Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

У листопаді 2012р. Одеський державний університет внутрішніх справ (далі - Університет) звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 17 вересня 2010р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ з однієї сторони, Головним управлінням МВС України в Одеській області з іншої сторони, та відповідачем [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (далі - Договір). Відповідно до п.2 вказаного Договору Університет був зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з протоколом персонального розподілу) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації, а відповідач згідно з п.2.3 пп. 2.3.5 даного контракту зобов'язаний після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений і відпрацювати не менше трьох років. Позивач зазначав, що з 10.08.2012р. наказом ГУМВС України в Одеській області від 03.08.2012р. №393 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас за п.64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Оскільки відповідач звільнився з органів внутрішніх справ до встановленого 3-річного терміну перебування на службі у зв'язку з відмовою від подальшого проходження служби, то ним були порушені п.2.3 пп.2.3.6 та п.3 пп.3.2 Договору. Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд зобов'язати [PERSON] виплатити на користь Університету суму затрачену МВС України на навчання останнього в розмірі 44693,48 грн. та судові витрати. Представник позивача, діюча за довіреністю від 03.07.2013р. №2188 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.97). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, надав суду свої заперечення, в обґрунтування яких зазначав, що він був вимушений підписати договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, під загрозою відрахування. Крім того, стверджував, що він у період з 2008р. по 2011р. не проживав у гуртожитку університету, комунальними послугами не користувався, у курсантській їдальні не харчувався, оскільки проживав з батьками (а.с.54-55). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 52 розділу другого книги п'ятої Цивільного кодексу України, Законом України "Про освіту" та Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 01 березня 2007року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ", тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до наказу Одеського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ від 15 серпня 2007 року №135 о/с [PERSON] був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ та зарахований курсантом до Одеського державного університету внутрішніх справ до факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання, освітньо-кваліфікаційний рівень "бакалавр", за напрямком підготовки "Право" та поставивши на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання (а.с.6). 14 вересня 2007р. між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Одеській області та відповідачем [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ (а.с.77-77). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 22.02.2008р. №77 "Про вдосконалення мережі вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із складу Харківського національного університету внутрішніх справ був виведений Одеській юридичний інститут з перетворенням його в Одеській державний університет внутрішніх справ (а.с.32). 17 вересня 2010р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Одеській області та відповідачем [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с.7-9). Відповідно до п.2 вказаного Договору Університет був зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця, тобто відповідача, згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з протоколом персонального розподілу) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації, а [PERSON] згідно з п.2.3 пп. 2.3.5 даного Договору був зобов'язаний після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений і відпрацювати не менше трьох років. Підпунктом 2.3.6 Договору передбачено, що особа, тобто відповідач, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Судом встановлено, що [PERSON] уклав вказаний вище Договір за згодою батьків, що підтверджується їх заявою, яка зберігається в особовій справі відповідача (а.с.75). Згідно розрахунку вартість утримання курсанта [PERSON] за період навчання з 2007р. по 2011р. складає 44693,48 грн., у тому числі 1 курс-7751,25 грн.; 2 курс-12330,32 грн., 3 курс-12910,87 грн., 4 курс -11701,04 грн. (а.с.36-40). Відповідно до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25 червня 2011р. №102 о/с відповідач був відряджений з 27 червня 2011р. для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області (а.с.5). Наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області від 04 липня 2011р. №310о/с відповідач був призначений на посаду з 27 червня 2011р. слідчого відділення Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (а.с.70 обор.). Відповідно до наказу Головного управління МВС України в Одеській області від 03 серпня 2012р. №393 о/с [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.11). Пунктом 3 Договору передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посаді начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших років після закінчення навчання. У зв'язку з недотриманням відповідачем договірних зобов'язань (п.2.3.6 Договору від 17 вересня 2010 року), відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в розмірі 44693,48 грн. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, між сторонами мали місце зобов'язання на підставі договору про підготовку фахівця в Університеті, що в силу визначеного статтею 629 ЦК Українипринципу обов'язковості договору, є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України "Про освіту ", випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевих бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому КМУ. Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах визначається Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 01.03.2007р. №313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 даного Порядку, відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ має місце у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано договірних зобов'язань з Одеським державним університетом внутрішніх справ та Головним Управлінням МВС України в Одеській області, а саме п.2.3.6 Договору від 17 вересня 2010р., яким визначено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору відповідач має відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 3.2 договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п.6 Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до розрахунку про суму нарахованого грошового забезпечення за період навчання відповідача в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період з 2007 - 2011 роки, фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі становлять 44693,48 грн. Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, суд вважає, що відповідач не довів в судовому засіданні протилежне і не надав доказів того, що вимоги позивача є незаконними. Посилання на те, що він був вимушений підписати договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, під загрозою відрахування, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи є документи, які підтверджують добровільність підписання відповідачем не тільки Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 17.09.2010р, а і Договору про підготовку фахівця в Одеському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ від 14.09.2007р. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження твердження відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що у період з 2008р. по 2011р. [PERSON] не проживав у гуртожитку університету, комунальними послугами не користувався, у курсантській їдальні не харчувався, оскільки проживав з батьками. Таких доказів в матеріалах справи немає (а.с.89,90). За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ про відшкодування витрат за період навчання підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в розмірі 446,93 грн., який підлягає стягненню з відповідача (а.с.2).

Outcome: approved