Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за договором про розповсюдження державних лотерей у сумі 11534 грн. 54 коп. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (надалі - товариство) та [PERSON] було укладено договір про розповсюдження державних лотерей № 115 від 03.12.2011 року, відповідно до якого відповідач зобов'язувався від імені товариства здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей. Відповідно до умов договору [PERSON] отримував у підзвіт, під повну матеріальну відповідальність за відомостями та накладними білети державних лотерей і був зобов'язаний звітувати про їх розповсюдження, повертати нерозповсюджені залишки білетів у представництво ТОВ «М.С.Л.», а також фіксувати обсяги розповсюдження білетів державних лотерей у відомостях обліку руху білетів та виручки. Проте, відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про розповсюдження державних лотерей не виконав, внаслідок чого за період часу з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року виникла заборгованість за реалізовані лотерейні білети в сумі 12069 грн. Відповідачем в рахунок зменшення заборгованості добровільно було повернуто 721 грн. Отже, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 11348 грн. Внаслідок прострочення виконання зобов'язання відповідачу був також нарахований розмір трьох процентів річних від простроченої суми, який в грошовому виражені складає 186 грн. 54 коп. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідач складає 11534 грн. 54 коп. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. В доведеність своїх заперечень суду пояснив, що він дійсно в грудні 2011 року уклав з позивачем договір про розповсюдження лотерейних білетів. Він, дійсно має заборгованість перед позивачем, однак в значно меншому розмірі. Також суду повідомив, що він не підписував відомість обліку руху білетів та виручки, відповідно до якої була визначена заборгованість за реалізовані лотерейні білети в сумі 12069 грн. З цих підстав, просив суд задовільнити вимоги в належному розмірі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору ті вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до договору № 115 від 03.12.2011 року (а.с. 5-9), укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» та [PERSON], останній зобов'язався від імені товариства здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей. Відповідно до умов цього договору відповідач по справі зобов'язаний був звітувати про розповсюдження білетів державних лотерей та повертати отримані від цього кошти, а також нерозповсюджені залишки білетів у представництво позивача, своєчасно, не рідше одного разу на тиждень звітувати за реалізовані лотерейні білети та прийняті сплати участі в лотереї в представництві оператора, не рідше один раз на тиждень здавати кошти, отримані від розповсюдження білетів лотерей (прийнятих сплат участі у лотереї), подавати звіт на всі залишки лотерейних білетів, щомісяця підписувати акти наданих послуг. Однак, в порушення умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого у період часу з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року у нього утворилася заборгованість за розповсюдження лотерейних білетів у сумі 12069 грн., що підтверджено відомістю розповсюджувача (а.с. 10-11). Із пояснень представника позивача суду стало відомо, що не спростовано відповідачем, останнім були повернутрі лотерії на суму 721 грн., тому сума заборгованості за інші лотерейні білети становить 11348 грн. При цьому суд зазначає., що згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною другою цієї норми передбачено, що для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідач, крім власних пояснень не надав суду жодних доказів в обгрунтування своїх заперечень. Тому доводи відповідача стосовно меншого розміру заборгованості суд не бере до уваги, так як вони спростовуються встановленим судом обставинами справи. За таких обставин, заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором про розповсюдження лотерейних білетів в сумі 11348 грн. повинна бути стягнена з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Як вбачається із розрахунку трьох процентів річних, який суд перевірив та зазнав правильним, відповідно була нарахована сума в розмірі 186 грн. 54 коп. (а.с. 3), яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved