Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою шляхом зняття відповідача, [PERSON] з реєстраційного обліку, посилаючись на наступні обставини. В судовому засіданні позивач в обґрунтування заявлених нею позовних вимог зазначила, що трикімнатна ізольована квартира, розташована за адресою [ADDRESS], належить їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 09.12.2002 року 1-ю Харківською державною нотаріальною конторою та на підставі договору дарування від 09.12.2002 року. В спірній квартирі, крім неї, зареєстрована її онука, [PERSON], яка з серпня 2010 року в спірній квартирі не мешкає, фактично не користується квартирою позивача та не сплачує за комунальні послуги. Де мешкає відповідач в теперішній час позивачці не відомо, її особистих речей кватирі немає, квартирою вона не цікавиться, участі в ремонті квартири не приймає. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачці, перешкоджає позивачці розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, завдає зайвих матеріальних витрат. В зв'язку із чим просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що іншого місця реєстрації в неї немає, що в квартирі вона дійсно не мешкала протягом понад двох років, комунальні платежі не сплачувала, але в подальшому має намір вселитися та мешкати за місцем реєстрації. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про право власності від 09.12.2002 року, виданим Першою Харківською державною нотаріальною конторою, позивачці належить 1\\2 частина квартири[ADDRESS]. Згідно з договором дарування квартири від 09.12.2002 року, посвідченим державним нотаріусом 1-ї ХДНК Мангушевою О.С., [PERSON] подарував позивачці 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, позивач відповідно до положень ст.328, ч.4 ст. 334 ЦК України .є єдиним власником спірної квартири. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Згідно довідки №26 від 28.03.2013 року, виданої ОСББ "Ізумруд", яка є в матеріалах справи, в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також у вказаній довідці зазначено, що [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації з серпня 2010 року, зі скаргами з приводу місця мешкання до ОСББ не зверталась. Факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] також підтверджується актом за підписом начальника ОСББ "Ізумруд" від 04.04.2013 року, який є в матеріалах справи. Так в суді встановлено і не було спростовано відповідачем чи її представником, що будь-яких скарг з приводу вчинення позивачем чи членами її родини перешкод відповідачу у проживанні за місцем реєстрації до ОСББ чи правоохоронних органів відповідач не подавала. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його онукою та проживала разом з ним та позивачем. довгий час [PERSON] разом з ними вже не проживає, за житлово-комунальні послуги не сплачує. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та підтвердила той факт, що [PERSON] вже довгий час не проживає у своєї бабусі, а коли проживала то між ними виникали постійні сварки. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Зазначеною нормою передбачено такі способи захисту як припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. На підставі ст.ст. 317, 319, 346, 391 ЦК України та

Outcome: approved