Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

14 квітня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 14 квітня 2009 року зроблено актовий запис за №61. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 14 квітня 2009 року. В період цього шлюбу 07 лютого 2012 року у сторін народилася дитина - дочка [PERSON], яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 16 лютого 2012 року, актовий запис за №79 від 16 лютого 2012 року. 03 грудня 2013 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб, укладений між сторонами 14 квітня 2009 року, залишивши їй на виховання малолітню дитину - [PERSON], [INFO], до досягнення повнолітнього віку; стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) батька дитини щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття; та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 (одної шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Згідно з доводами позивачки відповідач не піклується про неї та про малолітню дитину, їх життям не цікавиться. Тривалий час, як зазначає [PERSON], у подружжя відсутнє взаєморозуміння, що стало причиною фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин між ними та ведення спільного господарства. За таких обставин, позивачка вважає неможливим примирення сторін і подальше перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб. Окрім цього, на обгрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує, що відповідач не надає їй, як дружині, з якою проживає малолітня дитина, належної матеріальної допомоги та в категоричній формі відмовляється утримувати малолітню дочку, [PERSON], [INFO]. При визначенні розміру аліментів позивачка просить суд врахувати те, що на теперішній час вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дочкою [PERSON], а [PERSON] за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем є спроможним сплачувати аліменти. Під час попереднього судового засідання [PERSON] уточнила позовні вимоги, подавши письмову заяву від 20 грудня 2013 року. Позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], залишивши їй малолітню дитину [PERSON], [INFO], на виховання, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] пояснила, що з 07 січня 2013 року вона разом із малолітньою дочкою спільно із відповідачем не проживають, відтоді подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин між собою та не веде спільного господарства. З пояснень позивачки слідує, що з липня 2013 року до теперішнього часу [PERSON] не надав їй жодної матеріальної допомоги ні на її власне утримання, ні на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З цих підстав [PERSON] вважає неможливим примирення сторін. Відповідач у попередньому судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги [PERSON] з врахуванням їх уточнень. При цьому [PERSON] зазначив, що примирення подружжя та збереження шлюбу із [PERSON] є неможливим, тому він не заперечує проти розірвання шлюбу та погоджується сплачувати аліменти в користь позивачки на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років та на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з поясненнями відповідача він одержує нерегулярний мінливий дохід від виконання ним ремонтних робіт автомобілів, тому спроможний сплачувати в користь [PERSON] аліменти у вказаному розмірі та по можливості надавати позивачці додаткову матеріальну допомогу в разі покращення його матеріального становища. [PERSON] підтвердив, що матеріальної допомоги [PERSON] на її утримання та на утримання малолітньої дочки він не надає, оскільки сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини від першого шлюбу - сина, [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Визнання відповідачем позову [PERSON] в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.130 і ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення нею трьох років, підлягає задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. Зі змісту позову та пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні слідує, що між подружжям [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, тривалий період часу сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час їх примирення не наступило. Проживати однією сім'єю сторони обопільно не бажають. Наведені обставини свідчать, що сім'я [PERSON] і [PERSON] фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім'єю сторони не бажають, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. В попередньому судовому засіданні сторонами визнано, що [PERSON] добровільно не утримує малолітню дитину [PERSON], [INFO], та позивачку [PERSON], як дружину, з якою проживає малолітня дитина. Спроможність відповідача сплачувати в користь позивачки аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років та на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття підтверджена поясненнями [PERSON], наданими в попередньому судовому засіданні. Вказані визнані сторонами обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно з довідкою ЖЕД №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №1693 від 19 грудня 2013 року, виданою на підставі трудової книжки серії [NUMBER], з 13 грудня 2011 року до теперішнього часу відповідач ніде не працює, що свідчить про відсутність в нього постійного регулярного заробітку або іншого доходу та необхідність за таких умов визначення аліментів у твердій грошовій формі. Факт спільного проживання малолітньої дитини сторін - дочки [PERSON], [INFO], із матір'ю - позивачкою [PERSON] підтверджується довідкою ЖЕД №1 Кузнецовського міського комунального підприємства №2473 від 03 грудня 2013 року. Зазначена обставина [PERSON] не спростована та вказує на наявність у позивачки права на утримання зі сторони відповідача, як дружини, з якою проживає малолітня дитина. З довідки відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції №356 від 17 грудня 2013 року слідує, що окрім малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на утриманні відповідача [PERSON] перебуває інша малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає малолітня дитина. При вирішенні даної справи суд застосував наступні правові норми. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частинами 2, 4, 6 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наведених підстав, суд вирішив стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно з дня пред'явлення в суд позову, тобто з 03 грудня 2013 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку та на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно з дня подання в суд позовної заяви, тобто з 03 грудня 2013 року, до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.1 ст.75, ч.ч.2, 3 ст.77, ч.1 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.80, ч.ч.2, 4, 6 ст.84, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved