Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 серпня 2013 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 22 червня 2012 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,7599 га, що розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії КВ № 047190. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 22 червня 2012 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 22 червня 2012 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 244383 (а.с.3). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 3,7599 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії КВ № 047190 (а.с.7). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємицею четвертої черги, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області № 2-о/1010/39/2012 від 30.11.2012 року, яким було встановлено факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в смт. Володарка по вул. Підгірній, 96, Київської області, починаючи з 1995 року і до дня смерті [PERSON], який помер 22 червня 2012 року (а.с.4-5). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 22 червня 2012 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не змогла у звязку з тим, що було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку та були відсутні докази факту проживання однією сімєю позивача [PERSON] та померлого 22 червня 2012 року [PERSON], відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved