Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей на їх особистий рахунок в звязку з перебуванням дітей у Вороновицькому дитячому будинку «Родинний дім» Вінницького району Вінницької області на державному забезпеченні, в якому просив припинити виплату ним відповідачу аліментів на дітей та стягувати призначені аліментні кошти на дітей на їх особисті рахунки, відкриті дитячим будинком «Родинний дім»; звільнити його від сплати заборгованості матері дітей за аліментами за період з 01.07.2012 року, яка сформувалася за час перебування дітей у дитячому будинку на державному забезпеченні та визначити стягнення цієї суми на особистий рахунок дітей. Ухвалою суду від 04.09.2012 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено службу у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області. Ухвалою суду від 29.10.2012 року прийнято уточнення позовних вимог та внесення змін до предмету позову позивачем, згідно яких він просить звільнити його від сплати заборгованості матері дітей за аліментами за період з 01.07.2012 року, яка сформувалася за час перебування дітей у дитячому будинку на державному забезпеченні за період їх перебування у дитячому будинку з 01.07.2012 року по 14.09.2012 року; припинити виплату ним аліментів на дітей з 14.09.2012 року в звязку з поверненням йому дітей та проживання дітей з ним на його повному забезпеченні. Ухвалою суду від 07.03.2013 року, в зв`язку з перебуванням судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. у відпустці в звязку з вагітністю та пологами, вищевказана цивільна справа, після повторного автоматичного розподілу, передана судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І. Позовна заява мотивована тим, що позивач являється батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які народилися у шлюбі між ним та відповідачем [PERSON] Позивач сплачує аліменти на дітей на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2012 року в розмірі 500 грн. на кожну дитину, одержувач аліментів мати дітей, відповідач [PERSON], з якою шлюб розірвано на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2012 року. Аліменти позивач сплачує регулярно та в повному обсязі. За червень 2012 року аліменти на дітей сплачені ним в повному обсязі також. 22.06.2012 року мати дітей, відповідач [PERSON], яка отримує аліменти на їх утримання, покинула дітей приблизно о 10 год. 45 хв. біля приміщення Вінницького районного суду Вінницької області, сказавши, що йде у вбиральню та зникла у невідомому напрямку. В цей час у суді перебувала керівник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] Мати дітей на її телефонні дзвінки не відповідала, а передати позивачу дітей без належного обстеження його приміщення і необхідністю перебування в суді, служба опіки не могла, а тому діти були передані тимчасово службою опіки у Вороновицький дитячий будинок «Родинний дім» Вінницького району Вінницької області. Як раніше мати повідомляла службу опіки, вона давно хотіла здати дітей у дитячий будинок, про що свідчать її смс -повідомлення. Через кілька годин відповідач подзвонила [PERSON] та повідомила, що її не буде, всі двері навстіж відкриті і все можуть покрасти. Те саме вона повідомила і позивачу в смс повідомленнях. Крім того, діти були голодні, мати їх з ранку не годувала, не дала навіть попити, про що знову ж зазначила в смс повідомленнях, а діти покусували позивача, говорячи, що хочуть їсти. До передачі дітей в дитячий будинок, позивач відвів їх до дитячого садочка, де вони поїли та поспали, навіть жодної особистої речі з дітьми не було. Також, люди у садочку говорили, що відповідач завжди каже, що ці діти хворі і їй непотрібні, вона їх покине, а собі народить інших. Вночі відповідач приїхала, щоб вчинити запланований скандал, але діти вже були у дитячому будинку. При цьому, у райвідділі міліції вона письмово заявила, що залишивши дітей, поїхала в Київ в особистих справах. Службою опіки не встановлено, де була мати дітей в цей час, про що було проведено засідання опікунської ради. Діти знаходяться у дитячому будинку, відповідач не є більше належним їх опікуном, існують реальні сумніви, що аліментні кошти використовуються відповідачем на дітей, про що свідчать її постійні позови, витрати на адвокатів, постійні поїздки по особистим справам; діти не отримали жодної нової речі від матері, яка отримуючи аліменти, всюди скаржиться, що не отримує їх, на слідуючий день після отримання аліментів дзвонить або присилає смс, що діти голодні і просять хліба, вводить в оману навіть суд, залишила дітей та вже не вперше подібним чином кидає дітей, її поведінка суперечить інтересам дітей, про що вона сама зазначає в смс повідомленнях до позивача, в яких вказує, що діти їй непотрібні; подає чеки на придбання презервативів, гінекологічних наборів, засобів від алкогольної залежності та інші дорослі ліки, як додаткові витрати на ліки для дітей, заявляє привселюдно, що вона хоче гроші та майно, а діти їй непотрібні; не давала змоги позивачу бачитися з дітьми навіть за вимогою служби опіки. Крім того, при оформленні дітей у дитячий будинок було встановлено, що вони перебувають у жахливому стані, про що передано акт в службу опіки Вінницької районної державної адміністрації, позивач регулярно їх навідує, купує продукти, привозить одежу. Діти поміщені в дитячий будинок до урегулювання всіх спірних питань, їх мати тільки скандалить та погрожує вихователям, родичам, вимагає дати їй майно і гроші. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості матері дітей за аліментами за період з 01.07.2012 року, яка сформувалася за час перебування дітей у дитячому будинку на державному забезпеченні за період їх перебування у дитячому будинку з 01.07.2012 року по 14.09.2012 року; припинити виплату ним аліментів на дітей з 14.09.2012 року в звязку з поверненням йому дітей та проживання дітей з ним на його повному забезпеченні. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує, доповнень та змін не має, просить їх задоволити, в разі неявки відповідача просить провести заочний розгляд справи, згідно наявних доказів в справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] в судове засіданні не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи судом належним чином та в установленому порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про направлення судової повістки за місцем проживання (перебування) та реєстрації відповідача. Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей серії І-АМ №205099 від 20.09.2011 року та серії І-АМ № 205100 від 20.09.2011 року (а.с.6 - 7). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22.12.2011 року шлюб між батьками дітей, [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Відповідно до довідки Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області №236 від 08.05.2012 року, діти проживають разом з відповідачем за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Гуменне, вул. Леніна, буд. №45 А (а.с.19). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14.11.2011 року і до досягнення ними повноліття (а.с.9). На імя дітей [PERSON] та [PERSON] у ВАТ «Державний Ощадний банк України» відкрито рахунки, що підтверджується копіями ощадних книжок на імя дітей (а.с.25 - 26). Згідно довідки ВДВС Вінницького РУЮ №9662/03-23/04 від 16.08.2012 року, заборгованість позивача по сплаті аліментів з 14.11.2011 року по 31.07.2012 року складає 1000 грн., з 01.07.2012 року проплата відсутня (а.с.27). Факт сплати аліментів позивачем на користь відповідача підтверджується поштовими переказами про перерахування грошових коштів на імя [PERSON] та її особистою розпискою від 02.04.2012 року про отримання коштів від позивача за квітень 2012 року в розмірі 1000 грн. та допомогу по догляду за дитиною в розмірі 500 грн. (а.с.11 - 12). 04.05.2012 року в присутності свідків та ДІМ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON], відповідач відмовилася від дитини [PERSON] та передала його батькові, позивачу по справі, що підтверджується відповідним актом (а.с.16). З приводу такої поведінки відповідача, яка також провокує і інші конфліктні ситуації, позивач звертався з відповідною заявою до прокуратури Вінницького району Вінницької області (а.с.17). Як вбачається з акту, складеного 22.06.2012 року об 11 год. 31 хв. начальником ССД Вінницької РДА [PERSON], мати дітей, відповідач [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей на вулиці, біля приміщення Вінницького районного суду Вінницької області на батька, позивача по справі, пояснивши, що їй необхідно піти в особистих справах (у вбиральню) і станом на 11 год. 44 хв. 22.06.2012 року не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідає, в звязку з чим діти були направлені до дитячого будинку «Родинний дім», як такі, що проживають в сімї, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.13 - 15). Діти важко і хворобливо адаптуються в новому колективі, малоактивні, вразливі, малорухливі, лякливі, замкнуті, пасивні у спілкуванні з дорослими і однолітками, переважно люблять гратися окремо від дітей, постійно згадують батька, як мама била, в перші дні перебування у дитячому будинку діти поводили себе тривожно, боялися сказати про свої потреби (а.с.28). З моменту влаштування дітей до дитячого будинку, позивач систематично провідує їх (тричі на тиждень), цікавиться їх виховним процесом, розвитком та станом здоровя, привозить фрукти, солодощі, взуття, одяг, що підтверджується відповідною довідкою №621 від 11.07.2012 року (а.с.18). Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №1070 від 14.09.2012 року, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації від 13.09.2012 року №95, діти [PERSON] та [PERSON] повернуті батькові, позивачу [PERSON] (а.с.67). Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2012 року в задоволенні позову [PERSON] до Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] про оскарження рішення та розпорядження про повернення дітей відмовлено (а.с.105 - 113). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.06.2013 року в задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матірю відмовлено; зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, визначено місце проживання дітей з батьком, в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17.09.2013 року дане рішення суду залишено без змін (а.с.100 - 104). Згідно ч.1 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоровя, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо ж ці кошти витрачаються не за цільовим призначенням, платник аліментів має право предявити до суду позов про припинення стягнення аліментів на імя матері дитини. Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що аліменти, які сплачує позивач [PERSON] на утримання дітей, витрачалися відповідачем [PERSON] не за цільовим призначенням; місце проживання дітей визначено разом з батьком та вони перебувають на повному його забезпеченні, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанцій сплачено судовий збір на загальну суму 220 грн. 00 коп. (а.с.1 - 2). Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved