Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" у липні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, відповідно до якого прохав суд в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № PLAWAL00001285 від 02.08.2006 року в сумі 42 668,92 грн. вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21112 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ, модель: 21112 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON]; звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21112 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату, а також, наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору № PLAWAL00001285 від 02.08.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 55 082,00 грн. на наступні цілі: 49 290,00 грн. - на купівлю автомобіля, 5 792,00 грн. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.08.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого остання надала в заставу належний їй на праві власності автомобіль ВАЗ, модель: 21112 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У звязку з порушенням [PERSON] умов договору, а саме не здійснення погашення заборгованості у встановлений договором строк, виникла значна сума заборгованості, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомляла, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 02.08.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (Кредитодавець, далі Банк) та [PERSON] (Позичальник, далі Боржник) був укладений кредитний договір № PLAWAL00001285, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 55 082,00 грн. на наступні цілі: 49 290,00 грн. - на купівлю автомобіля, 5 792,00 грн. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.08.2011 року. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти в сумі 55 082,00 грн. Проте, відповідач [PERSON] своїх зобов'язань належним чином не виконувала щодо здійснення погашень в порядку і строки, передбачені Договором, внаслідок чого виникла значна сума заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.03.2013 року складає 42 668,92 грн., яка складається з наступного (згідно з розрахунком заборгованості):- 15 072,00 грн. - заборгованість за кредитом;- 15 004,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;- 12 592,22 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого остання надала в заставу належний їй на праві власності автомобіль ВАЗ, модель: 21112 ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону - звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону). Згідно з договором застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по договору, внаслідок чого виникла значна сума заборгованості, існування якої є підставою для дострокового задоволення грошових вимог позивача по договору шляхом звернення стягнення на заставне майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved