overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 березня 2002 року на підставі договору зареєстрованого на товарній біржі «Ріко-Альянс» він купив у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 2 000 грн. Зазначив, що на цей час їй стало відомо, що вказаний договір є недійсним у зв'язку з тим, що протирічить чинному законодавству, незважаючи на те, що вона та відповідач виконали всі умови вказаного договору. З посилання на ці обставини та статтю 220 ЦК України просив визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна та право власності на нього. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав, а справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду письмову заяву, в якій вимоги позивача визнала, а справу просила розглянути без її участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2002 р. сторони дійсно уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] купив у [PERSON] за 2 000 грн, належний останній на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS], оформивши цю угоду письмово на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс». 28 березня 2002 р., бюро технічної інвентаризації здійснено державну реєстрацію вказаної угоди купівлі-продажу спірного житлового будинку на ім'я [PERSON], тобто позивача. В судовому засіданні встановлено, що позивач з березня місяця 2002 р. зареєстрований та фактично проживає у спірному житловому будинку зі своєю сім'єю, провів за свій рахунок ремонт, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. [PERSON] отримала грошову суму за відчужену нерухомість, що їй належала та передала ключі від будинку і правовстановлюючі документи. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання цього договору дійсним та права власності на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

10 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання зареєстрованого 30 січня 1999 року шлюбу з відповідачем, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що з відповідачем сімейні та подружні стосунки припинили у червні 2013 року за постійних сварок і конфліктів через негідну його поведінку, що негативно відображається на стані психологічного здоров"я доньки. Відповідач позов визнав. Наведених причин розпаду сім'ї не заперечив, а також вказав на неможливість поновлення подружніх стосунків. Заслухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя уклали шлюб 30 січня 1999 року у Краснознамянській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №2, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) та мають від шлюбу неповнолітню доньку, згідно записів свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.6). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримують сімейні та подружні стосунки з червня 2013 року, тобто понад півроку. Причиною до вказаного слугувала негідна поведінка чоловіка, який допускав зловживання спиртними напоями, нехтування інтересами сім"ї та не виконував свої сімейні обов"язки. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і дитини, що мають істотне значення і постановляє про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції сторін, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття додатково мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. При цьому, враховує, що за наданий тримісячний строк за ухвалою суду від 23 вересня 2013 року сторони мір до збереження шлюбу не приймали, відповідач своєї поведінки не змінив. У порядку ст.113 СК України суд згідно заяви [PERSON] утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 114грн.70коп. за квитанцією №212 від 10 вересня 2013 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Враховуючи складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з необхідністю у обґрунтуванні доводів сторін, висловлених у судових засіданнях, а також письмового викладення опису досліджених по справі доказів, що вимагає витрачення тривалого часу, на підставі ст.ст. 209 ч.3, 218 ЦПК України, суд вбачає доцільним проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним та встановити опіку над повнолітнім сином [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що його син є інвалідом дитинства першої групи «А» - розумова відсталість у ступені різко вираженої імбецильності. Внаслідок психічної хвороби він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Потребує встановлення над ним опіки. Згідно рішення Дар»ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 31.10.2013 року опікуном над [PERSON] було призначено [PERSON] Просить визнати сина [PERSON], 1995 р.н. недієздатним, встановити над ними опіку та призначити його опікуном. В судовому засіданні заявник не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі, просив справу розглядати без його участі. Представник заінтересованої особи Дар»ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судовому засіданні не з"явився, однак надав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ №376601 від 27.08.2013 року, висновку лікарської комісії Херсонської міської психоневрологічної поліклініки від 23.10.2013 року та довідки ЛКК ХГПМП №007249 [PERSON], 1995 р.н. є інвалідом дитинства першої групи «А». Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №647 від 26.11.2013 року [PERSON], [INFO] страждає на вроджену розумову відсталість в ступені імбецильності. Внаслідок свого психічного стану він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Рекомендовано визнати [PERSON], 1995 р.н. недієздатним з встановленням над ним опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищезазначене суд вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над повнолітнім сином [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

13 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Балаклавського районного суду міста Севастополя із позовною заявою в порядку цивільного судочинства і просить суд : - Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] « 28» серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Балаклавського районного управління юстиції м. Севастополя, за актовим записом № 162. Позов обґрунтовується тим, що сторони не підтримують подружніх стосунків протягом тривалого часу, разом не проживають і не ведуть спільного господарства, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала письмову заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку за місцем реєстрації. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

25 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до Балаклавського районного суду міста Севастополя із зазначеною позовною заявою в порядку цивільного судочинства і просить суд : - Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку(доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 25 листопада 2013 року. Позов обґрунтовується з підстав ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судове засідання позивачка не з'явилась, проте надала письмову заяву, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був оповіщений у встановленому процесуальним законом порядку. За таких обставин, ураховуючи, що позивачка не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя від 04 липня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Вирішено визнати недійсним розпорядження органу приватизації № 983/45 від 02 серпня 2007р. про приватизацію 49/100 частки будинку [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 49/100 частки будинку [ADDRESS] від 02 серпня 2007 року. Представник позивача звернувся до суду із заявою про прийняття додаткового рішення, яким зобов'язати реєстраційну службу головного управління юстиції в м. Севастополі скасувати реєстрацію права власності, оскільки при прийняття рішення суд не вказав які дії необхідно виконати при визнанні недійсним розпорядження. Сторони в судове засідання не з'явились. Відповідно до ст. 220 ч.3 ЦПК України, приймаючи до уваги, що явка сторін не є обов'язковою, суд розглядає питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, слід прийти до наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України сторони мають право звернутися із заявою про прийняття додаткового рішення у випадку, коли з будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази та пояснення, не було прийнято рішення. При зверненні до суду позивач просив визнати недійсним рішення органу приватизації та визнати недійсним свідоцтва про право власності на житло. Судом встановлено, що всі заявлені позовні вимоги судом розглянуті і підстав для ухвалення додаткового рішення немає, оскільки позов розглянутий в повній мірі. Таким чином суд вважає, що в задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

04 листопада 2013 року Прокурор в інтересах Держави в особі Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - РДА) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 03 вересня 2012 р., [PERSON], перебуваючи у лісозахисній смузі вирубав дерева акації білої у кількості 4 шт., чим завдав Державі шкоди на 11 613,98 грн. За вказане, на [PERSON] складено адміністративний протокол та 06 вересня 2012 р. лісничим Новоодеського лісництва державне підприємство «Миколаївське лісове господарство» відносно нього винесено постанову, за якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 85 грн. З посиланням на статтю 107 Лісового кодексу України просили стягнути з відповідача вищезгадані збитки. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, але просив розстрочити виплату цієї суми, оскільки не має змоги сплатити її разово. Заслухавши пояснення прокурора і відповідача [PERSON], дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було затримано о 07.00 год. 03 вересня 2012 р. у полезахисній лісосмузі, що біля с. Дільниче Новоодеського району Миколаївської області, де він незаконно вирубав чотири дерева акації білої, не маючи на це відповідного дозволу, внаслідок чого, відповідно до Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування риби, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 р., матеріальний збиток заподіяний лісовому господарству склав 11 613,98 грн. 04 вересня 2012 р. постановою помічника лісничого Новоодеського лісництва державне підприємство «Миколаївське лісове господарство» визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 85 грн. Вказану постанову, як і нараховану суму завданої шкоди [PERSON] у судовому порядку не оскаржував, отже вона набрала законної сили. За таких обставин, суд визнає факт порушення відповідачем статті 69 Лісового кодексу, за яке він повинен нести відповідальність відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України за заподіяний з його вини матеріальний збиток. Однак, ураховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність роботи та інших засобів на існування, навчання доньки у вищому учбовому закладі, хвороби дружини, суд вважає за можливе у порядку ст. 217 ЦПК України надати розстрочку у виконанні рішення суду на тридцять шість місяців рівними частками. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Голубецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, яка розташована на території Голубецької сільської ради. За заповітом [PERSON] заповідав все своє майно позивачці та [PERSON], остання відмовилася приймати спадщину. Проте оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Ухвалою суду в якості співвідповідача залучено [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача, Голубецької сільської ради, до суду не з'явився, але надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] в селі Красне Крижопільського району Вінницької області [INFO] помер [PERSON], якому згідно державного акту серії ВН без номера належить земельна ділянка [NUMBER], площею 3,54 га, яка розташована на території Голубецької сільської ради. Все своє майно [PERSON] заповідав своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] Остання відмовилася від прийняття спадщини. Позивач оформити спадщину за заповітом не має можливості, так як втрачено державний акт на землю, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 209 від 19.09.2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 04.11.2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З відповідачем припинені сімейні відносини, та шлюб розірвано. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини, до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила суд стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 04.11.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.09.2013 року підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 6 серпня 2008 р. між нею та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. Протягом останніх трьох років відносини між ними поступово погіршувалися і призвели до припинення спільного проживання. Відповідач зневажливо ставився до неї, провокував сварки, будучи в нетверезому стані, навіть в присутності малолітнього сина допускав рукоприкладство. Між ними, сторонами, виникли неприязні стосунки, втрачено почуття любові та поваги. Протягом останніх місяців відповідач не надавав допомоги на утримання сина, що спонукало її , позивачку, звернутися з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 /4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує. В разі неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення вона не заперечує. Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явився. Причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 6 серпня 2008 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (актовий запис № 270). Подружжя має малолітнього сина дочку [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю - позивачкою. Подружжя припинило спільне сумісне проживання через неприязні відносини, які виникли внаслідок втрати взаєморозуміння, любові та поваги між ним. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка вважає, що зберегти сімю неможливо. Наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів на утримання сина. Суд дійшов висновку , що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому існують підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України Вирішуючи спір про стягнення аліментів , суд виходить з того, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема, що відповідач інших дітей не має, працездатний та вважає, що з нього на користь позивачки на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 21 жовтня 2013 р. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір на суму 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved