Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],Є в якому зазначив, що між ним та відповідачкою був укладений шлюб 19.05.1988 року.Після одруження вони з відповідачкою вирішили придбати власне житло шляхом пайової участі у його будівництві через житлово-будівельний кооператив. З цією метою відповідачка в 1992 році вступила у житлово-будівельний кооператив №73. В період перебування у шлюбі вони з сімейного бюджету виплатили пайові внески в ЖБК на будівництво квартири. Перший внесок у сумі 30 440 крб. був виплачений 01.04.1992 року. Після цього особисто ним було сплачено пайові внески в ЖБК : в 1992 році - на суму 129 906 крб.;в 1993 році - на суму 262953 крб, в 1997 році доплачено 72 грн.Зазначає, що будівництво кооперативної квартири через пайові внески в ЖБК були профінансовані в період перебування у шлюбі з сімейного бюджету, при цьому більшість платежів здійснював він особисто. Після завершення будівництва житла і здачі його в експлуатацію вони вселилися в квартиру [ADDRESS] на підставі ордера №22 від 28.08.2000р., виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради як сім'я у складі 4 осіб: відповідачка [PERSON], він як її чоловік, донька [PERSON] та онука [PERSON] Відповідно до довідки ЖБК №73 від 06.07.2010р. №15 , на даний час в спірній квартирі зареєстровані та проживають ті самі особи, що були вселені на підставі ордера. Незважаючи на те, що внесок в ЖБК за кооперативну квартиру був повністю виплачений, ми не отримали свідоцтво про право власності на цю квартиру, оскільки відповідачка [PERSON], яка єдина зі складу сім'ї була членом ЖБК, тривалий час знаходилася за кордоном і за отриманням свідоцтва не зверталася. Шлюб між ним та відповідачкою був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.11.2010 року. В прийомі у члени кооперативу йому було відмовлено, оскільки відповідно до п.З Статуту ЖБК №73 членом кооперативу є лише один член сім'ї, якого було включено до списку при реєстрації Статуту. Правління ЖБК №73 своїм рішенням (протокол №1 від 07.02.2012 р.) вказало, що надасть йому членство в кооперативі лише на підставі рішення суду. Відповідачка, користуючись тим, що вона одна зі складу сім'ї є членом ЖБК, та зважаючи на розірвання шлюбу в 2010 році, отримала свідоцтво про право приватної власності на спірну кооперативну квартиру та зареєструвала свої права на нерухоме майно. Вважає дії відповідачки незаконними, оскільки спірна кооперативна квартира не є її приватною власністю, а є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, так як будівництво квартири через членство в ЖБК фінансувалося ними спільно, в період перебування у зареєстрованому шлюбі, коли вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет - за рахунок коштів сімейного бюджету. Він приймав активну участь як у фінансуванні будівництва квартири, так і у вирішенні організаційних питань щодо неї. Зокрема, більшість внесків в ЖБК сплачував він особисто, від імені сім'ї саме він укладав договори про забезпечення квартири комунальними та іншими послугами, . Оскільки відповідачка багато років проживала за кордоном, увесь цей час він особисто вносив кошти в касу ЖБК №73 за комунальні послуги. Всі ці роки з моменту отримання квартири і до даного часу він здійснює невід'ємні покращення квартири. На момент отримання квартира була без ремонту, без жодних оздоблювальних робіт, без підлоги, без дверей та без внутріквартирних інженерних мереж і сантехніки. Тому він виконував і продовжую виконувати власними силами ремонтні роботи у спільній квартирі з метою приведення її у придатний для проживання стан. . Спочатку я виконував ці роботи за рахунок коштів сімейного бюджету, а з моменту, коли шлюбні відносини були припинені і кожен з нас мав окремий бюджет, і до даного часу продовжує виконувати такі роботи за власні кошти. Він здійснив суттєві невід'ємні покращення спірної квартири за рахунок особистої праці та за рахунок своїх особистих коштів. На думку позивача він є власником ? частини спірної квартири. Просить визнати за ним, [PERSON]право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS]. Скасувати видане на ім'я відповідачки [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в частині її права власності на 1/2 ідеальну частку даної квартири. Покласти всі судові витрати на відповідачку, у зв'язку з чим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримава у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві, крім цього збільшив позовні вимоги та просив крім зазначених в розові вимог визнати ,що кооперативна квартира № 25 в житловому будинку № 75 по вул.. Червоноармійській в м. Чернівці є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з відповідачки на його користь витрати по наданню правової допомоги в сумі 6100 грн. Зустрічний позов не визнав. Представник відповідачки [PERSON] не визнала позовні вимоги з підстав викладений в її зустрічній позовній, в якій після змін та уточнень . зазначила, що заочним рішенням від 23 листопада 2010р. Шевченківського районого суду м.Чернівці за позовом [PERSON] шлюб, який зареєстрований між нею і відповідачем розірвано та . встановлено, що вони більше 10 років не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають різні різні бюджети, що не потрбує доказування на підставі ч.З ст.61 ЦПК України. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечував, були борги, тому вона змушена була 1998 році виїхати на заробітки в Іспанію і заробляти гроші на виплату кооперативної квартири та інші витрати. Спірну кооперативну квартиру вона отримала, працюючи в Чернівецькому філіалі Київського інституту автоматики, де стояла на черзі з 15.04.1985р., тобто, ще до шлюбу, що підтверджується рішенням від 18.02.1992р. №75/4 виконкому Чернівецької міської ради. Для працівників вказаного філіалу інституту автоматики був організований ЖБК №73, в який вона була зарахована як черговик при виконкомі Чернівецької міської ради. Розподіл квартир між членами кооперативу проводився перед здачею будинку в експлуатацію. Їй була виділена спірна квартира, і вона була знята з черги 28.08.2000р. був отриманий ордер на вселення, а заочним рішенням сул 23.11.2010р. було встановлено, що відповідач на той час вже не був членом її сімї, не вів з нею спільного господарства, хоча був вписаний в ордер Відповідно до довідки ЖБК № 73 від 10 січня 2012р. вартість квартири №25 станом на 2000р. (рік введення будинку в експлуатацію) становить 1065 грн. Це її власні кошти, зароблені за кордоном і внесені нею, а не [PERSON] за квартиру в ЖБК. Також з особистого заробітку за кордоном в жовтні-листопаді 2010 року нею виплачена державна позика. [PERSON] також при розлученні провів самостійно поділ спільного майна, забравши і належне їй майно, що я виявила 7 грудня 2012р., приїхавши у відпустку. Відповідач також погодився на те, що отримані від неї перекази він зараховує у вартість квартири і ніяких претензій не має. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.01.2013р. вона є власником квартири [ADDRESS], вартістю 225 406 грн. За час спільного з позивачем проживання з 1988р. по 1998р. ніякого майна, що підлягає поділу, не було наутог. В період з 1992р. по 1998р., коли організувався кооператив №73 і почалось будівництво квартир, декілька разів воно припинялось через відсутність коштів. Державної позики також не вистачало. Вона змушена була кати за кордон і заробляти гроші на виплату кооперативної квартири. В спірній квартирі ніхто із них не проживав, так як отримавши в 2000р. ордер на вселення, проживати там було неможливо. Квартира була отримана без ремонту, без оздоблювальних робіт, без підлоги, дверей, без будь; яких інженерних мереж і сантехніки. На всі ці роботи були потрібні кошти які вона заробляла в Іспанії. Позивач жодної копійки не вклав у придбання спірної квартири Відповідач [PERSON] з 2010 року, з дня їх розлучення, не проживає в спірній квартирі, вибув на постійне місце проживання за адресою [INFO], забравши свої і її речі. Просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] вартістю 225 406 грн та позбавити [PERSON] права власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати . Представник ЖБК-73 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що дійсно сторони з 19 травня 1988 року по 23 листопада 2010 року перебували в шлюбі. [PERSON] була членом ЖБК № 73 з дня реєстрації статуту ЖБК № 73 від 18 лютого 1992 року та рішенням від 08.08.2000 року ; 606/15 виконкому Чернівецької міської ради на підставі рішення міськвиконкому від 23.05.1995 року № 412/12 [PERSON] видали ордер на квартиру № 25 житловою площею 45,4 кв.м. та загально площею 74,6 кв.м. на сімю в складі 4 осіб вона, [PERSON], - чоловік [PERSON] донька та [PERSON] онука. Згідно довідки ЖБК № 73 від 7 березня 2013 року вартість квартири [ADDRESS] станом на 2000 року складалася з двох складових 1065,68 грн. коштів внесених на ім.я члена ЖБК на момент будівництва та 2056,07 грн. державної позики, повністю виплачені в жовтні-листопаді 2010 року. 25 лютого 201 року [PERSON] отримала свідоцтво про прав приватної власності на спірну квартиру, що стверджується копією цього свідоцтва. Відповідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи від 1 8 вересня 1987 р, № 9 зі змінами, при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися ст.146 ЖК України, ст. 15 Закону Про власність, п.43 Примірного статуту ЖБК і законодавством про шлюб та сім'ю (ст.ст. 22, 24, 28, 29 КпШС України). Згідно пп. а) п.6 вказаної постанови Пленуму ВСУ, пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжію або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За нормами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.І ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно ч.І ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких угод, які б укладались між нами про розміри внесених коштів чи визначення відповідних частин щодо власності при сплаті пайового внеску за квартиру не було. Як вбачається з квитанцій про оплату внесків в ЖСК, внески оплачувались як [PERSON] так і [PERSON] та пайовий внесок був ними повністю сплачений під час знаходження в шлюбі. В період сплати пайового внеску за квартиру сторони вели спільне господарство, мешкали однією сім'єю, мали спільний бюджет, про що свідчать поштові перекази, які надсилала [PERSON] своєму чоловіку [PERSON] в 1999, 2000, 2002, 2003, 2006, 2008, 2009, показами свідків [PERSON] , [PERSON], Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON], повернувшись з Іспанії в 2010 році була здивована та обурена тим, що шлюб між нею та [PERSON] розірваний Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] повернувшись з Іспанії в 2010 року дізналась про те, що шлюб розірвано і що [PERSON] забрав з квартири деякі речі. Заявляючи вимогу щодо позбавлення [PERSON] права власності на спірну квартиру, [PERSON] тим самим визнає за ним таке право, якого просить його позбавити та визнати за нею право особистої власності на цю квартиру. [PERSON]І, не довела належними та допустимими доказами свою вимогу щодо визнання за нею права особистої власності на спірну квартиру, тобто факту сплати нею пайового внеску за квартиру в ЖБК за рахунок власних коштів. Суд вважає, що квартиру [ADDRESS] в. Чернівці слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] і виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири, відповідно слід відмовити в зустрічному позові про визнання цієї квартири особистою власністю [PERSON]. та позбавлення його права власності на цю квартиру. Зважаючи на те, що сторони в судовому засіданні погодились з тим, що вартість спірної квартири складає 225 406 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати у відповідності до вимог с. 88 ЦПК України в сумі 225 грн. 47 коп. Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 6100 грн., суд вважає, що ці витрати не є документально підтвердженими, так як не має документального підтвердження сплати [PERSON] такої суми особі, яка надавала правову допомогу на підставі укладеного між ними договору, тобто квитанцій про оприходування зазначеної суми надавачем послуг правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial