Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] посилаючись на те, що 26 жовтня 2011 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія ЯЛ №811860. Земельна ділянка була передана у власність на підставі рішення Сучевенської сільської ради №13-1/10 від 18 листопада 2010 року та розташована в с. Сучевени Глибоцького району. Відповідно до вказаного рішення та державного акту площа земельної ділянки складає 0,1271 га. Літом 2013 року у позивача з його сусідом [PERSON] виник спір стосовно межі літ Б-В (згідно опису державного акту). Після проведення замірів за державним актом та фактичних замірім по відношенню до межі літ. Б-В (згідно опису меж в державному акті) було виявлено, що фактичні дані площі, що належать позивачу не відповідають даним, які зазначені в державному акті на право власності на земельну ділянку. Тобто площа земельної ділянки в державному акті зменшена суттєво та не відповідає фактичним розмірам земельної ділянки, яка належить позивачу, а саме, лінія від точки «В» в точку «Б» відхиляється в сторону зменшення, та в точці «Б» відстань від огорожі (фактична межа, яка не змінювалась більше 10-15 років) до точки «Б» (межа, яка зазначена в державному акті) складає 4 метра. Позивач вважає, що невідповідність фактичних даних щодо площі земельної ділянки даним, які вказані в державному акті про право власності на земельну ділянку є підставою для скасування рішення Сучевенської сільської ради №13-1/10 від 18 листопада 2010 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серії ЯЛ №811860, та просить суд скасувати вищевказані держаний акт та рішення сільської ради. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, які зазначені в позовній заяві. Представник відповідача голова Сучевенської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимог, підтвердив позовні вимоги і просив суд позовну заяву задовольнити. Свідок [PERSON] підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідка, розглянувши матеріали справи та перевіривши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що 26 жовтня 2011 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія ЯЛ №811860. Державний акт на право власності на земельну ділянку був переданий у власність на підставі рішення Сучевенської сільської ради №13-1/10 від 18 листопада 2010 року та розташована в с. Сучевени вул. Финтинеле, 26, Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до вказаного рішення та державного акту площа земельної ділянки складає 0,1271га. Згідно кадастрового плану та акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 16.12.2013 року встановлено, що розмір площі земельної ділянки яка знаходиться за адресою с. Сучевени, вул. Финтинеле, 26, Глибоцького району Чернівецької області по місцю проживання позивача складає 0,1279га, що на 0,008га ніж площа земельної ділянки, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №811860. Згідно п.п. а, б ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У відповідності з п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 43 від 04.05.99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647,(в редакції, чинній на момент видачі вищевказаних державних актів) державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №811860, позивачу була надана земельна ділянка, площа якої є меншою на 0,0008 га ніж площа земельної ділянки, яка розташована за адресою с. Сучевени, вул. Финтинеле, 26, Глибоцького району Чернівецької області тобто за місцем проживання позивача, і відповідачем позовні вимоги визнаються - суд приходить до висновку, що вищенаведений державний акт на право власності на землю, слід визнати недійсними. Разом з тим, враховуючи, що рішенням Сучевенської сільської ради №13-1/10 від 18 листопада 2010 року було вирішено ряд інших питань, а сільська рада має можливість самостійно внести зміни у вищенаведене рішення, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення сільської ради.

Outcome: partial