Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-08 00:00:00

ТОВ „МЖК „Вознесеновка звернулося до суду з позовом до ЗАТ „МЖК „Вознесенка, [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання права власності, визнання недійсними свідоцтва про право власності, рішення №456/30 від 23.10.2008 року та договору дарування. 16.08.2012 року позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій вказує наступне (т.1 а.с.89). 12.05.2005 року між ЗАТ „МЖК „Вознесенка (виконавець) та ТОВ „МЖК „Вознесеновка (замовник) укладено договір №12/05/05 про фінансування будівництва житлового будинку №7-А по вул.. Перемоги у м. Запоріжжі. Предметом договору є фінансування замовником будівництва житлового будинку та надання виконавцем вбудовано-прибудованих приміщень замовнику на умовах цього договору. Відповідно до п.п.2.2.1, 2.2.2 умов договору, виконавець зобовязаний здійснити будівництво житлового будинку за адресою вул.. Перемоги, 7-А у м. Запоріжжі та надати замовнику у власність після його завершення вбудовано-прибудовані приміщення згідно специфікації плану з оформленням необхідних документів. Загальна вартість вбудовано-прибудованих приміщень, що фінансується замовником та надається йому, складає 228\~ 800 грн., в т.ч. ПДВ. Згідно п.2.1.3 Договору, загальна площа приміщень, що передається замовнику визначена специфікацією планом (додаток №1), що є невідємною частиною договору. Розрахункова загальна площа становить 228,8 кв.м., фактична загальна площа за умовами договору мала бути визначена за даними бюро технічної інвентаризації. Порядок фінансування робіт визначений додатком №2 до договору, що передбачає поетапне фінансування будівництва, починаючи з ІІ кварталу 2005 року до ІІІ кварталу 2006 року. Орієнтовним строком здачі в експлуатацію обєкту нерухомості визначено ІІІ квартал 2006 року. Свої обовязки за договором ТОВ „МЖК „Вознесеновка виконало своєчасно та в повному обсязі. На час укладання вищезазначеного договору всі не житлові приміщення, що розташовані в житловому будинку №7-А по вул.. Перемоги, в тому числі і спірні, не були здані в експлуатацію згідно чинного законодавства. Згідно проектної документації спірні приміщення мали бути приміщеннями загального користування для мешканців житлового будинку. В ході будівництва забудовник вирішив переобладнати їх в офісні приміщення. Тому, після фактичного завершення будівництва житлових приміщень та завершення загально будівельних робіт в не житлових приміщеннях будинку, розпорядженням Запорізького міського голови від 29.12.2002 року №3293р затверджено Акт державної комісії про прийняття в експлуатацію не житлових приміщень громадського призначення житлового будинку №7-А по вул.. Перемоги (будівельна адреса), після введення в експлуатацію якому присвоєна поштова адреса б. Центральний,26. Пунктом 1 цього розпорядження затверджено Акт державної комісії про прийняття в експлуатацію не житлових приміщень, а пунктом 2 дозволено введення цих приміщень в експлуатацію. Згідно з пунктом 3 даного розпорядження ці приміщення введені в експлуатацію без визначення їх фактичного призначення. Зазначеним пунктом розпорядження міський голова зобовязав ЗАТ „МЖК „Вознесенка здійснити перепроектування, отримати дозвіл на реконструкцію не житлових приміщень за їх цільовим призначенням, та ввести в експлуатацію згідно діючого законодавства. Спірні не житлові приміщення в обєкті будівництва житловий будинок №7-А по вул.. Перемоги в м. Запоріжжя фактично були добудовані у ІІІ кварталі 2006 року. Проте, переслідуючи наміри не виконувати свої зобов'язання за договором, відповідач ЗАТ „МЖК „Вознесенка не здав їх в експлуатацію згідно зазначеного рішення органу місцевого самоврядування. А на вимогу ТОВ „МЖК „Вознесеновка виконати умови договору шляхом фактичної передачі не житлових приміщень відмовився це робити. В 2007 році ТОВ „МЖК „Вознесеновка звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про зобов'язання ЗАТ „МЖК „Вознесенка виконати в натурі своє зобов'язання за договором шляхом фактичної передачі позивачу у власність вбудовано-прибудованих приміщень за адресою б. Центральний, 26 в м. Запоріжжі, що визначені у технічній документації (згідно додатку 1 до договору), як: в приміщенні №67 в підвалі житлового будинку: приміщення №1 площею 20,5 кв.м.; №2 площею 1,7 кв.м.; №3 площею 1,9 кв.м.; №4 площею 1,9 кв.м.; №5 площею 1,5 кв.м.; №6 площею 2,8 кв.м.; №7 площею 24,9 кв.м.; №8 площею 7,3 кв.м.; №10 площею 13,76 кв.м.; №11 площею 7,4 кв.м.; №13 площею 13,56 кв.м.; №14 площею 5,88 кв.м.. В приміщенні №67 на першому поверсі житлового будинку: приміщення №56 площею 21,2 кв.м.; №58 площею 6,7 кв.м.; №59 площею 14,1 кв.м.; №60 площею 22, 2 кв.м.; №61 площею 1,6 кв.м.; №62 площею 19,0 кв.м.; №63 площею 31,0 кв.м.. Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року про перегляд справи №5/219/07 за ново виявленими обставинами (справі присвоєно №5/219/07-5/09) суд задовольнив первісні позовні вимоги в повному обсязі в тому числі вирішив: „…4. Зобовязати Закрите акціонерне товариство „Молодіжний житловий комплекс „Вознесенка виконати умови договору від 12.05.2005 року №12/05/05 та відповідних додатків до договору шляхом фактичної передачі позивачу у власність вбудовано-прибудованого приміщення за адресою бульвар Центральний, 26 в м. Запоріжжі, що визначені у технічній документації як: в приміщенні №67 в підвалі житлового будинку: приміщення №1 площею 20,5 кв.м.; №2 площею 1,7 кв.м.; №3 площею 1,9 кв.м.; №4 площею 1,9 кв.м.; №5 площею 1,5 кв.м.; №6 площею 2,8 кв.м.; №7 площею 24,9 кв.м.; №8 площею 7,3 кв.м.; №10 площею 13,76 кв.м.; №11 площею 7,4 кв.м.; №13 площею 13,56 кв.м.; №14 площею 5,88 кв.м.. В приміщенні №67 на першому поверсі житлового будинку: приміщення №56 площею 21,2 кв.м.; №58 площею 6,7 кв.м.; №59 площею 14,1 кв.м.; №60 площею 22, 2 кв.м.; №61 площею 1,6 кв.м.; №62 площею 19,0 кв.м.; №63 площею 31,0 кв.м.. В звязку з невиконанням з боку ЗАТ „МЖК „Вознесенка цього судового рішення після набрання ним чинності в добровільному порядку судом видано наказ. ТОВ „МЖК „Вознесеновка звернулося до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання судового рішення. Відповідне виконавче провадження відкрите 18.07.2011 року. В ході примусового виконання судового рішення посадові особи ЗАТ „МЖК „Вознесенка ухилялися від його фактичного виконання. Крім того, в подальшому зясувалось, що в 2008 році, відповідачі [PERSON] та ЗАТ „МЖК „Вознесенка звернулися до Запорізької міської ради з заявою, про оформлення права власності на не житлові приміщення, відносно яких тривали судові спори. Рішенням виконавчого комітету незаконно оформлено право власності ха [PERSON] на не житлові приміщення підвалу та першого поверху будинку №26 по б. Центральному в м. Запоріжжі загальною площею 237,2 кв.м., права на які на той час належали ТОВ „МЖК „Вознесеновка за договором від 12.05.2005 року. Крім того, міська рада зобовязала ОП „ЗМБТІ оформити та видати Свідоцтво про право власності на приміщення №67-в підвалу та першого поверху будинку №26 по б. Центральному в м. Запоріжжі, що не передбачено чинним законодавством. В подальшому, з метою унеможливлення виконання судового рішення, яким суд зобовязав ЗАТ „МЖК „Вознесенка виконати умови договору від 12.05.2005 року №12/05/05 та відповідних додатків до договору шляхом фактичної передачі позивачу у власність вбудовано-прибудованих приміщень за адресою м. Центральний, 26 в м. Запоріжжі, [PERSON] 08.04.2011 року подарував ці приміщення [PERSON], за договором дарування який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1241. Цей договір є незаконним, оскільки складений на підставі незаконної реєстрації прав власності на [PERSON]. Під час розгляду справи, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій він просить наступне (т.1 а.с.187): - визнати недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2008 року №456/30 „Про оформлення права власності на приміщення №67-в у житловому будинку №26 (літ. А12) по бульвару центральному за [PERSON]; - визнати недійсним Свідоцтво про право власності [PERSON] на приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 26, приміщення 67 „в загальною площею 237,2 кв.м.; - визнати недійсним договорі дарування приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 26, приміщення 67 „в загальною площею 237,2 кв.м. від 08.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1241; - скасувати державну реєстрацію прав власності за [PERSON] на приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 26, приміщення 67 „в загальною площею 237,2 кв.м.; - визнати за ТОВ „МЖК „Вознесеновка право власності на приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 26, приміщення 67 „в загальною площею 237,2 кв.м.; - зобовязати [PERSON] звільнити приміщення підвалу та першого поверху (літ. А-12), що знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 26, приміщення 67 „в загальною площею 237,2 кв.м. та передати його Товариству з обмеженою відповідальністю „Молодіжно-житловий комплекс „Вознесеновка. В судовому засіданні представник позивача ТОВ „МЖК „Вознесеновка позов підтримала, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві та уточнених заявах. Просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ЗАТ МЖК Вознесенка позов не визнав. Суду пояснив, що товариство не повинно бути відповідачем по справі так як не має відношення до оскаржуваних позивачем документів. Крім того, відповідач ЗАТ МЖК Вознесенка вказує, що за рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року по справі №5/219/07-5/124/09 у власність позивача повинно бути передано приміщення №67 по бул. Центральному, 26 в м. Запоріжжя, а спірне приміщення має інший номер, а саме №67в та було передано [PERSON] на 2-ва роки раніше у 2008 році, тобто у позивача виникло право на інше приміщення. В задоволенні позову просить відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи (т.1 а.с. 195). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, а саме ним предявлено позов про визнання недійсним всіх попередніх правовстановлюючих документів, а повинен бути предявлений віндикаційний позов. Крім того зазначав, що договір №14 про участь у будівництві вбудованих нежилих приміщень від 11.09.2008 року, на підставі якого [PERSON] отримав свідоцтво про право власності, не визнавалось позивачем недійсним. Також представник відповідачів зазначав подвійний захист одного права не передбачено законодавством і якщо неможливо виконати рішення господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року по справі №5/219/07-5/124/09 в порядку Закону України Про виконавче провадження, то позивач повинен звернутись до господарського суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, а не подавати новий позов про визнання права власності на той же самий обєкт нерухомості. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи (т.1 а.с.129, т.2 а.с.20). Представник відповідача виконавчого комітету Запорізької міської ради в судове засідання не зявився. Суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові пояснення на позов, які залучені до матеріалів справи (т.1 а.с.104). Представник третьої особи ТОВ „ЗМБТІ в судове засідання не зявився. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача виконкому Запорізької міської ради та третьої особи ТОВ „ЗМБТІ. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2005 року між позивачем та ЗАТ МЖК Вознесенка було укладено договір №12/05/05 про фінансування будівництва житлового будинку №7А по вул. Перемоги (в наступному присвоєно адресу: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 26) (т.1 а.с.61). Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.06.2010 року по справі №5/219/07-5/124/09 зобовязання ЗАТ МЖК Вознесенка фактично передати у власність приміщення №67 за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 26, а саме: в приміщенні №67 в підвалі житлового будинку: приміщення №1 площею 20,5 кв.м.; №2 площею 1,7 кв.м.; №3 площею 1,9 кв.м.; №4 площею 1,9 кв.м.; №5 площею 1,5 кв.м.; №6 площею 2,8 кв.м.; №7 площею 24,9 кв.м.; №8 площею 7,3 кв.м.; №10 площею 13,76 кв.м.; №11 площею 7,4 кв.м.; №13 площею 13,56 кв.м.; №14 площею 5,88 кв.м.; в приміщенні №67 на першому поверсі житлового будинку: приміщення №56 площею 21,2 кв.м.; №58 площею 6,7 кв.м. №59 площею 14,1 кв.м.; №60 площею 22,2 кв.м.; №61 площею 1,6 кв.м.; №62 площею 19,0 кв.м.; №63 площею 31,0 кв.м.. Загальною площею 218,9 кв. м. (т.1 а.с.33). На підставі договору №14 про участь у будівництві вбудованих нежилих приміщень від 11.09.2008 року (т.1 а.с.111) виконавчим комітетом Запорізької міської ради було прийнято оскаржуване рішення №456/30 від 23.10.2008 року Про оформлення права власності на приміщення №67-в у житловому будинку №26 (літ.А-12) по бульвару Центральному за [PERSON]Е. та видано свідоцтво про право власності. Зазначений договір не було оскаржено позивачем в судовому порядку (т.1 а.с.107). В наступному між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування приміщення №67в по бул. Центральному, буд. 26 в м. Запоріжжя від 08.04.2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1241 (т.1 а.с.68). Як зазначено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними №9 від 06.11.2009 року не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Таким чином майнові претензії на спірне нерухоме майно позивач повинен заявляти шляхом предявлення позову про витребування спірного майна віндикаційний позов, а не визнання недійсними правочинів, в яких він не є стороною. Листом від 13.04.2011 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про дотримання правових позицій при перегляді судових рішень судами касаційної інстанції зазначив, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Зазначена позиція також наведена Верховним Судом України у листі від 01.04.2012 року Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України за 2010 - 2011 рр. де вказано, що дії особи, спрямовані на створення штучних перешкод для виконання судових рішень, якими вже визнано право власності на спірне майно, а також зобов'язано цю особу передати майно законному власнику, не є підставою для звернення до суду з позовом за змістом ст. 392 ЦК. Захист порушених прав у цьому разі здійснюється в порядку, встановленому Законом від 24 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження". У позивача наявне рішення суду, яке набрало законної сили, де вказано зобовязати одного з відповідачів по дійсній справі (ЗАТ МЖК Вознесенка) передати йому у власність належне йому нерухоме майно (приміщення №67 по бул. Центральному, 26 в м. Запоріжжя), і його виконання повинно відбуватись за Законом України Про виконавче провадження, а не предявленням нового позову про визнання права власності. Як зазначено в пункті 4 Розяснень Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України № 02-5/333 від 12.09.1996 року передбачено, що за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (стаття 40 Закону України "Про виконавче провадження"), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення). Аналогічні положення вказані у п.7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012 року в якій зазначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Таким чином, у випадку якщо державний виконавець засвідчить, що у ЗАТ МЖК Вознесенка відсутнє майно, яке повинно бути передано позивачу у власність, останній має право звернутись до господарського суду із заявою про заміну способу та порядку виконання рішення суду від 21.06.2010 року, а не звертатись із новим позовом про визнання права власності з тієї причини, що він не може реалізувати ухвалене раніше судове рішення. Крім того, згідно пояснень спеціаліста ТОВ ЗМБТІ, у віданні ЗАТ МЖК Вознесенка знаходилось 462,6 кв.м. нежитлових приміщень в будинку №26 по бул. Центральному в м. Запоріжжя, з яких 237,2 кв.м., на підставі договору №14 від 11.09.2008 року та рішення виконкому ЗМР від №456/30 від 23.10.2008 року, було передано у власність [PERSON] Тобто вільним у віданні ЗАТ МЖК Вознесенка знаходиться приміщення загальною площею 225,4 кв.м., право власності на які не оформлено. Позивачем не зазначено та не доведено з яких причин вказані приміщення не можуть бути передані йому в рамках виконавчого провадження. Посилання позивача, що спірне рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №456/30 від 23.10.2008 року Про оформлення права власності на приміщення №67-в у житловому будинку №26 (літ.А-12) по бульвару Центральному за [PERSON]Е. протирічить законодавству, так як не вказане приміщення не прийнято до експлуатації, не є обґрунтованим. Розпорядженням Запорізького міського голови №1260р від 03.09.2001 року затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку №7а по вул. Перемоги, секція №2, 3 (поштова адреса: бул. Центральний, 26) без вбудовано-прибудованих приміщень, у звязку з відсутністю кошт на їх добудову (т.1 а.с.127). У 2002 році вказані нежитлові приміщення були добудовані та Актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта були введені в експлуатацію нежитлові приміщення громадського призначення житлового будинку №7а по вул. Перемоги (поштова адреса: бульвар Центральний, 26) введені в експлуатацію. Розпорядженням Запорізького міського голови №3293р від 29.12.2002 року цей акт було затверджено (т.1 а.с.122, 123). Пунктом 1 цього розпорядження встановлено, що прийнято в експлуатацію нежитлові приміщення загальною площею 1313,7 м2. В пункті 2 вказано про дозвіл введення в експлуатацію в цілому нежитлових приміщень громадського призначення в цьому будинку. В пункті 3 розпорядження зазначено, що ЗАТ МЖК Вознесенка, при визначенні фактичного призначення нежитлових приміщень, необхідно здійснити перепроектування, отримати дозвіл на реконструкцію нежитлових приміщень, за їх фактичним призначенням, та ввести в експлуатацію згідно діючого законодавства. Таким чином, органом місцевого самоврядування нежитлові приміщення у вказаному будинку прийнято в експлуатацію без визначення фактичного призначення (магазин, кафе, аптека чи інше). У випадку якщо б при визначенні фактичного призначення цих приміщень необхідно було б здійснювати перепроектування та реконструкцію під таке призначення, то в цьому випадку необхідно такі реконструйовані приміщення (магазин, кафе, аптека чи інше) вводити в експлуатацію. ЗАТ МЖК Вознесенка не здійснювала визначення фактичного призначення цих нежитлових приміщень, у звязку з чим не відбувалось перепроектування та реконструкція вже введених в цілому нежитлових приміщень. У спірному свідоцтві про право власності на нерухоме майно тип обєкта вказано приміщення підвалу та першого поверху, тобто не відбувалась зміна призначення нежитлових приміщень. На судовому засіданні спеціаліст ТОВ ЗМБТІ зазначала, що спірне свідоцтво про право власності було видано на нежитлові приміщення, які ще у 2002 році були введені в експлуатацію за відповідним актом, що знаходиться у матеріалах інвентаризаційної справи. В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved