Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 12.12.2007 року за позивачем, відповідачкою та [PERSON], [INFO], було визнано право користування квартирою [ADDRESS]. З 1996 року мати позивача по справі - [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON] У 2007 році [PERSON] та [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. Після ремонту в 2009-2010 р.р. батьки переїхали проживати до нової квартири разом з неповнолітнім [PERSON]. Після служби в армії між сторонами по справі в 2010 році склалися неприязні стосунки, оскільки відповідачка мигає від позивача проживати окремо, тому що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зробила косметологічний кабінет. З вересня 2013 року позивач взагалі не може попасти до спірної квартири, вимушений проживати у знайомих та родичів, оскільки свого житла він не має. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 15, 391 ЦК України, статтю 64 ЖК України, [PERSON] просив суд: усунути йому як співвласнику квартири [ADDRESS] перешкоди у користування квартирою шляхом вселення до цієї квартири; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] перешкоди у проживання в [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та з підстав, викладених у позові, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, повідомлена відповідно до вимог діючого законодавства, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у відсутність або ж відкладення судового засідання не надавала. Представники третіх осіб до суду не з'явилися, повідомлені відповідно до вимог діючого законодавства. Представник Комунального підприємства Житлово-експлуатаційного об'єднання Желєзнодорожного району м. Сімферополя причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутність або ж відкладення судового засідання не надавав. Представник Служби у справах дітей Сімферопольської міської ради просив розглянути справу у відсутність представника, прийняти судове рішення з урахуванням інтересів [PERSON], [INFO]. З урахуванням згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши та оцінивши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], з наступних підстав. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. А відповідно до частини 3 вищенаведеної статті Закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства Житлово-експлуатаційного об'єднання Желєзнодорожного району м. Сімферополя. Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 12.12.2007 року було визнано за [PERSON] та її дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зобов'язано ЖЕО Залізничного району м. Сімферополя укласти з [PERSON] договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Зазначене судове рішення набрало законної сили. У зв'язку з наведеним, суд вважає посилання [PERSON] на положення ЦК України не спроможними, оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються ЖК Української РСР. Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], змінив ім'я на [PERSON], про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим в книзі реєстрації змін імені 23.10.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №54. Також, 23.10.2009 року отримано повторне свідоцтво про народження вже на інше ім'я - [PERSON] Оригінали вказаних документів були досліджені судом під час розгляду справи по суті, а копії додані до матеріалів справи. Звертаючись до суду із позовними вимогами, [PERSON] зазначає, що відповідачка [PERSON] чинить йому перешкоди у користування квартирою [ADDRESS]. У частині 2 статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів. У разі порушення цивільного права у потерпілій особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту статей 1, 6, 9, 61 ЖК Української РСР, статті 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК Української РСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності. Положеннями статті 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Крім того, відповідно до статті 65 ЖК Української РСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Доводи позивача підтверджуються матеріалами справи, а саме актом від 06.12.2013 року, відповідно до якого [PERSON] намагався вселитися до квартири [ADDRESS], але ж йому з боку [PERSON] були створені перешкоди для вселення. Також, [PERSON] 30.09.2013 року звертався до Залізничного РВ Сімферопольського МУ ГУМВС України в АР Крим із заявою стосовно надання сприяння у вселенні до квартири [ADDRESS], оскільки його мати чинить перешкоди у проживанні в цій квартирі. Згідно з висновком дільничного інспектора міліції СУІМ Залізничного РВ Сімферопольського МУ ГУМВС України в АР Крим Сулейманова А.В. від 15.10.2013 року перевірку за заявою [PERSON] було закінчено, оскільки вказані заявником факти знайшли своє підтвердження в ході проведеної перевірки. Аналогічні пояснення надали й допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], які особисто були присутні 06.12.2013 року при вселенні [PERSON] до квартири [ADDRESS] та пояснили, що [PERSON] відмовилася впустити [PERSON] до вказаної квартири, про що було складено відповідний акт. У зв'язку з наведеним, суд вважає встановленим факт створення відповідачкою [PERSON] перешкод у здійсненні позивачем [PERSON] його права користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], чим порушується право позивача, як наймача житла, яке за вимогами статей 9, 64 ЖК Української РСР підлягає судовому захисту шляхом вселення [PERSON] у зазначене приміщення та зобов'язання відповідача не чинити перешкод в користуванні квартирою. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. З оглядом на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 114,70 грн. На підставі статей 9, 64 Житлового кодексу Української РСР, статті 16 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved