Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

14 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до договору купівлі - продажу від 25.02.1993 року, посвідченого нотаріусом [PERSON], позивач придбав у особисте користування у Пролетарського управління ЖКГ п/в «Донецьквугілля» за 1747 рублів 56/100 частин житлового будинку з відповідно частиною господарських споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці, яка закріплена за Пролетарською радою. 16.03.1993 року вказане домоволодіння було зареєстровано у Донецькому міському БТІ у реєстровій книзі №211 під реєстровим № 59195. Крім того, позивач вказує, що у вказаному будинку він проживав сумісно зі своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], які були прописані разом з ним у будинку. 13.10.2001 року донька позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу донька з чоловіком стали тимчасово проживати разом з позивачем та його дружиною за вищевказаною адресою. Позивач при цьому, як він посилається у своєму позові, не заперечував проти цього, за умови, що не будуть порушуватися його права, як власника житла. У зв'язку з проживанням доньки та її чоловіка у будинку, позивачу та його дружині довелося перейти проживати до флігелю, в якому не має елементарних зручностей. Також, однією з умов проживання [PERSON] у будинку було те, що позивачу не будуть чинитися перешкоди у проживанні у будинку за бажанням останнього, а також у користування туалетом та ванною кімнатою, які розміщені у будинку. Ніякого письмового дозволу на проживання [PERSON] у будинку, позивач не надавав, за вказаною адресою його не прописував та не реєстрував його місце проживання, лише не заперечував проти тимчасового проживання у вказаному будинку. Сумісного господарства позивач з відповідачем не вів, комунальні послуги за весь час проживання відповідач не сплачував. Після смерті дружини [PERSON] [INFO] року, позивач продовжував проживати у флігелі один. На теперішній час він є чоловіком пенсійного віку та йому необхідні відповідні умови проживання, оскільки він продовжує проживати у флігелі без зручностей, тобто без туалету та ванної кімнати. У будинку, як вказує позивач, він проживати не може, оскільки будинок складається з трьох жилих кімнат, при цьому, одна з цих кімнат для проживання не придатна через відсутність віконних пройм та більш нагадує комору. У двох інших кімнатах проживають донька позивача, яка зареєстрована у будинку з 15.12.1998 року зі своїм сином [PERSON], [INFO], а у іншій кімнаті проживає [PERSON], проти тимчасового проживання якого позивач не заперечував у період шлюбу з його донькою. 19.08.2013 року донька позивача розірвала шлюб з [PERSON] Під час зареєстрованого шлюбу ними було придбано нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] 1/2 частини якої за законом належить відповідачу по справі. Крім того, як вказує позивач, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 15.06.2010 року, раніше відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де проживає мати відповідача. Таким чином, як вважає позивач, відповідач має постійне місце проживання та власне житло, у якому він зареєстрований, однак, незважаючи на це, незаконно продовжує проживати у будинку, який належить позивачу. Після розірвання шлюбу відповідача з донькою позивача, [PERSON] почав чинити перешкоди у користуванні позивачу його власністю. Просив суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права власності у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: .[ADDRESS], який належить на праві власності позивачу з боку відповідача [PERSON] шляхом його виселення з вказаного житлового приміщення. Судові витрати просив покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має всі підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 64 ЖК УРСР Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено у судовому засіданні, що позивач [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 25.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Донецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-605, що також підтверджується наданою суду копією Реєстраційного посвідчення Донецького міського бюро технічної інвентаризації від 16.03.1993 року, а також копією технічного паспорту на житловий будинок житлового фонду. (а.с.4,5,9-12) З наданої суду копії домової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], його донька [PERSON] та онук [PERSON], відповідач [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований. (а.с.6-8) Крім того, як вбачається, з наданою суду копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 19.08.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «про розірвання шлюбу», шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 03.09.2013 року. (а.с.18) У відповідності до наданої суду копії договору купівлі - продажу від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується наданою суду копією технічного паспорту від 17.08.2012 року. (а.с.13,14,15-16,17) Крім того, як вбачається з наданою суду копії паспорту [PERSON], останній з 15.06.2010 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.22) У відповідності до копії звернення [PERSON] до Пролетарського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 14.10.2013 року, [PERSON] просила прийняти заходи до [PERSON], який перешкоджає її батьку у користуванні будинком, який належить останньому та відмовляється добровільно виселитися з нього. (а.с.23) Тобто, з урахуванням вищевикладеного, на теперішній час за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], його донька [PERSON] та його онук [PERSON], відповідач у вказаному будинку не зареєстрований, не є членом сім'ї позивача, оскільки фактичні шлюбні відносини між ним та донькою позивача були припинені у січня 2013 року, як вказано у рішенні Пролетарського районного суду м. Донецька від 19.08.2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], з позивачем відповідач, як було встановлено у судовому засіданні спільного господарства не веде, а тому суд приходить до висновку щодо того, що проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] порушує право власності позивача на вказаний будинок, яке необхідно усунути шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинку. У частині 1 ст. 88 зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 229,40 грн. (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved