Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на нерухоме майно, яке було предметом договору іпотеки, в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у [PERSON] (третьої особи) за кредитним договором від 25 травня 2007 року № 430/2007-Ф. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позові. Просить позов задовольнити, звернути в рахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 8545.27 доларів США, еквівалент яких у національній валюті складає 68302.34 грн., стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями № 1, що знаходиться по вул.Кн.Василька в с.Плебанівка Теребовлянського району Тернопільської області, який належить на праві власності відповідачу, шляхом його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною суб»єктом оціночної діяльності суб»єктом господарювання на стадії виконавчого провадження. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав, не заперечує щодо його задоволення, однак у зв»язку із важким майновим станом відповідача просить відстрочити виконання судового рішення. Третя особа [PERSON] позов визнав, не заперечує щодо його задоволення, однак у зв»язку із важким майновим станом відповідача також просить відстрочити виконання судового рішення. Третя особа служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації у судове засідання не з»явилась, подала до суду складений нею висновок про недоцільність звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки троє неповнолітніх дітей відповідача, залишаться без житла. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 25 травня 2007 року між ВАТ комерційний банк «Надра» (в даний час публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») в особі його відділення Тернопільське регіональне управління та [PERSON] укладено кредитний договір № 430/2007-Ф (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого зазначене господарське товариство надало останньому кредитні кошти в розмірі 5000 доларів США грн. для споживчих цілей на строк до 25 травня 2017 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14.49 % річних та комісії (плати за управлінням кредиту) у розмірі 0.1% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку). Згідно з п.3.3.1, 3,3.2, 3.3.4 кредитного договору позичальник зобов»язався повертати кредит, відсотки за його користування, комісію шляхом щомісячної сплати до 20 числа поточного місяця мінімально необхідного платежу у розмірі 83.10 доларів США. Крім того, [PERSON] зобов»язався у разі прострочення ним строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5 цього договору, сплачувати банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.1 кредитного договору). Також відповідно до п.5.2 вказаного договору у разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, [PERSON] взяв на себе обов»язки сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1. договору, за кожен випадок. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні зясовано, що у терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобов»язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за таким договором у розмірі 8545.27 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 68302.34 грн. На день звернення позивача до суду заборгованість третьої особи за кредитним договором складає 8545.27 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 68302.34 грн., з яких 4589.14 доларів США - неповернутий кредит, 2950.10 доларів США - відсотки за користування кредитом, 244.22 доларів США - комісія за користування кредитом, 196.93 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 59.91 доларів США пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 39.64 доларів США- пеня за несвоєчасне погашення комісії, 500 доларів США штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Судом встановлено, що для забезпечення виконання кредитних зобов»язань між позивачем та [PERSON]»ю Євгенівною 25 травня 2007 року укладено договір іпотеки № 430/2007/Ф, відповідно до п.1.1 якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Плебанівка, вул.Кн.Василька,1, загальна площа житлового будинку 46.8 кв.м, житлова- 19.3 кв.м, що належить їй на праві власності. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Теребовлянською державною нотаріальною конторою 10 квітня 2003 року за реєстром № 403 та зареєстрованого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 15 квітня 2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 564609. Предмет іпотеки оцінено сторонами в сумі 37460 грн. (7417.82 доларів США). Згідно з п.3.3.5 договору іпотеки, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» банк з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов»язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконано. Зі змісту ст.546,572,575,589,590 ЦК України випливає, що виконання зобовязання може забезпечуватись іпотекою заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. У разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель(позивач) набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.39,40 Закону України Про іпотеку зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються поряд із іншими даними також і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. 8 травня 2013 року позивачем відповідачу [PERSON], третій особі [PERSON] надіслано письмові претензії про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором від 25.05.2007 року № 430/2007-Ф. Однак, ні [PERSON], ні [PERSON], заборгованості за вказаним кредитним договором перед позивачем не погасили. Таким чином, аналізуючи докази у справі, визнання позову представником відповідача та третьою особою суд вважає, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «Надра» в особі його відділення Тернопільське регіональне управління підлягають до задоволення. Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації від 28 жовтня 2013 року № 01-1794/02-21 про недоцільність звернення стягнення на нерухоме майно відповідача, оскільки будуть порушені права трьох її неповнолітніх дітей, які у ньому проживають, виходячи із наступного. Так, на час укладення відповідачем договору іпотеки від 25.05.2007 року № 430/2007-Ф остання не вказала, що у житловому будинку, який передається в іпотеку, зареєстровано та проживає троє неповнолітніх дітей. З часу укладення вказаного договору і до цього часу [PERSON] не зверталась до суду із позовом про визнання договору іпотеки від 25.05.2007 року № 430/2007-Ф недійсним, хоча вправі була це зробити і жодних перешкод у неї для пред»явлення такого позову не було. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні позов банку визнав, подавши тільки заяву про відстрочення виконання судового рішення. Зазначені обставини вказують на те, що на час розгляду зазначеної цивільної справи договір іпотеки є дійсним і банк вправі звертати на нього стягнення. Разом з тим, розглядаючи заяву представника відповідача про відстрочення виконання судового рішення, суд встановив, що у відповідача наявний важкий майновий стан, оскільки ні вона, ні її чоловік [PERSON] не працюють, в них на утриманні є п»ятеро дітей, троє з яких- неповнолітні, одна дитина хворіє. Крім того, відповідач також хворіє захворюванням молочної залози, у зв»язку із чим перебуває на обліку в Тернопільському обласному онкологічному диспансері, та захворюванням серця, у зв»язку із чим перебуває на обліку у лікаря за місцем свого проживання. З метою проведення лікування нею витрачаються кошти для придбання лікарських засобів та проходження медичних обстежень. На думку суду, ці обставини утруднюють виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок із господарськими будівлями), а тому суд вважає за необхідне відстрочити його виконання терміном на 2 роки.

Outcome: approved