Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

23 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ДП «Донецьквугілля» ВП «Шахтоуправління «Донбас», уточнивши назву відповідача як ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», посилаючись на те, що він з 20.07.1988 року по 20.03.2009 року працював на підземних роботах, пов'язаних з важкими та шкідливими умовами праці, в результаті чого отримав професійне захворювання зі стійкою втратою ним працездатності та при первинному обстеженні у МСЕК 26.02.2009 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності і визнано інвалідом 3 групи, що спричинило йому також моральну шкоду , яку він просить стягнути з підприємства на його користь в сумі 15 000 гривень. В процесі розгляду справи позивачем неодноразово змінювались позовні вимоги і долучались до участі у справі спочатку як треті особи на стороні відповідача, а потім як співвідповідачі підприємства, на яких працював позивач у зазначений період, та з роботою на яких пов'язується його професійне захворювання, а саме ДП «Шахта «Глибока» м. Донецька та ДП «Донвуглереструктуризація»- шахта «Октябрська» і позивачем були розподілені позовні вимоги щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди з вини ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» -25,6 % в грошовому вираженні 3840 гривень, з вини ДП «Шахта «Октябрська» - 2,9 % , що в грошовому вираженні 435 гривень і з вини ДП «Шахта «Глибока»-71,5 %, що в грошовому вираженні 10725 гривень, а загалом 15 000 гривень. Позивач в судовому засідання відмовився від заявлених позовних вимог про диференціацію стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 15000 гривень, спричинену внаслідок пошкодження його здоров'я і отримання професійного захворювання в період його роботи на різних вугільних підприємствах та просив залишити без розгляду раніше заявлені ним вимоги до ДП «Шахта «Октябрська» та до ДП «Шахта «Глибока» і стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 гривень з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас». На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач [PERSON] в судовому засідання пояснив, що працюючи в підземних умовах праці, він підвергався дії комплексу шкідливих виробничих факторів: пила фібро генної дії, тяжкість та напруженість праці, виробничий шум, неблагосприятливий мікроклімат. В результаті чого він захворів на професійну хворобу - хронічна вертеброгенна попереко-крестцова радікулопатія в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями. Вперше це професійне захворювання в нього було виявлено в січні 2009 року, коли він працював по професії ГРОЗ на шахті «Щегловська-Глибока», яка входила в Шахтоуправління «Донбас». За висновком МСЕК від 26.02.2009 року йому за цим професійним захворюванням вперше було встановлено 3 групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності. Відповідачем у зв'язку з виявленим в нього професійним захворюванням було складено акт по формі П-4. За станом здоров'я його було звільнено з підприємства 20.03.2009 року. Він втратив здоров'я і не може виконувати тяжкий фізичний труд, все це завдає йому моральних страждань, він став інвалідом, змушений тривалий час лікуватися, втратив нормальні життєві зв'язки та вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Просив стягнути з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на його користь моральну шкоду у розмірі 15000 гривень. Представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON], діючий на підставі ордеру та Договору про надання правової допомоги ( а.с. 63-64 ), в судовому засіданні в інтересах позивача [PERSON] додав, що позивач на власний розсуд розпорядився своїм правом вимоги про відшкодування завданої йому моральної шкоди з відповідача -ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», де він працював з грудня 1992 року по січень 2002 року та з квітня 2004 року по 20.03.2009 року. Саме в період роботи позивача гірничим робочим очисного забою в січні 2009 року в нього було виявлено професійне захворювання і він був визнаний інвалідом 3 групи з втратою професійної працездатності на 40% . Ступінь втрати працездатності обумовила визначення позивачем розміру моральної шкоди, спричиненої йому у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Статтею 153 ч.2 КЗпП України покладено на власника або уповноважений ним орган обов'язок забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці. Статтею 237-1 КЗпП України передбачений обов'язок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, що є законним і справедливим. Відповідач - представник ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіна О.В., діюча на підставі довіреності ( а.с. 26 ), в судове засідання не з'явилась, подала заяву і просила справу розглянути у її відсутності на підставі раніше доданих письмових заперечень і документів. (а.с.92 ) Із письмових заперечень представника відповідача вбачається, що ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» не визнає вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди по-перше, у зв'язку з тим, що на їхню думку, позивач пропустив строк позовної давності - три місяці відповідно до ст. 233-1 КЗпП України. Втрата професійної працездатності вперше за висновком МСЕК позивачу була встановлена 26.02.2009 року, то ж право на відшкодування моральної шкоди у позивача також виникло з 26.02.2009 року. Пропуск строку позовної давності є однією з підстав відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. За суттю позовних вимог, особливу увагу приділяє тому, що згідно акту по формі П-4 та трудовій книжці позивача, він працював на декількох підприємствах вугільної промисловості, робота на яких в важких та шкідливих умовах праці вплинула на виникнення в нього професійного захворювання: 6 місяців позивач працював в шахтоуправлінні «Октябрське», 12 років 4 місяці він працював на шахті «Глибока» і тільки 4 роки 5 місяців він працював на шахті «Щегловська-Глибока» Шахтоуправління «Донбас». Вважає, що відповідальність за виникле професійне захворювання у позивача мають нести всі ці три підприємства ( їх правонаступники ) пропорційно відпрацьованому часу на кожному підприємстві вугільної промисловості. Крім того, вважає, що позивач не надав доказів наявності факту спричинення йому моральної шкоди. Висновок МСЕК встановив групу інвалідності позивачі і ступінь втрати ним професійної працездатності, а не підтвердив факту моральної шкоди. Позивач не доказав наявність моральної шкоди, тобто негативні зміни його психологічного стану, негативні наслідки, які виникли у зв'язку з отриманим професійним захворюванням. Статтею 237 -1 КЗпП України передбачено відшкодування робітнику моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом тільки за умови порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань. Позивач не навів доказів, яким чином ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» порушило його законні права і який при цьому причинний зв'язок з моральною шкодою. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі ( а.с. 31-33 ) Суд, вислухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши заперечення відповідача та надані сторонами докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, так як з 24.12.1992 року по 01.01.2002 року він працював в шахтоуправлінні «Донбас» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля» гірничим робочим очисного забою підземним 5 розряду, та з 26.04.2004 року по 01.10.2004 року працював в ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» гірничим робочим по ремонту гірничих виробіток 3 та 4 розряду, та з 01.10.2004 року по 20.03.2009 року він працював гірничим робочим очисного забою 4 та 5 розряду, звільнений позивач був з 20.03.2009 року з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» за ст. 40 п.2 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 7-9 ) Відповідно до акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 11 лютого 2009 року, складеного підприємством «Шахта «Щегловська-Глибока» ВАТ «Шахтоуправління «Донбас», встановлений факт наявності професійного захворювання : хронічна вертеброгенна попереко-крестцова радікулопатія в стадії затягнувшогося загострення з вираженим м'язово-тонічним і правостороннім корешковим больовим синдромом, у [PERSON], гірничого робітника очисного забою 5 розряду, який має загальний стаж роботи у галузі 24 роки 1 місяць, 16 років 8 місяців у цій професії, 4 роки 7,5 місяців у цьому цеху і 18 років 4,5 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Робота в підземних умовах праці, коли він піддавався комплексу шкідливих виробничих факторів: пил фіброгенної дії, важка і напружена праця, виробничий шум, неблагосприятливий мікроклімат. Причина професійного захворювання у [PERSON] це тривалий вплив в процесі трудової діяльності в підземних умовах праці на організм важкої фізичної праці. ( а.с. 22-23 ) Згідно висновку лікарсько-експертної комісії від 23.01.2009 року за № 120 Обласної клінічної лікарні профзахворювань, в період стаціонарного обстеження в неврологічному відділенні [PERSON] з 13.01.2009 року по 26.01.2009 року, первинно був встановлений основний діагноз: хронічна вертеброгенна попереко-крестцова радікулопатія в стадії затягнувшогося загострення з вираженим м'язово-тонічним і правостороннім корешковим больовим синдромом, та надано рекомендацію направити [PERSON] на МСЕК. Що йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Відповідальною у розвитку професійного захворювання вважати професію ГРОЗ. ( а.с. 21 ) Відповідно до висновку МСЕК від 26.02.2009 року [PERSON] за цим професійним захворюванням вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності. Протипоказаний важкий фізичний труд, робота в підземних умовах. Строк чергового огляду у МСЕК 26.02.2010 року. ( а.с. 24 ) Згідно довідки МСЕК при повторному огляді 25.02.2010 року [PERSON] було безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності за цим же професійним захворюванням і визнано інвалідом 3 групи. Протипоказаний важкий фізичний труд і робота в підземних умовах. ( а.с. 25 ) Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Конституцією України закріплено право кожного на належні , безпечні і здорові умови праці ( стаття 43 Конституції ), як одне з основних прав і свобод людини і громадянина. Судом встановлено, що за умовами праці, в тому числі і по професії гірничого робочого очисного забою підземного, яка пов'язана з важким фізичним трудом, рівень фізичного навантаження за ступенем важкості віднесено до 111 класу 2-3 ступню і саме за умовами праці таку фізичну роботу позивач виконував, працюючи на шахті «Щегловська-Глибока» «Шахтоуправління «Донбас», що вбачається з акту форми П-4, який був складений і взятий до обліку саме зазначеним підприємством, яким внаслідок недостатнього забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, були порушені права позивача та він отримав професійне захворювання і втратив професійну працездатність. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», відповідно д ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Судом встановлено, що позивач, на виробництві при виконанні роботи у важких та шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, з приводу чого тривалий час лікувався і до теперішнього часу лікується у лікарні, що підтверджується виписним епікризом із його історії хвороби ( а.с. 5-6 ) Ступінь втрати його працездатності ( 40 % ) встановлено вперше 26.02.2009 року строком на 1 рік, потім при повторному огляді 25.02.2010 року встановлено інвалідність і ступень втрати професійної працездатності на 40% безстроково, тобто поновити втрачене здоров'я позивача із-за професійного захворювання неможливо. Отже, характер отриманого позивачем професійного захворювання свідчить про наявність моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, постійного болю від захворювання, що завдало позивачу душевних страждань внаслідок незворотності втрати здоров'я, це пошкодження здоров'я і інвалідність викликає в нього, ще достатнього молодої людини, моральні страждання із-за неможливості виконувати тяжкий фізичний труд, заробляти достатні гроші для утримання сім'ї і благоустрою свого житла, вимагає від нього докладання певних зусиль для організації свого життя. Позивач та його родина переживають за наслідки професійного захворювання і стан його здоров'я у подальшому. Все це у сукупності становить моральну шкоду завдану позивачеві. З огляду на наведені вище докази, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність факту спричинення моральної шкоди позивачу, здоров'я якого було ушкоджене під час виконання ним трудових обов'язків у відповідача. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом враховується як глибина фізичних та моральних страждань позивача, негативні наслідки і можливість відновлення стану здоров'я позивача, а також і характер порушення його трудових прав відповідачем, обставини шкідливих умов праці і її важкості, які безпосередньо пов'язані із завданням йому моральної шкоди. Отже, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень є цілком обґрунтованими. Враховуючи внесені Законом України від 23.02.2007 року № 717-У зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», щодо виключення частини 3 ст. 34 Закону № 1105-Х1У, яка передбачала право потерпілого на відшкодування Фондом моральної шкоди, та беручи до уваги Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року у справі за № 1-32/2008, що зазначені зміни є конституційними, з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України, їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця ), суд вважає обгрунтованими вимоги позивача до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про відшкодування йому моральної шкоди, право на яку у нього виникло 26 лютого 2009 року ( висновок МСЕК ), саме в період роботи на цьому підприємстві. Відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, зокрема внаслідок виявленого професійного захворювання, декількома підприємствами, праця на яких вплинула на виникнення у потерпілого цього професійного захворювання, не передбачено діючим законодавством. Тому твердження представника відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіної О.В. у її письмових запереченнях, про необхідність визначення розміру відшкодування моральної шкоди з кожного з підприємств, де позивач працював і умови праці вплинули на виникнення в нього професійного захворювання, у відповідній частці пропорційно відпрацьованому часу на кожному підприємстві вугільної промисловості, не відповідають вимогам закону і не можуть бути задоволені. Суд не приймає також твердження відповідача про розповсюдження на правовідносини з відшкодування моральної шкоди строків звернення з позовом до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України. Відповідно до п.3ч.1 ст. 268 ЦК України, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю ( тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди ) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», згідно із яким д вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством застосовується тримісячний строк (ст. 233 КЗпП України). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються. Суд виходить з того, що саме пошкодженням здоров'я позивача при виконанні трудових обов'язків, були порушені його особисті( немайнові ) права та завдано моральну шкоду, яка відповідно до ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і стягнення на його користь з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень. Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом, [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», але відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України, судовий збір у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( із змінами з 23.10.2013 року ), який становить 1 відсоток від ціни позову, тобто 150 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, Конституції України, ст. ст. 237-1, 153 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», ст. ст.23, 1167,1168 ЦК України,

Outcome: approved