Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Заочним рішенням Центрально - Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 16 серпня 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено у зв»язку із спливом строків позовної давності. З заочним рішенням не погодився ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив наступне, що суд, відмовляючи у задоволені позову, не прийняв до уваги того, що положення ст. 631 ЦК України зазначають, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії, вимоги про відшкодування збитків, зумовлених порушенням договору, про стягнення неустойки, процентів та тіла кредиту, тощо, можуть бути пред»явлені незалежно від закінчення строку дії договору. Правовідносини між сторонами тривають, оскільки відповідач починаючи з 2006 року користується коштами банку, а банк зі свого боку нараховує неустойку та інші штрафні санкції. Просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник ПАТ КБ « Приватбанк» підтримав доводи апеляційної скарги. Просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення. Яким позовні вимоги банк задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином, в порядку статей 74 та 76 ЦПК України. В судове засідання не з»явився, що відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою у розгляді справи. Вислухавши суддю-доповідача, учасника судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, Апеляційний суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № GOH3RX00192817 від 06.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6167,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення до 06.10.2007 року. Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», яка підписана відповідачем, складає між ним і банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Проте, відповідач не виконав умов укладеного договору, через порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 05.03.2013 року має заборгованість - 131553,27 грн., яка складається з наступного: 6167,70 грн. - заборгованість за кредитом; 44303,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1184,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 73157,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6240,63 грн. - штраф (процентна складова).Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь забогованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 131553,27 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Судом першої інстанції справа була розглянута у відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином, проте у місці його постійного проживання він відсутній тривалий час. 20.03.2013 Відмовляючи у задоволені позову. суд першої інстанції посилався на положення п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" згідно якого кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув та п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, де вказано, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із у цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки кінцевий строк повернення відповідачем кредиту 6 жовтня 2007 року, а позивач звернувся до суду з позовом 12 березня 2013 року, то суд дійшов висновку, строк позовної давності захисту порушеного права щодо стягнення з відповідача заборгованості сплинув. Проте, з висновками суду погодитися неможливо через наступні обставини. Згідно частини 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Через відсутність відповідача під час розгляду справи, відповідно, такої заяви про застосування строку позовної давності, суд не отримав. Таким чином, суд першої інстанції з огляду на надані позивачем докази, мав розглянути справу по суті. Апеляційним судом встановлено, що позивач вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору № GOH3RX00192817 від 06.10.2006 року 24 квітня 2007 року ( справа 2-2452/2007) ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до Центрально-Міського суду м. Горлівки з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором № GOH3RX00192817 від 06.10.2006 року заборгованості у розмірі 7668.04 грн. Рішенням Центрально-Міського суду м. Горлівки від 27 червня 2007 року позов задоволено у повному обсязі: з [PERSON] на користь ПАТ КБ « Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 7668, 04 грн. з яких: 6167,70 грн - заборгованість за «тілом» кредиту, 927,47 грн.- заборгованість по процентам,493,40 заборгованість по комісії за користування кредитом, 79, 47 - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання. Рішення суду набрало чинності і згідно інформації Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівки №15774/0538 від 25 грудня 2013 року виконавчий лист № 2-2452 виданий 27 серпня 2007 року перебуває на виконанні, проте заборгованість [PERSON] не сплачена. Таким чином, позивач виконав свої зобов"язання за вказаним договором та надав [PERSON] кредит в сумі 6167,70 грн. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка", терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафа за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до довором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 05.03.2013 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 131553,27 грн., яка складається з наступного: 6167,70 грн. - заборгованість за кредитом; 44303,63 грн. - заборгованість по -процентам за користування кредитом; 1184,16 грн. - заборгованість по комісії за користування . кредитом; 73157,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6240,63 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2,3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно до п. 5.3 вказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.4 вищевказаних Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником. Із розрахунку заборгованості за договором № GOH3RX00192817 від 06.10.2006 року, наданого позивачем, вбачається, що відповідач, починаючи з 06.10.2006 року до теперішнього часу платіжів по погашенню сум за кредитним договором жодного разу не зробив. При вирішенні спору судом враховується те, що позивач вже звертався з позовом до суду і заборгованість яка утворилася на станом на 24 квітня 2007 року - вже стягнута судом у розмірі 7668,04 грн. Згідно ст.599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням. Проведеним належним чином. Згідно ч. 4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що позов ПАТ КБ « «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з урахуванням вже стягнутих з відповідача сум заборгованості рішенням Центрально- Міського районного суду м. Горлівки від 27 червня 2007 року. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною ввніспо. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема,і стягнення неустойки (штрафу, пені). З цих підстав позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» щодо стягнення пені підлягають частково, в межах нарахувань за один рік. а саме у розмірі 22953,23 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України. стороні на корить якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір 1315,53 грн. ( а.с.25 ) У зв»язку з частковим задоволенням позову. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі у розмірі 737.61 грн. Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial