Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 12 серпня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого [PERSON] передала у борг [PERSON] гроші у розмірі 1860 гривень, які відповідач зобов'язалася повернути до 14 серпня 2013 року. На підтвердження укладеного відповідач видала позивачу власноруч написану, у присутності свідків розписку, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач суму позики у встановлений строк 14 серпня 2013 року позивачу не повернув. Неповернуті гроші і на сьогоднішній день. Відповідач уникає зустрічей із позивачем, на телефонні виклики не відповідає. Крім того, відповідно до виданої розписки, відповідач у разі прострочення виконання зобов'язання, зобов'язалася сплатити штрафні санкції у розмірі 5000 гривень, що підтверджується розпискою. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні із позовом не погодилася, зазначила, що дійсно нею була написана розписка, але це вона зробила під психологічним примусом. Ніяких грошей від позивача вона не отримувала а відповідно повертати їх не має можливості. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У матеріалах справи мається копія розписки (а.с.4) відповідно якої вбачається, що відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у розмірі 1860 гривень. Було обумовлено, що у разі неповернення цих грошей вона зобов"язується повернути грошові кошти у розмірі 5000 гривен позивачу у вигляді штрафних санкцій. Це було обумовлено у присутності свідків. У судовому засіданні факт написання розписки відповідач не заперечувала. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені . Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були отримані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 229 гривен 40 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.16, 525, 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved