Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

ПАТ Дельта Банк 01.08.2013 року звернувся до суду з цим позовом із вимогою стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості в сумі 1244,97 грн. за укладеним між сторонами кредитним договором №001-01083-201211 від 20.12.2011 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем власних зобовязань. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, однак, в прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи без його участі, про відмову від позову чи зміну позовних вимог надалі не заявляв. Відповідач, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання черговий раз не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин, чи розгляд справи у її відсутності не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. В судовому засіданні установлено, що ПАТ "Дельта Банк", та [PERSON] уклали кредитний договір №001-01083-201211 від 20.12.2011 року, що підтверджується копією останнього (а.с.7-10), за умовами розділів 1,2 якого банком надано відповідачу кредит в розмірі 1259,69 грн. на придбання певного майна/послуг із строком погашення згідно встановленого графіку до 19.12.2012 року; процентна ставка за користування кредитом перші три місяці 0,01% річних та починаючи з четвертого місяця користування кретитом становить 60% річних; комісія за ведення кредитної справи 0,00 % в місяць, щомісячна плата повернення кредиту 125,00 грн. Відповідно до п.п.3.7.,6.7 вказаного договору у разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за супутні послуги при обслуговуванні кредитної заборгованості, позичальник сплачує на користь кредитора штрафні санкції в розмірі 10,00% від суми невиконаного зобов'язання, ален не менше та/або не більше 250,00 грн. Згідно п.3.8. Договору в разі порушення позичальником будь-якої з умов правочину останній зобовязується на вимогу кредитора та у вказані тим терміни достроково виконати прийняті на себе зобовязання за цим договором, в тому числі повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за його користування та плату за обслуговування кредитної заборгованості, а також можливі штрафні санкції, передбачені договором. Відповідно до п.6.3. зазначного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, що за погодженням сторн вважається одним з істоних порушень умов договору, кредитор вправі, зокрема, стягнути з позичальника у судовому порядку суму неповернутого кредиту, у тому числі: суму наявної заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за його користування та плат за обслуговування кредитної заборгованості, а також сум штрафних санкцій, передбачених цим договором. Згідно меморіального ордеру №46159565 від 21.12.2011 року (а.с.5) [PERSON] отримано від ПАТ «Дельта Банк» 1223,00 грн. кредитних коштів. З представленого позивачем розрахунку (а.с.6) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором №001-01083-201211 від 20.12.2011 року стосовно щомісячної сплати обов'язкового платежу, оскільки за ним станом на 27.06.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 1244,97 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1009,71 грн. та за відсотками в сумі 235,26 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення нею інших платежів в рахунок виконання власних зобовязань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком заборгованості станом на 27.06.2013 року, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем, а тому заявлена сума підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Також відповідно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 229,40 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved