Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Прокурор звернувся в суд з позовом в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської дирекції, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними іпотечних договорів. Свій позов обґрунтовує тим, що 19.12.2006 року між ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 014/01-10/1130, згідно умов якої останній отримав споживчий кредит в сумі 100000 доларів США. З метою забезпечення виконання кредитної угоди, 19.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки являється житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить останній на праві власності. В подальшому, виконавчим комітетом Липинської сільської ради, на підставі заяви [PERSON], прийнято рішення №83 від 30.11.2006 року «Про надання дозволу на передачу в іпотеку житлового будинку». Крім того, 06.09.2007 року між ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/08-11/1949, згідно якого останній отримав кредит в сумі 50000 доларів США. З метою забезпечення кредитного договору, 06.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно умов якого остання передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,1808 га, яка розташована в [ADDRESS] та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289410. При цьому, підставою для укладення іпотечного, предметом якого була земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS] стали довідки Липинської сільської ради від 05.09.2007 р. за №1480 та 1481, підроблені [PERSON] про те, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS], а [PERSON] - в [ADDRESS]. Проведеною прокуратурою перевіркою щодо охорони житлових та майнових прав неповнолітніх [PERSON], [PERSON] виявлено порушення ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 12, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» при прийнятті рішення виконавчим комітетом Липинської сільської ради №83 від 30.11.2006 «Про надання дозволу на передачу в іпотеку житлового будинку», оскільки органом опіки і піклування не перевірено дотримання майнових інтересів неповнолітніх дітей. Також зазначає, що працівниками ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» не дотримана процедура укладення вказаних договорів, оскільки не перевірено інформацію, яку надав клієнт. Крім того, в ході досудового розслідування кримінального провадження №42020130000010 від 08.02.2013 року відносно службових осіб ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України встановлено, що [PERSON] з метою збільшення кредитного ліміту при укладанні додаткової угоди до генеральної кредитної угоди №014/01-10/1130 використав підроблені довідки і вироком Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 р. останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Враховуючи, що при укладенні іпотечних договорів не були дотримані вимоги законів «Про охорону дитинства» та «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», вказані договори слід визнати недійсними. У зв'язку з чим просить суд встановити факт проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на момент укладення іпотечного договору стосовно будинку; визнати недійсним договір іпотеки від 19.12.2006 року, укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5203/96 та іпотечний договір від 06.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5203/96. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позов не визнала, просила відмовити його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON]. позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Представники третіх осіб в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2006 року між ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 014/01-10/1130, згідно умов якої останній отримав споживчий кредит в сумі 100000 доларів США (а.с. 8-11). З метою забезпечення виконання кредитної угоди, 19.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого являється житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить останній на підставі свідоцтва про право власності (а.с. 16-18). Крім того, 06.09.2007 року між ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 19.12.2006 року, згідно умов якого остання передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,1808 га, яка розташована в [ADDRESS] та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №289410 (а.с. 20). Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Статтею 18 вказаного закону передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається із рішення виконавчого комітету Липинської сільської ради від 30.11.2006 року, [PERSON] було надано дозвіл надати в іпотеку житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 28). Прокуратурою Луцького району винесено подання про скасування вищезазначеного рішення, оскільки при його винесенні не перевірено дотримання майнових інтересів дітей (а.с. 29). Рішенням виконавчого комітету Липинської сільської ради від 19.06.2013 року №44 рішення виконкому №83 від 30.11.2006 року «Про надання дозволу на передачу в іпотеку житлового будинку» скасовано (а.с. 31). Крім того, як вбачається з вироку Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яким встановлено, що [PERSON] використовував завідомо підроблені документи - довідки про склад сім'ї при укладенні кредитного договору №014/08-11/1949 від 06.09.2007 року (а.с. 41-42). Статтею 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1, ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладені договори іпотеки - від 19.12.2006 року та від 06.09.2007 року, посвідчені приватним нотаріусом Луцького районного округу [PERSON] і зареєстровані в реєстрі за № 5203/96 та № 5203/96 слід визнати недійсними, оскільки при їх укладені не в повній мірі враховано інтереси неповнолітніх дітей стовно забезпечення їх права на житло. При цьому, вимога позивача щодо встановлення факту проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на момент укладення іпотечного договору до задоволення не підлягає, оскільки дана обставина не потребує встановленню як окрема вимога, так як вона з'ясовна в ході розгляді справи і являється однією із підстав для визнання недійсним договорів іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути 229,40 грн. судового збору.

Outcome: partial