Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми позики та сплату процентів за порушення грошового зобов"язання, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики - 520 000 грн. 00 коп.; 3461 грн. 13 коп. як 3 % річних за прострочення грошового зобов"язання; 2823 грн. 00 коп. судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 серпня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON], яка згодом змінила прізвище на [PERSON] було укладено договір позики в сумі 520 000 грн.00 коп., що підтверджується розпискою від 29.08.2011 року, яка написана власноручно відповідачем. Відповідач зобов"язалася повернути дану суму грошей до 01 жовтня 2011 року, однак, відповідач борг не повернула, що змусило його звернутися до суду з позовом. Крім того, зазначив, що оскільки відповідач добровільно не бажає повернути борг, то повинна сплатити йому 3 % річних за прострочення грошового зобов"язання, що становить 3461 грн. 13 коп. та судові витрати в сумі 2823 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову категорично заперечив. Вказав, що розписка була написана [PERSON] лише для забезпечення укладення на ім."я позивача договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який згодом був укладений. Будь-яких коштів по розписці позивачем відповідачу не надавалося, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка згодом змінила прізвище на [PERSON] було укладено договір позики в сумі 520 000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою від 29.08.2011 року, яка написана власноручно відповідачем. Відповідач зобов"язалася повернути дану суму грошей до 01 жовтня 2011 року. ( ас. 4, 102) Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернула. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2542/2543/13-32/2544/13-34/2727/13-32 від 31 липня 2013 року підпис від імені [PERSON], розташований нижче тексту розписки від 29.08.2011 року, виконаний рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів і виконаний [PERSON] без зміни власної почергової навички, підпис від імені [PERSON], виконаний нижче тексту розписки від 29.08.2011, виконаний [PERSON] ( а.с. 197 -205, ). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, про те, що позивач [PERSON] грошей відповідачці [PERSON] не надавав, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено і це підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи від 31.07.2013 року, що розписку про отримання у [PERSON] грошей в сумі 520 000 грн. 00 коп. відповідач писала власноручно. Доводи представника відповідача проте, що розписка була написана [PERSON] лише для забезпечення укладення на ім"я позивача договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], суд до уваги не приймає, оскільки не ґрунтуються на належних доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 520 000 грн. 00 коп. позики; - 3461 грн. 13 коп. як 3 % річних за прострочення грошового зобов"язання, (виходячи з розрахунку 520 000 грн. : 365 днів х 3 % річних х 81 днів = 3461 грн. 13 коп.); - 2823 грн. 00 коп. судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved