Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

В жовтні 2009 року перший заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі міської ради, інспекції архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Хмельницького БТІ, приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення та зобовязання приватного нотаріуса [PERSON] скасувати державну реєстрацію правочину, Хмельницького БТІ скасувати державну реєстрацію права власності на вказане приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі фіктивного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2008 року про визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення загальною площею 835,3 кв.м., що розташоване по вул. Проскурівській,45 в м. Хмельницькому, було зареєстровано право власності на вказане приміщення в органах БТІ та отримано свідоцтво про право власності. 18 лютого 2009 року [PERSON] за договором посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], продала [PERSON] 16/100 частини вказаного приміщення, що складає 134,6 кв.м., вартістю 102909грн. 20 лютого 2009 року Хмельницьким БТІ було зареєстровано право власності на вказане приміщення на імя [PERSON] Позивач вказував на те, що фіктивним рішенням суду [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу ввела в оману [PERSON], а тому просив визнати недійсним вказаний договір та скасувати реєстрацію правочину та права власності. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.10.2010р. позовну заяву першого заступника прокурора Хмельницької області і інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області до Хмельницького бюро технічної інвентаризації про скасування на імя [PERSON] права власності на нежитлове приміщення по вул. Проскурівській, 45 в м. Хмельницькому залишено без розгляду. Ухвалою суду від 13 березня 2013 року до участі у справі за ініціативою суду залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ПАТ «[PERSON] банк Аваль». Протокольною ухвалою від 26.07.2013р. допущено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ТОВ «Октант-Центр», [PERSON], [PERSON], зі їх клопотанням. В судовому засіданні прокурор Грамчук Т.А. позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення в яких вказала, що [PERSON] за фіктивним рішенням суду від 24.11.2008р. зареєструвала право власності на приміщення 05.12.2008р. Разом з тим 12.01.2009р. надала нотаріально посвідчену довіреність на представництво своїх інтересів при вирішенні питань по справі № 2-8055 за позовом до ЗАТ «Октант» про визнання права власності на приміщення загальною площею 835,3 кв.м., що розташоване по вул. Проскурівській,45 в м. Хмельницькому. Позов заявлено в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради та інспекції архітектурно-будівельного контролю в Хмельницькій області, оскільки вказані в позові вимоги зачіпають економічні інтереси держави, поза як будівництво будинку по вул. Проскурівській, 45 здійснено без дотримання вимог Закону України «Про планування та забудову території», «Про основи містобудування», «Про місцеве самоврядування». Представники позивачів позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні позивача ТОВ «Октант - Центр» позов підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] діючи в своїх інтересах та інтересах [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що договір купівлі-продажу від 18 лютого 2009 року має бути визнано недійсним, але не з підстав обману, оскільки [PERSON] не вводила в оману [PERSON], поза як не була обізнана про фіктивність рішення суду від 24 листопада 2008 року. Дані обставини були встановлені при розслідуванні кримінальної справи № 1-1043/12 за обвинуваченням [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, де [PERSON] визнана потерпілою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що [PERSON] його не обманювала, оскільки сама є потерпілою від дій [PERSON], яка підробила рішення суду від 24 листопада 2008 року. Крім цього [PERSON] вказав, що [PERSON] повернула йому гроші за договором купівлі-продажу від 18 лютого 2009 року і претензій до [PERSON] у нього не має. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засіданні не зявилась подала до суду письмову заяву, в якій справу просить слухати за її відсутності, позов не визнає. Представник третьої особи ПАТ «[PERSON] Аваль» в судове засіданні не зявився про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 грудня 2008 року Хмельницьким БТІ за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 835,3 кв.м. по вул. Проскурівській, 45 в м. Хмельницькому на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2008 року у справі № 2-5520/2008. Із повідомлень Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області вбачається, що справа № 2-5520/2008 у провадженні судді Логінової С.М. не перебувала, рішення про визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 835,3 кв.м по вул. Проскурівській, 45 у м. Хмельницькому у справі № 2-5520/2008 не ухвалювалось. 18 лютого 2009 року був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність 16/100 частини нежитлового приміщення, що складає 134,6 кв.м., вартістю 102909грн., яке розташоване в м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 45. даний договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 682. На підставі вказаного договору було зареєстровано право власності на 16/100 частин нежитлового приміщення загальною площею 134,6 кв.м., розташованого у м. Хмельницькому по вул. Проскурівській, 45. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу статті 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього ж Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнано вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Отже, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до зазначеної норми, є введення однією стороною іншої сторони правочину в обман щодо обставин, які мають істотне значення. Якщо особа, яка вчинила правочин (ч. 1 ст. 229 ЦК України), помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони даного правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Зазначене дає підстави для висновку, що обман може стосуватись тільки обставин, що мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатись в активних та пасивних діях недобросовісної сторони правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач. Ні позивач, ні Хмельницька міська рада, ні інспекція архітектурно-будівельного контролю в хмельницькій області не були сторони договору купівлі-продажу від 18 лютого 2009 року, а відповідач [PERSON], який є стороною даного правочину заперечує обман в діях [PERSON] Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Навроцького В.А. від 28.09.2012р. [PERSON] визнано потерпілою по кримінальній справі № 1-1043/12 за обвинуваченням [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 11 грудня 2012 р. кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, провадженням закрито на підставі ст.ст.7-1, 11-1 КПК України, у звязку із закінченням строків давності, а [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. й ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України звільнити. При цьому судом встановлено, що [PERSON] в грудні місяці 2008 року виготовила фіктивне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2008 року по справі № 2-5520/2008 за позовом [PERSON] до ЗАТ «Октант» щодо набуття права власності на нежитлове приміщення, що в будинку № 45 по вул. Проскурівській в м. Хмельницькому, шляхом підробки підпису судді Логінової С.М. Під час розслідування кримінальної справи № 1-1043/12 за обвинуваченням [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України причетності [PERSON] до виготовлення фіктивного рішення суду від 24 листопада 2008 року та обізнаності щодо використання нею цього фіктивного рішення встановлено не було. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 671 (чинної на момент державної реєстрації правочину від 18 лютого 2009 року), державна реєстрація правочинів проводиться відповідно до вимог ЦК України шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів. Реєстраторами правочинів є державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси. Таким чином, право власності на нерухоме майно за договорами купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, договорами про передачу нерухомого майна під виплату ренти, довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно виникає у набувача нерухомості після державної реєстрації договору державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом. У відповідності до ч. 3, 4. ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 182 ЦК України, передбачена необхідність державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке вже виникло у набувача нерухомості на підставі певного договору. Тобто державна реєстрація договору про відчуження майна та державна реєстрація права власності на нерухому річ є окремими видами реєстрації. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2013р. відомості щодо речових прав на нерухоме майно [PERSON], [PERSON] в державному реєстрі відсутні. У звязку із набранням чинності змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 державна реєстрація правочину не передбачена, а відповідний державний реєстр правочинів припинив свою дію. Враховуючи вищевикладене, позов першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, за участю третіх осіб на стороні позивача ТОВ «Октант-Центр», [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.02.2000р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо будівлі по вул. Проскурівській, 45 в м. Хмельницькому, скасування державної реєстрації правочину задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed