Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

ПАТ «Альфа - Банк» 05 червня 2012 року звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості.Позов мотивовано тим, що25.06.2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступником Закритого акціонерного товариства «Альфа - Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 490042164, за яким відповідач отримала грошові кошти в сумі 33251,49 доларів США, строком до 25.06.2013 року.Відповідно до договору, за користування кредитом відповідач повинен сплачувати кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. В забезпечення виконання умов договору 25.06.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №490042164-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі договору № 490042164 від 25.06.2007 року. В зв'язку з тим, що боржник припинив належним чином виконувати умови кредитного договору, позивач повідомляв боржниківпро необхідність погашення боргу, однак відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості, яка станом на 25.03.2012 рік, становить 318805,84 гривень, з яких заборгованість за кредитом складає 201647,46 гривень, за відсотками - 58477,68 гривень та 58680,70 гривень пені. Представник позивача в судове засідання, призначене на 17.12.2013 року не з'явився, але на адресу суду надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини справи, приймаючи до уваги заяву представника позивача, суд ухвалив провести повторний заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши сукупність доказів у справі, судом встановлені наступні факти та правовідносини, що їм відповідають. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З кредитного договору та додатків до нього, вбачається, що між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк», як кредитором, та [PERSON], як позичальником 25.06.2007 року укладено кредитний договір № 490042164, за яким відповідач отримала грошові кошти в сумі 33251,49 доларів США на придбання транспортного засобу (п.2.1, 2.4 договору). Умови договору позивачем виконані та надано [PERSON] кредит в сумі 33251,49 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON]Сторонами визначено як дату остаточного повернення кредиту 25.06.2013 року, що передбачено п.2.3 договору. За користування кредитом позичальник повинен сплатити 12% річних (номінальна процентна ставка, передбачена п. 2.2. кредитного договору). Згідно з п. 2.8 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до договору та його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 5.2 загальних умов кредитування (розділ другий кредитного договору, який відповідно до п. 1, п. 5 кредитного договору є невід'ємною частиною договору) банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процента ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів, про зміну процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в Додаток № 1 до договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до договору та викладення додатку у новій редакції. Таким чином, зміст вказаного договору переконує суд, що сторони спору визначили можливість підвищення процентної ставки за користування кредитом, збільшення якої мало бути обумовлено зміною кон'юктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів. З Додатків до кредитного договору вбачається, що починаючи 25.07.2007 року до 01.09.2008 року, банком нараховувались проценти за користування кредитом виходячи із номінальної ставки 12%, а починаючи з 01.09.2008 року - в розмірі 14, 5 %. З направленої на адресу суду позивачем копії листа від 08.08.2008 року № 24994-24-б/б, № 207990-24.1-б/б на ім'я [PERSON] вбачається, що банком, на виконання умов договору, повідомлено позичальника про зміну умов кредитного договору, а саме про встановлення з 1 вересня 2008 року відсоткової ставки за користування кредитом, розмір якої змінився до 14, 5 % річних, та в зв'язку з чим викладенням Додатку № 1 до кредитного договору у новій редакції. Позичальником вказаний лист та додаток № 1 до договору отримано, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Таким чином, відповідачвзяла на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами згідно з додатком №1 до договору (п.3 кредитного договору). Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунку позивача заборгованість позичальника [PERSON] по кредитному договору №490042164 від 25.06.2007 року станом на 25.03.2012 рік становить 25251,07 доларів США, що в еквіваленті становить 201647,46 гривень, заборгованість по відсотках - 7322,80 доларів США, що становить 58477,68 гривень. Відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитним коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Порушення позичальником графіку повернення кредиту та сплати процентів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки (п.5.1 розділу №2 до кредитного договору). Розрахунком заборгованості та первинними документами за кредитним договором, підтверджено, що позичальником умови договору не виконуються, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про солідарнестягнення заборгованості з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] в сумі 318805,84 гривень, з яких заборгованість за кредитом складає 201647,46 гривень, за відсотками - 58477,68 гривень та 58680,70 гривень пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору, боржник зобов'язаний сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню). Позивачем надано розрахунок неустойки (пені), нарахованої у відповідності до умов договору, в сумі 533460,87 гривень. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу до відповідачів про стягнення пені в розмірі 58680,70 гривень. Таким чином, сукупність вищенаведених доказів переконують суд, у наявності підстав для задоволення позову та солідарне стягнення відповідачів вказаної суми заборгованості за кредитним договором. Так, з укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], як поручителем, 25.06.2007 року договору поруки №490042164-П, вбачається, що поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі договору № 490042164 від 25.06.2007 року. Згідно із п. 2.1, 3.1 вказаного договору поручитель поручився за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, та боржник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Змістом п. 5.1 договору поруки підтверджено, що поручитель повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним. У разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення ( п. 5.4 договору поруки). Разом з тим, з укладеного між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» 01.06.2009 року договору про внесення змін і доповнень до договору поруки № 490042164-П від 25.06.07, вбачається, що сторонами визначено, що підписанням цього договору поручитель надає свою згоду на будь-які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за основним договором, в тому числі такі, внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, зокрема, але не виключно, будь-які зміни основного договору, внаслідок яких збільшується сума кредиту, що надається боржнику, та/або розмір процентів за користування кредитом, та/або комісійних винагород, та/або неустойки, та/або будь-яких інших платежів, які боржник згідно з основним договором повинен сплачувати банку та за виконання яких поручитель поручається згідно з цим договором, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим договором поруки. Таким чином, зміст вказаного договору вказує на відсутність визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав, вважати поруку припиненою. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З п. 5.3 договору поруки вбачається, що він діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором, яким встановлено дату остаточного повернення кредиту - 25.06.2013 року. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наведені норми закону, зміст договору поруки зі змінами і доповненнями та зміст кредитного договору щодо визначення дати остаточного повернення кредиту, в сукупності з наявними доказами звернення позивача до відповідачів 14.05.2012 року з вимогою про досудове врегулювання спору та звернення до суду з позовом 05.06.2012 року, переконують суд, що позивачем пред'явлено вимогу до поручителя у визначений законом строк. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно до вимог ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] на умовах платності, строковості та зворотності отримала в ПАТ «Альфа - Банк» (правонаступника Закритого акціонерного товариства «Альфа - Банк») на підставі кредитного договору №490042164 від 25.06.2007 року кредитні кошти в сумі 33251,49 доларів США, строком до 25.06.2013 року, але взяті на себе зобов'язання не виконала, чим істотно порушила умови договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, відповідач [PERSON] виступив як поручитель позичальника. Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали та порушили умови договору. Зазначені обставини, з врахуванням положень ст. 11 ЦПК України, переконують суд в наявності підстав для задоволення позову та солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved