Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі, єдиним власником якої є [PERSON], крім позивача, зареєстрований ще її син - [PERSON] Відповідач 04.10.2000 року разом із колишнім чоловіком позивача виїхав із спірної квартири і на цей невідомо де проживає. [PERSON] не бажає добровільно знятися з реєстрації у квартирі, у зв'язку з чим, позивач впродовж тривалого часу сплачує за відповідача за комунальні послуги, чим спричиняються [PERSON] додаткові витрати. Реєстрація відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі чинить пе решкоди у здійсненні права користування та розпорядження її майном, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просить усунути перешкоди у здій сненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. У судове засідання позивач не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Свої інтереси довірила представляти [PERSON], який позов підтримав та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Згідно даних поштових повідомлень судові повістки про виклик у суд відповідача повернуті у зв'язку з тим, що він не проживає за адресою: [ADDRESS]. На підставі даних сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування [PERSON] та належного його повідомлення про час, дату і місце розгляду справи. 07.12.2013 року в газеті «Запорізька правда» № 142 (23372) була розміщена об'ява про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу, за згодою позивача, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представники третіх осіб - Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області та житлово-будівельного кооперативу №4 автозаводу «Комунар» в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України неявка представників третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу № 341 від 17.05.1996 року, зареєстрованого на Запорізькій будівельній товарній біржі (а.с. 5). Зазначений факт також підтверджується реєстраційним посвідченням № 238 від 21.05.1996 року, видане ЗМБТІ (а.с.4) та довідкою голови ЖБК № 4 автозаводу «Комунар» від 30.09.2013 року (а.с. 10) та а даними паспорта серії [NUMBER], виданого 12.12.1996 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області на ім'я [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до акту, складеного головою ЖБК №4 автозаводу «Комунар» та підписаного мешканцями під'їзду [ADDRESS] [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] з 2000 року зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача та дійсно з травня грудня 2000 року відповідач не проживає у спірній квартирі. З урахуванням викладеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області. Згідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 вiд 10.03.89р., N 13 від 25.12.92р., N 15 від 25.05.98р. - «у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк». Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з грудня 2000 року без поважної причини, тому за ним не збереглося право на вказане житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved