Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Радехівський цукор», третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку посилаючись на те, що він, [PERSON], згідно наказу від 10.11.1985 року був прийнятий на роботу робітником в порядку переведення з Вінницького управління механізації № 574 з 11.11.1985 року в Чортківський цукровий завод. Працював на посадах кранівника, машиніста крана. Наказом по заводу № 111-0 від 04.09.1992 року його було переведено на посаду машиніста БУМУ та на даній посаді він пропрацював до червня 2013 року. У зв»язку із зміною власника заводу його в порядку переведення було прийнято на роботу в ТзОВ «Радехівський цукор» з 03 червня 2013 року на час виконання робіт на посаду слюсаря-ремонтника у відділення транспорту Чортків (наказ № 53 від 03.06.2013 року.) Згідно вказаного наказу в порядку переведення було прийнято ще 14 чоловік. Наказом № 68 від 11 вересня 2013 року його було звільнено з роботи з 11 вересня 2013 року згідно п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України - закінченням строку трудового договору. Вважає звільнення своє незаконним, оскільки із змісту наказу № 53 від 03 червня 2013 року не вбачається, що він прийнятий на роботу на визначений строк; згідно трудового договору № 204 від 03.06.2013 року його прийнято слюсарем-ремонтником БУМ (бурто-укладальних машин) відділення транспорту на час виробничого сезону переробки цукрових буряків. Отже він не був прийнятий на роботу на час виконання робіт, не відомо яких і без зазначення кінцевого терміну виконання робіт в договорі. Вважає, що якщо його було прийнято на роботу на час виробничого сезону переробки цукрових буряків, то сезон ще не закінчився, а він фактично тільки розпочався 11 вересня 2013 року, тому відповідач не мав права його звільнити. Крім того, ремонтні роботи виконувались бригадно, та в бригаді було 5 чоловік і нікого, крім нього, з роботи звільнено не було. Вважає, що керівництво віднеслось до нього упереджено по тій причині, що 12 вересня 2013 року по його скарзі по місцю роботи, (в той день він зранку приступив до роботи) прибув представник Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області по дорученню Представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини з метою перевірки його звернення та ранком 12 вересня 2013 року їх бригада мала співбесіду з директором заводу біля БУМ (по місцю виконання роботи) відносно умов праці та зарплати і ніякої мови про його звільнення зранку 12 вересня 2013 року не було. Директор заводу при цьому пообіцяв їм заробіток не менший, ніж минулого року. 12 вересня 2013 року він разом з [PERSON] проводив ремонт БУМУ, який вийшов з ладу в ніч з 11 на 12 вересня 2013 року під час розвантаження цукрового буряка і після закінчення ремонту цього БУМУ до нього підійшов [PERSON], який представився керівником БУМУ і який повідомив його, що він звільнений з роботи. Після такого повідомлення він пішов у відділ кадрів довідатись з яких причин він був звільнений, однак ніхто йому причин не повідомив. Тоді він пішов до директора заводу, який повідомив, що таких працівників, які пишуть скарги, їм не потрібно. Про звільнення його з роботи ніхто не попереджував, з наказом не ознайомлював, а лише пропонували йому отримати трудову книжку, від отримання якої він відмовився, тому що не був згідний із звільненням і повідомив, що буде звертатись до суду. Копії всіх необхідних документів, в тому числі і наказу про звільнення отримав на підставі адвокатського запиту 12 жовтня 2013 року, що стверджується супровідним листом за № 888 від 10.10.2013 року, тому вважає, що строк звернення до суду не пропустив. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримують, вважають його підставним , просять задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ТзОВ «Радехівський цукор» [PERSON] позов не визнає, вважає його безпідставним та недоведеним та просить в задоволенні позову відмовити, про що подала і письмові заперечення. Представник третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області головний державний інспектор праці [PERSON]. просить прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Вислухавши сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з таких підстав: Позивач [PERSON] був прийнятий на роботу робітником в порядку переведення з Вінницького управління механізації № 574 з 11 листопада 1985 року на Чортківський цукровий завод згідно наказу від 10 листопада 1985 року та працював на посадах кранівника, машиніста крана. Наказом по заводу № 111-0 від 04 вересня 1992 року його було переведено на посаду машиніста БУМУ та на даній посаді він пропрацював до 3 червня 2013 року. У зв»язку із зміною власника заводу відповідно до листа заступника Генерального директора з економіки та фінансів ТзОВ «Радехівський цукор» [PERSON], який гарантував працевлаштування працівників, [PERSON], як і інших працівників згідно списку, в порядку переведення було прийнято на роботу в ТзОВ «Радехівський цукор» з 03 червня 2013 року на час виконання робіт на посаду слюсаря-ремонтника у відділення транспорту Чортків (наказ № 53 від 03 червня 2013 року). Згідно згаданого наказу в порядку переведення було прийнято ще 14 чоловік.. Наказом № 68 від 11 вересня 2013 року позивача було звільнено з роботи з 11 вересня 2013 року згідно п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України - закінченням строку трудового договору. Судом встановлено, що із змісту наказу № 53 від 03 червня 2013 року не вбачається, що позивач прийнятий на роботу на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, чи такий, що укладений на час виконання певної роботи. Так, з 3 червня 2013 року вищезгаданим наказом прийнято на роботу поряд з [PERSON] ще 14 чоловік, зокрема [PERSON] прийнято на посаду слюсаря - ремонтника в відділення транспорту Чортків. В наказі значаться підписи осіб, прийнятих на роботу згідно списку в кількості 15 чоловік, які з умовами праці, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Колективним договором та Правилами техніки безпеки ознайомлені. Також, згідно трудового договору № 204 від 03.06.2013 року вбачається, що ТзОВ «Радехівський цукор» в особі Генерального директора [PERSON] та [PERSON] уклали строковий договір про наступне: працівник приймається на роботу на час виконання робіт з 03 червня 2013 року. При цьому в договорі, якщо його вважати укладеним на визначений строк не зазначено кінцевої дати виконання робіт, а також не зазначено, яких саме робіт; підпункт b пункту 1 цього договору не викреслено, не заповнено дату та зазначено після незаповненої дати на час виробничого сезону переробки цукрових буряків; підпункт с ч.1 цього договору зазначено слюсар-ремонтник БУМ; підпункт е пункту 1 цього договору зазначено кваліфікацію 4 р.; підпункт d пункту 1 зазначено, що працівнику встановлюється оплата - тарифна ставка (згідно розрядку, класу) 14.90 гривень за годину. Згідно пункту 13 цього договору вбачається, що договір припиняє свою дію у випадках: письмової згоди сторін; за обставин визначених у абзаці 3 п.7 цього Договору; ліквідації підприємства, як юридичної особи; спливу термінів (строків), визначених у підпунктах a, b пункту 1 цього Договору. Таким чином, підстав припинити трудовий договір в [PERSON] судом не встановлено. Так, письмової заяви [PERSON] не подавав; обставини, визначені у абзаці 3 п.7 цього Договору відсутні; ліквідації підприємства ТзОВ «Радехівський цукор» не відбулось; терміни (строки) визначені в підпунктах a, b пункту 1 цього Договору не сплили, оскільки кінцевий термін в підпункті а пункту 1 не встановлений, а в підпункті b пункту 1 зазначено - на час виробничого сезону переробки цукрових буряків. Додаткової угоди з [PERSON] про зазначення кінцевої дати виконання робіт відповідачем укладено не було. Із змісту трудового договору також не вбачається, на час виконання яких робіт прийнятий з 3 червня 2013 року на роботу [PERSON], в трудовому договорі відсутня вказівка про кінцевий термін виконання робіт, а наказ № 68 від 12 серпня 2013 року «Про планове завершення ремонтно-налагоджувальних робіт та плановий початок сезону переробки цукрових буряків урожаю 2013 року» суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не доведено в судовому засіданні, що вказаний вище наказ був доведений до відома працівників, в тому числі [PERSON] , зокрема відсутні докази про ознайомлення його з наказом чи відмовою його від ознайомлення з наказом. Суд вважає, що в судовому засіданні не доведено той факт, що при звільненні позивача [PERSON] 11 вересня 2013 року йому було повідомлено про звільнення, що стверджує відсутність підпису на наказі про його звільнення № 68 від 11 вересня 2013 року. А твердження представника відповідача , що останній відмовився від отримання копії наказу є голослівними, оскільки відсутній акт про відмову від отримання копії наказу про звільнення, як від 11.09.2013 року так і від 12 .09.2013 року. Доказів того, що копію вказаного наказу при відмові адресата від отримання було направлено [PERSON] поштою, не надано, як не представлено суду квитанції чи поштового повідомлення про вручення поштового відправлення. В той же час представником відповідача подано копію акту про відмову працівника від отримання трудової книжки від 12 вересня 2013 року, однак позивач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні той факт, що пропрацювавши кілька годин 12 вересня 2013 року після співбесіди з Генеральним директором йому пропонували отримати трудову книжку, а не наказ про звільнення, тому він і відмовився її отримувати, оскільки був не згідний із звільненням, вважав його незаконним. З пояснень [PERSON], даних в судовому засіданні та дані пояснення не спростовано доводами представника відповідача вбачається, що 12 вересня 2013 року він разом з [PERSON] закінчував ремонт Буму, який зламався в ніч з 11 вересня на 12 вересня 2013 року. 12 вересня 2013 року їх бригада мала співбесіду з директором щодо умов та оплати праці, про звільнення з роботи о 9 годині 12 вересня 2013 року його ніхто не повідомляв, а після закінчення ремонту до нього підійшов [PERSON], який представився керівником БУМу і повідомив, що його звільнення тільки після того, як на перевірку приїхав представник Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області по дорученню представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з метою перевірки його звернення. При цьому звільнили тільки його, інших слюсарів було переведено на посади машиністів БУМ, йому було відмовлено в такому переведенні, хоча заяву про переведення він також писав поряд із іншими членами бригади. Так, в судовому засіданні представник третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області - головний державний інспектор праці [PERSON]. підтвердив, що 12 вересня 2013 року приїхав на перевірку по скарзі [PERSON], і про те, що вказаний громадянин звільнений 11 вересня 2013 року і він є колишнім працівником Тзов «Радехівський цукор» представник товариства його не повідомив, тільки було пояснено, що надати для перевірки документацію неможливо, оскільки вся документація та бухгалтерія знаходиться в Радехові, тому він не зміг провести перевірки з цього питання в ТзОВ «Радехівський цукор». 13 вересня 2013 року до нього подзвонили з Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області і повідомили, що [PERSON] звільнили з роботи і спитали, чи він знав про те, що скаржник звільнений. На що він пояснив, що не знав про звільнення і думав, що станом на 12 вересня 2013 року [PERSON] працює, оскільки наказу про звільнення йому не показували та про це його не повідомляли. З листа представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 22 серпня 2013 року № 4.2.2/7-К 218114.13/19-97 вбачається, що начальнику Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області направлено звернення щодо проведення перевірки додержання адміністрацією ТзОВ «Радехівський цукор» та ТзОВ «Чортківський цукровий завод» вимог законодавства в частині забезпечення трудових прав [PERSON] З довідки № 45 від 09.10.2013 року ТзОВ «Радехівський цукор» вбачається, що [PERSON] працював на посаді слюсара-ремонтника в ТзОВ «Радехівський цукор» з 03.06.2013 року по 10.09.2013 року та його дохід за період часу з 01.07.2013 року по 31.08.2013 року склав 6258, 43 гривні. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до вимог ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу. В разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов»язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, суд вважає наказ № 68 від 11 вересня 2013 року про звільнення з роботи позивача [PERSON] на підставі ч.2 ст. 36 КЗпПУ незаконним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому [PERSON] слід поновити на роботі та стягнути в його користь втрачений заробіток з часу його звільнення до часу поновлення на роботі.

Outcome: approved