Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 11.08.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №31 і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Спільних дітей немає. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Шлюбні відносини між ними фактично припиненні з серпня 2013 року. Відповідач відмовився розірвати шлюб в органах РАЦС. Зазначала, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам у зв'язку з тим, що через деякий час після укладення шлюбу виїхали до Російської Федерації, та стали проживати з батьками відповідача за адресою: [ADDRESS]. Відразу після переїзду ставлення відповідача до неї змінилося, він почав зневажливо та грубо ставитись до неї. За час спільного проживання відносини між ними погіршились, відповідач нерідко на декілька днів зникав, мотивуючи тим, що це пов'язано з роботою. Ставлення відповідача за час спільного сімейного життя сильно погіршився. Зважаючи на різні моральні та етичні погляди на життя та несумісні характери, між ними не було взаєморозуміння у зв'язку з чим часто виникали сварки. Інколи спори закінчувались застосуванням фізичної сили. Неодноразово зверталась до нього з проханням змінитись, проте у відповідь чула тільки принизливі слова та погрози. Довгий час докладала зусиль для збереження сім'ї. Проте нічого не змінювалось, а тільки погіршувалось. Все призвело до того, що в серпні 2013 року вона приїхала на Україну, та на даний час проживає по місцю прописки. Також зазначила, що проживає з батьком [PERSON], [INFO], який згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №555367 є інвалідом II групи та потребує постійного догляду. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 11.08.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 31 та відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала, послалась на обставини, викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити, оскільки має намір створити нову сім'ю. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2012 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №31, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 26.11.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. У шлюбі дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, вони разом не проживають з серпня 2013 року, спільного господарства не ведуть, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved