Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом, в якому просять стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 142379,30 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивують тим, що 29 червня 2005 року між АТ «[PERSON] (Україна)», правонаступником якого вони є, та приватним підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 14, у відповідності до якого банк видає позичальнику кредит в сумі 129000 доларів США під 13% річних на термін до 02.06.2010 року. Згідно з п. 1 вказаного договору банк зобовязаний видати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, а також інші платежі,передбачені цим договором. Відповідно до пункту 3.2. договору, у якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором майновим поручителем [PERSON] надається нежитлове приміщення № 1-4 загальною площею 145,4 кв.м. в м. Дрогобичі пл .[PERSON], 13, а майновим поручителем [PERSON] надається нежитлове приміщення загальною площею 240,80 кв. м. в м. Дрогобичі пл. Ринок, 5. Додатковим договором № 5/10 від 28.10.2011 року внесено зміни до договору відповідно до яких позивальник за користування кредитом сплачує проценти річні в розмірі 12 % річних і зобовязується повернути кредит ( залишок заборгованості становить 30497,11 доларів США) у повному обсязі до 02.06.2013 року. У звязку з неналежним виконанням приватним підприємцем [PERSON] своїх зобовязань, у нього виникла заборгованість у розмірі 139065,78 грн. Згідно з п. 5.8 банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, процентів, комісій та інших належних платежів, про що письмово повідомити позичальника. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань позичальнику нараховано пеню за період з 04.05.2012 року по 28.03.2013 року у розмірі 3313,52 грн. Таким чином загальна сума заборгованості становить 142379,30 грн. Позичальник повідомлявся про необхідність повернення заборгованості за кредитним договором і про вжиття банком заходів щодо повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимоги залишились без відповідного реагування, кредит не повернуто, відсотки не сплачено. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням у пресі, а саме в газеті «Високий замок», 30.09.2013 року випуску. Суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідачів за наявних доказів при матеріалах справи. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з копії кредитного договору № 14 від 29.06.2005 року, він укладений між Акціонерним товариством «Кредит Банк» » та відповідачем приватним підприємцем [PERSON] на суму 129000 доларів США, цільове використання якого погашення кредитної заборгованості по кредитних договорах, строком до 02.06.2010 року і під 13 % річних. З копії меморіального ордеру № 49 від 29.06.2005 року вбачається, що [PERSON] одержав кредит в сумі 129000 доларів США. Відповідно до додаткового договору № 5/10 від 28.09.2011 року позичальник сплачує банку проценти річні у розмірі 12% і зобовязується повернути кредит ( залишок заборгованості становить 30497,11 доларів США) у повному обсязі до 02.06.2013 року. З копії додаткового договору № 4/10 від 15.04.2010 року видно, що у якості забезпечення виконання зобовязань позивальника є майнові поручителі [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії договору від 15.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом першої Дрогобицької нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] забезпечує виконання зобовязань приватного підприємця [PERSON] за кредитним договором № 14 від 29.06.2005 року і предметом іпотеки є нерухоме майно: цегляне нежитлове приміщення А-3, площею 145,4 кв.м.( приміщення « 1», площею 115,5 кв.м., « 2», площею 6,6 кв.м. « 3», площею 16,2 кв.м. « 4», площею 7,1 кв.м.), що знаходиться в м. Дрогобич, пл. Ринок, 13. Як вбачається з копії договору від 128.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом першої Дрогобицької нотаріальної контори [PERSON], [PERSON]. забезпечує виконання зобовязань приватного підприємця [PERSON] за кредитним договором № 14 від 29.06.2005 року і предметом іпотеки є нерухоме майно: цегляне нежитлове приміщення А-2, площею 240,8 кв.м., що знаходиться в м. Дрогобич, пл. Ринок, 5. З вимог про повернення заборгованості за кредитним договором № 14 від 29.06.2005 року вбачається, що приватний підприємець [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про необхідність погашення кредиту і у разі невиконання ним вимоги, ПАТ «[PERSON] банк» розпочне процедуру примусового стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі Статутом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» від 2012 року, Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» виступає правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «КРЕДОБАНК», який в свою чергу виступає правонаступником всіх прав і зобовязань Акціонерного товариства «Західно Український [PERSON]» і Акціонерного товариства « [PERSON] ( Україна ). Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що приватний підприємець [PERSON], уклавши договір кредиту з позивачем, тобто будучи боржником, прострочив виконання грошового зобовязання. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Згідно з ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення. Відповідно до умов іпотечних договорів від 15.04.2010 року, за реєстровим № 523 та від 28.04.2010 року, за реєстровим номером 611, за невиконання або неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року визначено, що суд вправі початкову ціну продажу предмету іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За матеріалами справи жодна зі сторін не заявляла перед судом клопотання про проведення оцінки майна, щодо якої заявлено вимогу про звернення стягнення, в силу чого, відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, суд початкову ціну продажу предмету іпотеки нежитлового приміщення № 1-4, загальною площею 145,4 кв.м., в м. Дрогобичі на пл.Ринок, 13, що належить [PERSON], та предмету іпотеки - нежитлового приміщення, загальною площею 240,80 кв.м., в м. Дрогобичі на пл.Ринок, 5, що належить [PERSON], встановлює на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент реалізації такої. Вважаючи підставними вимоги банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу такого будь-якій особі-покупцеві, суд прийшов до висновку про підставність й вимог позивача в частині надання останньому усіх повноважень продавця, зокрема, отримання будь-яких довідок та документів щодо предмету іпотеки, в тому числі витягу з Державного реєстру прав власності з можливістю здійснення ПАТ «Кредобанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, враховуючи наступне. Порядок нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу визначений "Інструкцією про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України", яка затверджена наказом Міністерства Юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5. Пунктом 65 Інструкції встановлено, що, зокрема, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Згідно з п. 63 Інструкції, крім правовстановлювального документа на нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Пунктом 7.1.1 розділу 7 "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 встановлено, що право на отримання витягу з Реєстру прав мають власник (власники) об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації або уповноважена ним (ними) особа; правокористувач (правокористувачі) нерухомого майна або уповноважена ним (ними) особа; спадкоємці (правонаступники - для юридичних осіб) або уповноважені ними особи. Оскільки ПАТ «Кредобанк» не є жодним із перелічених вище суб'єктів, отримавши право продажу на підставі рішення суду, фактично не зможе реалізувати таке без отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, відтак, суд дійшов переконання про підставність вимог в цій частині. Згідно з ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки боржник неналежним чином не виконує умови кредитного договору, не додержується умов укладеного договору іпотеки, то вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 1423,79 грн.

Outcome: approved