Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Другий відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментах в сумі 12507 грн., пені за прострочення сплати аліментів та визнання факту неучасті відповідача у вихованні сина [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31.08.1998 р. постановлено стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з 12.08.1998 р. до досягнення дитиною повноліття, проте відповідач призначених аліментів не сплачує. 11.01.2013 р. уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з відповідача 12507 грн. заборгованості по аліментах та 94799 грн. пені у зв»язку із несвоєчасною виплатою аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.04.2009 р. по 01.08.2012 р. 01.03.2013 р. уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7828 грн. та суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період заборгованості з 01.06.2009 р. по 01.08.2012 р. в сумі 82014 грн. Уточнивши позовні вимоги 03.06.2013 р. позивач просила стягнути з відповідача 5864.69 грн. заборгованості по аліментах та 52228 грн. пені у зв»язку із несвоєчасною виплатою аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.08.2009 р. по 31.12.2012 р. Позивач у судових засіданнях уточненні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судових засіданнях позову не визнали. Відповідач подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що йому не було відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів, оскільки державний виконавець Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції повідомив його про її відсутність. Крім того, відповідач зазначив, що матеріальний стан у нього важкий, на його утриманні перебуває мати - пенсіонер та брат - інвалід, зважаючи на що просить зменшити розмір неустойки який просить стягнути з нього позивач. Представник Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції у судових засіданнях пояснив, що відповідачу було помилково повідомлено про відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO]. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міського суду від 24.09.1998 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановою Тернопільського міського суду від 31.08.1998 р. із [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 12.08.1998 р. і до його повноліття. Відповідно до довідки Технічного коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Пулюя №2843 від 10.11.2011 р., батько [PERSON] за період його навчання в коледжі з 01.09.2010 р. не цікавиться станом навчання та виховання дитини. Із Акту Другого відділу ДВС ТМУЮ №13171 від 17.04.2013 р. вбачається, що станом від 01.02.2013 р. по 10.02.2013 р. відповідачем сплачено - 550.75 грн. За період від 01.03.2006 р. по 10.02.2013 р. заборгованість відповідача по аліментах, які стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] становить - 5864.69 грн. Із розрахунку позивача щодо суми пені за прострочення сплати аліментів вбачається, що сума пені у розмірі 0.01% від суми заборгованості аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] з 01.08.2009 р. по 31.12.2012 року складає 52228 грн. за період із липня 2009 р. по листопад 20012 р. Відповідно до проведеного судом розрахунку пені за прострочення сплати аліментів [PERSON], пеня складає - 52192.58 грн. за період з липня 2009р. по листопад 2012р. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі СК України), заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1,2 ст.196 СК, при виникненні заборгованості з вини особи яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає, що позивачем доведено факт несвоєчасної сплати відповідачем аліментів в користь позивача, що має наслідок сплату пені на загальну суму 52192.58 грн. Однак, враховуючи викладенні обставини, беручи до уваги те, що розмір неустойки, яку просить стягнути позивач значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, з огляду на відсутність у відповідача постійного місця роботи та джерела доходу, що має своїм наслідком складне матеріальне становище відповідача, а також надання представником відділу ДВС за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів недостовірної інформації відповідачу про відсутність у нього заборгованості по аліментах, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання сина в розмірі 52 228 грн. слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача 20 000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. Слід зазначити, що ст. 194 СК України має виключний перелік обставин коли провадиться стягнення заборгованості за аліментами. Так, відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості певної суми, яка є предметом виконавчого провадження не можуть ґрунтуватися на правилах ст. 194 СК України. Порядок стягнення аліментів та заборгованості по них визначений статтями 194-195 СК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Задоволення вимог про стягнення заборгованості за аліментами, які вже стягуються за рішенням суду виконавчою службою за виконавчим листом є по своїй суті повторним стягненням аліментів з відповідача. Така сума заборгованості має бути виплачена відповідачем в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, і заходи щодо стягнення заборгованості, яка утворилась, повинна застосовувати державна виконавча служба, тому, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 5864.69 грн. слід відмовити.

Outcome: partial