Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

До суду надійшло подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції (надалі відділу ДВС) [PERSON], погоджене в.о. начальника відділу ДВС [PERSON] про встановлення тимчасового обмеження боржнику [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань за рішенням суду. Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. З часу відкриття виконавчого провадження боржник періодично аліменти не сплачує, таким чином ухиляється від виконання покладеного на нього обовязку. Головний державний виконавець Ляшок О.Б. у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була поінформована належним чином, однак відділом ДВС подано до суду клопотання про розгляд подання без її участі та його задоволення. Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-XVI державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням. Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Пунктом 3 частини першої статті 6 вказаного Закону підставою для такої відмови зазначено наявність неврегульованих аліментних, договірних чи інших невиконаних зобовязань до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбаченого міжнародними договорами України. Як встановлено судом, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №3243136 з виконання виконавчого листа №2-116 від 14 квітня 2000 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку. До січня 2008 року [PERSON] сплачував аліменти не регулярно, а з лютого по жовтень 2008 року взагалі їх не сплачував, у результаті чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 9871, 07 грн. Викладене вище підтверджує факт невиконання [PERSON] своїх зобовязань зі сплати аліментів. Обовязковою умовою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України, є встановлення факту його ухилення від виконання зобовязань, яке виходячи з аналізу пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України Про виконавче провадження, має полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обовязків. Відповідно до положення частини другої статті 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Оскільки, відповідно до частини другої статті 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. При цьому особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Як зясовано, у матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості, відсутні будь-які дані про ухилення останнього від виконання своїх зобовязань, при цьому самого лише факту невиконання їх боржником недостатньо для підтвердження його ухилення від виконання зобовязань. За таких обставин, зважаючи на відсутність достатніх доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника [PERSON] від виконання своїх зобовязань, суд вважає, що підстави для тимчасового обмеження йому у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed