Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], після уточнення позову просить вселити її в квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй кімнату [NUMBER], площею 9,7 кв. м; кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату залишити в загальному користуванні та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати їй у володінні та користуванні правом власності. Позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2003 року, є власником 1/8 квартири [ADDRESS], після смерті її батька [PERSON]. Відповідно до змін, які були внесені в реєстраційні документи ОГБТІ та РОН [PERSON] належить 1/8 зазначеної квартири, а саме 6,39 кв. м житлової площі та 10,5 кв. м загальної площі. В ході розгляду справи [PERSON] та [PERSON] звернулись з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просять припинити право власності [PERSON] на 1/8 квартири [ADDRESS] та визнати за ними право власності в рівних частках на 1/8 зазначеної квартири. [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що зазначена квартира перебуває у спільній частковій власності, а саме: 5/8 належить [PERSON], 2/8 (1/4) у [PERSON] та 1/8 належить [PERSON] У судовому засіданні представники [PERSON] підтримали первісний позов та заперечували проти задоволення зустрічного позову. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов. Представник [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та наполягав на задоволенні зустрічного позову. Вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], розпорядження органу приватизації від 15 серпня 2000 року № 154016, свідоцтва про право власності від 15 серпня 2000 року № 4-17069, свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2004 року № 6331590, свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2003 року, реєстровий № 4-2041 [PERSON] належить 5/8 зазначеної квартири, 2/8 належить [PERSON]. та 1/8 належить [PERSON]. 14 березня 2013 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси повторно призначено експертизу та поставлені наступні питання: чи існує технічна можливість реального поділу квартири [ADDRESS] на дві частини і переобладнання її на дві ізольовані квартири відповідно до ідеальних часток кожної із сторін (7/8 - [PERSON] та [PERSON], 1/8 -[PERSON]І.) у відповідності до вимог будівельних норм без втрати квартирою свого цільового призначення та яка ринкова вартість 1/8 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідно до висновку № 2124 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз при наявних технічних характеристиках зазначеної квартири виділити в натурі 7/8 та 1/8 в повному об'ємі технічно неможливо. Слід зазначити, що [PERSON] фактично належить 6,39 кв. м житлової площі та 10,5 кв. м загальної площі зазначеної квартири, а найменша кімната має площу 9,7 кв. м. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року роз'яснити судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Також, відповідно до зазначеної експертизи встановлено, що ринкова вартість 1/8 зазначеної квартири становить 81938,00 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник неодноразово пропонували представникам [PERSON] виплатити останній грошову компенсацію в розмірі 15000,00 Дол США, що еквівалентно 120000,00 грн. за передачу у власність [PERSON] та [PERSON] 1/8 зазначеної квартири, яка належить [PERSON]. Проте представники [PERSON] відмовлялись від зазначеної пропозиції та наполягали на вселенні в кімнату [NUMBER] зазначеної квартири. Також, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності [PERSON] в даній справі не оскаржувалось. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідач своїми діями створює перешкоди позивача в реалізації права власності, а також змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання квартири та по сплаті за комунальні послуги. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed