Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 1/2 частина будинку [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва про права на спадщину. В цьому будинку зареєстрована позивач, а також зареєстровано місце проживання відповідача, яка не проживає і не проживала в даному будинку, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості зняття її з реєстрації в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.05.2006 року позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS]. Також, позивач звернулася до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], якому за життя належала інша 1/2 частина будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. З акту складеного депутатом Ріпкинської селищної ради від 19.06.2013 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача, але вона за адресою реєстрації не проживає. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України - громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно зі ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, надавати чи не надавати право користування своїм приватним будинком [ADDRESS], тобто розпоряджатися цим будинком на власний розсуд, є виключним правом позивача, як власника будинку. Реєстрація місця проживання відповідачем у будинку позивача проти його волі є порушенням його права на безперешкодне та вільне користування і розпорядження своєю власністю. З відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved