Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]уточнивши позовні вимоги просить стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 28774,80 грн., судовий збір в розмірі 287,74 грн. та судові витрати на відправлення телефонограм в сумі 115,2 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 12.03.2013 року між ним та відповідачем укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачеві грошові кошти в розмірі 3600 доларів США, що еквівалентно 28774,80 грн. зі строком повернення 05.08.2013 року. Однак до теперішнього часу відповідач зобов'язання не виконав, у добровільному порядку повертати борг відмовляється. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав і взаємовідносин сторін. Дотримуючись вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд по даній справі та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 12.03.2013 р. між сторонами укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 3600 доларів США, що еквівалентно 28774,80 грн. та зобов'язався повернути позивачеві таку ж суму грошових коштів 01.04.2013 року, про що надав відповідну письмову розписку. У відповідності до ст.ст. 205,207, 1047 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1046 ЦК України з договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином. Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачеві обумовлену договором суму позики, а відповідач в свою чергу умови договору належним чином не виконав. Станом на 12.03.2012 р. Націонаональним банком встановлений курс української гривні до долару США, 100 доларів США - 799,3000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 287,74 грн. та судові витрати в розмірі 115,20 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved