Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Монастирецької сільської ради та третьої особи [PERSON] про визнання незаконним рішення №187 від 03.03.2013 року ХVIII сесії VI скликання Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, мотивуючи свої позовні вимоги тим , що він проживає в [ADDRESS]. За вказаним будинковолодінням закріплена земельна ділянка "город" розміром 0.15 га, яка межує з присадибною ділянкою третьої особи [PERSON]. Рішенням №187 Монастирецької сільської ради від 03.03.2013 року було затверджено акт комісії Монастирецької сільської ради від 13.09.2012 року про розмежування земельних ділянок позивача та третьої особи та встановлено між спірними земельними ділянками межу, позначені межовими знаками. Позивач вважає дане рішення незаконним, оскільки затверджений акт не відповідає дійсним реаліям на місцевості та суперечить правовстановлюючим нормам. Як вбачається з плану земельної ділянки [PERSON]. ширина її становить 15.70 м у той час як в акті від 13.09.2012 року ширина на початку городу становить 15.20 м, а в кінці гроду 15.60 м. Ширина земельної ділянки позивача на початку городу повинна становити зі слів 8м.80 см., а згідно акту становить 8 м.30 см., а в кінці гроду - 9 м.50 см., тобто розміри по всій довжині городу різні і коливаються до семидесяти сантиметрів. Таким чином невідповідність розмірів створює між позивачем та третьою особою по справі постійні конфлікти, позбавляє позивача та третю особу приватизувати земельні ділянки, оскільки сторони не підписують акт погодження меж. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого чоловіка повністю підтримала, вважає рішення №187 від 03.03.2013 року ХVIII сесії VI скликання Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської незаконним. Представник відповідача - Монастирецької сільської ради Камінський Петро Васильович проти позову заперечив і суду пояснив, що земельний спір між позивачем та третьою особою існує десятками років. [PERSON] вимагає встановити межу саме так, як він хоче, але таке неможливе, оскільки межа там склалася історично . Плану земельної ділянки, якою коирстується позивач, у нього немає, а тому не можна з точністю встановити яка повинна бути ширина земельної ділянки по всій її довжині, тобто позивач не надав суду відповідні документи, які б відображали розміри земельної ділянки якою він користується. Представник відповідача пояснив, що вся земля в межах населеного пункту, за винятком земель, які перебувають у приватній власності, знаходиться у комунальній власності., якою розпоряджається Монастирецька сільська рада та приймає відносно таких земельних ділянок відповідні рішення, чим і скористалась сільська рада прийнявши рішення № 187 від 03 березня 2013 року. Тобто, земельна ділянка, якою користується позивач, перебуває у його користуванні, а не у його власності, а тому сільська рада вірно зробила, встановивши між землекористувачами межу, тому представник просить в задоволенні позову відмовити. [PERSON], як третя особа по дані справі з позовом не згідний і вважає, що позивач [PERSON],а особливо [PERSON], яка представляє інтереси позивача, вже багато років спорять з ним за межу, оскільки його земельна ділянка межує з їхньою. 13.09.2012 року на місце виходила комісія, створена сільською радою для вирішення земельного спору яка встановила межові знаки, з чим [PERSON] згідний, однак [PERSON] проти. [PERSON] має намір приватизувати свою земельну ділянку, але сусід [PERSON] не підписує акт погодження меж вважаючи, що [PERSON] повинен розібрати свій паркан, оскільки він знаходиться на їхній території. [PERSON] пояснив, що даний паркан поставлений ще 15 років тому, але недивлячись на це, [PERSON] завжди спорив за межу. [PERSON] вважає, що земельна комісія зробила велику роботу, переміряла земельні ділянки, якими користуються сторони, встановила межові знаки, з якими [PERSON] згідний, а також даний акт був предметом розгляду на сесії сільської ради, з рішенням якої [PERSON] згідний і вважає його законним, бо потрібно нарешті закрити дане питання раз і назавжди. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких міркувань. З пояснення сторін, даних в судовому засіданні вбачається, що земельний спір між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] триває більше 20 років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була присутня в той час на місці, коли комісія сільської ради встановляла межові знаки між земельними ділянками позивача та третьої особи. З тими межовими знаками [PERSON] не згідна, оскільки межа получається кривою. Акт їй підписати ніхто не давав. На сесії сільської ради 03.03.2013 року свідок також була присутня, коли затверджували Акт комісії, а також була присутня [PERSON] Представник відповідача Камінський П.В. з цього приводу пояснив, що [PERSON] дійсно була в той час на городі [PERSON], але вона не була членом комісії, тому і не дали їй підписувати Акт комісії. З рішення № 187 від 03.03.2013 року ХVIII сесії VI скликання Монастирецької сільської ради вбачається, що сесія вирішувала земельний спір між [PERSON] та [PERSON] і вирішила затвердити Акт комісії Монастирецької сільської радивід 13.09.2012 року про розмежування ділянок [PERSON] та [PERSON] Комісія встановила межу між земельними ділянками, яка закріплена десітьма межовими знаками від початку саду [PERSON] до закінчення городу. Згідно Акту від 13.09.2013 року комісії Монастирецької сільської ради, комісія в присутності конфліктуючих сторін встановила межу між їхніми земельними ділянками, а також склала абрис земельних ділянок. Суд встановив, що земельний спір між сторонами триває багато років. Так, з листа голови виконкому Монастирецької сільської ради І.М.Поповича від 17.06.1991 рок, адресованого [PERSON] вбачається, що 19.04.1991 року була створена комісія в складі заступника начальника міліції Павловського М.І., інженера-архітектора райвиконкому Рудницької О.В., депутата районної Ради Чмелика Т.Г. і голови виконкому Поповича І.М. було проведено заміри подвір"я [PERSON] Згідно плану забудови гр.[PERSON] ширина подвір"я повинна становити 15 м. 70 см. у всіх замірах, але фактично ширина подвір"я від дороги становить 15м 50 см., а в кінці подвір"я - 15м. Згідно плану забудови подвір"я гр.[PERSON] повинно би ще зайти на 30 см в грод гр.[PERSON].. Із протоколу узгоджувальної комісіє Монатирецької сільської ради від 04.07.2003 року вбачається, що дана комісія також намагалася вирішити земельний спір, оглядала правовстановлюючі документи, зокрема [PERSON] проект забедиви земельної ділянки, видано архітектором району 16.11.1976 року, а [PERSON] пред"явив Акт узгодження меж від 17.06.1991 року, однак земельгна ділянка [PERSON] в деяких місцях не відповідає розмірам, наведеним в проекті забудови земельної ділянки, тобто вужча. Даний спір розглядався також 20.10.2005 року, про що свідчить Акт узгоджувальної комісії Монастирецької сільської ради та рішення №146 ХVII сесії ІV скликання Монастирецької сільської ради від 20.10.2005 року, яким затверджено Акт про вирішення межового спору між [PERSON] та [PERSON] Отже земельний спір продовжується на протязі десятків років. Суд встановив, що позивач в судовому засіданні не зміг пред"явити відповідних документів, які б відобразили розмро його земельної ділянки і за допомогою яких можна було б встановити, що [PERSON]порушивши межу, захопивши частину земельної ділянки [PERSON], і навпаки, [PERSON] пред"явив суду план забудови своєї земельної ділянки, розміри якої при замірах на місці не відповідають плану забудови, оскільки вужчі від тих, які позначені на плані забудови земельної ділянки, однак [PERSON] з такими розмірами згідний як і з Актом від 13.09.2012 року. Суд вважає, що оскільки вся земля у межах неселеного пункту, за винятком земель, що перебувають у приватній власності, належить до земель комунальної власності, тобто нею розпоряджаються сільські ради, тому Монастирецька сільська рада поступила згідно закону, встановивши межові знаки між земельними ділянками, які належать до комунальної власності і якими користуються [PERSON] та [PERSON] Тому при таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed