Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому посилаються на те, що з 06.01.1972 року вона зареєстрована та постійно мешкає в квартирі, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. З нею на даній жилплощі зареєстрована також її дочка: [PERSON]. Відповідач з листопада 1998 року і до теперішнього часу не мешкає за місцем реєстрації. Конкретне місце проживання відповідача не відоме, вона начебто мешкає за кордоном. Факт не проживання відповідача підтверджує акт про не проживання за місцем реєстрації. Не дивлячись на постійну відсутність відповідача, позивачя все одно вимушена сплачувати за неї всі комунальні послуги. Ніякої матеріальної допомоги від відповідача не отримує. Позивачу дуже важко сплачувати комунальні послуги, адже вона пенсіонерка і крім пенсії не має інших доходів, отримати субсидію не має змоги, адже відповідач зареєстрована на дані жилплощі і є працездатною тому всі комунальні послуги розраховуються з врахуванням цього факту. Добровільно виписатися з квартири відповідач відмовляється. Таким чином, оскільки відповідач не проживає на зазначеній жилплощі з 1998 року, тобто більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню даної жилплощі та не приймає участь у спільному побуті, позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду і просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, підтвердила доводи викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення повісток з повідомленням про вручення. У зв'язку з вищевикладеним суд, визнає причину неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповіді УДМС у Луганській області на запит щодо доступу до персональних даних [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Вказане також підтверджується довідкою № 1709 від 05.09.2013 року. Відповідно до свідоцтва про право на житло № 16 від 31.01.2007 року позивач [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 05.09.2013 року [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 1998 року. Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин понад рік, що підтверджується наданими матеріалами справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved