Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

19 березня 2013 року позивачі звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення майнової завданоївнаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В позові зазначив, що 23 лютого 2012 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивачів завдано механічних ушкоджень. В добровільному порядку [PERSON] шкоду не відшкодовує, тому вони звернулися до суду за її стягненням в примусовому порядку. Крім того, просить стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди завданої йому дорожньо - транпспортною пригодою і страховою виплатою отриманою [PERSON] в сумі 30097 грн. 03 коп. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2013 року по даній справі залучено в якості співвідповідача національну акціонерну страхову компанію "Оранта". Представники позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили, що [PERSON] було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, якою позивачам завдано майнової шкоди. В добровільному порядку [PERSON] відмовився сплатити завдану шкоду, тому вони були вимушені звернутися до суду за її стягненням. Позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначениз у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав зазначених у запереченнях наданих до суду. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник співвідповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому з врахуванням ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2012 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Даний факт підтверджується копією постанови Ужгородського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2012 року. Згідно полісу серії АА № 7743378 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та національною акціонерною страховою компанією "Оранта", який діяв з 15.10.2011 року по 14.10.2012 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована щодо транспортного засобу "ДЕО - СЕНС", д.н.з. [NUMBER] Даним полісом передбачено, що всі ризики по виплаті внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, покладається на страховика. При розгляді даної справи представником позивача не надано письмового підтвердження того, що [PERSON] звертався до страхової компанії НАСК "Опранта" з приводу виплати страхового відшкодування в поновму обсязі і йому у цьому було відмовлено. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, враховуючи, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована, співвідповідач не заперечує проти відшкодування шкоди з урахуванням зносу автомобіля, суд приходить до висновку, що майнова шкода позивача, в розмірі 2482,63 грн. підлягає відшкодуванню співвідповідачем, а різниця - 96,37 грн. відповідачем. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст.23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 2 п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої статті 23 Цивільного Кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що позивач протягом строку ремонту автомобіля не користувався ним у власних потребах, не мав можливості відвідати рідних в лікарні м. Миколаєва, внаслідок чого нервував та відчував дискомфорт, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача та співвідповідача обовязок по відшкодуванню на користь позивача витрат на правову допомогу, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: dismissed