Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У червні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 21 грудня 2007 року в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 347, а також прохав стягнути аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 21 грудня 2007 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьком [PERSON], а відповідачка на утримання дітей добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязана та може її надавати. Починаючи з осені 2012 року шлюбних відносин з відповідачкою не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, аморальний спосіб життя дружини, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов підтримує та прохає задовольнити його в повному обсязі (а. с. 29). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи (а. с. 28, 33, 37), письмових заяв чи клопотань суду не надіслала. З цих підстав суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 грудня 2007 року уклали шлюб в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 347, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 035810, виданим 27 грудня 2007 року (а. с. 5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 085797, видане 18 січня 2002 року Щербанівською сільською радою Полтавського району, та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 059901, видане 18 грудня 2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а. с. 6-7). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують з осені 2012 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Також судом встановлено, що діти проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідачка [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки та сина не надає, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не проживає вдома та не бере участь у вихованні дітей, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08 лютого 2013 року за місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], складеним Полтавською [PERSON] ступенів № 8 ім. Панаса Мирного, письмовими заявами батька відповідачки [PERSON], її матері [PERSON], сестри [PERSON] та сусідки [PERSON]Ю.(а. с. 13, 15-20) Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, а також те, що відповідачка зобовязана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та може їх утримувати, інших осіб, які перебувають на її утриманні немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved