Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

07 жовтня 2013 року за вхідним № 25559 до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про розірвання шлюбу» (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року провадження у зазначеній справі відкрито (а.с. 15). Позивач посилається на те, що 26 червня 1999 року Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області між нею та [PERSON], було зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 14. Зазначений шлюбу у неї і відповідача перший. Від вказаного шлюбу 11 жовтня 1999 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаємопорозуміння. За час їх спільного проживання з відповідачем, вони не змогли стати один одному близькими і їх нічого не поєднує. Порушення подружньої вірності з боку відповідача. З відповідачем спільно вони не проживають близько двох років,спільного господарства не ведуть, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Дитина проживає та після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Спору відносно спільно нажитого майна, що є їх власністю не має. У зв'язку з викладеним позивачка просить: розірвати шлюб зареєстрований 26 червня 1999 року Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області між нею та [PERSON], актовий запис за № 14. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені при звернені до суду. після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Теплякова». У судове засідання позивач надала заяву про слухання справи у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 26 червня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, їх шлюб було зареєстровано Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 082163 виданим 26 червня 1999 року (а.с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 073706 виданого Аполлонівською сільською Радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис № 07 (а.с. 9), який зареєстрований з позивачкою, що підтверджується довідкою № 210 від 04.10.2013 року виданою Аполлонівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області (а.с. 10) і після розірвання шлюбу залишиться проживати з [PERSON]. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Судом з'ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - ТЕПЛЯКОВА. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 114 гривень 70 копійок.

Outcome: approved