PERSON]) зобов'язався передати у власність Покупцю ([PERSON]) комплект кухонних меблів (далі - Товар), вказаний у Замовленні та Ескізах кухні, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно з п.4.1 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року поставка Товару здійснюється Продавцем до місця доставки, вказаного у Замовленні. Відповідно до п.4.2 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року строк поставки Товару складає до 120 календарних днів, починаючи з дати кінцевого узгодження технологом, конструктором та Покупцем листа-узгодження замовлення про можливість виготовити та встановити кухню Покупцеві по індивідуальному замовленню Покупця та після останнього узгодження Специфікації, за умови надходження Продавцю авансового платежу Покупця у розмірі, визначеного п.6.3 даного Договору. Виходячи з положень п.6.2 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року, загальна вартість Товару складає 27713,00 (двадцять сім тисяч сімсот тринадцять) гривень 00 копійок. Розмір авансового платежу згідно з п.6.3 Договору складає 19483,00 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 00 копійок. Згідно з п.5.2 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року Товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем за кількістю відповідно до відмітки Покупця в накладній про прийняття ним Товару. Позивач, 28 листопада 2011 року сплатила Відповідачу відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 251 від 28 листопада 2011 року авансовий платіж у розмірі 19483,00 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 00 копійок що підтверджується Товарним чеком від 28 листопада 2011 року до Договору № 251 від 28.11.2011 року з печаткою [PERSON] про отримання грошової суми. Разом з тим, товар так і не було поставлено у передбачений Договором строк, а саме до 27.03.2012 року через 120 календарних днів з часу сплати авансового платежу 28.11.2011 року та кінцевого узгодження технологом, конструктором та Покупцем листа-узгодження замовлення, відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року. 11 жовтня 2012 року від Відповідача надійшов Гарантійний лист, в якому останнім гарантувалось здійснення поставки Товару в термін до 15 листопада 2012 року. Проте, поставка Товару так і не відбулася. Згідно з положеннями Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року Відповідач повинен був виконати зобов'язання до 27.03.2012 року, але так і не виконав. Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'зується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Стаття 631 ЦК України передбачає, що договір набирає чинності з моменту його укладення, та строком його дії є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України). Статтею 610 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов»язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 7.4 Договору купівлі-продажу № 251 від 28.11.2011 року передбачено, щоу разі порушення Продавцем передбачених даним договором строків поставки Товару чи строків надання послуг, Продавець відповідно сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 % від загальної вартості Товару чи вартості послуг за кожен день прострочення, або Покупець має право по своєму вибору вчинити дії, передбачені даним Договором. Також, положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням наведеного, а також, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено той факт, що відповідачем - ФОП [PERSON] не виконано умови договору купівлі-продажу №251 від 28 листопада 2011 року, що дає право позивачу вимагати від ФОП [PERSON] розірвання договору купівлі-продажу повернення грошових коштів в сумі 19 483,00 грн., що складається із суми авансового платежу, у відповідності до п. 6.3. договору, яка проведена позивачем в повному обсязі на момент підписання договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] авансового платежу у розмірі 19 483,00 грн. Крім того, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на її користь пені за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 0,1% від загальної вартості товару за кожен день прострочення, що становить 6 845,11 грн., виходячи з наступного розрахунку: 27713,00 грн. * 0,1% : 100 * 247 днів = 6845,11 грн., а також, трьох процентів річних від простроченої суми, з дати попередньої оплати товару (28.11.2011 р.), що складає 587,69 грн., виходячи з розрахунку: 19 483, 00 грн. *367 днів*3%:365:100=587,69. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки, відповідачем не було передано позивачу товар, передбачений умовами договору, а відповідно не встановлено недоліків (дефекту) продукції, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Крім того, суд погоджується з твердженнями відповідача, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги, у сумі 205353,33 грн. (двісті п'ять тисяч триста п'ятдесят три гривні 33 копійки) є безпідставною, оскільки така відповідальність передбачена за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), а не за умов договору купівлі-продажу, який укладено між позивачем та відповідачем, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Також, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, з наступних підстав. Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», компенсація на оплату винагороди спеціалістам, перекладачам, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суми, розрахованої за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати. Беручи до уваги те, що позивачем не був наданий розрахунок витрат, пов'язаних з правовою допомогою, не наведено кількість судових засідань, в яких представник приймав участь, та кількість часу, витрачених в них, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача витрат з надання правової допомоги в сумі 5400,00 грн. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 1, 4, 8, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 6, 11, 22, 203, 215-216, 509, 526, 530, 626, 627, 629, 631, 655, 656, 663, 665, 1166 ЦК України та

Outcome: partial