Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач незалежна профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету звернулась до суду з позовною заявою до первинної профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету, [PERSON] національного університету, третя особа Конфедерації вільних профспілок Донецької області про зобов»язання вчинити певні дії, посилаючись на наступні обставини. Між роботодавцем – [PERSON] національним університетом (далі - Відповідач 2, він же [PERSON]) та профспілковим органом – [PERSON] профспілковою організацією працівників [PERSON] національного університету (далі - Відповідач 1, він же ППОП [PERSON]) у [PERSON] національному університеті, який був один на той час, укладений Колективний договір на 2009-2010 роки (далі - Колективний договір), який зареєстрований виконавчим комітетом [PERSON] міської ради 06.01.2009 р. реєстраційний номер 680. Відповідно до п. 11. Колективного договору він укладений на 2009 - 2010 роки. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 Кодексу законів про працю України: «Колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у ньому. Після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, коки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором». Теж саме передбачено і п. 4.1. Колективного договору: «[PERSON] колективний договір діє до прийняття нового». 23 січня 2012 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців була зареєстрована [PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету (далі - Позивач, він же НПО [PERSON]). У зв'язку з тим, що строк дії Колективного договору лише 2009-2010 роки, Позивач вважає за необхідне укласти новий Колективний договір. 16.01.2013 р. Позивач звернувся до Відповідача 1 та Відповідача 2 з листом № 07, в якому «[PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету на виконання cт. 12 КЗпП України, cт. 4 Закону України «Про колективні договори та угоди» та cт. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виступила з ініціативою щодо створення об'єднаного представницького органу для представництва колективних інтересів працівників [PERSON] та початку переговорів з наступним укладанням колективного договору [PERSON] на 2013 рік, а такої для входження представників НПО [PERSON] до складу комісії із соціального страхування [PERSON] для представництва інтересів застрахованих осіб». До вищевказаного листа були додані наступні документи: • Копія нової редакції Статуту НПО [PERSON]; • Копії установчих документів; • Копія листа Національної служби посередництва та примирення (вих. № 04-02/01-46/102 від 28.12.2012 p.); • Міністерства юстиції (вих. № 114 від 26.12.2012 p.); • Конфедерації Вільних профспілок Донецької області із додатком (вих. № 27 від 10.12.2012 р.); • Федерації професійних спілок України (вих. № 03/01-24/2057 від 16.11.2012 p.); • Міністерства соціальної політики України (вих. № 31 від 29.10.2012 p.). Відповідно до ст. 12 Кодексу законів про працю України: «Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів коленої первинної профспілкової організації) утворити об'єднаний представницький орган для укладення колективного договору. В цьому разі колена первинна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. [PERSON] профспілкова організація, що відмовилася від участі в об'єднаному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору». Теж саме сказано і в ст. 4 Закону України «Про колективні договори та угоди» та ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». 30.01.2013 р. Позивач отримав від Відповідача 1 лист наступного змісту: «Профком працівників [PERSON] національного університету розглянув Ваш лист від 16.01.2013р. й повідомляє про наступне. Враховуючи факт не визнання репрезентативності незалежної профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету відділенням Національної Служби посередництва і примирення у Донецькій області (лист від 12.11.2012 р. №04-02/01-46/86) слід зауважити про не правоможність Вашої організації брати участъ у соціальному діалозі за будь-якою формою, передбаченою статтею вісім Закону України «Про соціальний діалог в Україні», зокрема в колективних переговорах з укладення г елективного договору, в консультаціях щодо представництва інтересів застрахованих осіб. За результатами звірки Відділенням НСПП списку членів незалежної профспілкової організації зі списками членів первинної профспілкової організації працівників [PERSON] встановлено, «що більшість членів НПО є членами ППОП [PERSON]», тобто є членами двох профспілок, що суперечить статуту профспілки працівників освіти і науки України. Окрім шести осіб із складу ППОП [PERSON] члени профспілки не виходили, тому незрозуміло, кого представляє НПО і яка її чисельність. Таким чином, вважається неможливим виконання cm. 12 КЗпП України. Необхідно зауважити, що відповідно до частини другої статті шостої Закону України «Про колективні договори і угоди» не допускається ведення переговорів та укладення колективних договорів і угод від імені працівників організаціями або органами, які створені чи фінансуються роботодавцями, політичними партіями. Враховуючи те, що Ваша організація була створена трьома працівниками, які посідали одні з вищих керівних посад [PERSON] національного університету, а саме: проректор з економічних питань, начальник планово-економічного відділу, начальник юридичного відділу, що зафіксовано у статуті НПО, а також прояв фактичного і протиправного підпорядкування Вашої організації ректорату [PERSON] (лист від 11.07.2012 №734/01-2702-1, підписаний в.о. ректора [PERSON], витяг з протоколу засідання ректорату від 09.07.2012 №15), незаконне фінансування її діяльності представником власника [PERSON], національним університетом ( доручення №19564 від 12.06.2012р.), вважають неможливим і протизаконним Вашу участь у колективних переговорах з укладання колективного договору». Необхідно зазначити, що Позивач звертався до Відповідача 1 з приводу утворення об'єднаного представницького органу для укладення колективного договору неодноразово (листи від 16.08.2012 р. № 05, від 16.08.2012 р. № 06, від 12.10.2012 р. № 15, від 15.10.2012 р. № 16, від 25.10.2012 р. № 24, від 25.10.2012 р. № 25, від 26.10.2012 р. № 30), одночасно надсилалися відповідні повідомлення й Відповідачу 2. Отже, до цього часу Відповідач 1 не утворив з Позивачем спільний представницький орган для підготовки та укладення колективного договору. Відповідно до Методичних рекомендацій з формування спільного представницького органу профспілкової сторони на виробничому рівні, які розроблені відділом соціально-економічного захисту працівників [PERSON] обласної ради профспілок (надалі - Методичні рекомендації): для того, щоб утворити спільний (об'єднаний) представницький орган профспілкові організації повинні укласти Угоду про утворення спільного (об'єднаного) представницького органу. Ініціювати укладення Угоди про утворення спільного (об'єднаного) представницького органу може будь-яка профспілкова організація, яка діє на підприємстві. В Угоді про створення спільного (об'єднаного) представницького органу (далі - СПО) повинні бути детально прописані мета створення СПО, кількість членів СПО та кількість делегатів у його складі від кожної первинної профспілкової організації, строк дії угоди, реквізити сторін. Також Методичними рекомендаціями пропонується для усунення розбіжностей та конфліктних ситуацій розробити Положення про СПО, в якому детально прописати всі питання його діяльності, а саме: повноваження СПО, права та обов'язки членів, питання обрання та припинення повноважень голови СПО та його заступника, а також порядок проведення засідань СПО, порядок прийняття рішень та інші питання. Вважаємо, що ці норми доцільніше передбачити в Угоді про створення СПО. 24.01.2013 р. Відповідач 2 розглянув лист Позивача №07 від 16.01.2013 р. з приводу початку переговорів щодо укладення колективного договору на 2013 p., а також входження представників НПО [PERSON] до складу комісії із соціального страхування [PERSON] та, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», повідомив, що йому як роботодавцю прямо заборонено втручатися в діяльність Позивача та Відповідача 1 з будь-яких питань, в тому числі і з питань утворення (формування) об'єднаного (спільного) представницького органу. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»: «Професійні спілки, їх об'єднання у своїй діяльності незалежні від державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні і не підконтрольні. Профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, з'їзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству. Забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об'єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об'єднань». Також у листі Відповідача 2 зазначено, що інформації щодо утворення (формування) об'єднаного (спільного) представницького органу Позивач не надав. Листом №302/28-21 від 09.01.2013 р. ППОП [PERSON] повідомив адміністрацію [PERSON] про початок колективних переговорів щодо укладення колективного договору на 2013-2015 роки, у зв'язку з чим адміністрацією вживаються заходи передбачені ст. 10 Закону України «Про колективні договори та угоди». 31 січня 2013 р. Позивач звернувся до Відповідача 1 та Відповідача 2 з листами (вих. №№10, 11), у яких ще раз звернув увагу на те, що на цей час представницький орган відповідно до закону не сформовано, НПО [PERSON] не відмовлялася від участі в об'єднаному представницькому органі, у зв'язку з цим НПО [PERSON] просить призупинити заходи спрямовані на початок ведення колективних переговорів щодо укладення колективного договору на 2013-2015 pp. Незважаючи на це, згідно інформаційного повідомлення Відповідача 1 від 8 лютого 2013 р. у [PERSON] працює комісія з підготовки Колективного договору [PERSON] на 2013-2015 pp., яка не містить у своєму складі жодного представника з боку НПО [PERSON], чим порушує чинне законодавство та, відповідно, права Позивача. Відповідачем 2 був виданий наказ про створення комісії та початок роботи з підготовки проекту Колективного договору на 2013-2015 pp. 25.06.2013 р. (вих. №32) Позивач звертався у письмовий спосіб до Відповідача 2 з проханням надати належним чином завірену копію, але до цього часу копія наказу не надана. У зв'язку з цим Позивач 18.02.2013 р. був вимушений звернутися зі скаргою до прокуратури Донецької області, з проханням зобов'язати [PERSON] профспілкову організацію працівників [PERSON] національного університету створити об'єднаний (спільний) представницький орган з [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету. Окрім цього, 10.02.2013 р. Позивач звернувся до [PERSON] обласної організації профспілки робітників освіти та науки України з проханням здійснити сприяння у створенні об'єднаного (спільного) представницького органу з ППОП [PERSON] для представництва колективних інтересів працівників [PERSON] та початку переговорів з наступним укладанням колективного договору [PERSON] на 2013 рік. 14.02.2013 р. Позивач отримав відповідь від [PERSON] обласної організації профспілки робітників освіти та науки України, відповідно до якої, для визначення пропорційності для створення об'єднаного (спільного) представницького органу профспілки спочатку повинні обмінятися достовірною інформацією, яка підтверджує кількість членів профспілки, інтереси якої вони представляють. Позивач повідомляв Відповідача 1 про загальну чисельність членів НПО [PERSON] ще 15.10.2012 р. (вих. №16), до листа була надана довідка, що станом на 15.10.2012 р. на кадровому профспілковому обліку перебувають 903 особи. Відповідач 1 у своєму листі від 07.11.2012 р. (вих. № 259/28-21) вказав, що за його : опіковими даними членами ППОП [PERSON] є близько 3000 осіб. Відповідно до списку осіб (копія списку наявна у Позивача з матеріалів справи №905/1330/13-г, яка розглядається у Господарському суді Донецької області, головуючий суддя Бокова Ю. В.) станом на 01.02.2013 р. кількість членів ППОП [PERSON] складає 2847 осіб. У зв'язку з тим, що кількість членів профспілки є динамічною величиною та постійно змінюється, принаймні у Позивача, надаємо довідку про кількість членів НПО [PERSON] на час подання позовної заяви, відповідно до якої кількість членів НПО [PERSON] складає: 853 особи. Окрім цього, Статутом Відповідача 1 (копія, що розміщена на офіційному інтернет-сайті профспілки працівників освіти і науки України за посиланням http://pon.org.ua/statut/84-statut-profspilki-pracivnikiv-osviti-ta-nauk i.html додається), то згідно з п. 8 розділу III: « 8. Членом Профспілки може бути громадянин України, який визнає цей Статут, сплачує членські внески, працює або навчається в установі, організації, закладі освіти і науки незалежно від форм власності і видів господарювання або працював у них до виходу на пенсію і не є членом іншої профспілки». Окрім цього, відповідно до п. 18 розділу III Статуту Відповідача 1: « 18. Член Профспілки за порушення вимог Статуту... може бути виключений з Профспілки». Таким чином, визначимо пропорційність для створення представницького органу: 1) 2847 (кількість членів Відповідача 1) - 853 (кількість членів Позивача) = 1994 (кількість членів Відповідача 1, які не є членами іншої профспілки); 2) 1994 (кількість членів Відповідача 1, які не є членами іншої профспілки) : 853 (кількість членів Позивача) - 2; Тобто об'єднаний представницький орган утворюється у пропорції 1:2, де 1 - це кількість членів Позивача, 2 - кількість членів Відповідача. Щодо подальшого руху скарг Позивача: 28.02.2013 р. прокуратура Донецької області направила скаргу НПО [PERSON] до Територіальної державної інспекції з питань праці в Донецькій області для перевірки в межах компетенції. 19.03.2013 р. Територіальна державна інспекція з питань праці в Донецькій області надіслала НПО [PERSON] листа (вих. № 04-06-66/04, № 04-09-118/04), відповідно до якого вона, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вказала що не може вирішити дане питання. 21.03.2013 р. Позивач був вимушений повторно звернутися зі скаргою до прокуратури Донецької області, з проханням зобов'язати [PERSON] профспілкову організацію працівників [PERSON] національного університету створити об'єднаний (спільний) представницький орган з [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету. 04.04.2013 р. Позивач отримав відповідь на скаргу від прокуратури Донецької області, відповідно до якої прокуратура не вбачає серед норм чинного законодавства засобів реагування та згідно зі ст. 12 Закону України «Про прокуратуру» прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. 15.04.2013 р. Позивач звернувся зі скаргою до Генеральної прокуратури. 22.04.2013 р. Генеральна прокуратура надіслала скаргу за належністю до прокуратури Донецької області. 07.05.2013 р. прокуратура Донецької області надіслала скаргу до прокуратури м. Донецька. 16.05.2013 р. прокуратура м. Донецька надіслала скаргу до прокуратури Ворошиловського району м. Донецька. 23.05.2013 р. прокуратура Ворошиловського району м. Донецька розглянула звернення з приводу можливих порушень норм чинного законодавства особами ППОП [PERSON] та посилаючись на ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вказала на відсутність заходів реагування. Окрім цього, прокурор Ворошиловського району м. Донецька старший радник юстиції [PERSON] послався у відповіді на ст. 12 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Також 15.04.2013 р. (вих. № 21) Позивач звернувся зі скаргою до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з проханням припинити порушення прав значної частини колективу [PERSON] національного університету. 30.04.2013 р. Уповноважений Верховної Ради з прав людини направив Позивачу відповідь, з якої вбачається що розгляд цього питання не відноситься до компетенції Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, а НПО [PERSON] має право звернутися за захистом до суду. На останнє, на цей час робота з підготовки проекту колективного договору не призупинена, 03 липня 2013 р. Відповідачем 1 по корпоративній мережі [PERSON] було розіслано спільного з Відповідачем 2 листа з проектом Колективного договору на 2013-2015 роки. Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України: « 1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: - захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин». Зазначені правовідносини між сторонами належать до трудових, регулюються в тому числі Законом України «Про колективні договори та угоди». [PERSON] визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців. Також главою II Кодексу законів про працю України статтями 10-20 регулюються трудові правовідносини по укладанню, виконанню, тощо колективних договорів. Також відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»: «Профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням, колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду». У зв'яжу з цим, ця позовна заява повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства. Згідно пп. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»: «Від сплати судового збору звільняються: 1) позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин». Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України: «Юрисдикція судіє поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі». Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства». Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України: 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом». Просили суд визнати противоправні дії Відповідача 1 – [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету та Відповідача 2 – [PERSON] національного університету, які ухиляються від участі у переговорах щодо укладення колективного договору як такі що порушують cт. 14 Кодексу законів про працю України та [PERSON] України «Про колективні договори та угоди», зобов'язати Відповідача 1 – [PERSON] профспілкову організацію працівників [PERSON] національного університету утворити з Позивачем - [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів коленої первинної профспілкової організації) спільний представницький орган для ведення переговорів та укладення колективного договору шляхом укладення між [PERSON] профспілковою організацією працівників [PERSON] національного університету та [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету угоди про спільний (об'єднаний) представницький орган, у якій передбачити наступні обов'язкові умови: мета створення спільного (об'єднаного) представницького органу, кількість членів спільного (об'єднаного) представницького органу та кількість делегатів у складі спільного (об'єднаного) представницького органу від коленої первинної профспілкової організації, строк дії угоди, реквізити сторін, повноваження спільного (об'єднаного) представницького органу, права та обов'язки членів, питання обрання та припинення повноважень голови спільного (об'єднаного) представницького органу та його заступника, а також порядок проведення засідань спільного (об'єднаного) представницького органу, порядок прийняття рішень та інші питання ( а. с. 1-8 том 1 ). 16.08.2013 року позивачем надано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач посилаючись на статтю 31 ЦПК України просив суд визнати противоправні дії Відповідача 1 – [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету та Відповідача 2 – [PERSON] національного університету, які ухиляються від участі сумісно з Позивачем – [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету у переговорах щодо укладення колективного договору як такі що порушують cт. 14 Кодексу законів про працю України та [PERSON] України «Про колективні договори та угоди» між [PERSON] національним університетом, [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету та [PERSON] профспілковою організацією працівників [PERSON] національного університету. Вимогу № 2 у позовній заяві залишити незмінною ( а. с. 79 том 2 ). В судовому засіданні представники позивача [PERSON], який є головою [PERSON] профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету та [PERSON], яка діє на підставі довіреності кожний окремо підтримали позовні вимоги та заяву про зміну предмету позову, надали пояснення аналогічні викладені в позовній заяві та в заяві про зміну предмету позову, просили суд задовольнити їх вимоги в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету [PERSON], який є головою [PERSON] профспілки організації працівників [PERSON] національного університету, [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача, просили суд відмовити позивачу у задоволенні вимог в повному обсязі, так як вимоги є безпідставними, необґрунтованими та незаконними. Представник відповідача [PERSON] національного університету [PERSON], який діє на підставі довіреності в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі у зв»язку з їх необґрунтованістю. Додав, що згідно із ст. 12 Закону України «Про профспілки» [PERSON] не має права втручатися в діяльність профспілкових організацій, тобто [PERSON] може на вимогу позивача припинити колективні переговори, а отже [PERSON] є взагалі неналежним відповідачем по справі. Третя особа Конфедерація вільних профспілок Донецької області в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності справ», статтею 16 КЗпП України передбачено, що умови колективного договору, які порівняно з чинним законодавством і угодами погіршують становище працівників, є недійсними. Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом ( профспілкою ) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення,правовий механізм якого визначено Законом України від 3 березня 1998 року № 137/98ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів ( конфліктів)». У зв»язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 40,42 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-ХIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що між роботодавцем – [PERSON] національним університетом та профспілковим органом – [PERSON] профспілковою організацією працівників [PERSON] національного університету у [PERSON] національному університеті був укладений Колективний договір на 2009-2010 роки, який зареєстрований виконавчим комітетом [PERSON] міської ради 06.01.2009 р. реєстраційний номер 680. 23 січня 2012 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців була зареєстрована [PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету. Оскільки, строк дії Колективного договору лише 2009-2010 роки, позивач вважає за необхідне укласти новий Колективний договір та 16.01.2013 року позивач [PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету звернувся до відповідачів з листом № 07, в якому [PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету на виконання cт. 12 КЗпП України, cт. 4 Закону України «Про колективні договори та угоди» та cт. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виступила з ініціативою щодо створення об'єднаного представницького органу для представництва колективних інтересів працівників [PERSON] та початку переговорів з наступним укладанням колективного договору [PERSON] на 2013 рік, а такої для входження представників НПО [PERSON] до складу комісії із соціального страхування [PERSON] для представництва інтересів застрахованих осіб». 30.01.2013 року позивач отримав від відповідача лист наступного змісту: «Профком працівників [PERSON] національного університету розглянув Ваш лист від 16.01.2013р. й повідомляє про наступне. Враховуючи факт не визнання репрезентативності незалежної профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету відділенням Національної Служби посередництва і примирення у Донецькій області (лист від 12.11.2012 р. №04-02/01-46/86) слід зауважити про не правоможність Вашої організації брати участъ у соціальному діалозі за будь-якою формою, передбаченою статтею вісім Закону України «Про соціальний діалог в Україні», зокрема в колективних переговорах з укладення колективного договору, в консультаціях щодо представництва інтересів застрахованих осіб. Також, 24.01.2013 року відповідач [PERSON] розглянув лист позивача №07 від 16.01.2013 р. з приводу початку переговорів щодо укладення колективного договору на 2013 p., а також входження представників НПО [PERSON] до складу комісії із соціального страхування [PERSON] та, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», повідомив, що йому як роботодавцю прямо заборонено втручатися в діяльність позивача та відповідача [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету з будь-яких питань, в тому числі і з питань утворення (формування) об'єднаного (спільного) представницького органу. Встановлено, що на неодноразові звернення позивача до відповідача не надали результату, так і не надали результату звернення позивача до різних інстанцій. Позивач [PERSON] профспілкова організація працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету вважає дії відповідачів, які ухиляються від участі сумісно з позивачем – [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету у переговорах щодо укладення колективного договору , а тому є протиправними, які повинні бути визнані судом, а також просив суд зобов»язати відповідача [PERSON] незалежну профспілку працівників [PERSON] національного університету утворити з позивачем - [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів коленої первинної профспілкової організації) спільний представницький орган для ведення переговорів та укладення колективного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко – і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 Кодексу законів про працю України колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням, колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду. Згідно колективного договору на 2009-2010 роки, який укладено між ректором [PERSON] та Головою профкому [PERSON], а саме п. 1.1 колективний договір на 2009-2010 роки є нормативним актом соціального партнерства, на підставі якого здійснюється регулювання трудових, виробничих відносин, соціально-економічних питань, що стосується інтересів працівників та представника власника. Пунктом 1.4 колективного договору передбачено, що цей колективний договір діє до прийняття нового. Згідно Наказу [PERSON] національного університету № 07/05 від 15.01.2013 року «Про створення робочої комісії з Розробки проекту колективного договору на 2013-2015 роки та вжиття заходів, що сприяють проведенню колективних переговорів» вирішено розпочати колективні переговори щодо укладання колективного договору на 2013-2015 роки для чого утворити робочу комісію з представників сторін для ведення колективних переговорів щодо розробки колективного договору. Новоутворений позивач, бажає створення об'єднаного представницького органу для представництва колективних інтересів працівників [PERSON]. Встановлено, що з листа від 11.07.2012 № 734/01-27/02-1, підписаний в.о. ректора [PERSON], витягу з протоколу засідання ректорату від 09.07.2012 № 15 вбачається, що факт створення [PERSON] профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету було утворено трьома працівниками, які займали одні з вищих керівних посад [PERSON] національного університету (а саме: проректор з економічних питань, начальник юридичного відділу, начальник планово-економічного відділу), де вказане зафіксовано у статуті зазначеної організації. Платіжне доручення № 19564 від 12.06.2012 року свідчить про фінансування лише на свій розсуд роботодавцем створення організації позивача незаконним шляхом у розмірі 300 тис. грн., з порушенням вимог чинного колективного договору щодо витрат державних коштів [PERSON] лише за загально-університетським кошторисом коштів спеціального фонду, що затверджується виключно за попереднім погодженням з профкомом ППОП [PERSON] (п. 2.1.1. - 2.1.2. колективного договору на 2009-2010 роки). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про колективні договори і угоди» не допускається ведення переговорів та укладення колективних договорів і угод від імені працівників організаціями або органами, які створені чи фінансуються роботодавцями, політичними партіями. Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.07.2013 року у справі за позовом [PERSON] профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету до [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету, Національної служби посередництва і примирення про визнання інформації недостовірною та захист ділової репутації було відмовлено ( а. с. 60-66 том 2 ). Вказаним рішенням встановлено, що в листі Національної служби посередництва і примирення у Донецькій області від 22.11.2012 року № 04-02/01-46/86 зазначено про неможливість визначити репрезентативність позивача. Тобто фактично цей орган не визнав репрезентативності про що і вказано в листі, який був опублікований в інформаційному тижневику [PERSON] «Факти та події» № 3 ( 473 ) – 4 ( 474 ) від 01.02.2013 року. Таким чином, таку інформацію неможливо вважати недостовірною. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наданих позивачем до суду списків членів [PERSON] профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету із зазначенням місця роботи і посади працівника, дати вступу до профспілки з копіями особистих заяв працівників [PERSON] про вступ до НПО [PERSON] станом на 05.07.2013р., то суд приходить до наступного. Так, у ст. 7 Закону України «Про професійні спілки, права і гарантії їх діяльності» вказано, що вступ до профспілки здійснюється громадянами добровільно. Ніхто не може бути примушений вступати до профспілки. Статутами (положеннями) може бути передбачено обмеження щодо подвійного членства у профспілках. Відповідно до п.п. 2.З.1.; З.1.; 3.2. Статуту позивача, легалізованого Ворошиловським РУЮ у м. Донецьку за наказом №1 від 19.01.2012р. свідоцтво №60, вступ до цієї профспілки також повинен був здійснюватися на засадах добровільності, з обмеженням подвійного членства у профспілках. Встановлено, що протягом 25, 26 січня 2012 року про вступ до позивача було надано 568 заяв від працівників [PERSON]. Встановлено, що в ці дні не проводилися установчі збори НПО [PERSON], де дійсно громадяни могли масово і добровільно подати такі заяви. Вступ працівників здійснювався окремими структурними підрозділами (обліково-фінансовий факультет (т.2, а.с. 133,141-142), факультет іноземних мов (т.2, а.с. 44,63,100,180,181), філологічний факультет (т.2 а.с.175,199,189,183,186,212), Горлівський технікум (т.З, с.131,172), Єнакієвський технікум (т.4 а.с. 10-11), історичний факультет (т.2 а.с. .224), відділ головного механіка(т.6 а.с..9), відділ головного енергетика (т.6,с.22), видавництво [PERSON] (т.6, с.31,50), навчально-практичний обчислювальний центр (т.6 а.с.36; т.4 а.с. 206,216,156), Костянтинівський навчальний центр (т.5 а.с. 237), студмістечко (т.5 а.с. 44,68,79), економічні та бухгалтерські служби (т.4 а.с. 179), адміністративно-господарська частина (т.5 а.с. 30,111,125,183,192,204), апарат управління (т.4 а.с.101)), незважаючи на те, що всі ці працівники були на той момент і вже багато років членами [PERSON] профспілки, при цьому їх заяв про вихід з профспілки працівників освіти і науки, як встановлено відповідач [PERSON] профспілкова організація працівників [PERSON] національного університету не отримала. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з наданих позивачем заяв про вступ до НПО [PERSON] в наявності 841, де серед яких 142 заяви про вступ працівників до позивача, які на цей день вже не працюють в [PERSON]. Також, встановлено, що виходячи з облікової документації відповідача [PERSON] профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету, всього заяв працівників про вступ до позивача, з порушенням принципу обмеження подвійного членства, подано 620. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Частиною 2 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» від 13 грудня 2001 р. визначено що, коли на підприємстві, в установі, організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи, організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. [PERSON] профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору". Укладенню колективного договору (угоди) передують колективні переговори, які можуть розпочатися за письмовою пропозицією будь-якої із сторін не раніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії попереднього колективного договору. Друга сторона протягом 7 днів після одержання такої пропозиції повинна розпочати переговори. Процедура ведення колективних переговорів, механізм вирішення розбіжностей, що виникають у ході переговорів, регламентуються статтями 10, 11 Закону України «Про колективні договори і угоди». Порядок ведення переговорів з питань розробки, укладення або внесення змін до колективного договору (угоди) визначаються сторонами. Відповідно до вказаного Закону право на ведення переговорів і укладення колективних договорів (угод) від імені найманих працівників належить профспілковим органам, об'єднанням профспілок в особі їх виборних органів або іншим представницьким органам працівників. Не допускається ведення переговорів і укладення колективних договорів від імені працівників організаціями або органами, які утворені чи фінансуються власниками або їх уповноваженими органами, політичними партіями, радами підприємства. Отже, встановлено, що позивач був утворений не колективом, а саме трьома працівниками, які займали на той час одні з вищих керівних посад [PERSON] національного університету (а саме: проректор з економічних питань, начальник юридичного відділу, начальник планово-економічного відділу), де вказане зафіксовано у статуті позивача, колектив не примам участі та таке питання не виносилося на розгляд колективу та не було ніяких зборів з цього приводу. Посилання позивача про визнання протиправними дії відповідачів, які ухиляються від участі у переговорах щодо укладення колективного договору як такі, що порушують ст. 14 КЗпП України та [PERSON] України «Про колективні договори й угоди», то такі посилання позивача є недоречними так як спростовуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: листом ППОП [PERSON] № 302/28-21 від 09.01.2013 про повідомлення адміністрації [PERSON] про початок ведення колективних переговорів щодо укладення колективного договору; інформаційне повідомлення відповідача від 08.02.2013, що у [PERSON] працює комісія з підготовки колективно того договору [PERSON] на 2013-2015 роки; наказ відповідача [PERSON] № 07/05 від 15.01.2013 «Про створення робочої комісії з розробки проекту колективного договору на 2013-2015 роки на вжиття заходів, що сприяють проведенню колективних переговорів»; спільний лист відповідачів від 03.07.2012 з розробленим проектом колективного договору на 2013-2015 роки, який був розісланий по корпоративній мережі [PERSON]. Таким чином, відповідачі цілком правомірно і в порядку встановленому законом здійснюють процедуру укладення нового колективного договору [PERSON] на 2013-2015 роки і жодним чином не ухиляються від проведення колективних переговорів щодо його укладення. Щодо вимог позивача в частині після зміни предмету та підстави позову стосовно того, що дії відповідачів є протиправними, так як останні ухиляються сумісно з позивачем від участі у переговорах щодо укладення колективного договору як такі, що порушують ст. 14 КЗпП України та [PERSON] України «Про колективні договори й угоди», то такі вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з того, що у відповідності із ст. 12 Закону України «Про профспілки» відповідач [PERSON] не має взагалі права втручатися в діяльність профспілкових організацій, а сама [PERSON] профспілкова організація працівників [PERSON] діє в межах чинного законодавства та судом не встановлено під час розгляду справи, що в діях відповідача профспілкової організації вбачається протиправність. Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов»язання відповідача [PERSON] профспілкову організацію працівників [PERSON] з позивачем - [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів коленої первинної профспілкової організації) спільний представницький орган для ведення переговорів та укладення колективного договору шляхом укладення між [PERSON] профспілковою організацією працівників [PERSON] національного університету та [PERSON] профспілковою організацією працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету угоди про спільний (об'єднаний) представницький орган, у якій передбачити наступні обов'язкові умови: мета створення спільного (об'єднаного) представницького органу, кількість членів спільного (об'єднаного) представницького органу та кількість делегатів у складі спільного (об'єднаного) представницького органу від коленої первинної профспілкової організації, строк дії угоди, реквізити сторін, повноваження спільного (об'єднаного) представницького органу, права та обов'язки членів, питання обрання та припинення повноважень голови спільного (об'єднаного) представницького органу та його заступника, а також порядок проведення засідань спільного (об'єднаного) представницького органу, порядок прийняття рішень та інші питання, то такі вимоги не підлягають задоволенню у зв»язку із відмовою у вище задоволених вимог, а також з урахуванням того, що позивач був утворений трьома працівниками, які займали на той час одні з вищих керівних посад [PERSON] національного університету, не було проведено колективних зборів щодо вирішення цього питання, у зв»язку із не репрезентативності позивача та не визначеністю кількістю членів профспілки на даний час інтереси яких бажає представляти позивач. Отже, в судовому засіданні під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження законних вимог позивача. Крім того, судом враховується і та обставина, що між сторонами існує господарська діяльність, питання, які висвітлив позивач повинні вирішуватися колективом на зборах. З урахуванням встановленого та вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача незалежної профспілкової організації працівників, студентів та аспірантів [PERSON] національного університету до первинної профспілкової організації працівників [PERSON] національного університету, [PERSON] національного університету, третя особа Конфедерації вільних профспілок Донецької області про зобов»язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідачів судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed