Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» ім.А.Н.Кузьміна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 10.09.2009р. він був прийнятий на роботу в Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод«Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» (далі ПАТ«Дніпроспецсталь») на посаду спеціаліста 1 категорії оперативного відділу Управління економічної безпеки (далі УЕБ). Протягом 3 років роботи на вказаній посаді він жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності. За результатами роботи за 2011р. нагороджений почесною грамотою Заст. Голови правління з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь». З 22.04.2011р. переведений на посаду інспектора 1 категорії ГОУЕБ групи з контролю за продукцією що надходить. З посадовою інструкцією ДІ № 132/46 ознайомлений 24.09.2012р. Приблизно з квітня 2011р. він працював на Дільниці підготовки шлаку (ДПШ) - контролював облік вилучення скрапу. З січня 2012р. працював, згідно з наказом Голови Правління ПАТ «Дніпроспецсталь» у сталеплавильному цеху 2 (СПЦ-2) - здійснював контроль видачі феросплавів зі складу СПЦ-2 (КГР). З березня 2012р. по липень 2012р. контроль видачі феросплавів зі складу СПЦ-3. 04.12.2012 р. за розпорядженням директора з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» №6050-к він був звільнений із займаної посади за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на працівника трудовим договором. У січні 2012р. на підприємстві проводилася атестація. Рішенням атестаційної комісії він був атестований. На початку серпня 2012р. начальник УЕБ [PERSON] запропонував йому написати заяву «за власним бажанням» або «за згодою сторін». Він відмовився, бо вважав, що виконував свої функціональні обов'язки належним чином. З цього періоду, проти нього почалася компанія по «звільненню». В серпні 2012 року йому було оголошено дві догани за невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором, проте в його посадовій інструкції не передбачено виконання обов'язків за поставлені йому порушення. Що стосується третьої догани від кінця жовтня 2012 року з якою він був ознайомлений 06.11.2012 року, то він не виконував роботу за неналежне виконання якої він був покараний. Таким чином зазначені догани йому оголошені незаконно з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень. Дане звільнення його з роботи вважає незаконним, дії адміністрації були спрямовані не на дотримання трудової, технологічної, виробничої дисципліни, а щодо нього особисто, з метою покарання і звільнення за будь-яких придуманих, формальних причин. Крім того, при обранні міри покарання у всіх випадках залучення його до дисциплінарної відповідальності адміністрація підприємства не враховувала вимоги ст.149 КЗпП України, а саме ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Незаконне звільнення з роботи спричинило для нього моральні переживання, порушило його нормальні життєві зв'язки, його життєвий уклад і вимагають від нього пошуків іншої роботи, що нині вкрай важко. Він залишився без засобів до існування. Його заробітна плата є для нього єдиним джерелом існування. Моральну шкоду він оцінює в 5000,00 грн. В день звільнення він попросив у свого керівництва надати йому копії розпоряджень про дисциплінарні стягнення і про його звільнення, довідку про середній і про середньоденний заробіток, проте отримав відмову. У зв'язку з чим, в даній позовній заяві він не може точно вказати дати і формулювання стягнень. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться відповідно до абз.« 3» п.1.1 Постанови кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку нарахування середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р. № 100 із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266, а саме: нарахування середньомісячної заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи , що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 Постанови , середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Його посадовий оклад становить 4950 грн. Його заробітна плата за жовтень і листопад склала: 4950грн. + 4950 грн. = 9900грн . У жовтні ним відпрацьовано 23 робочих дня, а в листопаді 22 робочих дня. Таким чином його середньоденна заробітна плата становить 220 грн. (9900гр. : 45дн. = 220грн.). Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 220 грн. X 21 роб. день (до 03.01.2013р. - день подачі позову до суду) = 4620 грн. Таким чином з відповідача слід стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4620грн. на день подання позову до суду. Відповідно до законодавства України середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за день поновлення на роботі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, позивач просить суд поновити його на роботі на посаді інспектора 1 категорії ГОУЕБ ПАТ «Дніпроспецсталь» з 05.12.2012г., визнавши незаконним розпорядження директора з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь » № 6050 -к від 04.12.2012р. в частині звільнення його по п.3 ст. 40 КЗпП України та скасувати його в цій частині. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2012г . по 03.01.2013 р. (день подання позову до суду ) у розмірі 4620 грн., та моральну шкоду в сумі 5000 ( п'ять тисяч) грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 07.11.2012 року він знаходився постійно на складі, так як при відкритті складу він зриває пломбу, коли він виходить кудись, чи на обідню перерву, він опломбовує склади. Під час керівництва теперішнього начальства в особі [PERSON], були звільнені, як і він, [PERSON], [PERSON], [PERSON] 16.11.2012 року, ввечері його викликав [PERSON], до свого кабінету, де показав матеріал перевірки від 07.11.2012 року щодо виявлених ТМЦ, і спитав, чому не було проведена ним перевірка, але він пояснив, що він не бачив цей матеріал. В судовому засіданні [PERSON] уточнив позов в частині збільшення суми стягнення та просив поновити його на роботі на посаді інспектора 1 категорії ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» з 05.12.2012 року, визнавши незаконним розпорядження директора по персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» №6050-к від 04.12.2012 року в частині його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України та відмінити його в цій частині, та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.12.2012 року по 18.10.2013 року. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову в повному обсязі, надавши письмові заперечення, згідно яких: 10.09.2009р. [PERSON] був прийнятий на посаду спеціаліста І категорії в оперативний відділ управління економічної безпеки (УКБ) ПАТ «Дніпроспецсталь». При прийнятті на роботу був ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, про що здійснив підпис в приймальній записці. 22.04.2011р. був переведений на посаду інспектора І категорії в тому ж відділі в групу контролю за отримуваною продукцією. В перевідній записці позивачем поставлено підпис про ознайомлення з умовами переводу. З посадовою інструкцією ознайомлений під підпис. 05.11.2012р. працівниками охорони було виявлено на заході мехскладів цеху з підготовки виробництва, в 10 метрах від входу до складу № 82 серед виробничого сміття підготовлені до розкрадання нові товарно-матеріальні цінності, про що було складено акт виявлення № 904 від 05.11.2012р. На місце виявлення було запрошено працівника УЕБ, яким було складено акт виявлення від 05.11.2012р. 06.11.2012р.,

Outcome: partial