Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-23 00:00:00

19 червня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно відповідно до Закону до досягнення повноліття кожною дитиною, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що з 26 червня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народились двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, після припинення шлюбу, за взаємною домовленістю батьків, діти залишились проживати разом з матірю, знаходяться на повному її утриманні. До травня 2013 року відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, однак в подальшому припинив надавати кошти на утримання дітей, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки позивач на даний час не працює, займається вихованням дітей, врегулювати питання щодо визначення розміру аліментів в розмірі необхідному для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, між сторонами не виявилось за можливе, у звязку з чим позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними наданими Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення та/або заперечення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві 17 червня 2000 року, актовий запис №548. (а.с. 3) [PERSON] народилася [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 28 травня 2005 року, актовий запис №1295. (а.с. 4) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зясовано судом, підтверджується матеріалами цивільної справи, з 26 червня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народились двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, після припинення шлюбу діти залишились проживати разом з матірю, знаходяться на повному її утриманні, відповідач не надає допомоги на забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, процесуальним правом надати докази, які мали підтвердити виконання батьківського обовязку щодо утримання дитини, відповідач не скористався. За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що після розірвання шлюбу між батьками, діти залишились проживати разом з матірю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги на утримання з боку своїх батьків. В той же час, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, як і відсутні відомості про наявність у відповідача інших утриманців та/або соціальних зобовязань, які впливають на матеріальне становище відповідача, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, визначеному судом. Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вируванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2013 рік де встановлено з 1 січня 2013 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 972,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років 1210,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 19 червня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи наведене та

Outcome: approved