Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за кожним з них по 1/2 частки право власності в порядку спадкування за законом на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказали, що [INFO] помер їх дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина - трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син [PERSON] - батько позивачів. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину після смерті батька, шляхом подання заяви до нотаріату. Проте, прийнявши спадщину, не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, [INFO] помер. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на успадковане ним після смерті свого батька майно, що складається з вищевказаної трикімнатної квартири. При зверненні позивачів у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, Свідоцтва про право на спадщину вони не одержали у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на спірну квартиру підлягало державній реєстрації, однак не було зареєстроване за ним у зв'язку зі смертю. У судове засідання позивачі та їхні представники надали заяви, просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача проти позову не заперечувала, направила суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, заперечень не направила. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. До даного висновку суд прийшов з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON], який помер [INFO]. Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] помер дід позивачів [PERSON] та батько [PERSON] За життя [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с. 7) та довідкою з місця проживання. Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з трьохкімнатної квартири загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., розташованої на першому поверсі п'ятиповерхового залізобетонного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з якої 1/2 частина належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.07.1993 р. Житлово-комунальною конторою орендного будівельно-монтажного підприємства «Кривбасрудбуд» та 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.02.2002 р. Другою криворізькою державною нотаріальною конторою за номером в реєстрі 1-548, зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 4/2 ПВ під реєстровим № 676-676. Єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом за відсутності заповіту та інших спадкоємців був його син, батько позивачів - [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження та копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання у встановлений законом шестимісячний строк заяви до Другої криворізької державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру про спадкові справи. Проте, прийнявши спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], батько позивачів - [PERSON], [INFO] помер, не встигши оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на успадковане ним після смерті свого батька майно, що складається з вищевказаної трьохкімнатної квартири загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., розташованої на першому поверсі п'ятиповерхового залізобетонного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, за відсутності заповіту померлого [PERSON] його єдиними спадкоємцями за законом в рівних частках є його діти - позивачі по справі. Таким чином, частка кожного зі спадкоємців в спірній квартирі складає по 1/2 частині. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №20» № 1092 від 11.06.2012 р. (а.с. 18), та не заявили про свою відмову від спадщини. Відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, право власності [PERSON] на спірну квартиру підлягало державній реєстрації, однак не було зареєстроване за ним у зв'язку зі смертю. Позивачі звернувшись до нотаріату з заявами про прийняття спадщини отримали Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2013 за №№ 816/01-30, 817/01-30, нотаріусу Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколової Н.М. Відповідно до вказаних постанов, у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], було відмовлено, оскільки згідно з п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину після надання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, проте правовстановлюючий документ на квартиру за адресою: [ADDRESS], відсутній, тому спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано за визначенням права власності за позивачами в порядку спадкування звернутися до суду. Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з доводами позивачів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи, підтверджуються документально та не протирічать законодавству. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved