Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить розірвати договір довічного утримання, укладений 21 квітня 2007 року з [PERSON]; стягнути з [PERSON] збитки у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн.; визнати [PERSON] власником квартири [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] квартиру [ADDRESS]; виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]; заборонити [PERSON], [PERSON] відвідувати квартиру [ADDRESS] та спілкуватись з [PERSON]; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачка [PERSON] всупереч умовам укладеного договору, не забезпечує її харчування, крім випадків виїзду відповідачів у відпустку, їжа для позивача є досить скудною, не забезпечує позивача належним доглядом та не надає допомоги у побутових справах, оскільки позивачка є інвалідом 1 групи та пересувається на візку, а відповідачка не має достатніх фізичних сил для належного догляду, відповідачі створюють несприятливі для позивача умови для здоров'я, оскільки протягом двох років позивачка виходила на вулицю лише двічі, близько півтора року позивачка проживає у своїй кімнаті із заклеєним вікном та закритим балконом, в коридорі вздовж стіни відповідачка зберігає велосипеди, що позбавляє її належно пересуватись, проводячи гігієнічні процедури позивачку саджають на стілець, який є нестійким та створює загрозу життю, при від'їзді відповідачів у відпустку позивачка залишається без догляду, при цьому одного разу не залишила ключі від квартири, був випадок влітку 2011 року коли відповідачі поїхали у відпустку, позивачці стало погано в туалетній кімнаті, де вона впала та провела там більше однієї доби, відповідачка також не забезпечує позивачку медикаментами необхідними по рекомендаціям лікаря, кімната в якій проживає позивачка не відповідає санітарним нормам, їй заборонено відповідачкою приймати гостей, 16 серпня 2012 року позивачка зверталась за допомогою до подруг з проханням надати їй притулок, крім того відповідачка всупереч умовам договору не надає позивачу матеріального забезпечення в розмірі 500,00 грн., заборгованість по якій з урахуванням інфляції утворилась в розмірі 46718,00 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 09.10.2012 року в судовому засіданні представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно яких, окрім позовних вимог просила зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстрації за місцем проживання в [ADDRESS], з підстав викладених у позовній заяві. (а.с. 36-39) 18.12.2013 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно яких, відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн. (а.с 16) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] від позову по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та в інтересах неповнолітньої [PERSON], 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з відповідача [PERSON] збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн., а провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та в інтересах неповнолітньої [PERSON], 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з відповідача [PERSON] збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн. закрито. (а.с. 17, т. 3) Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про відмову від частини позовних вимог, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та пояснень наданих під час судового розгляду справи. Відповідачка [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи (а.с. 204-209, т. 1), додатково пояснила, що вона з сім'єю проживає у спірній квартирі з 2000 року, 21 квітня 2007 року у неї з позивачкою, з ініціативи [PERSON], був укладений договір довічного утримання, після чого відповідачка разом з іншими членами сім'ї оселилися у двох кімнатах, де зробили ремонтні роботи та у місцях загального користування за власні кошти, у кімнаті позивачки ремонтні роботи не проводились за її проханням, оскільки вказана кімната нагадує їй померлу матір, разом з тим ремонтні роботи не передбачені договором довічного утримання, крім того відповідачка забезпечувала позивачку харчування, купувала та готувала їй їжу в тій мірі, що і своїй сім'я без виключення, також відповідачка контролює за станом здоров'я позивача, зазначила, що позивачка цілком має можливість рухатися без інвалідного візка, а тому має змогу пересуватись по квартирі та допомагати собі в елементарних необхідностях, відповідачі регулярно виводили позивачку на вулицю, одного разу вони їздили на море, відвідують реабілітаційний центр, інші дозвілля, також відповідачка слідкує за її гігієнічним станом, а з приводу стільця для купання, то це спричинено конструктивними можливостями ванної кімнати. З причини зникнення позивачки відповідачка зверталась до міліції, що також підтверджує піклування за позивачем, а тому вважає, що позов відповідача є безпідставним а викладені позивачем обставини вигаданими, адже вона належним чином виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання та ставилась до [PERSON], як до члена сім'ї. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов та пояснень наданих [PERSON] в судовому засіданні, додатково пояснили, що за умов договору довічного утримання договір може бути розірваний за згодою сторін, однак жодного разу позивачка не зверталась з даним проханням до відповідача [PERSON], остання навіть не знала про такий намір позивача, оскільки на її думку, догляд за нею проводився належним чином, і до [PERSON] відносились як до члена сім'ї, вважає, що її підбурювали її подруги, адже вони допомагали та наполягали звернутись з позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов та пояснень наданих [PERSON] та її уповноваженими представниками під час судового розгляду справи. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надіслав до суду пояснення, в яких міститься клопотання про слухання справи за відсутності уповноваженого представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини по справі та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. (а.с. 190,т.1) Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - [PERSON], відповідача [PERSON], представників відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], відповідача [PERSON], надавши оцінку свідченням свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Момент виникнення прав та обов'язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає і право власності у набувача щодо майна, яке йому передається за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов'язує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 Цивільного кодексу України). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис. Судом встановлено, що 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2у-339/56, відповідно до умов якого, [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка на момент укладення цього договору належала [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 26.10.2000 року за реєстром № 9205 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 19.12.2000 року за № 206/30497. (а.с. 15 т.1) Судом встановлено, що даний договір сторонами укладений за взаємною згодою, ініціатором укладення якого, як встановлено в судовому засіданні була позивачка [PERSON], про що вона в судовому засіданні не заперечувала. 09.10.2007 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору довічного утримання, про що Київським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення № 037127. (а.с. 20 т. 2) Відповідно до пункту 8 договору довічного утримання, [PERSON] зобов'язалася довічно утримувати [PERSON], надаючи їй комплекс послуг: забезпечувати її продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати їй необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вищевказаній квартирі. В разі смерті відчужувача провести її захоронення та оплату всіх ритуальних послуг. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі - 500 грн. в місяць. (пункт 9 договору). Відповідно до пункту 10 договору довічного утримання, відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за цим договором. Згідно з п. 16 вказаного договору, він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку не виконання його умов і відмови від добровільного розірвання - однією із сторін у судовому порядку. Як зазначалось стороною відповідача та не спростовувалось позивачкою в судовому засідання, що [PERSON] до відповідачів з вимогою про розірвання договору довічного утримання не зверталась, а отже добровільного досудового врегулювання спору між сторонами не проводилось. Відповідно до частини першої ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] має першу групу інвалідності з 15.09.2011 року, що підтверджується довідкою Серії 10 ААА № 768215 до акту огляду МСЕК. (а.с. 8 т.1) З повідомлення Дніпровської міжрайонної МСЕК встановлено, що [PERSON] має другу групу інвалідності з дитинства, з 31.03.2005 року довічно по неврологічному захворюванні. (а.с. 51, т.2) Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується сторонами по справі, що сім'я [PERSON] проживають в [ADDRESS] разом з [PERSON] з 2000 року, з цього часу і здійснюють за нею догляд. Як стверджувала сторона відповідача та не заперечувалось самою позивачкою, що ініціатором укладення договору довічного утримання була сама позивачка. Відповідачі зазначили, що відносини в них з позивачкою були дружні, теплі, як до члена сім'ї і продовжувались до літа 2012 року. Згідно довідки Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві встановлено, що [PERSON] із заявами про злочин або інше правопорушення її прав не зверталась. (а.с. 70 т.1, 29 т2) На заяву [PERSON] до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо можливих протиправних дій з боку [PERSON] листом від 05.11.2012 року повідомлено, що в ході перевірки встановлено, що стан квартири задовільний, а перешкод у користуванні житловим приміщенням зі сторони [PERSON] не встановлено.