Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON], маючи малолітню дитину [PERSON], [INFO], її вихованням не займається, після розірвання шлюбу з позивачкою дитину не провідує, не надає матеріальної допомоги на її утримання, має заборгованість по сплаті аліментів, не цікавиться її життям та станом здоров'я дитини. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи при її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково пояснив, що у матеріалах справи та під час розгляду справи встановлено достатньо підстав, які вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, при цьому вказав, що відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки та взагалі не цікавиться життям дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, згідно вимог п. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Озмитель Д.Д. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, вважаючи доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не піклується про неї, не цікавиться її долею, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Також Озмитель Д.Д. пояснила, що на виклики служби в справах дітей [PERSON] жодного разу не з'являвся. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського РУЮ, згідно актового запису № 45. Між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб на підставі рішення Михайлівського районного суду від 17 травня 2013 року. Згідно довідки Любимівської сільської ради № 694 від 17 вересня 2013 року [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Рішенням Михайлівського районного суду від 20 травня 2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам, виданого відділом Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції від 19 червня 2013 року, за [PERSON] числиться заборгованість по аліментам на користь [PERSON] в розмірі 1490,32 грн. Відповідно до висновку служби в справах дітей Михайлівської районної держаної адміністрації № 01-14/365 від 31 липня 2013 року, батьки дитини [PERSON], [INFO] проживають окремо понад трьох років. Батько [PERSON] не цікавиться життям доньки, фізичним та духовним розвитком, аліменти на її утримання не сплачує. За місцем проживання характеризується позитивно, але своїй доньці [PERSON] не приділяє ніякої уваги, не проводить з нею час, не цікавиться станом її здоров'я, не приймає участі у вихованні, тому, службою визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. У період з жовтня 2010 року по червень 2013 року [PERSON], 24 квітня 2013 року відвідувала Любимівський дошкільний навчальний заклад "Ромашка", батько дитини [PERSON] не приймав участі в освітньо - виховному процесі, в проведенні батьківських зборів, свят, розваг, що підтверджується довідкою Любимівського ДНЗ "Ромашка" від 17 вересня 2013 року. З довідки № 46 від 18 вересня 2013 року наданої Любимівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Михайлівської районної ради Запорізької області встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки [PERSON], учениці 1-го класу, не відвідує батьківські збори, не приймає участі у святах. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача як людини з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається, коштів на її утримання не надає. Висновок служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх обов'язків. Характер поведінки відповідача, його особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам батька, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON], маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї малолітньої дитини [PERSON], не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст. 169 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 114,70 грн. та на оплату юридичних послуг в сумі 600 грн.

Outcome: approved