Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], третьої особи: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи укладено договір» про передачу прав за договором забезпечення. Крім того, 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги. А тому, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а відтак ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19.10.2006 року №2649 позичальником згідно якого є [PERSON]. 19.10.2006 року ПАТ «АК ПІБ» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2649, згідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 євро зі сплатою процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1512 до кредитного договору №2649 від 19.10.2006 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 30 000,00 євро, однак 06 листопада 2007 року між цими ж сторонами укладено договір про внесення змін №2810 до кредитного договору №2649 від 19.10.2006 р., згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 58 000,00 євро на умовах передбачених цим договором. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань третьою особою [PERSON], станом на 30.06.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 805 557,31 грн., в тому числі 542 292,46 грн. - заборгованість за кредитом, 240 512,06 грн. - заборгованість по відсотках, 19 587,92 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором №2649 від 19.10.2006 року, між ПАТ «АК ПІБ» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого останній передав Банку в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га., що розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області та яка належить [PERSON] на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку. Обумовлена ціна предмету іпотеки дорівнює 180 000,00 грн. Тому, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2649 від 19.10.2006 р. в розмірі 805 557,31 грн. звернути стягнення на земельну ділянку, яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна та стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засідання представник позивача не з'явився, проте надіслав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст.1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами нього боржника в порядку, встановленому цим законом. Згідно ч.1 ст.33 «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного сторонами кредитного договору 19 жовтня 2006 року № 2649, третя особа [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000,00 євро зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11 % річних в євро, кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 18 жовтня 2016 року. Відповідно до п.5 договору відповідач зобов'язався погасити заборгованість по кредиту та проценти перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення, строках та умовах, передбачених кредитним договором. 06 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №2810 до кредитного договору №2649 від 19.10.2006 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 58 000,00 євро на умовах передбачених договором. Водночас вказаний договір скасовує попередньо укладений між зазначеними сторонами договір про внесення змін №1512 від 11 червня 2007 року до кредитного договору № 2649 від 19.10.2006 р. В зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № 2649 від 19 жовтня 2006 року щодо строків погашення кредиту виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2013 року складає 805 557,31 грн., в тому числі 542 292,46 грн. - заборгованість за кредитом, 240 512,06 грн. - заборгованість по відсотках, 19 587,92 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком, поданим позивачем. Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору, укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст.1055 ЦК України. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором з відповідачем було укладено іпотечний договір від 19 жовтня 2006 року, згідно умов якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га., що розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області та яка належить [PERSON] на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за номером 5803. Сторони у п.1.2 іпотечного договору визначили, що вартість предмету іпотеки становить 180 000 грн. Згідно п.5 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо у момент строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні в установлені відповідно до договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені договором строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором. Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст.3, 4 ЦПК України право вибору способу захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві. Статтею ст.35 ч.1 ЗУ «Про іпотеку», передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Таким чином, законодавець зазначив необхідною умовою початку звернення стягнення на предмет іпотеки, надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення. З матеріалів справи вбачається, що вимога № 11/52 від 08.07.2013 року направлена відповідачу [PERSON]. та третій особі [PERSON], однак у передбачений тридцятиденний строк ним не виконана. Згідно роз'яснень п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом також встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Банку Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство)) та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2649 від 19.10.2006 року, позичальником згідно якого є третя особа [PERSON], на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи». 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Банку Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство)) та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за іпотечним договором 2649 від 19.10.2006 року (права звертати стягнення на заставлене майно), укладеним між Банком та фізичною особою [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Дані факти підтверджуються копіями вказаних договорів. Таким чином відбулася заміна кредитора у зобов'язанні з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Банку Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство)) на ТзОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.2 ст.1078 ЦК України, майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи вбачається, що таке повідомлення було направлено відповідачу 28.10.2013 року за місцем його реєстрації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачем судових витрат. На підставі ст.ст.33, 35, 39 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 20, 512, 514, 526, 589-591, 610, 1046-1053, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,

Outcome: approved