Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

23.08.2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу у сумі 47 000 грн., посилаючись на те, що 21.02.2013 р. позивач надав відповідачеві вугілля на загальну вартість 47000 грн. строком на 4 тижня. Однак, відповідач взазначений строк не повернув борг, неодноразові звернення до відповідача з вимогою повернути вказаний борг результатів не надали, тому позивач змушений звернутися до суду . Позивач до судового засідання надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з*явився, сповіщався за адресою проживання та реєстрації, але судові повістки були повернуті з відміткою листоноши "за закінченням терміну зберігання".Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендований лист з судовою повісткою на пошті є відмовою останнього одержати судову повістку. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з’явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, ні повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з’явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так згідно розписки від 21.02.2013 року [PERSON], який проживає за адресою [INFO] взяв у борг вугілля на загальну суму 47000 грн. у [PERSON], зобов’язався повернути кошти через чотири неділі. Таким чином між сторонами у письмовій формі було укладено договір позики. За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт надання позики позивачем відповідачеві та факт невиконання останнім своїх зобов’язань по поверненню боргу, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість задоволення позову про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 47 000 грн.. При задоволенні вимог позивача, за правилами ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, як вбачається із квитанцій від 23.08.2013 року позивачем було сплачено судовий збір у сумі 470 грн. (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача стягненню підлягають витрати на судовій збір у сумі 470 грн.

Outcome: approved