overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

22.04.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.10.1994 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 22 жовтня 1994 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Спір про поділ спільно нажитого майна між сторонами відсутній. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, складання повного рішення відкласти до 06.08.2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивачка 26 липня 2013 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], яка знаходиться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно. Позивачка надала суду заяву, у якій свої позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. та розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується позовною заявою позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. У відповідності зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем було надано заяву про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у судовому порядку у розмірі 800 грн., починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до її повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини зобовязаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: восьма Харківська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, про визнання недійсними заповітів від 22 березня 1995 року та від 03 березня 1997 року, про визнання недійсною заяву [PERSON] від 21.05.1997 року, про визнання права власності на 1\\2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за законом та про визнання права власності на 1\\6 частину квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявив клопотання про призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи, так як позивачка вважає, що підписи на заповітах від 22 березня 1995 року не належать її батькові [PERSON], а у висновку експерта від 23 травня 2013 року не надана відповідь на поставлені судом запитання стосовно заповіту від 22.03.1995 року. Позивачка [PERSON] підтримує заявлене клопотання. Відповідач [PERSON] проти клопотання заперечує. Адвокат [PERSON] заперечує проти призначення експертизи і підтримує позицію [PERSON] Суд, вислухавши думку осіб, що приймають участь у справі, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню. Суд вважає, що дійсно для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань було необхідно призначення і проведення експертизи. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09 квітня 2012 року у справі була призначена почеркознавча експертиза. Висновок експерта на адресу суду надійшов 03 червня 2013 року. У висновку експерта зазначено, що питання щодо виконання [PERSON] підпису від свого імені в заповіті від 22.03.1995 року, посвідченому 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-3115, не вирішувалося, так як були не надані оригінали двух примірників заповіту від імені [PERSON], зареєстрованого 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-3115 від 22.03.1995 року, і книгу реєстрації нотаріальних дій, де цей заповіт зареєстрований. Судом для проведення експертизи були витребувані усі наявні докази, в тому числі з Харківського обласного державного нотаріального архіву, у якому за повідомлення 8-ї Харківської державної нотаріальної контори, зберігається спадкова справа. У матеріалах вищевказаної спадкової справи відсутній оригінал заповіту від 22.03.1995 року, так як мається оригінал заповіту від 03.03.1997 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивач ПП "ЖЕОС" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, вказуючи, що ПП "ЖЕОС" з 01.10.2005 року по 31.03.2013 року утримувало прибудинкову територію та будинок № 7, по вул. Горького, в м. Черкаси. Відповідачі проживають в даному будинку. Згідно відомості бухгалтерії за період з 01.06.2010 року по 31.03.2013 року заборгованість відповідачів по отриманих послугах становить 2016, 54 грн., а також 3% річних 82,29 грн., інфляційні 52,91 гривень, а разом 2151,73 гривень, які й просили стягнути з відповідачів на їх користь. Також просили суд стягнути з відповідачів судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, до початку надав заяву від 23.07.2013 року, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе прийняття заочного рішення. Суд, дослідивши надані суду письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підтверджується письмовими матеріалами, а тому, у відповідності до ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 820, 854 ЦК України підлягає до задоволення, до стягнення має підлягати заборгованість в сумі - 2151,73 грн. У відповідності до ст. 84, 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача, а також витрати повязані з оплатою правової допомоги у розмірі 400 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 60, 84, 88, 213-215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 07 серпня 2009 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з 17 червня 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору на даний час вони не мають. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 183402, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 07 серпня 2009 року, актовий запис № 337. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 316214, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON], народилась 14 лютого 2010 року, актовий запис № 201, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 431182, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], народився 20 листопада 2011 року, актовий запис № 1085, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

