Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

16 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у усній формі відбулось укладання договору купівлі-продажу торговельного павільйону [NUMBER], загальною площею 7,5 кв.м., об*ємом 37 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS]. У рахунок купівлі [PERSON] сплатила [PERSON] кошти у сумі 5000 доларів США, що еквівалента 39965 грн., про отримання грошей остання надала розписку. Посвідчити договір купівлі-продажу торговельного павільйона у нотаріальній конторі сторони не змогли з причини відмови від цього відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за [PERSON] право власності на об*єкт нерухомого майна - торговельний павільйон [NUMBER] загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати договір купівлі-продажу об*єкту нерухомого майна - торговельного павільйону [NUMBER] загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 16.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею - [PERSON] право власності на об*єкт нерухомого майна - торговельний павільйон [NUMBER] загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засiданні представник позивача пiдтримала позовнi вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязi. Представник вiдповiдача у судовому засiданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Третя особа - представник Алчевської міської ради вважала позовні вимоги необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору оренди землі від 02.02.2010 року (а.с. 20-23), укладеного між Алчевською міською радою та [PERSON], останньому у строкове платне користування була надана земельна ділянка загальною площею 0,0092 га, у тому числі 0,0046 га під будівлю, 0,0046 на під проїздами, проходами та площадками несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у [ADDRESS]. Договір укладено до 01 січня 2020 року та згідно Акту прийому-передачі земельної ділянки від 06.03.2010 року (а.с. 24), [PERSON] прийняв вищевказану земельну ділянку. [PERSON] є користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться Торговельний павільйон, який є об*єктом нерухомого майна, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж Торговельного павільйону від 17.10.2013 року (а.с. 9-14), із змісту якого виходить, що Торговельний павільйон відповідає вимогам законодавства в галузі будівництва.Цим же документом підтверджується, що павільон є капітальною будівлею з фундаментом із шлакоблоку глибиною закладання 1 м, шириною 0,2 м. Ця обставина підтверджує ,що об*єкт не є малою архітертурною формою, а є капітальною спорудою, тобто об*єктом нерухомого майна. З науково-технічного висновку про технічний стан конструкцій будівлі торговельного павільону від 12.09.13 року, у розділі 4 «Висновки та рекомендації» -торговельний павільон є капітальною будівлею,що відповідає будівельним нормам,торговельний павільон зблокований з сусіднім павільоном і його неможливо демонтувати без ушкодженя конструкцій,можлива подальша безпечна експлуатація будівлі павільону по [ADDRESS]( а.с. 55-58 ) У відповідності до вимог ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За ст. 316 ч 1 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке воно здійснює відповідно дол закону по своїй волі,незалежно від волі інших осіб та за ст. 328 ЦК україн и право власності отримується на підставах,не заборонених законом. Оскільки відповідач є користувачем земельної ділянки,на якій знаходиться торговельний павільон, право власності на цей павільон не порушить права жодної особи, самочинно збудований об*єкт нерухомості відповідає технічним нормам та нормам безпечної експлаутації, можливо визнати право власності на вказаний об*єкт за [PERSON], що не будле протиричити абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2013 року»про практику застосуваня судами статті 376 ЦК України(про правовий режим самовільного будівницства)». З вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] набув право власності на об*єкт нерухомого майна - торговельний павільйон [NUMBER], загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. 16.10.2013 року [PERSON] купила у [PERSON] об*єкт нерухомого майна - торговельний павільйон [NUMBER], загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У рахунок купівлі об*єкту нерухомого майна - торговельного павільйона [NUMBER], загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що еквівалента 39965 грн., про отримання грошей останній надав розписку ( а.с. 8 ). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на об*єкт нерухомого майна - торговельний павільйон [NUMBER] загальною площею 7,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved