Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просить визнати незаконною бездіяльність органу місцевого самоврядування, зобов*язати відповідачів припинити дії, які порушують її право власності та стягнути солідарно з відповідачів матеріальну в сумі 100.749грв. і моральну в сумі 10тис.грв. шкоду, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням райсуду від 18.05.2012року за нею визнано право власності на спадщину – будинок №170 по вул.Советська в сел.Новотроїцьке, після смерті колишнього власника [PERSON], яка померла 03.05.2004р., а селищна рада з дня смерті спадкодавця не вжила ніяких заходів щодо охорони вказаного спадкового майна, внаслідок чого троє відповідачів – сусіди померлої незаконно та самовільно заволоділи вказаним будинком, демонтували вікна, двері, піч, стелю, веранду і сарай, льох, привласнивши будматеріали, засмітили подвір’я будинку, спричинивши їй матеріальну шкоду в сумі позову, яка складається з витрат, які їй необхідно понести для відновлення становища, яке існувало до порушення – тобто привести вказаний будинок в попередній стан, а саме змонтувати вікна, двері, піч, стелю, зробити веранду, сарай, льох, прибрати сміття. Відповідачі шкоду їй добровільно не відшкодовують, тому просить стягнути з них усіх солідарно вказану суму і також моральну шкоду, яку мотивувала тим, що вона не може продати спадковий будинок, щоб утримувати свою неповнолітню дитину, крім того відповідачі лишили її права користуватися своєю власністю, спричинивши їй моральну шкоду, оскільки вона переживала, нервувала (а.с.4-7). В судовому засіданні позивачка на позові наполігає, показала суду, що померла 03.05.2004року [PERSON] – це її рідна тітка, родичів у неї не було, тому вона доглядала її і ховала, після її смерті відповідачі [PERSON] – сусіди тітки (мати [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON]) одразу забрали будинок, почали його розбирати на будматеріали, але коли вона вперше звернулася до них стосовно свого спадку (це було у 2006р., після смерті [PERSON] – сестри померлої [PERSON], яка до 2006року була спадкоємицею [PERSON], хоча спадок не прийняла), то вони сказали їй, що вони купили будинку у тітки за 3тис.грв., але ніяких документів у них не було. У неї теж документів не було, фактично вона спадок не прийняла, і до 2006року вона на спадок цей взагалі не претендувала. До селищної ради вона вперше звернулася лише у 2007році, заявивши усно (письмових заяв до селищної ради взагалі не писала) про те, що відповідачі заволоділи її спадковим будинком, розбирають будинок, їй усно відповіли, що вона не має до вказаного будинку ніякого відношення. Після вона за період з 2008 по 2012роки кілька разів зверталася до селищної ради з цього приводу, але письмової заяви жодної не подала. Вона ж сама стала власником цього будинку у порядку спадкування лише за рішенням суду від 18.05.2012року, оскільки документів на будинок померлої ні у кого не було і на спадок офіційно вона не претендувала, заяви до нотконтори взагалі не писала. І з 2012року вона кілька разів зверталася до РВ ГУМВС із заявами про пошкодження будинку, про розбиті вікна, про те що відповідачі принижували та ображали її, не пускали до будинку. Станом на червень 2012року, коли вона зареєструвала своє право власності на будинок, будинок цей вже був напівзруйнований, жити там неможливо, після червня 2012року відповідачі припинили руйнувати будинок, визнавши, що це її спадок після того, як голова селищної ради показав їм документи її власності. Тому вона і просить стягнути матеріальну шкоду солідарно з усіх відповідачів (сусіди умисно руйнували, розкрадали будинок, а селищна ради не вжила заходів до охорони спадкового майна) – це 100.749грв. – сума, яку вона має витратити на ремонт будинку, поки будинок не ремонтувала, оскільки грошей у неї немає. Моральна шкода – вона переживала, страждала через незаконній дії відповідачів, їй важко було бачити кілька років як псується будинок тітки. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, пояснень суду стосовно позовних вимог не надав. Представник відповідача – селищної ради позовні вимоги не визнала, показала суду, що позивачка [PERSON] протягом з 2004 року дотепер ніколи не зверталася до селищної ради із усною чи письмовою заявою про охорону спадкового майна. Крім того взагалі ніхто не звертався до них із заявою про охорону будинку по вул.Советська, 170 сел.Новотроїцьке після смерті [PERSON], документів на право власності якої також не було. Згідно до Закону України «Про нотаріат» і до інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад заходи щодо охорони спадкового майна вживаються лише коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави лише за повідомленням вказаних громадян, державних установ чи організацій. Тобто вони мали б вжити заходи щодо охорони спадкового майна виключно за заявою спадкоємця. Позивачка ж не зверталася із такою заявою, тому вони не зобов*язані були і не мали права вживати заходи щодо охорони спадкового майна. Тому позовні вимоги безпідставні і необґрунтовані. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, показала суду, що дійсно [PERSON] –її сусідка, вона з чоловікам зловживали спиртними напоями, будинок був занедбаний, подвір’я завжди було як смітник, у бур’янах, засмічене, вони ніколи не мали городу, чи меблів, будинок не доглядали, багато років жили як безхатченки, у них часто бували сторонні люди, які постійно там пиячили, земельний пай давно продали, гроші пропили. Першим помер чоловік, а [PERSON] її сестра [PERSON] забрала до себе восени 2003р., доглядала її, та лежала у лікарні, вона її навідувала, а 03.05.2004року [PERSON] померла. З того часу – з осені 2003року до літа 2012року будинком [PERSON] ніхто взагалі не цікавився, ніхто не приходив, вони його також не чіпали, не користувалися ним, він потрохи руйнувався. Проте будинок майже не змінився – лише хтось вибив вікна, оскільки будинок пустий, жити в нього неможливо. Позивачка вперше прийшла до будинку у 2010році хотіла взяти на дрова дерев’яні дошки, вони не дозволили. При цьому вона не сказала їм, що це її спадок. Потім вона вдруге прийшла і вже сказала їм, що це її будинок лише у 2012р., до цього вона жодного разу сюди не приходила. Вони дійсно не пустили її у будинок, оскільки вона не надала документи, але коли вона прийшла з головою селищної ради і той сказав, що ї рішення суду, вони більше нічого їй не сказали, але після того позивачка почала казати, що це вони начебто зруйнували будинок, почала писати заяви до міліції, але це неправда, вони ніколи ні подвір’ям не користувалися, і тим більше нічого не брали – там нема чого було брати. Вважає вимоги позивачки взагалі безпідставними, тим більше, що будинок так само виглядає зараз, як і виглядав у 2004році. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, дав суду аналогічні пояснення, показавши, що дійсно позивачка лише у 2010 чи у 2011році один раз приїхала розібрати будинок, він її не пустив, оскільки як сусід доглядав за будинком, не хотів поруч сміття, позивачка лише кричала, при цьому не сказала, що вона спадкоємиця і не показувала документів. Вони знали що власниця померла і після її смерті на будинок ніхто не претендував. Вони будинок не чіпали і ним не користувалися взагалі. Кілька раз хтось вибивав скло у вікнах, він забивав вікна фанерою. В будинку часто ночували безхатченки, палили там багаття. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, показала, що взагалі не розуміє як вона стала відповідачкою, оскільки вона з 2006року в будинку матері (відповідачки [PERSON]) взагалі не живе і не буває. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали перевірок Волноваського РВ ГУМВС за 2012рік №2634, 2764, матеріали кримінального провадження №12012050630000263 від 20.12.2012р., суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступних підставах. Згідно зі ст.ст.1166-1167 ЦК України у випадку заподіяння шкоди особа, винна в її заподіянні, повинна відшкодувати заподіяні цим матеріальні та моральні збитки. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Волноваського райсуду від 18.05.2012р. за позивачкою визнано право власності на спадщину за законом на будинок №170 по вул.Советська в сел.Новотроїцьке (а.с.9-11), рішення набрало чинності. Право власності позивачки на цей будинок зареєстровано 25.06.2012року (а.с.12), тому вона стала власником будинку лише з цього числа. Відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, яке набрало законної сили, не доводяться при розгляді інших справ, тобто у даному випадку встановлено, що з 1971року (коли був побудований вказаний будинок) право власності на цей будинок ніким не було оформлено і зареєстровано (а.с.9). Таким чином, право власності на цей будинок встановлено і виникло лише 25.06.2012року і це право власності встановлено за позивачкою. Тобто до 25.06.2012року будинок нікому не належав, він мав належати територіальній громаді. У зв*язку з чим вимоги позивачки про визнання незаконною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов*язання припинити дії, які порушують її право власності є безпідставними і задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що з літа 2012року права позивачки ніхто не порушував, а до літа 2012року позивачка взагалі не мала ніякого права на вказаний будинок. Тим більше, що відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» » і до інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, затвердженої наказом МЮ України за №22/5 від 25.08.1994р. (зареєстрований 26.10.1994р. за №256/466) заходи щодо охорони спадкового майна вживаються лише коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави лише за повідомленням вказаних громадян, державних установ, підприємств чи організацій. Тобто Новотроїцька селищна рада, на території якої відкрилося спадкове майно, мали б вжити заходи щодо охорони цього спадкового майна виключно за заявою спадкоємця. В судовому засіданні встановлено, що ніякого спадкового майна не було. Позивачка також не зверталася із такою заявою, не заявляла про свої права на спадщину, тому селищна рада не зобов*язана була і не мала права вживати заходи щодо охорони спадкового майна. Тому позовні вимоги безпідставні і необґрунтовані, в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується позовних вимог позивачки в частині про стягнення матеріальної шкоди, ці вимоги також не підлягають задоволенню повністю, оскільки в обґрунтування своїх вимог в цій частині позивачка вказала, що саме ця сума – 100.749грв. їй потрібна для відновлення становища, яке існувало до порушення – тобто привести вказаний спадковий будинок в попередній стан, а саме змонтувати вікна, двері, піч, стелю, зробити веранду, сарай, льох, прибрати сміття. На доказ цих вимог позивачка надала акт обстеження будинку від 14.08.2012р. і фотознімки будинку і подвір’я (а.с.22-27) і калькуляцію на загальнобудівничні роботи, яку склав невідомо хто, і перевірив головний інженер ТОВ «Оазис» Вишневський (а.с.32-33). Але при цьому позивачкою не вказано коли саме і ким саме зроблена ця калькуляція. Тобто сума матеріальної шкоди взагалі необґрунтована і безпідставна. Тим більше, що згідно з вимогами ст.1167 ЦК України, на яку посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог, йдеться про стягнення моральної шкоди. Позивачці слід було посилатися на ст.1167 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Але у даному випадку шкода має буди завдана (реальна шкода), а не та шкода, яку має витратити в майбутньому особа на поновлення становища. Тим більше, що позивачка взагалі не надала суду докази своїх вимог – докази того, в якому стані був будинок на день смерті її тітки (травень 2004р.), що цей стан будинку змінився (погіршився), що саме відповідачі винні у цьому і що винні саме не вказану нею суму. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачка стала власницею будинку лише 25.06.2012року. І лише у разі доведеності вини відповідачів у спричинені шкоди позивачці (будь-якої) і спричинені самої шкоди (реальної) позивачці цю завдану (а не можливу) шкоду можна було б стягнути з відповідачів. Тому ці позовні вимоги позивачки також необгрунтовані і у їх задоволенні слід відмовити. тим більше, що свідки [PERSON] і [PERSON] показали суду, що вони є сусідами померлої [PERSON], яка не жила в своєму будинку близько 15-ти років, і з того часу будинок стояв порожній, вікна і двері були старі, поношені, ремонту там ніхто не робив, навіть за життя [PERSON] ніколи не ремонтували його, ніяких прибудов не було, городу не було, подвірья давно заросло бурьяном, вони зловживали спиртними напоями, будинок був у такому стані як за життя [PERSON], так і зараз, будинком ніхто не користувався, він так і стояв, руйнуючись від часу. Також не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про відшкодуванні завданої їй моральної шкоди, оскільки позивач взагалі не вказала у чому полягає спричинена їй моральна шкода, яку вона мотивувала тим, що вона не може продати спадковий будинок, щоб утримувати свою неповнолітню дитину, крім того відповідачі лишили її права користуватися своєю власністю, спричинивши цим їй моральну шкоду, оскільки вона переживала, нервувала, але вона цю шкоду не конкретизувала, не обгрунтувала і не довела. Тому позовні вимоги позивачки необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Стягнути судові витрати відповідачі не просили. На підставі ст.ст.321, 391, 1166-1167, 1283 ЦК України, ст.ст.37, 60 Закону України “Про нотаріат”, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, Закону України “Про органи місцевого самоврядування”,

Outcome: dismissed