Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У грудні 2013 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявник вказав, що 22.12.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 003-10061-221207. Всупереч згаданому договору [PERSON] станом на 25.12.2012 р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Оскільки у добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена, посилаючись на ст. ст. 3, 11, 15-16, 22, 526, 530, 1046-1056 ЦК України, просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом на загальну суму 5.481,74 грн., а також судові витрати у справі. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник позивача двічі у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з резолютивної частини позовної заяви представника позивача, вона просить суд розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти постановлення заочного рішення. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов повністю і пояснила, що була неспроможною своєчасно сплатити заборгованість через матеріальну скруту. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй роз’яснені. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань. У судовому засіданні безспірно з’ясовано, що 22.12.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 003-10061-221207. Відповідно вказаній угоді позивач зобов’язався надати відповідачу платіжну картку, кошти якої використовуються на товари чи послуги. Відповідач зобов’язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та Овердрафтом і процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов’язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов’язання, що призвело до виникнення заборгованості. У зв’язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів ПАТ «Дельта Банк» неодноразово здійснювало повідомлення [PERSON] про факт виникнення заборгованості та її розмір. Таким чином, станом на 25.12.2012 р. за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Кредитному договору № 003-10061-221207 від 22.12.2007 р. рахується заборгованість на загальну суму 5.481,74 грн., яка складається з таких сум: прострочене тіло кредиту – 3.468,20 грн., заборгованість за відсотками – 872,84 грн., заборгованість за комісіями – 1.140,70 грн. В добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена. Відповідно до вимог згаданої угоди, а також ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред’явлення вимоги, включаючи проценти за кредит (в тому числі прострочені відсотки), пеню. Як вбачається з положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 – при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 – у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вказані обставини також підтверджуються: кредитним договором між сторонами, розрахунком розміру заборгованості, іншими матеріалами справи. Згідно до ст. ст. 40, 47 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України вказане порушення тягне цивільну відповідальність. До того ж боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Таким чином, позов ПАТ “Дельта Банк” до [PERSON] підлягає задоволенню в обумовленому судом обсязі. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача його витрати в справі, пов’язані зі сплатою судового збору у сумі 229,40 грн. Ураховуючи наведене, на підставі кредитного договору від 22.12.2007 р. за № 003-10061-221207, ст. ст. 40, 47 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, ст. ст. 3, 11, 15-16, 22, 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: approved