Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, індексу інфляції та трьох відсотків річних, а всього 98 109 грн. 07 коп., посилаючись на те, що він 01.05.2009 р. на підставі договору займу грошей передав в борг відповідачу 11 400 доларів США. 11.11.2010 р. відповідач власноруч написав, що зобов'язується повернути частину боргу у грудні 2010 року у сумі 5 000 доларів США, а повернути всю заборгованість до 31.01.2011 р. Проте відповідач гроші не повернув, посилаючись на відсутність вільних грошей, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Справу просив розглядати за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією та телеграми за зареєстрованим місцем проживання. Телеграма відповідачу не доставлена, квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'явився. З відомостей АДП ГУДМС, УДМС України в (у) Харківській області, вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України телеграма вважається врученою відповідачу належним чином. Відповідачем 19.08.2013 р. було надано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з обстеженням та лікуванням, 19.12.2013 р. також було надано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням за межам України. Проте доказів (документів) в підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, відповідачем не надано. Так, суд розцінює повторну неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та такою, що затягує розгляд справи. Зі згоди представника позивача та наявності підстав передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А ч. 2 цієї статті зобов'язує боржника який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . З договору займу грошей від 01.05.2009 р. укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що позивач передав у власність відповідачу гроші в сумі 11 400 доларів США (а.с. 8). 11.11.2010 р. [PERSON] письмово виклав, що він зобов'язується частково розрахуватися з позивачем у грудні 2010 р. до 5 000 доларів США, а сплатити всю заборгованість до 31 січня 2011 року (а.с. 7). Оскільки відповідач зобов'язався повернути борг до 31.01.2011 р. суд вважає помилковими конвертованість позивачем долару за валютним курсом станом на 01.02.2011 р. Станом на 31.01.2011 р. валютний курс НБУ склав : долару США - 7,94 гривень за 1 долар США. Таким чином, суд відмовляє позивачу у конвертованості боргу за валютним курсом станом на 01.02.2011 р. та конвертує борг станом на 31.01.2011 р. , що складає 90 516 грн. Відповідач повинен був сплатити позивачу суму боргу до 31.01.2011 р., але, як і в погоджений договором строк повернення боргу, так і на дату подання позовної заяви борг не сплатив, а тому позивач має право вимагати оплати відповідачем боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Так, 3 % річних становить: «сума боргу х 3 %/365 кількість прострочених днів. Сума боргу - 90 516 грн. Кількість прострочених днів - 752. 90516 х 3% = 2715,48 2715,48/365=7,43 7,43 х 752=5587,36 Виходячи з наведених розрахунків, сума 3 % річних складає 5587 грн. 36 коп. Позивач просить суд, стягнути з відповідача 3 % річних у сумі - 4 859 грн. 98 коп. Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог, 3 % річних підлягають стягненню у сумі 4 859 грн. 98 коп. Аналізуючи зібрані докази, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача борг у сумі 90 516 грн., індекс інфляції - 2 715 грн. 99 коп. та 3 % відсотки річних - 4 859 грн. 98 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial