Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 95 в будинку № 17 квартала Жовтневої революції міста Лисичанська Луганської області, та зобовязати ЛКП «Паспортна служба» зняти відповідача з реєстрації. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 2006 р. проживала з відповідачем однією сімєю як жінка та чоловік без державної реєстрації шлюбу в зазначеній квартирі, яка належить їй на праві власності. У 2008 році відповідач виїхав з квартири і до теперішнього часу за вказаною адресою не проживає. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Враховуючи відсутність заперечень зі сторони позивача щодо заочного розгляду справи, суд згідно з вимогами статей 224, 225 ЦПК України проводить заочний розгляд справи та ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: копії сторінок паспорту позивача; копія домової книги; копія договору купівлі-продажу ? частки квартири від 30.11.2005 р.; копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі право чинів від 30.11.2005 р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р.; копія технічного паспорта на квартиру; довідка голови домового комітету від 17.06.2013 р. № 369; довідка ЛКП «Паспортна служба» № 665 від 18.06.2013 р. про реєстрацію осіб в квартирі; поштові повідомлення про вручення поштового відправлення; довідка адресно-довідкового підрозділу УДМС Луганської області від 11.7.2013 р.; копія договору купівлі-продажу квартири від 23.12.1997 р. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 1997 р. сторонами у справі була придбана в рівних долях за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 317[ADDRESS], що знаходиться в буд. № 17 кварталу Жовтневої революції в м. Лисичанську, право власності на яку було зареєстровано в Реєстрі 19.01.1998 р. за № 189. Судом встановлено, що місце проживання позивача в зазначеній квартирі було зареєстровано 10.02.1998 р., відповідача 20.03.1998 р., що підтверджується відповідними записами з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають [INFO] кв-ла Жовтневої революції м. Лисичанська (а.с. 5-6). 30 листопада 2005 р. відповідач продав позивачу за договором купівлі-продажу ? частини квартири, посвідченому приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Луганської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 6528, ? частину двохкімнатної квартири № 95 в будинку № 17 по кв-лу Жовтневої революції в м. Лисичанську Луганської області, право власності на цю частину квартири було зареєстроване за позивачем в Реєстрі 12.12.2005 р. за № 189 (а.с. 7-9). Таким чином, судом встановлено, що з 12 грудня 2005 р. власником квартири № 95 в будинку № 17 по кв-лу Жовтневої революції в м. Лисичанську Луганської області є позивач у справі. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, власника не можна протиправно позбавити права власності або обмежувати в його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження майном належить власнику. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - вказаною квартирою, посилаючись на те, що з 2008 року сторони у справі припинили проживати однією сімєю як жінка та чоловік без державної реєстрації шлюбу, відповідач забрав з квартири свої речі і до теперішнього часу відомостей щодо його місця проживання позивач не має, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с. 12). Позивач вимушена самостійно сплачувати комунальні послуги, реєстрація відповідача в зазначеній квартирі перешкоджає набути їй права на субсидію по сплаті комунальних послуг. Відповідачем не було надано суду доказів існування поважних причин відсутності відповідача у вказаній квартирі понад один рік, як не було надано і доказів існування у відповідача іншого права на користування спірним житловим приміщенням, набутого на підставі домовленості з його власником відповідно до вимог глави 6 ЖК України. За таких обставин, вимогу позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Позовна вимога про зобовязання зняти відповідача з реєстрації не підлягає задоволенню, оскільки, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням/визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, дана позовна вимога предявлена до третьої особи ЛКП «Паспортна служба». Клопотання про залучення співвідповідача суду не заявлялося. На підставі ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial