Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Білтранс» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з’явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що з 01 серпня 2012 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду директора підприємства ТОВ «Білтранс» з окладом згідно штатного розкладу у розмірі 5000 грн. на підставі наказу №26 від 31 липня 2012 року. Наказом №215/1 від 26 листопада 2012 року позивач був звільнений за ст.38 КЗпП України згідно поданої ним заяви. Перед звільненням позивачу була виплачена заробітна плата за серпень місяць 2012 року, а на день звільнення з підприємства ТОВ «Білтранс» позивачу була нарахована заробітна плата за період роботи з вересня по листопад місяць включно у розмірі 15000 грн., але відповідач ТОВ «Білтранс» виплатити вказану суму відмовився внаслідок відсутності грошових коштів, в зв’язку з чим відповідачем порушені вимоги ст.43 Конституції України та ст.ст.115-117 КЗпП України. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до ст.117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. На час звернення позивачем до суду підприємство ТОВ «Білтранс» повинно сплатити позивачу [PERSON] 30000 грн., які складаються з: - нарахованої заробітної плати у розмірі 15000 грн., - за не проведення розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду середній заробіток у розмірі 15000 грн.. Відповідачем порушена ст.47 КЗпП України, а саме позивач [PERSON] трудову книжку отримав не у день звільнення, а тільки у грудні місяці 2012 року. Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати йому копії наказів про його прийом на роботу та звільнення, довідку про середній заробіток, довідку про заборгованість по заробітній платі. Крім того, позивачу була заподіяна моральна шкода, що виразилась в моральних стражданнях та стресах та переживаннях. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім’ї, й близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. Суд також дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Білтранс» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial