Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

17.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання договору позики від 11.10.2012 року та стягнення з неї 11795,00 грн. боргу, 2800,00 грн. процентів за договором, 30 000,00 грн. пені та судових витрат по справі. В позовній заяві вказав, що згідно договору позики від 11 жовтня 2012 року укладеного між ним та [PERSON] остання отримала в борг 13750,00 грн. з метою купівлі будинку. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кошти з терміном погашення до 11.10.2014 року та зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 5% від суми позики в місяць та зобов’язувалася сплачувати щомісячні платежі в розмірі 1285 грн. з яких 585 грн. основна сума позики та 700,00 грн. відсотки. Крім того, договором встановлено, що у випадку недотримання його умов нараховується пеня в розмірі 40% від суми позики в місяць. Відповідачка зобов’язання за договором не виконує, сплату боргу та відсотків не здійснює у зв’язку із чим виникла заборгованість. Також, внаслідок несплати боргу та відсотків за користування коштами [PERSON] порушила умови договору позики, а тому вказаний договір підлягає розірванню. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Відповідачка [PERSON] належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце розгляду справи про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення, зі згоди позивача, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачці позику в сумі 13750,00 грн., які можуть бути використані для придбання житлового будинку на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення позики та відсотків не пізніше ніж 11.10.2014 року. Згідно п.5 Договору позики відповідачка зобов’язувалася своєчасно повернути вказану позику, сплатити відсотки за користування коштами із розрахунку 5% в місяць від суми позики, що становить 700 грн. та у випадку недотримання умов договору сплачувати пеню в розмірі 40% від суми позики в місяць. Ч.1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ч.1 ст. 1052 вказаного кодексу встановлено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 даного Кодексу встановленою, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. [PERSON] порушила умови договору, прострочила сплату позики, позику та відсотки за її користування не погашає, тому вимоги позивача в цій частині правомірні. Згідно розрахунку позивачем вирішено застосувати пеню у випадку недотримання умов договору [PERSON] в розмірі 40% від суми позики в місяць. Разом з тим, суд вважає, що нарахована сума пені 44366,67 грн., відповідно до п. 6 Договору, в розмірі 40% від суми позики в місяць, є надто великою в порівнянні з сумою боргу за кредитом, який становив 11725,00 грн. Крім того, суд враховує, що відповідачка проживає у важких матеріальних умовах, здійснює догляд хворої дочки. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, заподіяних невиконанням зобов’язань, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. За ст. 651 ЦПК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкода друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем не надано суду достатньо доказів на підтвердження істотного порушення договору відповідачкою, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial