Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулася до Центрального районного суду з вказаною позовною заявою та посилаючись на ряд укладених договорів дарування нерухомого майна та рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про присвоєння об'єкту нерухомості самостійної адреси, просила суд виділити в натурі частку із майна, нежитлових приміщень в [ADDRESS], що є у спільній частковій власності та визнати за нею право власності на зазначене майно. В судове засідання сторони не з'явились, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши обставини справи у їх хронологічній послідовності суд встановив наступне. Згідно договору дарування від 15.12.2012 року, що посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстровано у відповідному реєстрі за №5939 (витяг про державну реєстрацію від 18.12.2012, № 36811731), позивач набула права власності на 62/100 частки нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS], що згідно вказаного договору складалися з нежитлових приміщень в лі. А-9: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, І, ІІ загальною площею 319,5 кв.м. 21.05.2013 року позивач подарувала відповідачу 52/100 часток нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS], що складалися з нежитлових приміщень в лі. А-9: 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, ІІ, 9, 10, І, загальною площею 273 кв.м. про що укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, [PERSON], та зареєстровано у відповідному реєстрі за №1086. Виходячи з аналізу вказаних договорів суд приймає до уваги посилання позивача на те, що у її власності залишились 10/100 часток нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS], що складаються з приміщень в літ.А-9: №1 площею 2,8 кв.м., №2 площею 3,1 кв.м., №3 площею 4,2 кв.м., №4 площею 22,3 кв.м., №5 площею 12,4 кв.м., №6 площею 1,7 кв.м., всього загальною площею 46,5 кв.м., що згідно інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно на час розгляду справи не мають жодних обтяжень. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 26.06.2013 року №636 приміщенням по [ADDRESS], надано адресу: [ADDRESS]. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 26.10.2012 року №1139 38/100 часткам нежитлових приміщень по [ADDRESS] було присвоєно окрему адресу: [ADDRESS] та зареєстровано за [PERSON] як на цілу частку. За викладених обставин суд приймає посилання позивача на те, що виділ 38/100 часток нежитлових приміщень за вказаною адресою, у окрему адресу: [ADDRESS], та пов'язане з тим внесення змін до відповідних відомостей до реєстру прав власності унеможливлює укладення договору про виділення у натурі частки нерухомого майна у відповідності до ч.4 ст. 364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та одним з способів захисту права чи інтересу є визнання права. За викладених обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями технічних та правовстановлюючих документів, та на підставі вказаних правових положень, виходячи з засад законності, виваженості та доцільності, проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність їх задоволення шляхом виділу [PERSON] в натурі 10/100 часток нежитлових приміщень по [ADDRESS], які складаються з приміщень на першому поверсі в літ А-9: №1 площею 2,8 кв.м., №2 площею 3,1 кв.м., №3 площею 4,2 кв.м., №4 площею 22,3 кв.м., №5 площею 12,4 кв.м., №6 площею 1,7 кв.м., всього загальною площею 46,5 кв.м., та право власності на які набуто позивачем на підставі договору дарування від 15.12.2012 року, №5939, та приймаючи до уваги те, що в подальшому, після укладення вказаного договору, за рішенням виконкому Миколаївської міської ради, приміщенням по [ADDRESS] було присвоєно адресу: [ADDRESS], та те, що в зв'язку з неможливістю реєстрації права власності позивача, що пов'язано з встановленими у судовому засіданні обставинами, зокрема виділом 38/100 часток нежитлових приміщень у натурі, таке його право порушується та фактично є таким що не визнається, тому суд вважає можливим визнати за позивачем, [PERSON] право власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS], які складаються з приміщень на першому поверсі в літ А-9: №1 площею 2,8 кв.м., №2 площею 3,1 кв.м., №3 площею 4,2 кв.м., №4 площею 22,3 кв.м., №5 площею 12,4 кв.м., №6 площею 1,7 кв.м., всього загальною площею 46,5 кв.м. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved