Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач 24 вересня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказав, що між ТОВ «Кедр Еспрессо Хаус» та [PERSON] укладено договір оренди обладнання № 31 Д від 15.04.2010 року, згідно умов якого Орендодавець надав в тимчасове платне користування, а Орендар прийняв за актом прийому-передачі до договору кавомашину Brazilia Maxi заводський номер 35333 в кількості 1 штука за ціною 2090 грн., акт прийому-передачі від 11.05.2010 року. Відповідно до п. 2.2. договору, термін оренди складає 12 календарних місяців, тобто до 15.04.2011 року. Оскільки зі сторони позивача не було заперечень проти права позивача користуватися майном після закінчення строку договору найму, договір вважався поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Пунктами 6.1., 6.2 договору передбачено обов'язок Орендаря щомісячно купувати та використовувати на обладнанні каву придбану тільки у Орендодавця. Розмір орендної плати складає 1 грн. Орендар не сплачував орендну плату і також не купував товар у Орендодавця. Відповідно заборгованість по орендній платі складає 24 грн. за 24 місяців оренди. Пунктами 8.9, 9.5 договору передбачено, що в разі невиконання умов договору Орендарем, Орендодавець має право вимагати в односторонньому порядку розірвати договір. Так, позивач намагався врегулювати даний спір у досудовому порядку, направивши 12.04.2012 року на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору оренди обладнання № 31 Д від 15.04.2010 р. Згідно з розділом 7 договору, Орендодавець вимагав повернути обладнання на протязі трьох днів з часу отримання листа. Окрім вказаного, розділом 8 договору передбачено, що в разі неповернення обладнання в вказаний термін, Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 100% від вартості обладнання, а в разі затримки повернення понад 30 днів - штраф 200% вартості обладнання та орендну плату в подвійному розмірі, тобто 4180 грн. Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 4204 грн., з яких: 24 грн. - заборгованість по оренді; 4180 грн. - штраф згідно п. 8.6 договору; зобов'язати відповідача повернути кавомашину Brazilia Maxi заводський номер 35333 в кількості 1 штука за ціною 2090 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15 квітня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус» (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди обладнання № 31 Д (далі договір), згідно умов якого Орендодавець надав в тимчасове платне користування, а Орендар прийняв за актом прийому-передачі кавомашину Brazilia Maxi заводський номер 35333 в кількості 1 штука за ціною 2090 грн. та зобов'язався платити орендну плату, строк оренди складає 12 календарних місяців. Розмір орендної плати складає 1 грн. (а.с.5-6). Пунктами 6.1., 6.2 договору передбачено обов'язок Орендаря щомісячно купувати та використовувати на обладнанні каву придбану тільки у Орендодавця. Встановлено, що [PERSON] порушив умови договору, а саме, не сплачував орендну плату і також не купував товар у Орендодавця. 12.04.2012 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про розірвання договору оренди обладнання № 31 Д від 15.04.2010 р. в односторонньому порядку згідно п.п. 8.9, 9.5. договору та ст. 782 ЦК України, вимогу про повернення обладнання та сплати боргу (а.с.8). Розділом 8 договору передбачено, що в разі неповернення обладнання в вказаний термін, Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 100% від вартості обладнання, а в разі затримки повернення понад 30 днів - штраф 200% вартості обладнання та орендну плату в подвійному розмірі, тобто 4180 грн. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як зазначає в позовній заяві позивач він 11.07.2013 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську з вказаним позовом до [PERSON], з яким укладено договір оренди та згідно ухвали суду позовна заява повернута позивачу, оскільки [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]» та місце проживання останнього зареєстровано у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Проте суд зауважує, що жодних належних та допустимих доказів в підтвердження зміни прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» суду не представлено (копія паспорту, копія актового запису про зміну прізвища або у в зв'язку з реєстрацією шлюбу і т.і.), та позивач висовує позовні вимоги до [PERSON], натомість договір оренди обладнання № 31 Д від 15.04.2010 року укладено з [PERSON]. Адже, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно ч.2ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.133 ЦПК України, позивач, якщо у нього є труднощі в отриманні доказів, не подав заяву про забезпечення таких доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed