Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-20 00:00:00

14.12.2012 року в інтересах [PERSON] до Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся його представник [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Батьківщина в якому просив визнати недійсним договору оренди земельної ділянки№111 від 01.01.2010 року (далі Договір) укладений між [PERSON] та ТОВ Батьківщина та зобовязати відділ державного комітету земельних ресурсів у Казанківському районі Миколаївської області скасувати реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Договір він не підписував, а тому відсутні його воля на укладання Договіру та досягнення всіх істотних умов, передбачених законом. В судовому засіданні представник позов з вищевказаних підстав підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позивач з усіма умовами договору був ознайомлений та погоджувався, тобто вказаний правочин ним був визнаний, хоча, можливо, підписаний був не позивачем, а кимось з його членів сім'ї. Представник відділу Держземагенства проти позову не заперечував, пояснивши, що скасувати державну реєстрацію договору відділ не може, в зв'язку з відсутністю на день розгляду справи відповідних повноважень. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. 01 січня 2010 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю Батьківщина укладено Договір, зареєстрований Казанківським сектором реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК у Державному реєстрі земель 15.06.2010 року за №041049100509. Згідно висновку експерта від 20.06.2013 року вказаний Договір підписано не [PERSON], а іншою особою. Так, ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. ст. 13-15 Закону України ,,Про оренду землі" від 6 жовтня\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 1998 року N 161-XIV (в чинній на день укладення договору редакції) (далі - Закон N 161-XIV) договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння\~ \~ і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до ст. 18 Закону N 161-XIV набуває чинності після його державної реєстрації. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Статтею 20 Закону N 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами цього правочину. У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, недосягнення згоди між орендарем та орендодавцем землі хоча б з однієї істотної умови, передбаченою частиною першою статті 15 Закону України Про оренду землі, є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними. Таким чином, Договір, який позивач просить визнати недійсним, не відповідає внутрішній волі позивача, оскільки ним не підписаний, а тому відсутні підстави вважати, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України Про оренду землі, а тому позов в частині визнання Договору оренди недійсним підлягає задоволенню. Оскільки відділ Державного комітету по земельних ресурсів у Казанківському районі (відділ Держземагенства в Казанківському районі Миколаївської області) не є відповідачем у справі, то позовні вимоги про зобов'язання скасувати державну реєстрацію Договору задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з суми судового збору (107,30грн.) пропорційно кількості задоволених вимог (1 з 2) та витрати пов'язані з проведення експертизи (900,48грн.).

Outcome: partial