Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просить визнати за ним право власності на домоводіння, яке розташоване по [ADDRESS], посилаючись на те, що він проживає у вказаному будинку з 1999 року. Раніше вказаний будинок пустував, був у занедбаному стані, там до 1981 року жила його далека родичка [PERSON], яка була одинокою, а його померла мама доглядала її до самої смерті. Оскільки на той час він не мав де проживати, тому власними коштами зробив там ремонт, та по сьогоднішній день проживає у цьому будинку разом зі своєю сім'єю, тому просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача Раєва М.О. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що [PERSON] вже більше десяти років проживає у даному будинку разом зі своєю сім'єю, підтримує його в належному стані, постійно проводить капітальні та поточні ремонти. Заслухав сторони, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON], починаючи з 1999 року, проживає у домоволодінні [ADDRESS], що належало його далекій родичці [PERSON], яка була одинокою, та яку доглядала померла мати позивача до самої смерті. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14 серпня 1984 року (повторно) Шепетівським міським відділом РАЦСу Хмельницької області. Власницю будинку [PERSON] доглядала покійна мати [PERSON] до самої смерті. У зв'язку з тим, що останньому не було де проживати, він у 1999 році поселився у вказаний будинок, який був занедбаний, за власні кошти зробив у ньому ремонт, де і по сьогоднішній день проживає разом із дружиною [PERSON], та двома малолітніми дітьми: сином - [PERSON], 2005 року народження, та дочкою - [PERSON], 2007 року народження. Сім'я сплачує комунальні платежі, підтримує будинок в належному стані, проводить в ньому ремонти. Відповідно до довідки, виданої управлінням житлово-комунального господарства та з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 30 серпня 2013 року №43 встановлено, що будинок [ADDRESS] на балансі виконавчого комітету Шепетівської міської ради не перебуває. Згідно інформації, наданої КП «Шепетівське бюро технічної інвентразиції» від 15 серпня 2013 року №400, відповідно до архівних матеріалів на 01 січня 2013 року власником домоводіння [ADDRESS] є [PERSON] згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Шепетівською держнотконторою 22 березня 1958 року за №808. З 1999 року і на сьогоднішній день позивач [PERSON] продовжує проживати у вказному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить ремонти. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON], окрім [PERSON], немає. Наведене підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових» давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності та тривалості свого володіння. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Питання про набуття права власності на нерухоме майно не могло вирішуватися судами раніше 01 січня 2011 року. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. На підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: approved