Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить суд визнати дійсним попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м. та житловою 46,8 кв.м., у тому числі, укладений між нею та [PERSON] 22 квітня 2013 року - дійсним, визнати за нею право власності на придбане нерухоме майно з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації. Відповідач [PERSON] не погодившись з позовними вимога відповідно до ст.123 ЦПК України подав до суду 28.08.2013 року зустрічний позов, в якому просить суд попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м. та житловою 46,8 кв.м., у тому числі, укладений між нею та [PERSON] 22 квітня 2013 року - недійсним, та визнати за ним право власності на реконструйоване нерухоме майно, об'єкт А-5 магазин [ADDRESS], з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації. Ухвалою суду було відкрито провадження за зустрічним позовом та залучено його до розгляду з первісним. При розгляді справи по суті [PERSON] до початку судового засідання 30.09.2013р. подала заяву в якій від своїх позовних вимог відмовилась, визнала зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, та без застосування технічних засобів. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] до початку судового засідання 30.09.2013 року подав заяву в якій підтримав свої зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі, та без застосування технічних засобі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом досліджені докази по справі: - досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач за зустрічним позовом, 22 квітня 2013 року уклав з відповідачем за зустрічним позовом, попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м. та житловою 46,8 кв.м., у тому числі. З матеріалів справи вбачається, що ця квартира належала та належить позивачу за зустрічним позовом на підставі договору дарування від 17.04.2013р. індексний номер 2510753, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 2510753, належить квартира [ADDRESS]. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Враховуючи викладене вбачається, що укладення сторонами попереднього договору є правочином, який породжує для його учасників викладені в цьому договорі зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У той же час, ст. 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із договором купівлі - продажу, вищевказаного нерухомого майна, продаж здійснено за 160000,00 грн., але позивач за зустрічним позовом отримав від відповідача за зустрічним позовом, під час підписання договору, лише частину суми у розмірі 20000,00грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується розпискою, написаною позивачкою за зустрічним позовом, власноруч, решту коштів, відповідач за зустрічним позовом, зобов'язалась віддати не пізніше 25 травня 2013р., але на момент звернення з зустрічним позовом до суду, так і не віддала, тобто не виконала умови договору. Виходячи з викладеного можна зробити висновок, що в порушення ст. 525 УК України позивач за первісним позовом в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 22.04.2013 року, а саме безпідставно відмовилася від сплати решти коштів обумовлених договором. Як встановлено в судовому засіданні, на теперішній час, позивач за зустрічним позовом самостійно за свої власні кошти зробив реконструкцію квартири зі зміною цільового призначення під магазин - об'єкт А-5 магазин (вбудоване приміщення №16), загальною площею 65,4 кв.м., в будинку [ADDRESS]. Як вбачається з висновку, яке зроблено, після обстеження магазину ( вбудоване приміщення [NUMBER]), спеціалістами ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект», реконструкція приміщення зроблена технічно грамотно, не порушено несучі спроможності конструкцій приміщення і його загального стану, конструкція будівлі відповідає вимогам будівельних, санітарних та протипожежних норм, тріщин або видимих дефектів не знайдено, тому спеціалісти інституту вважають можливим подальшу безпечну в технічному відношенні експлуатацію магазину, приміщення [ADDRESS]. Як вбачається з розписки, написаної власноруч відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], він отримав від позивача за зустрічним позовом [PERSON] кошти у розмірі 20000,00грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) сплачені нею при укладанні 22 квітня 2013р. попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м. та житловою 46,8 кв.м., у тому числі. У відповідності до ст. ст. 227, 242 Цивільного кодексу України для договорів купівлі - продажу, міни нерухомості, у разі, якщо хоча б однією стороною є громадянин, встановлено обов'язкову нотаріальну форму договору. Судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, але всі умови договору покупцем виконані не були, продавець має претензії до покупця, а тому такий договір вважається недійсним. В теперішній час позивач за зустрічним позовом, яка повернула кошти відповідачу за зустрічним позовом у повному обсязі сплачені неї при укладанні попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, вважаючи себе єдиним власником цього майна, вирішила його реконструювати за свої власні кошти, але після реконструкції квартири в магазин (вбудоване приміщення [NUMBER]), не може в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатися своїм нерухомим майном. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути лише за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Склалася ситуація, коли власник нежитлового приміщення магазину приміщення [ADDRESS], після реконструкції становить 65,4 кв.м., не має правовстановлюючих документів, що підтверджували б його право приватної власності на реконструйоване нерухоме майно. Той факт, що нежитлового приміщення магазину вбудоване приміщення [ADDRESS] після реконструкції становить 65,4 кв.м., належить позивачу за зустрічним позовом на праві приватної власності, підтверджується доданими документами, та обставина, що реконструкція магазину є якісною, відповідає вимогам будівельних, санітарних та пожежних норм, не порушує прав інших осіб підтверджується висновком спеціалістів ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект», тому суд приходить висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом набув право власності на спірне нерухоме майно. При урахуванні судом експертного та технічного висновку за результатами обстеження вищевказаної будівлі позивача за зустрічним позовом на підставі ч. 2 ст. 8 ЦК України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність приміщень до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, дане нерухоме майно з усіма його складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують іншого проведення дослідження готовності до експлуатації прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації. Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації державній реєстраційній службі Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved