Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті баби позивача - [PERSON], залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] та право на земельну частку (пай), яка розташована на території Великоолександрівської селищної ради, розміром 8,07 умовних кадастрових гектарів. Єдиним спадкоємцем після смерті баби була матір позивача - [PERSON], яка спадщину прийняла шляхом фактичного розпорядження частиною спадкового майна, а саме житловим будинком, проте за життя не оформила право на спадщину відповідно до вимог чинного цивільного законодавства. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], піля її смерті відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої матері за законом, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв'язку з не підтвердження факту вступу в управління або володіння спадковим майном [PERSON] після смерті [PERSON], що позбавляє позивача можливості оформити право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. За вказаних обставин позивач просив встановити факт того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених в позові. В подальшому в судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позовних вимог наполягає, з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідач не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть, 06 квітня 1993 року, зроблено запис за № 149 (а.с. 6). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 квітня 2012 року, встановлено факт того, що [PERSON], яка померла [INFO] року є рідною бабою [PERSON] (а.с. 14). Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 10 квітня 1997 року № 125, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 15). Відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 24 липня 1982 року, за умовами якого [PERSON] придбала житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.16 - 17). [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть, [INFO] року, зроблено запис за № 16 (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася, [INFO] року, її батьком є [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с. 8). 24 листопада 1979 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після укладення шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, 20 листопада 1982 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]» (а.с. 7). З листа завідуючого Каховською міською державною нотаріальною конторою Херсонської області, слідує, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала померлій бабі [PERSON] (а.с. 10). Як слідує з довідки виданої квартальним комітетом, [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], [INFO] року, провела ремонт в житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 13). Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні надала покази відповідно до яких: позивач перевезла свою бабу [PERSON] до житлового будинку [ADDRESS], де остання проживала до моменту своєї смерті разом з [PERSON] Після смерті [PERSON] матір позивача продовжувала проживати в указаному будинку, здійснюючи в ньому поточний ремонт, будівництво господарських будівель. Враховуючи те, що спадщина відкрилася [INFO] року (день смерті [PERSON].), тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тому відповідно до ч. 1 ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на дані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР (1963 року) в редакції чинній на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно положень діючої на час відкриття спадщини Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 145/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, крім іншого, наявність у спадкоємців ощадної книжки та інших документів виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] фактично вступила в оперативне управління та володіння частиною спадкового майна - житловим будинком шляхом його використання, здійсненням поточних ремонтів, оплатою комунальних платежів, підтримуванням будинку в належному технічно-санітарному стані, що відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, свідчить про прийняття спадщини в цілому. Тому відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, який визначено ст. 525 ЦК УРСР днем смерті спадкодавця. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши надані письмові докази, вважає факт того, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 05 квітня 1993 року, шляхом фактичного управління спадковим майном, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, тому позовні вимоги доведені та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved