Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Приватне підприємство «Сонант-СВ» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.07.2013 року між Приватним підприємством «Сонант-СВ», та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір про надання безпроцентної позики працівнику (далі - Договір). Відповідно до умов укладеного договору позики позивач (позикодавець) передав у позику відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 коп. На момент укладання цього договору відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем, займаючи посаду водія транспортного засобу, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. Пунктом 9 Договору передбачено, що у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позичкодавцем сума неповернутих грошових коштів підлягає обов'язковому поверненню позичальником на першу вимогу позичкодавця і у встановлений ним строк. Далі, позивач зазначає, що оскільки, відповідача звільнено за власним бажання відповідно до п.1 ст. 38 КЗоТ України, то 05.09.2013 року позивач направило [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів, яку відповідач отримав, однак вимоги позивача проігнорував, грошові кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. Таким чином, у зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язання щодо повернення грошових коштів Позивачу, останній вимушений звернутись до суду із вимогами про повернення боргу у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 41 коп. Позивач (його представник) в судове засідання не з'явилися, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, про вищевказані обставини не заперечує, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.41). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с.33-34). Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.07.2013 року між позивачем, Приватним підприємством «Сонант-СВ», та [PERSON] було укладено Договір про надання безпроцентної позики працівнику (а.с. 10). Відповідно до умов укладеного договору позики позивач (позикодавець) передав у позику відповідачу ( позичальнику) грошові кошти у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 коп. Відповідно до п. 5 вказаного Договору строк повернення позики складає 10 (десять) місяців з дня підписання договору. Разом з цим, відповідно до п. 9 вказаного Договору передбачено, що у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позичкодавцем сума неповернутих грошових коштів підлягає обов'язковому поверненню позичальником на першу вимогу позичкодавця і у встановлений ним строк. Судом також встановлено, що [PERSON] був звільнений за власним бажанням відповідно згідно Наказу за №13/к/у від 29.07.2013 року до п.1 ст. 38 КЗоТ України з 29 липня 2013 року (а.с. 3). З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2013 р. Приватне підприємство «Сонант-СВ» надіслало на адресу відповідача [PERSON] відповідну вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 коп. (а.с.9) протягом 7 днів із дня отримання такої вимоги. З матеріалів справи також вбачається, що зазначену вимогу відповідач отримав 10.09.2013 року, що підтверджується повідомленням підприємства поштового зв'язку про вручення поштової кореспонденції (а.с. 8), однак свої зобов'язання за договором позики не виконав, залишок позики позивачеві не повернув. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договором. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Аналізуючи вищевказані обставини у їх сукупності, враховуючи матеріали матеріального закону, суд доходить висновку, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з такої особи, що бере участь у справі підлягає стягненню за Договір про надання безпроцентної позики працівнику від 16.07.2013 сума у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день розгляду даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також, на підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, присуджує з другої сторони понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 41 коп. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved