Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Позивач в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON]. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зі своїми дітьми не проживають, матеріальної допомоги на їх утримання не надають, взагалі не цікавляться долею своїх дітей, не беруть участь у їх вихованні, не цікавляться їх станом здоров'я, не піклуються, тим самим ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. На даний час діти проживають та перебувають на утриманні у своєї двоюрідної бабусі, [PERSON]. Оскільки, відповідачі за місцем свого проживання характеризуються негативно, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя та долею своїх малолітніх дітей не цікавляться, тому позивач просить позбавити їх батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача свій позов підтримала в повному обсязі з наведених вище підстав. Представник служби у справах дітей [PERSON] пояснила суду, що відповідачі характеризуються негативно, долею своїх дітей не переймаються про, що неодноразово попереджались, а тому просить позов задовольнити. Відповідачі позов не визнали, пояснили суду, що намагаються займатись вихованням своїх дітей про те є малозабезпеченими, а таму не мають можливості в повній та достатній мірі їх виховувати. Представник відповідача просить у позові відмовити, як в необґрунтованому та такому, що не відповідає положенням Сімейного кодексу України. Свідок [PERSON] позов підтримала та просить суд залишити дітей на її утриманні. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені вище. Висловив думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів і вважає за можливе позов задовольнити, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не займаються належним вихованням своїх дітей, а у відповідності до чинного законодавства кожна дитина має право на сім'ю, Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як слідує з характеристик з місця проживання, [PERSON] та [PERSON] мають п'ятьох малолітніх дітей, їх вихованням не займаються не цікавляться, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. З довідок, виданих директором Навчально-виховного комплексу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є учнями, а [PERSON] та [PERSON] є вихованцями Острівського навчально-виховного комплексу "Загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів - дитячий садок "Білосніжка" Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області. Актом обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї від 18 липня 2013 року, було встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в однокімнатному будинку садибного типу. Діти перебувають на виховання у рідної тітки [PERSON] в с.Острів Рокитнянського району Київської області. На даний час [PERSON] не працює. З даного акту зроблено висновок комісії, що умов для проживання та виховання дітей відсутні. На підставі рішення Красятицької селищної ради Поліського району Київської області від 08 січня 2013 року, [PERSON] було надано випробувальний термін на шість місяців з дати прийняття рішення, щодо виховання та догляду його малолітніх дітей та надано клопотання до служби в справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері п'ятьох малолітніх дітей. Згідно зі ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Служба у справах дітей Поліської районної державної адміністрації Київської області, як орган опіки та піклування, дала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв'язку з невиконанням ними батьківських обов'язків. Однак, у висновку служби в справах дітей, не зазначено в чому полягає доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини, а тому на думку суду цей висновок не є об'єктивним. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Суд вважає, що поведінка відповідачів, їх ставлення до виконання батьківських обов'язків може бути змінена без застосування крайнього заходу впливу, та вважає необхідним попередити відповідачів про необхідність виконувати батьківські обов'язки. У порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України позивач не довів належними доказами такі обставини, які є підставою позову: що батьки свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не надають матеріальної допомоги, тобто не довів свідомого нехтування [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст.ст.19, 155 ч.4, 164 ч.1 п.2 СК України,

Outcome: dismissed