Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 05.04.2006 року між АТ «Укрсиббанк» (на момент укладення - АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 058/33-3/18-16, згідно умов якого банк надав останньому кредитні кошти в сумі 38462 гривні, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути вказані грошові кошти в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 31 березня 2010 року та сплатити проценти за користування ними в розмірі 15,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору був укладений договір поруки № 058/1-2006 від 05 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно якого остання зобов'язалася відповідати перед банком у тому ж обсязі, що й [PERSON] за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною відповідно до п. 1.4. договору поруки. 20 квітня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], тому позивач набув прав кредитора до останнього. Однак відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і на момент укладання договору факторингу загальна сума заборгованості відповідачів перед новим кредитором - ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 04.09.2013 року становить 28588 гривень 81 копійка, з яких: заборгованість за основним зобов'язанням - 16 303 гривні; заборгованість за відсотками - 12 285 гривень 81 копійка. Крім того, згідно вимог ст.625 ЦК України, 3% за користування коштами становить - 640 гривень 51 копійка. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачів за неналежне виконання умов кредитного договору становить 29229 гривень 32 копійки. На підставі вищевикладеного, в поданій позовній заяві позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року в сумі 29229 гривень 32 копійки та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що строк виконання кредитного договору закінчився 31.03.2010 року і з 01.04.2010 року почався перебіг позовної давності, який сплив 01.04.2013 року. Позивач звернувся до суду лише 23.09.2013 року, тобто після спливу строку позовної давності. Крім того, позивач не надав жодного доказу пред'явлення вимоги про стягнення боргу до поручителя [PERSON] протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Представник зазначив, що позивачем подано позовну заяву про стягнення боргу після спливу строків позовної давності та строку пред'явлення вимоги до поручителя про стягнення боргу, тому просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 058/33-3/18-16, згідно умов якого банк надав останньому кредитні кошти в сумі 38462 гривні, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути вказані грошові кошти в повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування ними в розмірі 15,5% річних. Кредит надано на термін з 05.04.2006 року по 31.03.2010 року для купівлі автомобіля "ВАЗ 21124". З метою виконання зобов'язання по кредитному договору між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 058/1-2006 від 05 квітня 2006 року, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед банком відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за використання коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пенсі та інших штрафних санкцій, передбачених договором, в тому ж обсязі, що й [PERSON] Згідно п.1.4 договору поруки, відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Згідно витягу з договору факторингу № 05/12, укладеного 20 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс", витягу з реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року), акту приймання - передачі від 14.05.2012 року, позивач отримав право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року, укладеним з [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року укладеним з [PERSON] станом на 04.09.2013 року, загальна сума заборгованості становить 29 229 гривень 32 копійки, в тому числі: - заборгованість за основним зобов'язанням - 16 303 гривні, - заборгованість за відсотками - 12 285 гривень 81 копійка, - проценти за користування коштами - 3% річних, згідно ст.625 ЦК України - 640 гривень 51 копійка (розраховані за формулою: сума боргу 16303 гривень х процентну ставку 3% /100%/365 днів х 478 днів (період з 15.05.2012 року по 04.09.2013 року ). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Вказані наслідки порушення зобов'язання щодо повернення позики передбачені також в кредитному договорі. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки позичальник [PERSON] не виконав умови кредитного договору, тому він повинен нести відповідальність за вказаним зобов'язанням перед позивачем. Водночас, відповідно до ст.ст.256, 257, ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.5 ст.261, ст.262 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції - будь-якого виробу (товару), роботи чи послуги, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Оскільки відповідач [PERSON] отримав кредит для придбання автомобіля, вказаний кредит є споживчим. Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З огляду на те, що строк дії кредитного договору закінчився 31 березня 2010 року, а у встановлений в договорі строк [PERSON] заборгованість не сплатив, тому саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності. З позовом до суду позивач звернувся лише 23 вересня 2013 року, тобто після спливу позовної давності, при цьому на поважність причин пропуску цього строку не вказував. В судовому засіданні та поданих письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] посилався на пропуск позивачем строку позовної давності, як на підставу для відмови в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Згідно ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пунктом 3.1 договору поруки від 05.04.2006 року, який укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] передбачено лише, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника [PERSON] по кредитному договору. Отже, строк дії договору поруки не встановлено, оскільки згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року позичальником [PERSON] визначено 31.03.2010 року і з даної дати у кредитора виникло право пред'явити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання заявляв таку вимогу до поручителя і лише 23 вересня 2013 року, тобто після спливу строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, позивач подав позов до суду з вимогою до поручителя про повернення кредиту. Крім того, в п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. На підставі наведеного, враховуючи те, що позивач пред'явив вимогу до поручителя шляхом подачі позову до суду 23 вересня 2013 року, тобто в порушення, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку пред'явлення такої вимоги від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тому суд вважає, що порука за кредитним договором №058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року припинилася. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності та припиненням поруки.

Outcome: dismissed