(а.с.58, т. 2) Позивачка [PERSON] вказала, що відповідачка [PERSON] не забезпечувала її харчуванням, що порушує умови договору довічного утримання. Відповідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» загальна сума коштів витрачених [PERSON] по дисконтній картці № [NUMBER] станом на 03.09.2012 року становить 11 511, 23 грн. (а.с. 71-76, т.1) Крім того, [PERSON] проведені витрати на харчування та одяг, що підтверджується товарними чеками, при цьому позивачка не заперечувала, що відповідачка купувала та готувала їжу разом для членів своєї сім'ї та [PERSON] однаково, останньою було зауважено лише з приводу недостатнього різноманіття харчування. (а.с. 82-111, т.1) Відповідачка в судовому засідання вказала, що інші підтвердження, зокрема, чеки на підтвердження проведення різноманітних товарів зникли з квартири, про що [PERSON] 03.10.2012 року звернулась до Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві із відповідною заявою про виявлення відсутності документів: розписки [PERSON], фіскальних чеків на різні товари, доручення на представництво інтересів [PERSON], цінні речі, гроші в сумі 3500,00 грн., що підтверджується довідкою заступника начальника Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві [PERSON] (а.с. 245, т.1) Разом з тим, позивачка стверджує, про відсутність допомоги зі сторони відповідачів у прогулянках на вулицю, про що заперечувалась стороною відповідачів в судовому засіданні, посилаючись на те, що прогулянки проводились регулярно, крім того [PERSON]І завжди була присутньою у різноманітних дозвіллях, їй допомагали відвідувати реабілітаційний центр, відпочивати разом з родиною. Згідно повідомлення Всеукраїнського культурно-просвітницького центру «Нове Життя» [PERSON] з 01.01.2007 року по 03.09.2012 року реабілітацію не проходила, однак відвідувала Центр один раз на рік - «Новорічна зустріч». (а.с. 54, т.2) Також позивачка стверджує, що умови її проживання є несприятливими для її здоров'я, оскільки близько півтора року позивачка проживає у своїй кімнаті із заклеєним вікном та закритим балконом, в коридорі вздовж стіни відповідачка зберігає велосипеди, що позбавляє її належно пересуватись по квартирі. Разом з тим, відповідачі пояснили, що за власні кошти проводили ремонтні роботи, позивачка при цьому заборонила робити ремонт у її кімнаті, оскільки ця кімната нагадувала її покійну матір, крім того слід зазначити, що [PERSON] користувалась не лише своєю кімнатою, адже як встановлено в судовому засіданні, сім'я [PERSON] та [PERSON] за часту збирались у загальній кімнаті, де проводили свій час та приймали гостей, а також [PERSON] користувалась приміщеннями загального користування. Згідно акту № 459 від 05.10.2012 року соціального інспектування місця проживання за адресою: [ADDRESS], в комісії у складі: фахового соціального працівника [PERSON], майстра, голови кооперативу [PERSON] та дільничного інспектора міліції [PERSON] встановлено, що у вказаній трьохкімнатній квартирі проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], та [PERSON], [INFO], де є постачання води, наявність газу, електроенергії, опалення, відсутня заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, відсутнє аварійне/непридатне для проживання жиле приміщення, що становить безпосередню загрозу для життя та здоров'я, відсутні порушення санітарно-гігієнічних норм проживання, відсутні прояви/загроза насильства сім'ї, відсутні прояви жорстокого поводження з дитиною, відсутня неадекватна поведінка та встановлений сукупний дохід 6500,00 грн. (а.с. 175, т.1) Разом з тим, в матеріалах справи міститься акт огляду житлового приміщення [PERSON] проживаючої в [ADDRESS], затверджений головою правління ЖЕК «Надія» [PERSON] та членами кооперативу: [PERSON], [PERSON], [PERSON], де вказано, що умови проживання [PERSON] не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, ні загальнолюдському умовам проживання інваліда першої групи, стан квартири сприяє травматизму при пересуванні по квартирі, кімната [PERSON] заставлена старими меблями, вікна старі, балкон заблокований кріслом, де знаходиться туалет кота, балкон заставлений строй матеріалами, позбавляючи доступ до повітря, для водних процедур використовується старий стілець, двері в туалет відкриваються всередину, що призвело до травмування [PERSON] (а.с. 45, т. 1), Однак, суд критично відноситься до змісту вказаного акту, оскільки як встановлено в судовому засіданні, зокрема свідчень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, де голова правління ЖЕК «Надія» - [PERSON] показала, що не складала відповідного акту, а лише засвідчила його вже після складання [PERSON], при цьому як встановлено судом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають дружні відносини з позивачкою, а тому можуть відображати свою зацікавленість. Згідно умов договору довічного утримання вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 500 грн. в місяць, однак як зазначалось сторонами по справі, позивач та відповідачка перебували в гарних, дружніх стосунках, витрати на квартиру, харчування та лікування проводилось із загального бюджету, позивачка не вимагала у виплаті матеріального забезпечення, а навіть сама віддавала свою пенсію на загальні потреби, а отже, позивачка [PERSON] самоусунулась від даної позовної вимоги, крім того в подальшому і взагалі відмовилась від вказаної позовної вимоги. Згідно поштового повідомлення [PERSON] перераховано 18.09.2011 року кошти [PERSON] в розмірі 524,20 грн. (а.с. 85, т. 1) Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно матеріалів справи, [PERSON] написані розписки, де вказується про відсутність у неї претензій до [PERSON] по договору довічного утримання за 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік (а.с.177-181, т.1) Як визначено, до в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексної експертизи документів № 260/13-33/290/13-32/2136/13-33 від 15.03.2013 року встановлено, що досліджувані копії розписок від імені [PERSON] від 21.12.2007 (т.1 ас 181), від 11.01.2009 (т.1 ас.179), від 26.12.2009 (т.1, ас. 180), від 26.12.2011 (т.1 ас. 178), від 12.01.2012 (т.1 ас 177) виготовлені шляхом монтажу. (а.с. 95-104 т. 2) Разом з тим, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працює експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертних досліджень показала, що текст в розписках відрізняється за розміром, а деякі присутні слова не відносяться до розписок, це можна було зробити в редакторі, при виготовленні документу, оскільки в редакторі можна підганяти слова під розміри які необхідно. Встановлено, що в даному випадку є монтаж, оскільки співпадають слова із різних розписок, які є однакові по формі написання, по конфігурації окремих елементів, букв, навіть по лінії строки, в якій розташоване слово. Копії розписок були зроблені на копіювальному пристрої - ксероксі. Крім того, в різних розписках в датах було виявлено співпадіння цифр. По ксерокопіях не можливо визначити ким виконані розписки, оскільки, не відображається признак написання. Вказала, що з однієї розписки можна зробити декілька, допускає, що могло бути декілька оригіналів, оскільки зображення слів, цифр переплетено по різному. Аналізуючи вказаний зміст експертного дослідження зі слів свідка [PERSON], суд не може встановити чіткого змісту вказаних розписок, а також не може визначити їх оригінальність, адже чітким є визначення лише проведення копіювання вказаних розписок на пристрої ксероксі, а із-за відсутності признаку написання по ксерокопіях не встановлено ким виконанні вказані розписки. Однак, суд враховує ту обставину, що позивачка починаючи з моменту проживання в одній квартирі разом з відповідачами з 2000 року, виявила своє бажання укласти договір довічного утримання у 2007 році та лише у серпні 2012 року звернулась до суду з вимогами неналежного її догляду, а отже враховуючи ці обставини, судом зроблено висновок про відсутність претензій за ці періоди зі сторони [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється подругою [PERSON], показала, що про існування договору довічного утримання дізналася з того моменту коли громадянка [PERSON] пішла із дому, обґрунтовуючи це неналежними умовами проживання та бажанням розірвати договір. З умовами договору вона не ознайомлена, тому чітко вказати які умови утримання були порушені не може. Вказала, що [PERSON] забороняли спілкуватися зі своїми знайомими, тому вона це робила за їх відсутності. Зазначила, що відвідала квартиру [PERSON] лише один раз в 2002 році. Спілкування між подругами обмежувалось телефонними розмовами, при яких [PERSON]І не скаржилася на [PERSON]. Вважає, що [PERSON] не належно доглядала за [PERSON], а про наміри [PERSON] піти з дому, їй було відомо за місяць до події. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою сім'ї [PERSON] з 1980 року, показала, що про договір довічного утримання дізналась у 2011 році, відвідувала [PERSON] не часто, приблизно раз на пів року, за часту розмовляли по телефону, відвідувати мені не забороняли, кімната позивачки відрізнялась в гіршу сторону на фоні інших кімнат в квартирі, оскільки була запиленою, без ремонту. [PERSON] не жалілась на [PERSON], вважає із-за своєї скромності. Після події травмування [PERSON] свідок доглядала за нею, в холодильнику була їжа. [PERSON] пішла із дому за відсутності [PERSON], коли останні були у відпустці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється подругою [PERSON], показала, умови договору довічного утримання їй відомі, однак вони не виконувались відповідачами, кімната [PERSON] була у жахливому вигляді, тому в серпні 2012 року вона забрала позивачку з квартири до себе, вважає, що [PERSON] була залякана. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою [PERSON] та сім'ї [PERSON], показала, що восени 2007 року до управління кооперативу «Надія», де вона працює головою управління, сторони подали копію договору довічного утримання. В квартирі сторін по справі, вона була тричі, двічі по аварійний ситуації та одного разу при огляді житлових умов, про що був складений акт. В коридорі квартири стояли велосипеди, які не дозволяють вільно проходити, квартира могла бути чистішою. Зазначила, що нею був засвідчений акт про травмування позивачки, однак вона його не складала, а лише підписала, акт був складений [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється сусідкою [PERSON], показала, що в квартирі [PERSON] була декілька разів з приводу залиття своєї квартири. Коли прийшла до квартири також з приводу залиття побачила [PERSON] з ганчіркою для прибирання, в той період [PERSON] були у відпустці, при розмові [PERSON] скаржилась на умови свого проживання, вказала, що балкон був заклеєний, умови проживання погані. Про договір довічного утримання їй було відомо, та стверджує, що його умови не виконувались. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою [PERSON] з 1998 року, показала, що з [PERSON] познайомилась в центрі «Нове життя», про договір довічного утримання їй відомо, вважає, що він підписаний під тиском. Коли відвідувала [PERSON] то помітила, що кімната була в поганому стані, [PERSON] завжди голодна та погано одягнена. Зазначила, що просила [PERSON] розірвати з відповідачкою договір довічного утримання та виселити [PERSON] з квартири. Вважає, що договір був укладений не обдумуючи зі сторони позивачки, також пропонувала [PERSON] знайти сторонню особу, яка буде її допомагати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється шкільною подругою матері [PERSON], показала, що зі слів [PERSON], грошову компенсації відповідачка не надавала, пенсію Петрова віддавала [PERSON], ремонт у кімнаті [PERSON] не проводився, про ситуацію з приводу падіння [PERSON] в туалеті дізналась через десять днів, особисто допомогу не надавала. [PERSON] останнім часом постійно скаржилась на погане ставлення до неї зі сторони [PERSON], проте не зверталась до відповідачки з розмовами про їхні відносини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою та подругою [PERSON] з 2002 року, показала, що про договір довічного утримання дізналась влітку 2010 року. Був випадок у 2011 році коли [PERSON] поїхали на відпочинок, [PERSON] не відповідала на телефонні дзвінки, коли свідок приїхала, то побачила, що [PERSON] знаходилась в туалеті на підлозі, де провела там півтора сутки. Їжу [PERSON] відповідачі залишали у малій кількості, вважає, що вона не доїдала, кімната [PERSON] була в поганому стані. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою [PERSON] на протязі двадцяти років, показала, що про договір довічного утримання дізналась в 2011 році. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] на пропозиції відвідати центр по реабілітації інваліді відмовлялись з різних причин, виглядала [PERSON] худою, зі слів [PERSON], вона не виходила на вулицю на прогулянку, свідок не допомагала [PERSON], оскільки в неї не було часу на це. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється знайомим сім'ї відповідачів на протязі 15 років, показав, що відповідачі почали проживати після смерті матері [PERSON] у 2000 році, оскільки зі слів свідка, мати була впевнена, що сім'я [PERSON] буде належно доглядати за її донькою. Вказав, що при неодноразовому відвідуванні сторін з приводу різних святкувань, [PERSON] завжди була присутньою за загальним столом, як член сім'ї. Йому було відомо про укладення договору довічного утримання, однак відносини [PERSON] до підписання та після підписання договору не змінились. В сім'ї [PERSON] та [PERSON] були гарні стосунки, умови проживання по всій квартирі були хороші. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою сім'ї відповідачів показала, що до квартири [PERSON] приходила на свята де завжди була присутня [PERSON] чиста та доглянута, ніколи не скаржилась, завжди були теплі та хороші стосунки між сторонами по справі, квартира була чистою, тому їй не зрозуміла спірна ситуація. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється знайомою сім'ї відповідачів на протязі 20 років, показала, що їй було відомо про договір довічного утримання, однак умови його не відомі, в гості до [PERSON] приїжджали декілька разів на рік, відносини у сторін по справі були хороші, проблем між ними у спілкуванні не виникало, коли дізналась, що [PERSON] зникла була здивована, думала що викрали. На умови догляду [PERSON] ніколи не скаржилась, була доглянутою та чистою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється сусідкою сторін по справі, показала, що про підписання договору довічного утримання їй нічого не відомо, з самого початку вважала, що позивачка є рідною сестрою відповідачки. Між сторонами ніколи не чула сварок. Їй відомо, що позивачка іноді залишалася вдома сама, однак за допомогою вона не зверталася. Свідок часто приходила в гості, оскільки мають хороші сусідські відносини, при цьому [PERSON] завжди виглядала чистою та охайною, а квартира прибраною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється сусідом сторін по справі, показав, що особисто з позивачкою не знайомий, про допомогу вона до нього не зверталась, декілька разів був в квартирі [PERSON], яка була чистою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являються сусідкою сторін по справі, показала що [PERSON] завжди була чистою, опрятною, в сторін завжди були гарні стосунки, вони ввічливо розмовляли один до одного, неприязність стосунків не помічала, не думала, що [PERSON] відчуває свою ущербність. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється сусідом сторін по справі, надав аналогічні покази свідку [PERSON], додатково показав, що в сторін гарні добрі стосунки, образ ніколи не чув. Суд, надавши оцінку показам свідків, приймає до уваги факти, що містять їх свідчення, разом з тим, суд, критично оцінює свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] скільки будучи знайомими [PERSON], їх відвідування [PERSON] починаючи з 2007 року відбувалось не часто, менше одного разу на рік, а тому суд не може прийняти до уваги їх твердження про невиконання умов довічного утримання, також твердження свідків про заборону з боку [PERSON] у спілкуванні із свідками не підтверджується, враховуючи, що [PERSON] могла пересуватись по кімнаті, піднімати слухавку телефону, мала особистий мобільний телефон, а отже і мала засоби для спілкування, також стверджуючи про погані умови життя та ставлення до [PERSON] свідки до правоохоронних органів із заявами не звертались, нарікаючи про погані умови життя, допомогу надавали в поодиноких випадках, стверджували, що це входить до обов'язків відповідачки [PERSON], оскільки з нею був укладений договір довічного утримання, крім того, свідки зазначають, що при відсутності сім'ї [PERSON] відбувся випадок, коли [PERSON] впала у туалеті та провела там більше доби, пояснюється самою позивачкою в судовому засіданні, де вона підтвердила, що не заперечувала залишитись вдома сама, адже може пересуватись по квартирі та забезпечувати себе елементарними потребами. Разом з тим, свідчення вказаних свідків не базується на доказуванню тих обставини на які вони посилаються та з приводу яких виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи укладений між [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання від 21 квітня 2007 року та наявні у справі докази, приймаючи до уваги пояснення позивачки та заперечення відповідачів, надавши оцінку показам свідків, ураховуючи положення цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачкою [PERSON] не порушені умови договору довічного утримання, оскільки відповідачка не припинила виконання обов'язку щодо утримання позивачки, забезпечувала засобами харчування, лікування та іншими обов'язками по догляду та утриманню позивачки за умовами спірного договору, а позивачкою при цьому не надано суду доказів на спростування наведених обставин. Отже, виходячи із дійсних обставин справи, характеру правовідносин, що склались між сторонами, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що право власності не оспорюється в межах даного спору, суд не вбачає підстав у задоволенні інших позовних вимог [PERSON], що є похідними від вимог про розірвання договору довічного утримання, а саме у визнанні [PERSON] власником квартири [ADDRESS], зобов'язанні [PERSON] повернути [PERSON] квартиру [ADDRESS], виселенні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], заборони [PERSON], [PERSON] відвідувати квартиру [ADDRESS] та спілкуватись з [PERSON] та знятті [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстрації за місцем проживання в [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що шкода без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. Враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами у справі, визначені способи захисту для відновлення порушених прав позивача, які пов'язанні з розірванням договору довічного утримання, також відсутність доказів, що мали підтвердити факт заподіяння позивачу моральної шкоди, які не були долучені до позовної заяви та не надані позивачем під час розгляду справи, належного обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині, інших обставин, які мали свідчити про те, що діями [PERSON] завдано позивачу моральну шкоду, судом не встановлено, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., та відмовляє в позові в цій частині заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та в інтересах неповнолітньої [PERSON], 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі та враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed