overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ КБ “ПриватБанк” з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.07.2005 року у сумі 25042,30 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ „Приватбанк” відповідно до договору № б/н від 12.07.2005 р. надав кредит відповідачу [PERSON] у розмірі 2370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи, що за договором кредиту, позичальник - [PERSON] не виконує свого зобов'язання, не повертає кредит та відсотки за користування, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. А також просить, суд стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 250,42 грн. У судове засідання представник позивача не з’явився, але надав суду заяву, у якій підтримав позивні вимоги, просить судове засідання провести без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час судового засідання належним чином був повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, тобто провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволеню з таких підстав. Так у ході судового засідання з вірогідністю було встановлено, що: 12.07.2005 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н , згідно якого останньому надавався кредит у розмірі у розмірі 2370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору не погашав своєчасно кредитну заборгованість, відсотки, у зв’язку з чим, відповідно до умов Договору на 09.09.2013 року виникла заборгованість за кредитом - 3725,23 грн., по відсоткам - 19646,39 грн., відповідно до п. 8.6 Договору штраф(фіксована частина) – 500 грн., штраф (процентна складова) – 1168,68 грн., а разом - 25042,30 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов’язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України – зобов’язання підлягає виконанню у встановлений строк. Договором оговорено строки погашення кредиту, однак відповідач не виконав ці умови договору. Відповідно до ст.549 ЦК України –неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. На підставі вищевикладеного відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків за користування кредитом та штраф. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 250,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

13 серпня 2013 року позивач звернувся до Слов’янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 06 червня 2002 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов’янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №197, від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, однак до суду надала заяву, в якій вимоги позивача не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 06.06.2002 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Рибка) зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов’янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №197. З матеріалів справи вбачається, що Ухвалою суду від 24.09.2013 року сторонам було надано строк на примирення . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, судом були прийняті всі заходи для збереження родини, однак збереження сім’ї не можливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 02 лютого 2010 року в міськомц відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 119. Від даного шлюбу у них народилася донька – [PERSON], [INFO] Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, примирення між ними є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнив, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, збереження сім'ї неможливе. Крім того вказав, що вони протягом тривалого часу проживають окремо, сім'я існує формально, збереження сім'ї є неможливим, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення позивача, з’ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільне господарство, шлюб існує формально та, як вказав позивач, збереження сім'ї є неможливим. Позивач ствердив в судовому засіданні про стійкий розлад у сім’ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, конфлікт носить стійкий характер, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2984. Від даного шлюбу у них народилась донька – [PERSON], [INFO] Позивач звернулася в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, примирення між ними є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, збереження сім'ї неможливе. Крім того вказала, що вони проживають окремо три роки шість місяців, стали чужими людьми, сім'я існує формально та, не дивлячись на надану їм спробу примирення, вона виявилась безрезультатною, збереження сім'ї є неможливим, оскільки чоловік порушив подружню вірність, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні відповідач проти позову незаперечив, вказав, що намагався зберегти сімю, проте позивачка немає бажання примиритись. Крім того, вказав, що має намір допомагати фінансово позивачці та дитині. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, з’ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільне господарство, шлюб існує формально. Крім того, наданий сторонам термін на примирення терміном в три місяці виявився не привів до їх примирення та, як вказали сторони, збереження сім'ї є неможливим. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сім’ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. За час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися, позивачка вказала, що подальше збереження сім'ї неможливе та недоцільне. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, конфлікт носить стійкий характер, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 05 травня 2009 року у Рудненській селищній раді Залізничного району м. Львова, актовий запис № 07. Від даного шлюбу у них народився син – [PERSON], [INFO] Позивач звернулася в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, примирення між ними є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, збереження сім'ї неможливе. Крім того вказала, що вони проживають окремо один рік шість місяців, стали чужими людьми, сім'я існує формально та, не дивлячись на надану їм спробу примирення, вона виявилась безрезультатною, збереження сім'ї є неможливим, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечив, вказав, що наданий їм строк на примирення виявився безрезультатним. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, з’ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільне господарство, шлюб існує формально. Крім того, наданий сторонам термін на примирення терміном в три місяці виявився не привів до їх примирення та, як вказали сторони, збереження сім'ї є неможливим. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сім’ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. За час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися, позивачка вказала, що подальше збереження сім'ї неможливе та недоцільне. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, конфлікт носить стійкий характер, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідної категорії. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Слов’янського міськрайонного суду від 29.10.2013 року її призначено опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утриманні дітей не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з вірогідністю було встановлено, що рішенням Слов’янського міськрайонного суду від 29.10.2013 року позивача призначено опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження. Діти мешкають з позивачем – [PERSON], знаходяться на її утриманні. Мати дітей – [PERSON] померла 08.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України – батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини основним критерієм є майновий стан сторін та можливість відповідача сплачувати аліменти на дитину у зазначених позивачем розмірах. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В суді встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку слід застосувати передбачений ст. 181 СК України, такий спосіб стягнення аліментів, який визначається у частці від доходу відповідача. З огляду на наведене суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дітей слід стягувати у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісячно до повноліття першої дитини, а потім у розмірі 1/3 частини до повноліття другої дитини, а потім у розмірі 1/4 частини від доходів відповідача до повноліття третьої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб укладений між ними 14 вересня 2000 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинені з червня 2006 року. З цього часу вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають дитину – [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що їхнє сімейне життя не склалось, оскільки у них різні погляди на життя та на виховання дитини, тому просить розірвати шлюб. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання сина сторони не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явилась, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.20-21). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб було укладено між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Тарановою) [PERSON], [INFO], зареєстровано Слов’янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 431, згідно [PERSON] 1-НО № 101556 від 14 вересня 2000 року (а.с.3). Позивач вважає, що збереження родини неможливе, не бажає у подальшому підтримувати шлюбні відносини, наполягає на розірванні шлюбу. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв’язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

06.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись на те, що з 19.02.2000 року перебуває з нею у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року через втрату взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач вважає, що сім’ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового позивач надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.02.2000 року Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою.Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року . Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім’ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім’ї стало неможливим. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк», звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5089,82 грн. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] пред’явила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 14.09.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Пнівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 20. Від шлюбу у них 23 вересня 2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп"яніння вчиняє сварки і скандали. На даний час вони не підтримують жодних сімейних стосунків як сімейна пара і спільно не проживають з червня 2013 року. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не вживають заходів для збереження шлюбу. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Просить неповнолітню дитину від шлюбу залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище “Черкасова”, стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Відповідач в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлений вчасно, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони спільно не проживають на протязі тривалого часу, не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Неповнолітню дитину від шлюбу слід залишити проживати з матір”ю, оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дитини. На підставі ст.ст. 105 ч.3,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 22 листопада 2003 року у виконавчому комітеті Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, актовий запис № 25, а малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з свідоцтва про одруження (а.с. 3) сторони 22 листопада 2003 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають одну малолітню дитину – дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні, а тому суд, на підставі статті 112 Сімейного кодексу України приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір належить до стягнення із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved