Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 31 травня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений строковий кредитний договір №CVXRRХ38321291, згідно умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 5964 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 травня 2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж ) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в звязку з чим станом на 19 квітня 2013 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 60887 грн. 32 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 5964 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22040 грн. 78 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3292 грн. 22 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом в сумі 26214 грн. 73 коп., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2875 грн. 59 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором в сумі 60887 грн. 32 коп., а також судовий збі в сумі 608 грн. 87 коп. Представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.ст.1054 ч.ч.1 та 2, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між ПАТ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] був укладений строковий кредитний договір № CVXRRХ 38321291, згідно умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 5964 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 травня 2009 року. (а.с.5-9). Погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу), яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Даний кредит є споживчим, а відповідач [PERSON] як фізична особа є споживачем, тому на правовідносини між позивачем та відповідачем за цим договором поширюються вимоги чинного законодавства про захист прав споживачів. Згідно п.4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту він сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у тарифах та заяві, а саме: 11,83% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно пунктів 5.1., 5.3 та 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до цієї пені не нараховуються. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в звязку з чим станом на 19 квітня 2013 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 60887 грн. 32 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 5964 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22040 грн. 78 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3292 грн. 22 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 26214 грн. 73 коп., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2875 грн. 59 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Згідно ст.ст.546 ч.1, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, можу бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.18 ч.ч.1 та 2 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 цих Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відносно зазначених вимог закону суд вважає, що нарахована позивачем сума пені 26314 грн. 73 коп. за період з серпня 2007 року по квітень 2013 року включно не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів та умовам кредитно-заставного договору, так як згідно п.5.4 Умов має бути нарахована протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Крім того, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", передбачаючи в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) такий високий розмір пені (0,15%) за кожен день прострочення платежів, порушив принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач [PERSON] як споживач, тим самим порушив його права споживача, тому вимога позивача про стягнення нарахованої цієї суми пені, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.3 п.6), ст.509 ч.3 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Нарахована позивачем сума пені у 4 рази перевищує суму отриманого відповідачем кредиту, а крім того, позивач звернувся до суду з позовом тільки через шість років після отримання кредиту, оскільки кредит не погашався з серпня 2007 року, тим самим умисно збільшивши період нарахування пені і відповідно суму, а тому суд вважає, можливим застосувати положення ст. 551 ч.3 ЦК України та зменшити розмір пені до суми 5964 грн., оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору, за порушення яких повинен нести матеріальну відповідальність. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 40636 грн. 59 коп., що складається: із заборгованості по кредиту в сумі 5964 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22040 грн. 78 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3292 грн. 22 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 5964 грн., штрафу (фіксована частина) суму 500 грн., штрафу (процентна складова) суму 2875 грн. 59 коп., частково задовольнивши позовні вимоги, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 406 грн. 36 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial