Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, причиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я, стійкої втрати працездатності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач зсилається на те, що пропрацював в шахті «Родіна» в період з 15.12.1995 року по професії - підземним гірничим робітником, 08.05.2013 року - звільнений за власним бажанням. 01 листопада 2012 року (протокол № 1951) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. (пиловий бронхіт першої ст.., емфізема легень першої - другої ст..); нейросенсорна приглухуватість першого ст.. (з легким зниженням слуху), 3. радикулопатія попереково - крижова, переважно зліва, з помірно вираженим больовим та м'язово - тонічним синдромами, помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді деформуючого артрозу колінних суглобів, першого ст., стійким больовим синдромом. За висновком медико - соціально експертною комісією 28.05.2013 року йому встановлено первинно 40% втрати професійної працездатності, 20% по хронічному обструктивному захворюванню, 15% по радикулопатії, 5% по туговухості, наступне переосвідчення 01.05.2014 року. Позивач зазначає, що саме з вини підприємства - Відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, які для нього заключаються в наступному: постійно непокоїть біль в грудній клітці, турбує утруднене дихання, виникають напади задухи по декілька разів на добу, приступи загострюються вранці та ввечері, при фізичних нагрузках, зміні погоди, в результаті відчуває слабкість всього організму, непокоять головні болі та запаморочення, відчуває постійні ниючі болі в поперековому і шийному відділах хребта, має утруднену ходу, непокоїть біль по боковій поверхні лівої ноги, скаржиться на оніміння в руках, обмеження рухів у великих суглобах кінцівок, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах. Постійно хворіє простудними захворюваннями, його непокоять хрипи, має проблеми з диханням, швидко втомлюється. Зауважує, що в зв'язку з погіршенням слуху у нього виникає дискомфорт в спілкуванні з оточуючими, він недочуває і змушений постійно перепитувати. В зв'язку з проблемами з ходою не має змоги в повній мірі рухатися, шкутильгає на ліву ногу, вказує, що для нього дуже проблематично підійматися сходами. Все вищевказане завдає йому нервові потрясіння, оскільки це загальновідомий факт, втрата здоров'я, призводить до неповноцінності та безпорадності. У зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 229000,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16.09.2013 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що з вини підприємства - відповідача, позивачу заподіяна шкода здоров'ю, він втратив 40 відсотків професійної працездатності, отримав 3 профзахворювання, змушений постійно приймати медикаменти та звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Представник позивача зазначила, що в наслідок отримання профзахворювань змінився ритм життя позивача, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснила, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнала та суду пояснила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Представник зазначила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, зокрема не надано висновок медико - соціальної експертизи, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Передбачене ст.. 237-1 КЗ про Працю України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Саме такою особою і є позивач. Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконання трудових обов'язків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювання. Також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в зв'язку з професійними захворюваннями. Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Представник відповідача вважає, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не повинен відшкодовувати позивачеві моральну шкоду. Суд дослідив матеріали справи: - копію трудової книжки (на а.с.7-9) на ім'я [PERSON] (в судовому засіданні, суд оглянув оригінал трудової книжки та завірив її копію), згідно якої встановлено, що позивач працював в шахті «Родіна» в період з 15.12.1995 року по професії - підземним гірничим робітником, підземним робітником очисного вибою, 08.05.2013 року - звільнений за власним бажанням. - Санітарно - гігієнічна характеристика умов праці Саксаганського району № 2/2 - 11 - 5 - 490 від 01.03.2010 року, в якій вказано, що на робочому місці позивача встановлено показники з перевищенням в декілька разів норм праці, а саме пилу - вміст вільного двоокису кремнію - від 5.0 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3; шум - еквівалентний рівень - до 102 дБ при нормі до 80, маса вантажу, що підіймається вручну до 45 кг при нормі 30 кг, вимушені нахили корпусу 226 при нормі до 100 разів, робоча поза до 30/понад 30 до 51/9 при гранично допустимій 25/0. - Акт розслідування професійного захворювання, який складений 26.03.2013 року (а.с.12-13), згідно якого в пункті 16 вказано обставини при яких позивач захворів та отримав професійні захворювання, встановлено, що на протязі 17 років роботи в шкідливих умовах праці в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в процесі виконання трудових обов'язків підпадав під дію пилу, концентрація якого перевищувала ГДК, внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективного провітрювання, фізичного перевантаження та шуму. В пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійних захворювань, а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимих показників праці, в декілька разів запиленості, шуму та фізичного перевантаження. - довідку МСЕК від 28.05.2013 року (а.с.14-17), згідно якої позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, 20% по хронічному обструктивному захворюванню, 15% по радикулопатії, 5% по туговухості, наступне переосвідчення 01.05.2014 року. Лікарями позивачу встановлено противопоказання: запиленість, несприятливий мікроклімат, шум, важка праця. - виписки з історій хвороби ( на а.с.18-29), згідно яких позивач неодноразово (11 разів) перебував на стаціонарному лікуванні в період з 2009 - 2013 р.р. в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, а саме скарги на приступи кашлю та задуху, в 5 - й та 4 - й міській лікарні м. Кривого Рогу та в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. 01 листопада 2012 року (протокол № 1951) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. (пиловий бронхіт першої ст.., емфізема легень першої - другої ст..); нейросенсорна приглухуватість першого ст.. (з легким зниженням слуху), радикулопатія попереково - крижова, переважно зліва, з помірно вираженим больовим та м'язово - тонічним синдромами, помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді деформуючого артрозу колінних суглобів, першого ст., стійким больовим синдромом Відповідно медичних документів позивачеві рекомендовано: спостереження лікарів, прийом медикаментів, щорічне реабілітаційне лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування в теплу пору року пульмонологічного та неврологічного профілів, приймати препарати, уникати переохолодження. Оцінивши докази суд вважає їх належними, допустимими та приймає їх. Вивчивши докази суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (порушенням адміністрацією Публічного акціонерного товариством «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗ про Працю України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», встановлена актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26.03.2013 року) та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності (відповідно висновку МСЕК від 28.05.2013 року), приступів кашлю та задухи, болю в грудній клітці, швидку стомлюваність, втрата домашнього затишку і звичні нормальні життєві зв'язки. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, фізичного перевантаження та шуму, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оспорило підприємство-відповідач. Доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в травні 2013 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання про розмір відшкодування причиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків (відповідно висновку МСЕК йому потивопоказано: запиленість, несприятливий мікроклімат, переохолодження). Суд також враховує, що згідно Акту розслідування професійного захворювання від 26.03.2013 року, згідно пункту 17 Акту… та Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці № 2/2 - 11 - 5 - 490 встановлено, що причиною отримання профзахворювань є тривалий стаж роботи в умовах підвищеного рівня в декілька разів шкідливих показників пилу, шуму та фізичного перевантаження. А, отже, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги недбале ставлення позивача до свого здоров'я, отримання первинно втрати працездатності в розмірі 40%, а також той факт, що в Акті… не встановлено конкретних винних осіб в порушенні законодавства та вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 229 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, в результаті чого втратив домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки. Все це призводить до вимушених змін і порушень в його життєвих, особистих, побутових відносинах. Позивач дійсно втратив 40% професійної працездатності, вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено вину підприємства - Відповідача в заподіянні шкоди здоров'ю [PERSON]. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача - в розмірі 40 відсотків, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 20000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial