Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №009668, виданого Новоайдарською селищною радою 05.05.2003 року. На даний час позивач має намір подарувати земельну ділянку, але у нього відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на дану земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення договору дарування, отримав відповідь, в якій вказано, що внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку неможливо посвідчити договір дарування земельної ділянки. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Новоайдарської селищної ради, у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №009668, виданого Новоайдарською селищною радою 05.05.2003 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1280 га, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.12). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], площа земельної ділянки становить - 0,1280 га.(а.с.5). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 30.10.2013 року, власником житлового будинку [ADDRESS], який розташований на вищевказаній земельній ділянці є [PERSON], розмір частки власності - ціла (а.с.6-9). Відсутність оригінала державного акта про право на земельну ділянку позбавляє можливості реалізувати позивачу своє право на користування, володіння та розпорядженням майном, яке належить йому на праві приватної власності, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності у суду не викликають, визнання права власності на земельну ділянку не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 16, 319, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

Outcome: approved