Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач повідомив, що на балансі відокремленого підрозділу «Ладижинська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» знаходиться будинок № 32. У вказаній квартирі проживала [PERSON]. Так як вона виїхала на роботу у райони Крайньої Півночі в місто Оху, Сахалінської області їй видавались охоронні свідоцтва на квартиру [ADDRESS] по 05.01.2010 року. Після закінчення вищевказаного строку [PERSON] та члени її сім'ї в квартиру [ADDRESS] не повернулись. Рішенням Ладижинського міського суду від 30 серпня 2013 р. [PERSON] визнана такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS]. Між [PERSON] і відповідачем - [PERSON] на період з 14 вересня 2007 року по 15 січня 2010 року укладався договір піднайму, згідно із умовами якого відповідач зобов'язувався по першій вимозі звільнити вказану квартиру. 17 червня 2013 року [PERSON] була вручена вимога про звільнення вказаної квартири. Вказану вимогу відповідач не виконав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання, не з'явився, будь-якого повідомлення про причини неявки не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі відокремленого підрозділу «Ладижинська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго». У вказаній квартирі проживала [PERSON]. Так як вона виїхала на роботу у райони Крайньої Півночі в місто Оху, Сахалінської області їй видавались охоронні свідоцтва на квартиру [ADDRESS] по 05.01.2010 року. Після закінчення вищевказаного строку [PERSON] та члени її сім'ї в квартиру [ADDRESS] не повернулись. Рішенням Ладижинського міського суду від 30 серпня 2013 р. [PERSON] визнана такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS]. Між [PERSON] і відповідачем - [PERSON] на період з 14 вересня 2007 року по 15 січня 2010 року укладався договір піднайму, згідно із умовами якого відповідач зобов'язувався по першій вимозі звільнити вказану квартиру. 17 червня 2013 року [PERSON] була вручена вимога про звільнення вказаної квартири. Вказану вимогу відповідач не виконав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним власником квартири, а відповідач мешкає в ній не маючи на це законних підстав, в зв'язку з чим, разом із членами своєї сім'ї підлягає виселенню з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 97 ЖК України після закінчення строку договору піднайму піднаймач не вправі вимагати відновлення договору і на вимогу наймача зобов'язаний звільнити займане приміщення. Відповідно до ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та доведеними під час розгляду справи, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення, оскільки в матеріалах справи маються дані про те, що у власності відповідача є будинок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 114,70 грн. сплаченого судового збору та користь держави 114,70 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 197, 208, 212-216, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved