Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2012 року звернувся до головного редактора газети «Нова хвиля +» ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» Муравицького В. для працевлаштування та укладення трудової угоди. При зверненні позивач написав заяву про працевлаштування та заповнив бланк трудової картки працівника, передавши два вищевказаних документи головному редактору Муравицькому В. Крім того, ним було передано тимчасову посвідку про постійне проживання, серія [NUMBER] від 08 травня 2009 року, копію довідки про взяття на облік платника податків, трудову книжку. Головний редактор запевнив про офіційне оформлення його на роботу, обіцяв офіційно у письмовій формі укласти типовий трудовий договір про працевлаштування, зареєструвати його у відповідному центрі зайнятості та здійснити запис у трудову книжку. 01 березня 2012 року [PERSON] приступив до виконання службових обов»язків, отримавши редакційне посвідчення №5 від 01.03.2012 року, дійсне до 01.03.2013 року. У листопаді 2012 року для отримання кредиту [PERSON] знадобилась довідка про роботу та заробітну плату і обліку нарахувань до пенсійного фонду, а також трудова книжка. В отриманій трудовій книжці для оформлення кредиту було виявлено відсутність запису про прийняття його на роботу 01.03.2012 року, на його звернення про видачу довідки про заробітну плату також було відмовлено. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13 травня 2013 року зобов»язано ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» видати довідку про роботу позивача на підприємстві, з зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило у письмовій формі, додержання письмової форми є обов»язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Відповідного наказу ( розпорядження) та запису про призначення на роботу до трудової книжки [PERSON] зроблено не було, трудову угоду в державному центрі зайнятості не зареєстровано, розписок в особисту картку не отримано, книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них згідно типової форми 10-П Наказу Мінстату України № 277 від 27.10.1995 року з розписками отримання від працівників та видачі працівникам трудової книжки не заведено, чим порушено права позивача. Просив зобов»язати суб»єкта підприємницької діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова хвиля» зареєструвати трудову угоду від 01 березня 2013 року укладену з [PERSON] в Дніпровському районному центрі зайнятості Київської міської служби зайнятості з зазначенням дати фактичного допущення до роботи 01.03.2012 року, зобов»язати товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова хвиля» внести до трудової книжки запис про прийом на роботу позивача з 1 березня 2012 року на посаду оглядача. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити, не заперечували постановити заочне рішення. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача та постановити заочне рішення. Представник 3-ї особи- Дніпровського районного центру зайнятості Київської міської служби зайнятості у судовому засіданні при вирішенні позову покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивача, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13 травня 2013 року ( а.с.9-11) встановлено, що 28.02.12 року позивач звернувся до Головного редактора газети «Нова хвиля + « ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» В.Муравицького для працевлаштування та укладення угоди. При співбесіді для працевлаштування [PERSON] до редакції надав тимчасову посвідку на постійне проживання від 08.05.2009 року, копію довідки про взяття на облік платника податків, трудову книжку. З 01.03.2012 року [PERSON] приступив до виконання службових обов»язків на посаді оглядача, отримавши редакційне посвідчення №5 від 01.03.2012 року терміном дії до 01.03.2012 року. Відповідно до копії довідки про доходи від 26 квітня 2013 року №4, виданої ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» [PERSON] працював у відповідача та отримував заробітну плату в період з 01 березня по 31 травня 2012 року. На підтвердження тих обставин, що позивач виконував функціональні обов»язки, ним до позовної заяви додано копії газетних публікацій періодичного видання «Нова хвиля +» з роздруківкою публікацій [PERSON], а також газетними публікаціями з визначенням у відділ політики ( а.с.14-46). Як вбачається з позовної заяви в листопаді 2012 року для отримання кредиту позивачу знадобилась довідка про роботу та заробітну плату , а також трудова книжка. З отриманої трудової книжки позивач дізнався, що в ній відсутній запис про прийняття його на роботу до відповідача з 01.03.2012 року. Відповідно до ст.. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з трудової книжки на ім.»я [PERSON], оглянутої у судовому засіданні, запис про роботу позивача у відповідача на посаді оглядача з 01.03.2012 року відсутній. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача в частині зобов»язання ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» внести до трудової книжки позивача запис про прийом його на роботу з 01.03.2012 року до ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» на посаду оглядача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача про зобов»язання суб»єкта підприємницької діяльності ТОВ «Видавничий дім «Нова хвиля» зареєструвати трудову угоду від 01 березня 2012 року, укладену з [PERSON] в Дніпровському районному центрі зайнятості Київської міської служби зайнятості з зазначенням дати фактичного допущення до роботи з 01.03.2012 року суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 24-1 КЗпП України трудові відносини, що виникають між фізичною особою-підприємцем та найманим працівником, оформляються у порядку, встановленому Міністерством праці та соціальної політики України за участю державної служби зайнятості. Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260, зареєстровано в Мінюсті України 27.06.2001 року, з змінами та доповненнями. Цей порядок поширюється на фізичних осіб- суб»єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов»яз ану з наданям послуг. На державну службу зайнятості даним порядком покладено обов»язок реєстрації, зняття з реєстрації трудових договорів, укладених між фізичною особою-работодавцем та найманим працівником, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Законодавством не передбачається реєстрація трудових договорів юридичними особами в державній службі зайнятості. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають судові витрати на користь держави. На підставі викладеного, ст..ст. 24, 24-1,48, 232 КЗпП України,

Outcome: partial