Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати незаконними дії відповідача, що передують укладенню договору щодо ненадання до укладеного кредитного договору № 6/4/2008/840-К/192 від 20 лютого 2008 року в однозначній, чіткій та зрозумілій формі інформації про умови кредитування, визнати недійсним договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/193 від 20 лютого 2008 року із застосуванням наслідків недійсності правочину, зобов'язати приватного нотаріуса ХРНО Харківської області [PERSON] вчинити дії щодо включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно, стягнути з відповідача на користь позивача 100 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 лютого 2008 року позивачем був підписаний вищевказаний договір кредиту, відповідно до умов якого позивач отримав грошові кошти у розмірі 58786,86 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 10 лютого 2033 року та з відсотковою ставкою 12,99 відсотків річних. Цільове використання кредиту - придбання земельної ділянки по [ADDRESS]. З метою забезпечення грошового зобов'язання між сторонами був укладений договір іпотеки, який позивач вважає недійсним правочином, у зв'язку з наступним. У порушення п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу не надавалося ніякої письмової інформації щодо умов кредитування, кредитний договір не містить основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу, що перелічені у ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами». Також, позивачу не надавалася інформація стосовно ризику коливання валюти та його наслідків, а саме - збільшення розміру щомісячних витрат, у зв'язку з чим позивач позбавляється права власності на належні йому грошові кошти не з власної волі, не було отримано письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищевказаною інформацією. Крім того, в порушення Постанови правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року в кредитному договорі не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, відсутній графік платежів з докладним розписом вартості кредиту за кожним платіжним періодом. З вищевказаних підстав позивач вважає, що сторони не досягли всіх істотних умов іпотечного кредитування, а тому кредитний договір є неукладеним. У зв'язку з тим, що кредитний договір вважається неукладеним, відсутні й істотні умови договору іпотеки, отже іпотечний договір є недійсним повністю з часу його укладення. Позивач та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву, якою просить у випадку неявки відповідача розглянути справи за відсутністю позивача та його представника та винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання судової повістки. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 лютого 2008 року сторонами був підписаний кредитний договір № 6/4/2008/840-К/192, відповідно до умов якого Банк надає [PERSON] - Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) у сумі 58786,86 доларів США на строк до 10 лютого 2033 року. Цільовим призначенням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 315 від 20 лютого 2008 року, згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно земельну ділянку по [ADDRESS], витрати позичальника, пов'язані з оформленням Кредиту, оплата комісії за розрахунки за цим Договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору, між сторонами було укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/193 від 20.02.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] - Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,1512 га, яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим № 6325183504:00:004:0014, що стане власністю іпотекодавця після укладання цього договору іпотеки. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору іпотеки, витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу у зв'язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження вищевказаної земельної ділянки до припинення договору іпотеки. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать зокрема ті, що виникають з договорів, у тому числі про надання кредиту. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), перед укладанням договору про надання кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови. Як вбачається з п. 1.3.1 Кредитного договору, відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,99 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, комісія за розрахунки за цим Договором складає 1,6 відсотків від суми виданих коштів зазначений в п. 1.2 за винятком суми, виданої на оплату цієї комісії. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 668,85 доларів США, Позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п.п. 1.3.1. цього Договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] тарифного пакету у порядку передбаченому п. 3.3.3., шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. Відповідно до п.п. 3.3.3 Кредитного договору, Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по Кредиту, визначений п. 3.3.1 цього Договору щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли Позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 10-е число є небалансовим днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті. Кінцевий термін повернення кредиту - 10 грудня 2032 року. Розділом 5 Договору - «Відповідальність сторін» наведені розміри штрафних санкцій за порушення сторонами договору його умов. Таким чином, у розділах 1, 3, 5 Кредитного договору наведений детальний опис загальної вартості кредиту: сума кредиту, розмір відсотків, комісії, мінімально необхідного щомісячного платежу та штрафних санкцій за порушення умов договору. Пунктом 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні з'ясовувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11,18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п.3.8 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168. Згідно із п.п. 1-6 абз. 3 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Судом встановлено, що позивача було ознайомлено з умовами кредитування, які надані йому відповідачем у письмовій формі та стосувалися, зокрема: орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення кредиту, варіантами повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту тощо. Той факт, що позивач при укладенні кредитного договору був ознайомлений з усіма умовами його укладення та виконання підтверджується особистим підписом позивача під кожним аркушем кредитного договору, який деталізує умови отримання кредиту та сплати тіла кредиту і відсотків. Тому суд вважає, що позивач по справі при підписанні кредитного договору погодився з його умовами, оскільки він не скористався правом відкликання згоди на укладання договору, передбаченої ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» та не заперечував проти отримання відповідної суми кредитних коштів. Відповідно до частин 1, 3-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд вважає встановленим, що до укладення кредитного договору [PERSON] у письмовій формі був ознайомлений з інформацією про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», право позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо умов договору та порядку сплати кредиту не порушувалося, Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджували б те, що кредитний договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правлення НБУ від 10 травня 2007 року № 168. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає, що істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Як вбачається з тексту укладеного сторонами кредитного договору такі умови договору передбачено. З огляду на наведене суд вважає, що волевиявлення сторін при укладенні кредитного договору було вільним та твердження позивача про ненадання їй Банком перед укладенням договору як споживачу фінансової послуги всієї повноти необхідної інформації, в тому числі щодо істотних умов договору не відповідають фактичним обставинам справи. При таких обставинах, відсутні підстави вважати кредитний договір № 6/4/2008/840-К/192 від 20 лютого 2008 року неукладеним. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання договору іпотеки недійсним суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові , адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання іпотечного договору недійсним, позивач посилається на ту обставину, що забезпечений іпотекою кредитний договір вважається неукладеним, а отже й іпотечний договір є недійсним. Враховуючи ту обставину, що у ході судового розгляду справи не встановлено підстав для визнання кредитного договору таким, що не укладався, відсутні підстави вважати іпотечний договір недійсним у зв'язку з не укладанням кредитного договору. Інших підстав для визнання іпотечного договору недійсним позивачем не наведено. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовні вимоги в частині зобов'язання приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] вчинити дії щодо включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними від вимоги про визнання договору іпотеки недійсним. Крім того, суд зазначає, що приватний нотаріус [PERSON] приймає участь у справі в якості третьої особи, вимога про зобов'язання третьої особи вчинити на користь позивача певні дії суперечить цивільно-процесуальному законодавству України. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У ході судового розгляду справи не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача. Також, позивачем не надано відомостей про втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, не обґрунтовано розмір компенсації морального відшкодування, не вказано з яких міркувань позивач виходив, обчислюючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed