Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити порядок користування житловим приміщенням - кварти рою [ADDRESS] та виділити їй з малолітньою дитиною відповідача в користування житлову кімнату площею 19,1 м2, а відповідачу - житлову кімнату площею 14 м2, залишивши служби побуту у загальному користуванні. В судовому засіданні позивач позов підтримала, та показала, що відповідач у квартирі постійно не живе, вона проживає у квартирі зі спільною з відповідачем малолітньою дитиною, яка хворіє на затримку психічного розвитку. З відповідачем не проживає, бо сімейні стосунки не склалися, відповідач зловживає спиртними напоями, допомогу на утримання дитини не надає, аліменти за рішенням суду не сплачує, проживає окремо з іншою сім'єю. Відповідач час від часу відвідує квартиру, створює конфліктні ситуації, влаштовує при цьому сварки, заходить до усіх кімнат, тощо. Відповідач за квартиру не сплачує, усі комунальні послуги сплачує вона, домашнє господарство веде самостійно, утримує хвору дитину. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні фактично визнав позов частково та показав, що дійсно не проживає у квартирі з позивачем та їх дитиною, а проживає у іншій сім'ї, і також має малолітню дитину. У зв'язку з цим не заперечує проти визначення порядку користування квартирою, але просить виділити йому кімнату площею 19,1 м2, а позивачу - житлову кімнату площею 14 м2. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши документи та матеріали, що містяться у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч.1 ст.104 ЖК член сім'ї наймача жилого приміщення вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, коли жилу площу, що припадає на нього, можна виділити у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що житлове приміщення, яке є предметом спору, є двокімнатною квартирою загальною площею 55,6 м2. Згідно плану (а.с.10) спірна квартира житловою площею 55,6м2 складається з двох жилих кімнат площею 14,0 м2 та 19,1 м2 (позначено на плані цифрами 2 та 7 відповідно). Кімнати не зв'язаніз іншими кімнатами спільним входом. Крім того, у спірній квартирі маються кухня, ванна, вбиральня, коридор, вбудована шафа. Згідно довідки КП «ЖЕО №8» (а.с.12) у вказаній квартирі на даний час зареєстровані: позивач, відповідач та їх малолітній син - [PERSON] Фактично, як встановлено в ході судового засідання з пояснень сторін та свідків, тривалий час у спірній квартирі склалися такі взаємовідносини щодо розподілу жилої площі: позивач та її малолітній син фактично проживають у кімнаті 7 (за планом), Інші приміщення квартири використовуються спільно. Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24.12.1990 року № 307 встановлено, що рівень середньої забезпеченості житлом при наданні житлової площі складає 9 м2. Такими, що мають потребу в покращенні житлових умов визнаються особи, що мають забезпеченість житловою площею на одного члена сім'ї менш ніж 8,4 м2. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі просять виділити у їх користування кімнату 7 (згідно плану), площею 19,1 м2. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім"ї наймача йому може бути виділено ізольоване приміщення за розміром менше належної йому частки жилої площі, коли це не призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і не потягне необхідності взяття його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Таким чином, суд доходить до висновку, що виділення позивачу з малолітньою дитиною приміщення 2 площею 14,0 м2 є неможливим, оскільки при цьому будуть порушені вимоги закону щодо середнього рівня забезпеченості житловою площею, а зменшення займаної площі, зважаючи на наявність та інтереси хворої малолітньої дитини, призведе до штучного погіршення її житлових умов. При цьому, надання їм кімнати 7 (за планом) буде відповідати встановленим нормам. Разом з тим, суд не приймає до уваги ствердження відповідача про ущемлення інтересів його та його малолітньої дитини від іншого шлюбу, оскільки ані відповідач, ані вказана дитина у спірній квартирі фактично не проживають, і, отже, вказаними приміщеннями не користуються.

Outcome: approved