Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 25.09.2013 року і до повноліття сина. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 06.09.2008 року. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося. Позивач вказує на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на протязі тривалого часу не бажає працевлаштовуватися, не бере участі у вихованні сина та не дає коштів на його утримання. Зазначає, що останній їздить на заробітки у Російську Федерацію, тому має можливість сплачувати аліменти. Також позивач вказує, що відповідач зраджує їй, в результаті чого останні з квітня 2013 року проживають окремо. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Просять позов задовольнити. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 28.10.2013 року та 18.11.2013 року не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. З’ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 06.09.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 339, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 090426. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-СГ № 213572. Сімейне життя в сторін не склалось, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 1, 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач коштів на утримання сина в добровільному порядку не дає. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина. Таким чином, позов задовольняється частково, в межах, зазначених вище.

Outcome: partial