Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути в її користь з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 717,96 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. В позовній заяві зазначив про те, що 05 лютого 2013 року [PERSON] умисно спричинив їй [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого ока важкого ступеня, субкон»юнктивального розриву склери лівого ока, синяка на повіці лівого ока, які ускладнились утворенням рубця склери, субатрофією лівого ока, повною втратою зору (сліпотою) на ліве око, які згідно висновку експерта №832013 від 20 березня 2013 року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці стійкої втрати працездатності не менше, як на одну третину. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. У зв»язку із неправомірними діями відповідача їй була заподіяна істотна матеріальна та моральна шкода. Заподіяна їй матеріальна шкода полягає у понесених нею витратах на лікування. Зокрема, з виписки з медичної карти №3845 від 26 лютого 2013 року вбачається, що вона була госпіталізована до комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.02.2013 року до 26.02.2013 року. В подальшому рекомендовано прийняття визначених лікарських препаратів протягом всього часу лікування. Витрати на придбання медичних препаратів становлять 717,96 грн., що підтверджується фіскальними чеками №31420 від 14.02.2013 року, №19977 від 11.03.2013 року №31401 від 14.02.2013 року, фіскальним чеком від 25.02.2013 року, фіскальними чеками №147829 від 26.02.2013 року, №17950 від 21.02.2013 року, №55792 від 23.02.2013 року, №344182 від 16.02.2013 року, №17007 від 14.02.2013 року, №55389 від 22.02.2013 року та фіскальним чеком від 07.02.2013 року, а необхідність придбання ліків стверджується випискою з картки стаціонарного хворого. Завдана їй неправомірними діями відповідача моральна шкода полягає у її фізичних та моральних стражданнях внаслідок страху та відчутті болю в момент та після завдання їй тілесних ушкоджень, приниження у зв»язку з тим, що відповідач завдав їй тілесних ушкоджень, внаслідок травми вона перенесла операцію та змушена була перебувати на стаціонарному лікуванні, страждань у зв»язку з тим, що втратила зір на одне око, страждань через отриману травму на постійне споглядання на понівечене око, втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв»язків, переживань від того, що внаслідок отриманих травм вона залишилась інвалідом на все життя, переживань у зв»язку з втратою працездатності не менш як на одну третину, а в неї на утриманні перебуває неповнолітня дочка, якій необхідно забезпечити нормальні мови для життєдіяльності, поведінка відповідача, який не тільки не цікавиться її самопочуттям, а й не вжив жодних заходів до добровільного відшкодування шкоди, не спромігся запропонувати елементарну матеріальну допомогу їй, ухиляється від матеріальної допомоги їхній неповнолітній дочці, знаючи, що у зв»язку з його неправомірними діями, вона, позивачка втратила працездатність не менш як на одну третину, на даний час вона не може знайти роботу, і не має змоги належним чином забезпечувати їхню дочку. Завдану їй моральну шкоду оцінює в 80 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, зіславшись на викладені в ній обставини, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти відшкодування позивачу матеріальної шкоди не заперечив, стосовна відшкодування моральної шкоди, погодився її відшкодувати, але в меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилось кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Зокрема, він обвинувачувався у тому, що 05 лютого 2013 року близько 21 год. він, знаходячись в приміщенні квартири [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, на грунті особистих неприязних відносин, в результаті словесного конфлікту, використовуючи свою фізичну перевагу, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], підійшов до останньої, в момент, кола вона сиділа на дивані, що розміщений в кімнаті зазначеної квартири та наніс їй удар своєю лівою рукою стиснутою в кулак в ділянку лівого ока, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження. Згідно копії вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у пред»явленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п»ять років. У відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування даного покарання з випробуванням на два роки з покладенням відповідних обов»язків. (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Закриття справи з підстав, зазначених у статтях 7 і 7-1 цього Кодексу, не звільняє особу від обов'язку відшкодувати в установленому законом порядку матеріальні збитки, завдані нею державним, громадський організаціями або громадянами. Цивільний позов може бути пред'явлений як під час судового розгляду справи, але до початку судового слідства. Особа яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже спричинення шкоди відповідачем встановлено вироком суду і не підлягає доказуванню за даною справою. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Зважаючи на те, що відповідач є платоспроможним та своїми неправомірними діями завдав позивачу матеріальну шкоду, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 717,96 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 80 000грн. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями), згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховуючи характер і тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у його житті, суд враховує, що внаслідок кримінального правопорушення відповідачем, позивачу завдана моральна шкода, котра полягає у спричиненому фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з необхідністю тривалого лікування, страждань у зв»язку втратою зору на одне око, ін. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить із характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, обмеження позивачу можливості реалізації своїх планів та життєвих навиків. Суд враховує, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення відповідачем, позивачу завдана моральна шкода. Однак позивачем не надано доказів обґрунтованості розміру відшкодування такої моральної шкоди на суму 80 000грн. Суд вважає, що відшкодування позивачу 30 000грн. є достатньою компенсацією моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial