Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. На даний час сторони не проживають разом. Син проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють їй сплачувати аліменти на утримання сина. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, і просить суд задовольнити позов. Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує, оскільки судом уже було винесено рішення про стягнення аліментів з позивача на її користь. Відповідач зазначає, що неповнолітній син проживає з бабусею, а сам позивач участі у вихованні дитини не приймає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування покладено на сторони. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. З частини 2 ст. 181 СК України вбачається, що аліменти стягуються з того із батьків, хто не проживає з дитиною на користь другого. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, на його користь. До матеріалів справи долучено довідку про склад сімї, згідно якої [PERSON] зареєстрований і проживає по [ADDRESS], при цьому до складу його сімї входять [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2) При цьому у своєму позові позивач зазначає, що не проживає разом з відповідачем. (а.с. 1) Зі свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що на даний час шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 3) Свідоцтво про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [PERSON] є спільним сином сторін. (а.с. 4) До матеріалів справи долучено рішення Карлівського районного суду від 28.05.2012 року, яким вирішено стягувати аліменти з позивача на користь [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що стягнення аліментів за цим рішенням продовжується і існує заборгованість по виконавчому листу. Дана обставина сторонами не заперечується. Відповідач не звертався до суду з позовами про звільнення від сплати заборгованості, зменшення її розміру, або до виконавчої служби з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. Дані обставини також встановлено зі слів сторін. Крім того, сторони в судовому засіданні визнають, що їхній спільний син [PERSON] проживає разом з бабусею, про що заявила позивач, а відповідач погодився з цією обставиною. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів на утримання сина на користь [PERSON], оскільки він не утримує дитину. Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати мають бути відшкодовані за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed