Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

позивач [PERSON] (транспортне) страхове Бюро України ( МТСБУ) звернуловся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з регламентною виплатою. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.08.2009року між селами Дроговиж та Вербіж Миколаївського району Львівської області сталося зіткнення автомобілів МАЗ , реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та Ауді, реєстраційний номер [NUMBER], який належав гр.[PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], про що свідчить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06.10.2010року. В результаті ДТП власнику атомобіля Ауді [PERSON] завдано матеріальну шкоду на суму 28415,51 грн., що підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №2640/09 від 07.09.2009р. Винуватцем ДТП потерпілій особі шкода не відшкодована. На дату скоєння ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс №ВВ/2527507 терміном дії з 01.01.2009року по 31.12.2009р.) Власник пошкодженого транспортного засобі [PERSON]П, звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ задовільнило заяву [PERSON] і виплатило йому відшкодування у розмірі 20281,47 грн. Листом від 25.12.2012року МТСБУ запропонувало [PERSON] добровільно відшкодувати понесені витрати, однак на даний час ця претензія не задоволена., а тому позивач просить стягнути з відповідача в його користь 20281грн.47коп. основного боргу, судовий збір в розмірі 229,40грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 2000грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, однак надіслав до суду клопотання про залучення до справи у якості співвідповідача [PERSON], та просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечила, обгрунтування виклала в письмових запереченнях, просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 06.10.2010року, [PERSON] визнано винним за ст. 286ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду. Відповідно до п.41.1, 41 Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно платіжного доручення №2440 від 06.06.2011року , МТСБУ перерахувало [PERSON] 20281,47грн. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON], який керував вантажним автомобілем марки " МАЗ -551605", реєстраційний номер [NUMBER], перебував у трудових відносинах з ФОП " [PERSON]І.", про що стверджує відповідний запис в його трудовій книжці серії ВА №030526. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був водієм автомобіля "МАЗ-551605", реєстраційний номер [NUMBER] відповідного до трудового договору №392 від 09.11.2007року, зареєстрованого в Миколаївському районному центрі зайнятості, а власником вказаного транспортного засобу був [PERSON], який співпрацює з [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] керував автомобілем "МАЗ-551605", реєстраційний номер [NUMBER], на підставі тимчасового реєстраційного талону та прав на керування транспортного засобу, вантаж перевозив на підставі шляхового листа. Відповідно до ч.2 ст. 1187 шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013року " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", обов"язок відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом) покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки- особу, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Крім цього не визнається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє(ла) джерелом підвищеної небезпеки в силу виконання своїх трудових обов"язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки. Під час ДТП, 22.09.2010року, [PERSON] безпосередньо виконував свої трудові обов"язки по перевезенню вантажів з м. Стрия до м. Мостиськ. Крім цього, в судовому засіданні , сторонами не представлено, а судом не здобуто доказів, які б підверджували в яких правових відносинах перебував власник транспортного засобу "МАЗ 551605" реєстраційний номер [NUMBER], - [PERSON] та ФОП [PERSON], який користувався вищевказаним транспортним засобом. З представлених суду матеріалів вбачається, що власником транспортного засобу марки "МАЗ-551605", реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] Доказів, які б дали можливість встановити, на якій правовій підставі ФОП [PERSON] користувався вказаним транспортним засобом сторонами не представлено. А тому, відповідно до норм чинного законодавства України, якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб"єктами відповідальності в даній справі повинен бути власник транспортного засобу або згідно ст. 1190 ЦК України, можливе настання солідарної відповідальності власника та володільця джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За таких обставин, враховуючи те, що власником транспортного засобу є [PERSON], а тому суд вважає, що вимоги про стягнення суми з ФОП [PERSON], як володільця транспортного засобу, та [PERSON], як особи, яка вчинила злочин є передчасними, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed