Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 29.05.2013 року у розмірі 35000 доларів США та судові витрати у сумі 3441 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №804/6/10/2006/840к/2055 від 13.10.2006 року відповідачу було надано кредит в сумі 35000 доларів США на строк до 13.10.2026 року зі сплатою 10% річних. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов’язань, щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, де предметом іпотеки виступило нерухоме майно – двокімнатна квартира № 38, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 94, корп. 1, вартістю 38938 доларів США, яке належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2006 року. Оскільки відповідач належним чином свої зобов’язання не виконував, станом на 29.05.2013 року за кредитним договором утворилась заборгованість, яка становить 63087,37 доларів США, а в гривні складає 504257,34. 01.10.2013 року до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог із якої вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 29.05.2013 року у розмірі 63087,37 доларів США та судові витрати у сумі 3441 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги із урахуванням їх зміни та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з’явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає необхідним позов задовольнити, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13.10.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №804/6/10/2006/840к/2055, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 35000 доларів США на строк до 13.10.2026 року зі сплатою 10% річних, що закріплено у п.1.3.1 кредитного договору. Згідно п. 1.2 вказаного договору цільовим призначенням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 13.10.2006 року. Крім того для забезпечення виконання вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки від 13.10.2006 року, предметом якого є двокімнатна квартира № 38, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 94, корп. 1, вартість якої складає 38938 доларів США. Як вбачається з пунктів 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору №804/6/10/2006/840к/2055 від 13.10.2006 року відповідач повинен щомісячно, до 10 числа вносити черговий мінімальний платіж, який становить 444,79 доларів США. Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема за умовами вказаного Кредитного договору, повернути кредитні кошти та сплатити проценти, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, зобов’язання щодо своєчасності сплати суми чергового мінімального щомісячного платежу відповідачем не виконується належним чином. Таким чином, станом на 29.05.2013 року за кредитним договором у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 63087,37 доларів США, а в гривневому еквіваленті складає 504257,34 грн., яка складається з: пені за порушення строків платежів по кредиту та відсотках – 27,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить – 217,89 грн., заборгованості зі сплати за користування кредитом – 17942,52 доларів США, у гривні – 143414,60 грн., щомісячної плати за управління кредитом – 7365,60 доларів США, у гривні – 58837,27 грн., штрафу за порушення положень кредитного договору – 3500 доларів США, у гривні – 27975,50 грн., заборгованості по кредиту – 34251,98 доларів США, у гривні – 273776,08 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 29.05.2013 року. Крім того, позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу про дострокове стягнення кредитних коштів, яка була залишена без виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до положень ст.ст.1048-1050 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобов’язанням. У випадку порушення зобов’язань щодо повернення позики, позичальник несе відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України. Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки на даний час заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена.

Outcome: approved