Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

у вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із 16.10.1985 року по [INFO]. [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сімєю, не вели спільного господарства протягом останніх десяти років. Після смерті [PERSON] позивачці стало відомо про укладений 04.11.2011 року між ним та АТ «Сбербанк Росії» кредитний договір № 010-Н/11/42ФО на суму 19 999, 00 грн. Позивачка вважає договір між [PERSON] та відповідачем недійсним, оскільки він був укладений без згоди на те позивачки, в порушення вимог ч. 2 ст. 65 СК України. З огляду на вищевикладене позивачка просила суд визнати договір № 010-Н/11/42ФО від 04.11.2011 року, укладений між АТ «Сбербанк Росії» та [PERSON] недійсним та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в сумі 229, 41 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Просив суд задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві. Суду пояснив, що відкрита після смерті [PERSON] спадщина була прийнята позивачкою та ще двома особами. Після прийняття спадщини АТ «Сбербанк Росії» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до спадкоємців про стягнення боргу за кредитним договором № 010-Н/11/42ФО від 04.11.2011 року, у звязку із чим позивачка дізналась про існування договору. Представник ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] Суду пояснив, що кредитний договір № 010-Н/11/42ФО від 04.11.2011 року був укладеній з дотриманням вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Представником відповідача визнано факт не підписання [PERSON] кредитного договору, вважає, що необхідність у наданні дозволу дружиною кредитора відсутня. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 16.10.1985 року палацом реєстрації шлюбів та новонароджених зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу (а.с. 15). 04.11.2011 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010-Н/11/42/ФО, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 6-14). [INFO] у віці 52 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспорюванні кредитного договору суди мають виходити з того, що положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Крім того, суд враховує, що [PERSON] та позивачка не проживали однією сімєю до його смерті останні 10 років та спільного господарства не вели, отже померлий отримав у власність кошти на свої потреби, що не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed