Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-18 00:00:00

Перший Заступник прокурора м. Одеси звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Домоуправління № 18» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення. Позивач посилається на те, що прокуратурою м. Одеси встановлено, що розпорядженням Одеського міського голови № 1427/К-01р від 31 жовтня 2007 року керуючим комунального підприємства «Домоуправління № 18» призначено [PERSON] Згідно з п. 2.2.4 статуту КП «Домоуправління № 18», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1161-V від 5 квітня 2007 року підприємство перевіряє правильність оформлення документів на вселення в маневренно-відселенський житловий фонд, оформлює договори найму на проживання в маневренно-відселенському житловому фонді, веде облік і контроль за своєчасними заходами з відселення громадян. Згідно з п. 5.2 зазначеного статуту майно підприємства перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси і закріплюється за ним на праві господарського відання. Відповідно до листа КП «Домоуправління № 18» № 148 від 19 травня 2011 року з 2009 року по теперішній час на балансі КП «Домоуправління № 18» знаходиться будинок [ADDRESS] Керуючий КП «Домоуправління № 18» [PERSON] перевищив свої службові повноваження, всупереч ст. ст. 58,61 ЖК України незаконно уклав договір найму житлового приміщення з [PERSON] та вселив останню у квартиру [NUMBER] будинку [ADDRESS] Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2012 року № 1512/5169/12, якою припинена кримінальна справа по обвинувачення [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності, на підставі п. «В» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році». [PERSON] підписав заяву про передачу у приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках зазначену квартиру,довідку про склад сім'ї, лист на ім'я начальника управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі розпорядження № 213668 від 17 вересня 2010 року видано відповідачам свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. Отже [PERSON] без відповідного рішення районної адміністрації та ордену на спірне приміщення, незаконно вселив відповідачів. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши пояснення сторін, присутніх у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 17 вересня 2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала в рівних частках квартира [NUMBER] по вул. [ADDRESS] Відповідно до договору купівлі-продажу квартири [NUMBER] [ADDRESS] укладений 17 вересня 2011 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 936 зазначена квартира належить [PERSON] Статтєю 58 ЖК України визначено, що лише на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Отже, керуючий КП «Домоуправління № 18» [PERSON] без відповідного рішення районної адміністрації та ордеру на зазначене приміщення, незаконно вселив відповідачів. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У частині першій статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як передбачено частиною другою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою тієї ж статті встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved