Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним посилаючись на те, що вона відповідно до свідоцтва про спадщину за законом є власником земельної ділянки площею 10,02 га, яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Успадкована нею земельна ділянка належала моїй матері [PERSON], яка померла [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Дану земельну ділянку вона успадкувала 12.11.2011 року. В 2013 році вона мала приступити до обробітку земельної ділянки, але дізналась про те, що її обробляє відповідач. При житті мати їй повідомила, що будь яких договорів оренди її земельної ділянки вона ні з ким не укладала. Від керівництва відповідача вона отримала копію договору оренди земельної ділянки при ознайомлені з текстом договору та прикладеним до нього додатком вона впевнилась у тому, що підписи на договорі та додатках проставлені від імені її матері невідомою особою, останній не належать, як відомо їй мати їх не ставила. Підпис її матері суттєво відрізняється від підписів, які вона ставила при житті. Факт підробки очевидний. Вважала це порушенням Закону України "про оренду землі" та ст. 215 ЦК України Просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між нею та відповідачем 28.11.2005 року та додатковий договір від 28.11.2005 року, а також стягнути на її користь судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Наполягав, що мати позивачки самостійно підписала договір, а не інша особа як стверджує позивачка. Крім того вважав, що сплинув термін позовної давності з звернення до суду з даним позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивачка відповідно до свідоцтва на спадщину /а.с.9/ є власницею земельної ділянки розміром 10,02 га, яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.15/, яку вона успадкувала від своєї матері [PERSON], що померла [INFO]. 28.11.2005 року між [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки та додатковий договір до договору оренди землі, які були зареєстровані у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії центру ДЗК 06.04.2006 року за № 569 та 26.09.2007 року за № 532 відповідно. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації. Ст. 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Спори пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на, що вказує ст. 35 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України " Про оренду землі", які діяли на момент вчинення правочину, договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і є укладеним з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, яка діяла на момент вчинення правочину, договір який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні жодна із сторін не заявила клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, тільки доводила свою правоту в поясненнях. При дослідженні письмових доказів суд зокрема встановив розбіжність почерку, а саме підписів в договорі оренди з землі /а.с.4/ та додатковому договорі /а.с.8/, порівняно з наданими суду документами, а саме трудовою книжкою на ім'я [PERSON] /а.с.33/, світлокопіями відомостей на видачу орендної плати за землю фізичних осіб /а.с.25-32/ наданими в судовому засіданні представником відповідача. Дані відмінності у підписах суттєві і дають суду підстави вважати, що договір оренди земельної ділянки та додатковий договір до договору оренди землі підписанні не [PERSON], а іншою особою. На думку суду саме з цього приводу представник відповідача не клопотав перед судом про проведення зазначеної вище експертизи. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 203 ЦК України встановлено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а також волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Посилання позивача про сплив строку позовної давності на думку суду є необґрунтованим, оскільки на даний час правочин, а саме договір оренди земельної ділянки та додатковий договір діють, по ньому проводяться певні дії (використовується земельна ділянка, сплачується орендна плата). З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати На підставі наведеного, та

Outcome: approved