Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-16 00:00:00

27.03.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування спадковим майном. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є їхнім дядьком. [INFO] помер їхній дідусь [PERSON], який залишив заповіт на будинок, у [ADDRESS], згідно якого заповів своє майно у вигляді будинку своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] по ? частини будинку кожному. [INFO] помер їхній батько [PERSON]. 14.05.2012р. вони обидві отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на другу половину будинку після смерті дідуся отримав відповідач. Відповідач поставив свої замки на двері будинку, перешкоджає їм ввійти у будинок та користуватися ним, на підставі чого просять усунути перешкоди, які чинить відповідач у користуванні спадковим майном, тобто належною їм половиною будинку та земельною ділянкою, площею 2339 кв.м., розташованого у [ADDRESS], шляхом вселення їх у будинок з господарчими спорудами, розташований у [ADDRESS]. В судове засідання позивачі з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, зазначив, що не заперечує проти вселення позивачів в спірний будинок. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 червня 2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Марченко Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №73. Відповідно до заповіту ? частину належного на праві особистої власності житлового будинку, який розташований в селі Діденкове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області спадкодавець заповідав [PERSON]; ? частину цього самого будинку та земельну ділянку на праві приватної власності, площею 7,472га, яка розташована на території Водянської сільської ради спадкодавець заповідав [PERSON]; автомобіль марки «М-408» заповідав [PERSON] (а.с.11). Спадкодавець - [PERSON] помер [INFO], що випливає із змісту Свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.12). [INFO] помер один із спадкоємців - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 березня 2005р. Виконавчим комітетом Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.15). Після смерті [PERSON], його ? частину у спадщині прийняли доньки - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 14.05.2012р., зареєстроване в реєстрі за №1707 (а.с.8) та Свідоцтвом про право на спадщину від 14.05.2012р., зареєстроване в реєстрі за №1701 (а.с.12). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 12.06.2012 року [PERSON] належить ? частка будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва на спадщину ВРР №926484 р.№1707 /14.05.2012/ виданого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В. (а.с.10). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 12.06.2012 року [PERSON] належить ? частка будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва на спадщину ВРР №926483 р.№1701 /14.05.2012/ виданого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В. (а.с.14). Відповідач, який також є спадкоємцем ? частка будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] після померлого [PERSON], фактично проживає в спірному будинку та користується ним одноособово, одночасно з цим перешкоджає в користуванні та володінні спірним будинком позивачам. Ця обставина визнається сторонами та не потребує доведенню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України, передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки позивачі є співвласниками спірного будинку, а відповідач перешкоджає позивачам в володінні та користуванні належним їх будинком, то позовні вимоги позивача є законними та підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 500 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте у наданої суду квитанції взагалі не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 500 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦЦК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. тобто по 57 грн. 35 коп. кожному позивачеві.

Outcome: approved