overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

31 грудня 2013 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.12.2013 року о 03 год. 30 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.12.2013 року о 03 год. 30 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локантош, лікарні КСП КУ «ДССМП» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої безсоння, страх померти, агресивний, побив все у домі, зламав меблі. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

27 грудня 2013 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.12.2013 року о 23 год. 05 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.12.13р. о 23 год. 05 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатоша лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований, агресивний, розмовляє сам з собою та з віртуальним співрозмовником. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

23 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. 13 квітня 2010 року у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ними. З 1 вересня 2013 року їх син навчається у Придніпровському професійному ліцеї м. Дніпропетровська на денному відділені на не повному державному забезпеченні та потребує матеріальної допомоги. Відповідач знаходиться у працездатному віці, фізично здоровий, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому вона просить суд стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання до 27.06.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, з проханням розглядати справу без його участі. Третя особа в судове не з'явилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 8 жовтня 1994 року, який було розірвано 13 квітня 2019 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Згідно довідки Придніпровського професійного ліцею м. Дніпропетровська, [PERSON] є учнем Придніпровського професійного ліцею за фахом «Електрогазозварник» з 1 вересня 2013 року навчається на денному відділенні на неповному державному забезпеченні (а.с.3), а термін закінчення навчання - 27 червня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач працездатний, непрацездатних осіб та інших дітей на своєму утриманні не має, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на навчання свого сина, який мешкає з позивачем. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги згоду відповідача на стягнення з нього визначеного позивачем розміру аліментів, а також враховує вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі ст.ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

26 грудня 2013 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Новомосковський р-н, с.Дмитрівка, вул. Українська, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.12.2013р. о 15 год. 40 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.12.13р. о 15 год. 40 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Собакар Т.О. лікарні Новомосковської ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, збуджений, напружений, звучать ідеї відношення на адресу сестри. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

26 грудня 2013 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.12.2013р. о 09 год. 57 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.12.2013р. о 09 год. 57 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.А. лікарні Дніпропетровська ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна. Виказує маячні ідеї впливу, переслідування. Афективно заряджена. Мислення розірване. Сама з собою розмовляє. По поведінці хворої можно судити про наявність обманів сприйняття. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофоренія, параноїдна форма, галлюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

26 грудня 2013 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.12.2013 року о 09 год. 20 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.12.2013р. о 09 год. 20 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва В.В. лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування на адресу оточуючих, матері, знаходиться у стані психомоторного збудження, сам з собою розмовляє. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Своєю заявою до суду [PERSON] просила встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1961 року по [INFO] та факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що її мати [PERSON] із 1961 року фактично проживала в шлюбі без його реєстрації із її батьком [PERSON] по день його смерті, тобто по [INFO]. Чому батьки не зареєстрували шлюб їй невідомо, однак [PERSON] не заперечував свого батьківства, виконував усі батьківські обов'язки. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на належне йому майно, яку, відповідно до ст. 549 ЦК України, прийняла її мати [PERSON], вступивши в управління і володіння належним померлому майном. [INFO] [PERSON] померла, на майно котрої заявник є єдиним спадкоємцем. Оформляючи спадщину після смерті матері було встановлено, що померлому [PERSON] належала земельна частка (пай) в землях колективної власності КСП «Голубече», що підтверджується земельним сертифікатом. Виходячи із наведеного право на земельну частку (пай) [PERSON] успадковано її матір'ю [PERSON] і це право успадковується заявником як єдиним спадкоємцем. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу підтверджується довідками Голубецької сільської ради. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, яку вона на даний час позбавлена можливості оформити в нотаріальній конторі. Таким чином [PERSON] була змушена звернутись до суду із даною заявою, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Тому в судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] Вони проживали разом без шлюбу до смерті [PERSON] Свідок, [PERSON], суду пояснила, що померла [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] Вони проживали разом без реєстрації шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши заявника та свідків, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживав із [PERSON] однією сім'єю та вели спільне господарство із 1961 року, що підтверджено показами свідків та довідкою Голубецької сільської ради, і тому [PERSON] як дочка [PERSON], який помер [INFO] та єдиний спадкоємець має право на спадкування належного йому майна. Відповідно до частини 2 статті 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки - складають сім'ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства, у якому просить виключити відомості про нього з актового запису про народження дитини, як батька дитини - [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецьк Донецької області, з актового запису № 23 від 15.03.2006 року, оскільки позивач дізнався про те, що він не є батьком дитини. В обгрунтування позову посилається на ст.136 СК України. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні вимог. Відповідач - [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та зазначила, що позивач виховував її сина від першого шлюбу як свого рідного сина. Другу дитину - [PERSON], якому зараз 7 років, він вважав своєю дитиною, хоч і здогадувався, що це не його рідний син. На проведенні експертизи відповідач не наполягала, оскільки в цьому не має сенсу. Відповідач вважає, що саме після розірвання шлюбу, позивач вирішив оспорити своє батьківство для того, щоб нічого не заважало йому створити нову сім'ю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Догнецької області про затвердження мирової угоди від 28.08. 2013 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Стаття 174 ч.4 визначає, що у разі визнання відповідачем позову, за наявністю законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 21 травня 1995 року у Крижопільському відділі ЗАГС Вінницької області. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, в них різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги. Подружні стосунки давно не підтримують. Сім'я фактично розпалась і зберегти сім'ю неможливо. Тому в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач до суду надіслала заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, просила справу розглянути в її відсутність. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, обґрунтований вимогами ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 28 лютого 2011 року у виконкомі Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, в них різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Між ними втрачено почуття взаємної любові та поваги. Подружні стосунки не підтримують з листопада 2013 року. Сім'я фактично розпалась і зберегти сім'ю неможливо. Тому в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач до суду надіслала заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, просила справу розглянути в її відсутність. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, обґрунтований вимогами ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved