Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову вказував, що з 09.11.1996 року по 29.01.2002 року сторони перебували у шлюбі. Від цього шлюбу є дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із відповідачкою. Відповідач постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні та забороняла бачитися з донькою, тому за його заявою органом опіки та піклування для нього було відведено години побачень у вихідні дні з 14 год. по 18 год., але з того моменту відповідачка почала навмисне займати відведені йому години зустрічей іншим заняттям дитини для того аби не дати можливості спілкуватися та виховувати дитину. Під час відвідування ним школи, де навчалася дочка, дитина пропадала із занять, дирекція школи відмовляла йому у отриманні інформації про місцезнаходження дитини. Позивач стверджує, що дитина не відвідувала школу по декілька тижнів. Позивач вважає, що дитина повинна проживати із ним, а не із відповідачкою – її мамою, оскільки за його заявою щодо вчинення щодо його доньки розпусних дій порушено кримінальне провадження № 12013240210000705 та проводиться досудове розслідування. Відповідачка не контролює особисте життя дитини, працюючи цілодобово дитина залишається без нагляду і, зі слів вітчима [PERSON] приходить додому під ранок. На його думку, він зможе надати дитині належні умови для виховання і розвитку, так як проживає в с. Улашанівка разом із мамою, яка при необхідності може допомогти у догляді та вихованні, має велике підсобне господарство, має у приватній власності будинок, працює майстром виробничого навчання Славутського навчального класу Хмельницького ОНКК, його середньомісячний дохід дозволить утримувати його та доньку. Позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] із ним. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов із викладених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог [PERSON], оскільки дочка [PERSON], яка досягла 14 років, не бажає спілкуватися та проживати із позивачем. Вона ж будь-яких перешкод у спілкування позивача з дочкою не чинила і не чинить, дочка самостійно прийняла рішення про навчання у ліцеї, відвідує художню школу, тому майже не має вільного часу. Просила у позові відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні просив у позові відмовити. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Славутської міської ради підтримала висновок органу, яким визнано недоцільним проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком, та встановлено, що вона має проживати із матір’ю. Остання належно виконує свої обв’язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дівчинки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком відповідачки та вітчимом для [PERSON]. У їхній сім'ї доброзичливі відносини, дівчинка ділиться обставинами свого життя із матір’ю та ним, називає його батьком. Олена гарно навчається у ліцеї, займається у художній школі. Він заперечив щодо того, що він телефонував позивачу та повідомляв, що [PERSON] «приходить додому під ранок». Дружина – відповідач у справі дійсно працює подобово, одну добу через три доби. Він же не працює офіційно і має можливість займатися дітьми за відсутності дружини. До того ж для [PERSON] не складає труднощів самостійно себе обслуговувати – одягнутися, підігріти їжу чи щось приготувати. В судовому засіданні [PERSON], [INFO], пояснила, що категорично не бажає проживати із батьком, не хоче із ним спілкуватися та бажає проживати із матір'ю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання ( ст. 171 СК України). Як роз’яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з’ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. При цьому суду слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 10.05.2011 року. Згідно рішення Нетішинського міського суду від 29.01.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 09.11.1996 року виконавчим комітетом Клепачівської сільської ради Славутського району розірвано. У відповідності з вимогами ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради від 20.05.2011 року про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та спілкуванні з нею постановлено встановити дні зустрічі та особистого спілкування батька з донькою : щосуботи з 14 год. до неділі 18 год. Про додаткові дні спілкування сторони домовляються в добровільному порядку. За заявою [PERSON] від 10.06.2013 року щодо вчинення розпусних дій відносно неповнолітньої [PERSON] її вітчимом [PERSON] було порушено кримінальне провадження, зареєстровано в ЄРДР за № 12013240210000705 від 11.06.2013 року за ч. 1 ст. 156 КК України, проте постановою від 21.10.2013 року вказане провадження було закрито у зв’язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно частини 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку від 30.09.2013 року № 1288/04-31 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає недоцільним проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] Неповнолітня [PERSON] має проживати зі своєю матір’ю [PERSON] за адресою м. Славута, вул. Плотиче, 123/45. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості, потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, і моральної, і матеріальної забезпеченості. При цьому суд, враховуючи вільно висловлене бажання дитини, яка досягла чотирнадцятирічного віку, не проживати із батьком та проживати із матір’ю, потребу в материнській турботі та догляді, відсутність виключних обставин для розлучення з матір’ю та принципи наведеної Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed