Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 304948,94грн. (триста чотири тисячі дев'ятсот сорок вісім гривень 94коп.) за кредитним договором №SME0015789 від 18.07.2008р., договором поруки №SME0015789/1 від 18.07.2008р. і договором поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008р. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору факторингу від 30.09.2009 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало у ПАТ «Альфа-Банк» право грошової вимоги за кредитним договором №SME0015789 від 18.07.2008р., борг по якому станом на 11.03.2013 року становить 304948,94грн. При цьому наголошує, що за договорами поруки поручителі несуть солідарну відповідальність за виконання зобов'язань [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просить суд проводити розгляд за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що подані позивачем докази не підтверджують його права на пред'явлення до відповідачів позову. Так, датою укладення договору факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», яким начебто було відчужено грошові вимоги до [PERSON], є 30.09.2009 року, в той час як і на цю дату, і після неї постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» розглядав справу за позовом ЗАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і 27.10.2009р. (тобто через місяць після укладення договору факторингу) прийняв у зазначеній справі рішення, яким стягнув з відповідачів заборгованість по кредитному договору №SME0015789 від 18.07.2008р. саме на користь ЗАТ «Альфа-Банк», а не на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Вказане на думку відповідача свідчить про те, що відчуження грошових зобов'язань [PERSON] від ПАТ «Альфа-Банк» для ТОВ «Кредитні ініціативи» у вересні 2009 року не здійснювалося адже в такому разі не було б прийнято вказаного рішення. Крім того, ПАТ «Альфа-Банк» не повідомляло [PERSON] про відступлення грошових зобов'язань ні для ТОВ «Кредитні ініціативи», ні для будь-кого іншого. Також зазначила, що позивачем взагалі не надано суду доказів відчуження ПАТ «Альфа-Банк» грошових зобов'язань [PERSON] для позивача, адже з наданої копії договору факторингу не вбачається жодної інформації відносно відповідачів у даній справі, що ж до витягу з додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009р., то такий документ не підписаний уповноваженими особами ПАТ «Альфа-Банк», а містить лише підпис аналітика ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON], повноваження якого на підписання такого витягу нічим не підтверджені. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. До початку розгляду справи по суті до суду надійшли письмові заперечення [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що вони позов не визнають у зв'язку із тим, що вважають, що їх порука по кредитному договору №SME0015789 від 18.07.2008р. є припиненою у відповідності до ч.4 ст.599 ЦК України, а саме у зв'язку із закінченням строку, встановленого в договорі поруки, у зв'язку із чим просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Оцінюючи пояснення сторін, долучені до справи докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір №SME0015789 відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит, строк повернення якого вказано у графіку повернення кредиту та сплати процентів від 18.07.2008р., а позичальник зобов'язався виконати свої зобов'язання у відповідності з умовами договору. Відповідно до умов пункту 6.5. кредитного договору №SME0015789 розгляд та вирішення спорів, що виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору підлягають остаточному вирішенню в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. 18 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та громадянином [PERSON] було укладено договір поруки №SME0015789/1 відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором (ЗАТ «Альфа-Банк») відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №SME0015789 від 18.07.2008р. в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно до п.3.1. договору поруки №SME0015789/1 від 18.07.2008р. строк цього Договору становить 24,00 календарних місяців. 18 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та громадянин кою [PERSON] було укладено договір поруки №SME0015789/2 відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель взяла на себе зобов'язання перед кредитором (ЗАТ «Альфа-Банк») відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №SME0015789 від 18.07.2008р. в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно до п.3.1. договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008р. строк цього Договору становить 24,00 календарних місяців. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору №SME0015789 від 18.07.2008р. в частині погашення кредиту та процентів, ЗАТ «Альфа-Банк» звернулося до Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 27 жовтня 2009 року Постійнодіючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» було винесено рішення, яким задоволено позов ЗАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі та вирішено стягнути на його користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором. У відповідності до ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим законом. Таким чином, судом встановлено, що станом на 27.10.2009 року ПАТ «Альфа-Банк» мало діючі взаємовідносини з відповідачами у даній справі. Відповідно до наданої позивачем копії договору факторингу укладеного 30 вересня 2009 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Альфа-Банк» вбачається, що за цим договором - Фактор, яким є ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язується передати за плату грошові кошти в розпорядження Клієнта, яким є ПАТ «Альфа-Банк», а останній зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до цього договору. Позивачем не було надано суду додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009 року, з якого суд міг би встановити перелік кредитних договорів право грошової вимоги за якими ПАТ «Альфа-Банк» відступило для Позивача. Натомість позивачем було надано витяг з Додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009р., підписаний тільки аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON], з якого вбачається, що кредитний договір №SME0015789 від 18.07.2008р. значиться за [PERSON], а також розрахунок заборгованості за кредитом. Жодної інформації про те, що такий витяг та розрахунок заборгованості за кредитом є невід'ємною частиною договору факторингу від 30.09.2009р., укладеного саме між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Альфа-Банк» у них не вказано, як і того, що інформація наведена у витягу та розрахунку заборгованості за кредитом відповідає інформації вказаній у додатку №1 до вказаного договору факторингу. Таким чином, суд не має змоги оцінити справжність та належність таких доказів, оскільки будь-які додатки до договору підписуються тими ж сторонами, які уклали договір, а не однією із сторін. Статтями 10 та 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно положень ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими, відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України. З аналізу наведених норм суд прийшов до висновку про неналежність поданих позивачем доказів, оскільки із наданого витягу з додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009р. та розрахунку заборгованості за кредитом неможливо встановити дійсного волевиявлення сторін щодо укладення додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009р., тобто чи підписувався додаток №1 до договору факторингу від 30.09.2009р. між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Альфа-Банк» з інформацією відносно кредитного договору №SME0015789 від 18.07.2008р., а тому неможливо встановити перехід права вимоги до ТОВ «Кредитні Ініціативи» за кредитним договором №SME0015789 від 18.07.2008р. Крім того, з наданих Позивачем доказів неможливим є встановлення і того чи було передано Позивачу право вимоги виконання грошових зобов'язань за договорами поруки №SME0015789/1 та №SME0015789/2 від 18.07.2008р. Також Позивачем не надано доказів того, що ПАТ «Альфа-Банк» передало для позивача копії документів щодо відповідачів у даній справі у відповідності до додатку №1 та п.4.4.1. договору факторингу від 30.09.2009 року, тобто не надано акту приймання-передачі документів, визначених у додатку №1 до договору факторингу. Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ витяг з додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009р. та розрахунок заборгованості за кредитом, оскільки такі документи не дають можливості встановити, що вони є невід'ємною частиною договору факторингу від 30.09.2009р., а відповідно і те, що право вимоги за кредитним договором №SME0015789 від 18.07.2008р. та договорами поруки №SME0015789/1 і №SME0015789/2 від 18.07.2008р. перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи». Посилання відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на припинення порук за договорами №SME0015789/1 і №SME0015789/2 від 18.07.2008р. заслуговують на увагу суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що строк поруки за договорами поруки №SME0015789/1 та №SME0015789/2 від 18.07.2008р. сплинув через двадцять чотири календарних місяці з дати укладення таких договорів. У відповідності до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, а отже, строк Договорів поруки №SME0015789/1 та №SME0015789/2 від 18.07.2008р. сплинув в останнє число двадцять четвертого календарного місяця з дати укладення такого договору, тобто 31 липня 2010 року. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Жодних доказів, що спростовували б припинення поруки позивачем надано суду не було. Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів набуття ним права вимоги грошових коштів у відповідачів, а отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним позивачем в спорі, оскільки його права та інтереси не порушено відповідачами. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed