Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Тишківської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] та чоловікового батька - [PERSON], який помер [INFO] В заяві про уточнення вимог зазначила, що номер житлового будинку, право власності на який вона просить визнати - 50, що стверджено копією технічного паспорта, складеного 16.09.2013 р., згідно з яким виправлено допущену раніше помилку. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 14.06.1974 р. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,08 га під забудову житлового будинку. 18.06.1974 р. складено Акт відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі та виготовлено свідоцтво на забудову садиби в с. Тишківці. Всі інші правовстановлюючі документи були оформлені на [PERSON], чоловікового батька. В зв'язку з пожежею в травні 2011 р. згадані документи знищені. [PERSON] помер [INFO] Його мати (свекруха позивачки) - [PERSON], померла раніше - [INFO], а його батько (свекор позивачки) - [PERSON] помер [INFO] За свого життя чоловікові батьки вчинили заповіти, за якими заповідали все своє майно синові, чоловікові позивачки - [PERSON]. Останній помер [INFO], не оформивши спадкове майно після смерті своєї матері. У володіння, користування та розпорядження спадковим майном вступила позивачка, вона з часу одруження проживає в даному житловому будинку, користується ним та господарськими приміщеннями, обробляє земельну ділянку. З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталась до нотаріуса, однак їй було відмовлено, так як відсутнє свідоцтво про право власності на дані будівлі. Ухвалою суду від 26.11.2013 р. до участі в справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено [PERSON] та [PERSON], жителів с. Тишківці Городенківського району. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала. Суду пояснила, що вона з 1969 р. проживає в господарстві по [ADDRESS]. В даному господарстві вона проживала з своєю сім'єю та батьками чоловіка, які за свого життя написали заповіти на свого сина. Останній помер раніше від батька. На час смерті [PERSON] їх дочка [PERSON] проживала разом з ними, де продовжує проживати й тепер. Представник Тишківської сільської ради в судове засідання не з'явився, до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, в своїй заяві зазначила, що позов [PERSON] визнає. [PERSON], рідний брат чоловіка позивачки, в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що він не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], не претендує на неї, наміру звертатись до суду з метою встановлення додаткового строку на прийняття спадщини чи визнання права власності на спадкове майно він не має. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим С/ЗАГС с. Вікно Городенківського району 09.02.1969 р. стверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 09.02.1969 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON], [INFO], свідчить його Свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO], що стверджено Свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Про смерть матері чоловіка позивачки - [PERSON], яка померла [INFO], свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Тишківської сільської ради. Про смерть батька чоловіка позивачки - [PERSON], який помер [INFO], свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Тишківської сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1262 згаданого кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід. Згідно з ст. 1266 внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Ч.2 ст.1274 Цивільного кодексу України передбачене право спадкоємців за законом відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] є його син [PERSON], а спадкоємцями за правом представлення є його внуки, діти померлого [PERSON]. На час смерті останнього разом з ним проживали дружина - позивачка [PERSON] та дочка [PERSON]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6456 від 12.09.2013р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про те, що житловий будинок збудований і знаходиться в [ADDRESS] свідчить характеристика будинку згідно з технічним паспортом на будинок, загальна інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 70181 грн. Про те, що за житловим будинком для будівництва, обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,25 га, свідчить довідка № 398 від 07.08.2013 р. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, таке становище має місце по даній справі, а тому суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 316,317,325,328, 1216,1222, 1233, 1261, 1268,1274 ЦК України,

Outcome: approved