Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

13 травня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом пред’явленим в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], до відповідачів [PERSON] РДА Миколаївської області та Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області в якому просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 8,54 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та за правом спадкування після смерті матері [PERSON]. Позивачка також направила до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] РДА та Софіївська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, направили до суду заяви в яких вказали що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача і просять справу слухати за відсутності їх представника у судовому засіданні. Третя особа: [PERSON] на виклики суду в судове засідання не з’явився так само як і не направив будь-яких заяв з приводу позовних вимог позивачки, що не є перешкодою у розгляді справи по суті. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області 21.06.2011 року за №320-р позивачка у справі [PERSON] була призначеною піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO], якій в свою чергу розпорядженням голови [PERSON] РДА від 03.03.2011 року за №113-р надано статус дитини сироти. Крім того, мати неповнолітньої [PERSON], [PERSON], (нині покійна) була власником земельної ділянки площею 8,54 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Також за життя, 05.01.2007 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу із [PERSON] вказаної земельної ділянки, який рішенням постійно діючого третейського суду при Південній товарній біржі від 28.01.2009 року був визнаний дійсним, але пізніше, 16.07.2010 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва такий договір було скасовано, а правочин визнано недійсним. Відповідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено в ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що після смерті спадкодавця [PERSON] її права успадкувала неповнолітня дочка [PERSON], суд знаходить за можливе визнати за останньою право власності на земельну ділянку загальною площею 8,54 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Outcome: approved