Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та просили визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком та бабусею за адресою: м.Ізмаїл, вул.Мічуріна,11, кв.№ 20. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов та пояснили, що позивач проживає та зареєстрований у квартирі № 20 за адресою: м.Ізмаїл, вул.Мічуріна,11, 1/4 якої належить йому на праві власності, офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, дитина проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, ходить до школи, між ними склались добрі стосунки, для дитини створено всі умови для проживання та належного виховання. Мати дитини на теперішній час проживає в Італії. За час їх сумісного проживання в Італії між ними склались конфліктні відносини. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2012 року шлюб між ними розірвано. Питання щодо визначення місця проживання дитини мирним шляхом вирішити не видається можливим. Зазначив, що відповідачка проходила лікування у психіатричному відділенні лікарні м.Крема з діагнозом «біполярний розлад», що, на його думку, свідчить про неможливість відповідача адекватно виховувати дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, раніше проти задоволення позову заперечувала, дала пояснення по обставинам життя з позивачем в Італії, з яких між ними склались досить складні, високого ступеню конфліктності стосунки. Зазначила, що позивач вивіз дитину на Україну без її відома, чинить перешкоди у спілкуванні із сином. Компетентними органами Італії вирішувалось питання про призначення опіки над дитиною, яке зупинено до вирішення даної справи. Під час її приїзду в липні 2013 року на кілька днів позивач не надав їй можливості побачитись з дитиною, чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, додатково пояснила, що вона як представник відповідача звернулась до органу опіки та піклування із заявою щодо участі матері, сестри – [PERSON] та своєї участі у вихованні дитини та усуненні перешкод у спілкуванні з малолітнім [PERSON] Рішенням органу опіки та піклування вирішено визначити порядок спілкування: матері – у телефонному режимі щотижнево та щодня під час приїзду на Україну, сестрі – щодня під час приїзду на Україну, тітці - один раз на тиждень на території школи. Мати остаточно повернутись на Україну на теперішній час наміру не має, оскільки на Україні відсутнє житло та робота, в Італії вона має орендоване житло, офіційну роботу, крім того, вона має фінансово допомагати своїй старшій доньці від іншого шлюбу [PERSON] Представник третьої особи – органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради проти задоволення позову заперечувала, надала висновок про недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Вислухавши сторони, їх представників, представника ІІІ особи, свідка, дослідивши матеріали справи, цивільну справу № 1510/3931/12, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу з 17.10.2003 року згідно свідоцтву про одруження серії 1-ЕД № 140298 (а.с.6). Від шлюбу мають сина – [PERSON], [INFO], що підтверджено витягом з реєстру актів про народження від 07.04.2010 року (а.с.8). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Батькові дитини - [PERSON] належить 1/4 частина квартири за адресою: м.Ізмаїл, вул.Мічуріна,11, кв.№ 20 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 21.07.1997 року (а.с.200), решта квартири належить його батькам та рідному брату, який помер (а.с.209). Згідно даних домової книги [PERSON] значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою (а.с.11). Згідно довідці Ізмаїльської міської лікарні № 1 від 22.05.2013 року № 74 [PERSON] на обліку у нарколога не перебуває, за медичною допомогою до нарколога не звертався (а.с.182). [PERSON] працює на посаді слюсаря ПП «Ізмаїлбудмонтажпроект» з 01.08.2013 року, що підтверджено довідкою від 20.09.2013 року (а.с.140). Мати дитини - [PERSON] з 2003 року проживає в Італії, має посвідку на проживання, працює на підставі договору від 18.09.2012 року в якості домашньої працівниці (а.с.38), проживає за адресою: Італія, м.Крема, вул.Порто-Франко,2 на підставі договору оренди від 01.10.2012 року (а.с.42). 21.05.2010 року відповідач була госпіталізована до психіатричного відділення Лікарняного підприємства Креми «Лікарня Маджоре» з діагнозом «психоз в декомпенсаційній стадії, виписана 06.06.2010 року з діагнозом «біполярний розлад» (а.с.172). Разом з цим, відомості про психічний стан відповідача на теперішній час відсутні. Судом встановлено, що дитина з лютого 2013 року проживає за адресою: [INFO], кв.№ 20, що підтверджено актом соціального інспектування № 194 від 18.02.2013 року, умови проживання дитини добрі (а.с.55). Дитина ходить до СЗОШ № 16 м.Ізмаїла, згідно довідці від 09.08.2013 року № 348 позивачем здано усі документи [PERSON] для навчання у першому класі спеціалізованої загальноосвітньої школи № 16 з поглибленим вивченням німецької мови (а.с.144). Опитаний в присутності органу опіки та піклування [PERSON] Нікіта пояснив, що бажає проживати з батьком, який про нього піклується, виховує, водить до школи, добре до нього ставиться, жити з матір’ю не бажає, батько не заперечує проти його спілкування із матір’ю. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №01/21-1835 від 25.07.2013 року визнано недоцільним визначити місце проживання дитини з батьком (а.с.183). Мати дитини вимог про визначення місця проживання дитини з нею до суду не пред’являла, разом з цим через свого представника звернулась до органу опіки та піклування щодо визначення порядку спілкування з дитиною. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 02/21-2676 від 11.11.2013 року визначено такий порядок спілкування: матері [PERSON] – у телефонному режимі щотижнево та щодня під час приїзду на Україну, сестрі [PERSON] – щодня під час приїзду на Україну, тітці [PERSON] -один раз на тиждень, у четвер на території школи № 16. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Фактів зловживання [PERSON] спиртними напоями, наркотичними засобами або інших обставин, які б перешкоджали нормальному розвиткові та вихованню дитини батьком, судом не встановлено. Рішення компетентних органів Італії щодо встановлення факту незаконного утримання, незаконного вивозу позивачем дитини або визначення місця проживання дитини з матір’ю суду не надано. Згідно заяви [PERSON] від 26.04.2013 року, посвідченої віце-консулом Генерального консульства України в Мілані 26.04.2013 року, остання проти подорожей за кордон Італії неповнолітнього [PERSON] у період з 26.04.2013 до 26.04.2014 року не заперечує (а.с.90). Показання допитаної в якості свідка [PERSON] стосуються обставин проживання сторін в Італії, підтверджують конфліктність їх взаємовідносин, наявність спору щодо порядку спілкування з дитиною, проте не містять фактів, які б свідчили про неможливість проживання дитини з батьком. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання дитини з батьком.

Outcome: approved