[PERSON] Волинського міського суду від 12 липня 2013 року ухваленого у справі за позов [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка представляє інтереси неповнолітньої дочки [PERSON] , треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача виконавчий комітет Ковельської міської ради , Волинської області , служба у справах дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на 1/3 частку у нерухомому майні , грошових вкладах в порядку спадкування за законом , визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер 01 листопада 2003 року право власності на 1/3 грошових вкладів , що належали спадкодавцю і знаходяться на рахунках № 10207, № 915514804 , та № 26006501307 у ПАТ Державний ощадний банк України , у філії Волинського обласного управління ТВБВ №10002/0127 , а також право власності на 1/6 нежитлової будівлі готелю Ковель , площею 1359,1 кв.м. та на 1/6 нежитлової будівлі пральні , площею 103,5 кв.м. які знаходяться на вулиці Театральній , 11 в м. Ковель Волинської області . Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі по 325 , 01 грн . з кожного. У заяві представника відповідача [PERSON] [PERSON] ставиться питання про винесення додаткового рішення по справі , яким вирішити питання про розподіл судових витрат та відмовити позивачу [PERSON] в стягненні судових витрат з відповідачів , оскільки їх вже було стягнуто попередніми рішеннями Ратнівського районного суду . Сторони в судове засідання не зявилися , хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином . Суд вважає , що розглянути заяву представника [PERSON] [PERSON] про ухвалення додаткового рішення можливо у відсутність сторін по справі . У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд ,що ухвалив рішення , може ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Згідно ст.88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково , судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог , у задоволенні яких позивачеві відмовлено . Із матеріалів справи вбачається , що рішення Ратнівського районного суду від 18 квітня 2012 року у справі за позовом [PERSON] яким позовні вимоги задоволені частково , та вирішено питання судових витрат скасоване ухвалою [PERSON] Волинського міського суду від 22 січня 2013 року у звязку з нововиявленими обставинами . Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 95 по вул. Перемоги в с. Пищики Сквирського району Київської області, на земельну ділянку, площею 3,76 га. в умовних кадастрових гектарах в межах Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0173227, на приватизаційний майновий сертифікат серії КВ № 0948198, виданого Ощадним банком України (філія Сквирського відділення 2875 Київської області) від 24.09.1996 року, посилаючись на те, що 05.06.2001 року її батько, [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 95 по вул. Перемоги в с. Пищики Сквирського району Київської області, земельної ділянки, площею 3,76 га. в умовних кадастрових гектарах в межах Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, приватизаційного майнового сертифіката серії КВ № 0948198, виданого Ощадним банком України (філія Сквирського відділення 2875 Київської області) від 24.09.1996 року. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки відсутні оригінали документів на спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 05.06.2001 року батько позивача, [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 95 по вул. Перемоги в с. Пищики Сквирського району Київської області, земельної ділянки, площею 3,76 га. в умовних кадастрових гектарах в межах Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, приватизаційного майнового сертифіката серії КВ № 0948198, виданого Ощадним банком України (філія Сквирського відділення 2875 Київської області) від 24.09.1996 року. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки відсутні оригінали документів на спадкове майно. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні та обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі ст. 209, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 43\~ 155,25 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № DNXRFO35260038 від 22.10.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 9\~ 984,54 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 43\~ 155,25 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNXRFO35260038 від 22.10.2007р. [PERSON] отримав кредит у сумі 9\~ 984,54 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 03.06.2013р. за ним склала 43\~ 155,25 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3\~ 947,16 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 14\~ 488,11 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором 22\~ 188,78 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2\~ 031,20 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-04 00:00:00

ТОВ Кредитні Ініціативи звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 82\~ 900,92 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідно до Кредитного договору № 02016665473 від 15.10.2008 року відповідач отримав кредит у сумі 68\~ 210,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 82\~ 900,92 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. В матеріалах справи мається його заява, в якій просить розглядати справу без присутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 02016665473 від 15.10.2008 року відповідач отримав кредит у сумі 68\~ 210,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 15.08.2012 року за ним склала 82\~ 900,92 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 55\~ 582,92 грн.; по відсоткам та комісії 16\~ 005,37 грн.; штраф 11\~ 312,71 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно п. 4.1.12 Кредитного договору, відповідач зобов?язаний сплачувати позивачу проценти в троки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved