Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, вкладених у будівництво, вимоги в основному мотивує тим, що 22.11.1997 р. між ним та дочкою відповідачки [PERSON] укладено шлюб, який рішенням суду від 04.03.2008 року розірвано. За час перебування в шлюбі вони проживали в будинку [ADDRESS], який належав [PERSON] - чоловікові відповідачки. Під час проживання в будинку вони з дружиною зробили капітальний ремонт, провели газ, автономне опалення, замінили вікна, двері, добудували господарські будівлі, внаслідок чого збільшилась вартість будинковолодіння. Вважає, що має право на відшкодування коштів, вкладених у будівництво житлового будинку [ADDRESS] та господарські споруди, на даний час він за рішенням суду позбавлений права користуватись будинком, просить позовні вимоги задоволити, та стягнути з відповідачки кошти, вкладені у будівництво та судові витрати, в сумі, яку в суді уточнив, 196184,91 грн. В суді позивач [PERSON], його представник [PERSON] та в своїй промові його адвокат [PERSON] уточнену позовну заяву підтримали, з мотивів, викладених в ній, просять про її задоволення. Відповідачка [PERSON] в суд не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с 68, 71,185,193). Представник відповідачки [PERSON] в суді проти позову заперечила, крім того, пояснила, що вона з позивачем проживали в будинку [ADDRESS], будинок її мати - відповідачка у власність набула на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вона з позивачем, в певній мірі, допомагали з ремонтом будинку, а кошти для цього надавала її мати відповідачка [PERSON]. 04.03.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] Я розірвано, а за рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27 січня 2010 року позивача [PERSON] виселено з вищевказаного будинку через порушення останнім правил співжиття, вважає позовні вимоги безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на законі і є недоведеними, оскільки будинок належить її матері, договору про створення спільної часткової власності не було укладено, а надані позивачем докази придбання будівельних матеріалів не підтверджують, що саме він їх придбавав і що вони були використані на будівництво її будинку, просить в задоволені позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] в суді висловився в підтримку тверджень представника [PERSON] [PERSON], крім цього вказав, що роботи, спрямовані на покращення житлових умов у будинку проводились за кошти відповідачки, яка виїжджала на заробітки за кордон, посилання позивача на те, що кошти для будівництва надавались ним, на його думку, є недоведеними, вважає що останній лише брав участь у витратах по утриманню будинку, крім того у даному будинку проживають його діти, на утримання яких він коштів не надає, просить в задоволені позовних вимог відмовити. Заслухавши сторони, представників, адвоката, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Із наданих в суді пояснень сторін, їх представників та матеріалів справи, вбачається що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який рішенням суду від 04.03.2008 року розірвано ( а.с. 77), від такого мають двох дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Під час перебування в шлюбі [PERSON] разом з сімє'ю проживав в будинку [ADDRESS], а головою двору значилась [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 21-25). Згідно долученого до матеріалів справи Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССГ №689152 ( а.с. 16) власником житлового будинку [ADDRESS] значиться [PERSON], відповідачка по справі. Згідно з ч.3 та 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до житлового будинку. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як підтверджується матеріалами справи, та наданими в суді поясненями сторін та свідків протягом 1998 - 2008 р.р. проводились роботи спрямовані на покращення житлових умов у будинку [ADDRESS], були добудовані господарські будівлі. Як вбачається з висновку №050/13 від 17.09.2013 року будівельно - технічної експертизи по цивільній справі № 1305/489/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] (137-188) , вартість покращень, здійснених в будинковолодінні, та матеріалів, затрачених при спорудження господарських будівель за адресою [ADDRESS] становить - 188722 грн. Відповідно до ч. 4 ст.367 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Договору з підрядним будівельним підприємством (організацією) на проведення капітального ремонту будинку [ADDRESS], тобто на проведення комплексу ремонтно - будівельних робіт, який передбачає зміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без змін будівельних габаритів об'єкта, позивачем не представлено та в суді не здобуто. Разом з тим, як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.4 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» інші особи, які брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Проте, з наданих в суді пояснень представника відповідачки [PERSON] ні договору з підрядним будівельним підприємством, ні іншої домовленості між [PERSON] та [PERSON] про надання допомоги при здійсненні добудови до будинку [ADDRESS], за оплату не було, що не заперечив в судовому засіданні і позивач по справі [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі доказів наданих сторонами, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Надаючи оцінку наданим сторонами доказам, суд має оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому, суд має з'ясовувати як належність та допустимість доказів та їх відношення до правовідносин між сторонами так і за їх змістом, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні позивач покликається про те, що перелічені ним речі, а саме цегла, дошки та вікна, котел тощо належали йому особисто, та що він придбав такі та на підтвердження має товарні чеки, гарантійний талон ( а.с. - 41). Наявність у позивача товарних чеків, гарантійного талону не свідчить про наявність в нього цього майна, та не може бути доказом, що дане майно було використане для покращення житлових умов чи будівлі господарських споруд в будинковолодінні [ADDRESS], та в якій сумі, інших переконливих доказів вкладення позивачем коштів у будівництво, позивачем не надано та в суді не здобуто. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] , суд до уваги бере, однак оцінює їх як такі, що не підривають висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки такі є суперечливими, а отже суд їх оцінює критично. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належність йому коштів, витрачених на будівництво, належного відповідачці будинку, а надані позивачем докази придбання будівельних матеріалі, за відсутності, крім того, домовленості про здійснення будівництва або договору з підрядною організацією на проведення будівельних робіт, не підтверджують, що саме він їх придбавав та що вини були використані для будівництва вищевказаного будинку. За наведеного, та з огляду на аналіз вищезазначених доказів, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено та в суді не здобуто доказів вкладення позивачем коштів у будівництво житлового будинку [ADDRESS], а отже в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed