Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, де є третя особа, про виселення, посилаючись на те, що відповідачі проживають у гуртожитку без відповідних правових підстав. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідачі звільнити кімнату у гуртожитку не бажають позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи засудженим в перебуваючи у місцях позбавлення волі, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте пояснень суду щодо заявлених позовних вимог не надав. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що кімната у гуртожитку була надана [PERSON] на законних підставах, оскільки останній перебував у трудових відносинах із позивачем. [PERSON] вселився до гуртожитку разом із [PERSON], пізніше народились діти. В подальшому [PERSON] був звільнений та засуджений, однак [PERSON] продовжила проживати разом із дітьми у кімнаті гуртожитку, оплачує житлово комунальні послуги, діти відвідують навчальний заклад біли гуртожитку, перебувають на обліку у лікарні в цьому ж районі. Крім того, [PERSON] пояснила, що незважаючи на наявність у неї та її сина [PERSON] реєстрації за іншою адресою, у квартирі де проживають батьки, вона не може переїхати туди із дітьми за браком місця для проживання. Представник служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника /а.с. 58, 59/. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі розпорядження представника Президента України в м. Києві № 1555 від 11.12.1992 року «Про прийом будинку [ADDRESS] в комунальну власність Харківського району гуртожиток по [ADDRESS] передано на баланс Харківському районному управлінню /а.с. 3,4/. Наказом МВС України від 06.10.2010 року № 860 «Про реорганізацію органів внутрішніх справ ГУМВС України в м. Києві відповідно до нового адміністративно - територіального поділу міста» Харківське РУГУМВС України в м. Києві ліквідовано та створено Дарницьке РУГУМВС України в м. Києві, яке є його правонаступником. 26.12.2000 року [PERSON] будучи лейтенантом міліції звернувся до адміністрації Харківського районного управління з рапортом про надання койки місця відомчого гуртожитку по [ADDRESS] Харківського РУГУ МВС України в м. Києві, яку було надано /а.с. 9/. Суд вважає доводи представника позивача про те, що [PERSON] самовільно вселився до кімнати гуртожитку неспроможними, оскільки за таких обставин підстави для прописки [PERSON], а також і в подальшому його дитини були б відсутні. Проте, [PERSON] був зареєстрований у гуртожитку з часу надання йому кімнати, а в подальшому був зареєстрований і син останнього, про що свідчить копія карточки прописки та довідка форми № 3 /а.с. 5, 82/. Проте, незважаючи на зазначені вище обставини, процедура надання [PERSON] кімнати у гуртожитку вселення останнього, а також вселення [PERSON] передбачена п.п. 10, 17 Постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 «Про затвердження примірного положення про гуртожитки» та ст.ст. 127-129 ЖК УРСР була порушена, оскільки спеціальний ордер на вселення відповідача [PERSON] та сімї останнім виданий не був і дозволу на заселення членів сімї [PERSON] адміністрація установи не надавала. Згідно ст. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно довідки форми № 3 у гуртожитку зареєстровані [PERSON] та малолітній [PERSON] /а.с. 82/. Згідно довідки виданої завідувачем гуртожитку у кімнаті № 125 проживає але не зареєстрована [PERSON], разом із малолітнім сином [PERSON], які згідно довідки форми № 3 зареєстровані у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] та малолітнім сином [PERSON], який в свою чергу має реєстрацію у гуртожитку /а.с. 6, 83/. Згідно довідок про оплату житлово комунальних послуг, вбачається, що сімя [PERSON] проживала у гуртожитку у кімнаті № 125 та оплачувала житловов комунальні послуги і по сьогоднішній день сплачує останні /а.с. 73-81/, малолітні діти перебувають на обліку у лікарні та відвідують навчальні заклади, а [PERSON] працює у Дарницькому районі м. Києва /а.с. 84-86/. Згідно положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ наказом від 20.07.2009 року № 655 о/с відповідача [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України, згідно п.п. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 /а.с.6/. [PERSON] перебував у трудових відносинах із позивачем 8 років 11 місяців 19 днів, що підтверджується довідкою /а.с.11/. Відповідно до ч. 2 ст. 132 ЖК УРСР, працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідна норма дублюється і у п. 44 Постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 «Про затвердження примірного положення про гуртожитки». Враховуючи те, що [PERSON] вселилась до гуртожитку без законних підстав, зокрема з відсутності рішення адміністрації установи на балансі якої знаходився гуртожиток, спеціального ордеру, тобто самоправно, а [PERSON] був звільнений за порушення трудової дисципліни останні підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, разом із малолітніми дітьми, місце проживання яких є місце проживання їх батьків, зокрема матері, яка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] разом із одним із малолітніх дітей [PERSON] Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для предявлення позову, оскільки такий строк необхідно відраховувати з 04.04.2011 року, тобто з часу прийняття рішення про виселення з відомчого гуртожитку колишніх працівників на засіданні комісії з соціально-побутових питань Дарницького районного управління ГУМВС України в м. Києві /а.с. 14/, і відмови відповідачів, після прийняття рішення виселитися з гуртожитку добровільно /а.с. 15, 18/. На підставі викладеного та

Outcome: approved