overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 24.01.2011 року на 49 км+900 м автодороги Херсон-Н.Каховка-Генічеськ, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Рено Логан" реєстраційний номер [NUMBER], який було застраховано позивачем у відповідності до договору страхування транспортних засобів №06/0603116/0402/10 від 01.07.2010 року. Випадок було визнано страховим та на рахунок страхувальника було перераховано страхове відшкодування в розмірі 52913 гривень 37 копійок. У зв'язку з цим позивач просить суд в порядку регресу стягнути з відповідача на свою користь 52913 гривень 37 копійок понесених витрат та 529 гривень 14 копійок в рахунок відшкодування судових витрат. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вироком Бериславського районного суду Херсонської області №1-182/11 від 16.08.2011 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 24.01.2011 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль "Рено Логан" реєстраційний номер [NUMBER]. На день скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Рено Логан" реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований позивачем у відповідності до договору страхування транспортних засобів №№06/0603116/0402/10 від 01.07.2010 року. Випадок було визнано страховим та на рахунок страхувальника позивач перерахував страхове відшкодування в розмірі 52913 гривень 37 копійок, що підтверджується матеріалами справи. Судові витрати позивача по оплаті судового збору складають 529 гривень 14 копійок, і підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що за рішенням суду він сплачує відповідачу аліменти у розмірі 800 гривень щомісячно на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. На час винесення рішення позивач не працював, тому аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі. На теперішній час позивач працює, отримує заробітну плату, має постійний дохід, його оклад 1148 гривень. Розмір аліментів перевищує його дохід. У зв'язку з наведеним позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Матеріалами справи встановлено, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 06.03.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] розмірі 800 гривень щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісячно до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, обставину, яка доведена позивачем, щодо зміни матеріального становища - офіційне працевлаштування, суд не вважає достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки його матеріальний стан покращився. Доказів на підтвердження іншої обставини, а саме зменшення розміру свого щомісячного доходу, чи зміну сімейного стану (згідно ст.192 СК України) позивач суду не надав. Крім того, на думку суду, виходячи зі змісту позовних вимог, в даному випадку позивачем фактично ставиться питання не про зменшення розміру аліментів, а про заміни виду їх стягнення ( з твердої грошової суми на частку від доходу). Враховуючи, викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про недоведеність заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається в ДНЗ «Бериславський професійний аграрний ліцей» на денній формі навчання з 01.09.2013 року по 30.11.2014 року. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює, тому в змозі сплачувати аліменти. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до виповнення дитині 23 років. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на дитину, щомісячно, до виповнення дитині 23 років. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, суд визнав за можливе розглянути справу без його участі відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с. 2). Згідно довідки виданої ДНЗ «Бериславський професійний аграрний ліцей» [PERSON] навчається з 01.09.2013 року по 30.11.2014 року, знаходиться на (не повному) державному забезпеченні (а.с.3). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 07.11.2013 року і до закінчення навчання. На підставі ст.ст. 181-184, 189, 199 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що заявнику, було відмовлено у реєстрації дати народження в органах РАГСу та отримання мною паспорту громадянина України, оскільки неможливо підтвердити факт, що [PERSON] [INFO] В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила заяву про встановлення факту задовольнити. Заінтересована особи у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, заслухавши покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада з 1984 року по 1989 рік заявниця знаходилася на обліку у Дитячій місцевій поліклініці Київського району м. Одеси та проживала в [ADDRESS]З вересня 1991 року по 1999 рік навчалася в Одеській спеціалізованій школі олімпійського резерву № 59. Вироком від 18.09.2003 року була засуджена до 3-х років позбавлення волі та звільнена 11.07.2005 року. Також, Вироком Приморського районного суду м. Одеси встановлено її громадянство - Україна. 08.04.2008 року вироком Приморського районного суду м. Одеси була засудженна до 4 років п/в з іспитовим терміном 1 р. 6 міс. Де також встановлено громадянство [PERSON] - Україна. З 18.09.2012 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року встановлено факт проживання в м. Одесі, Україна з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року. Крім того, факт що [PERSON] [INFO] підтверджується посвідченням від 29.05.2012 року КУ «Одеським міським центром обліку бездомних громадян», довідкою Дитячої місцевої поліклініки Київського району м. Одеси, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2008 року. Водночас, в судовому засіданні факт [PERSON] [INFO] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває бєднана цивільна справа за позовом [PERSON] до Міського голови м.Івано-Франківська, Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківського ОБТІ, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним реєстраційного посвідчення, визнання частково протиправним розпорядження та його скасування, визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, зобов'язання не чинити перешкод у здійснені права, та зустрічним позовом [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, Управління Державного комітету України із земельних ресурсів в м.Івано-Франківську, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні права. Під час постановлення рішення у даній справі , суд не вирішив позовну вимогу в частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зобовязання не чинити перешкод у здійсненні права У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов у повному обсязі. [PERSON], [PERSON] та їх представник вимогу зустрічногопозову не визнали, у задоволенні позовних вимог [PERSON]просили відмовити. У судове засідання інші учасники процесу не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце судового розгляду. З'ясувавши думку сторін, суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представників інших сторін. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні права не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач 14.11.2013 року звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, але державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як він не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1268 ЦК України шестимісячний термін та не вступив в права спадкоємця фактично. В зв'язку з цим позивач звернулася до суду з позовом до Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказавши, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини - в той час доглядав за хворим тестем, тому не мав можливості прийняти спадщину. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги і прохає розглядати справу без його участі в зв'язку з віддаленістю проживання, що суд вважає за можливе. Відповідач подав до суду заяву про згоду з позовом, в якій прохає розглядати справу без участі його представника, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданих позивачем і досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що позивач є рідним сином [PERSON], який помер [INFO] року, являється спадкоємцем першої черги. Позивач 14.11.2013 року звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, але державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як він не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1268 ЦК України шестимісячний термін та не вступив в права спадкоємця фактично. З повідомлення державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори від 29.11.2013 року № 1531/01-16 вбачається, що інформація про спадкову справу [PERSON], який помер [INFO] року, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, відсутня, тобто з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто зі спадкоємців більше не звертався. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач в позові вказав, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини через те, що в той час доглядав за хворим тестем, тому не мав можливості прийняти спадщину, що підтверджується випискою з епікризу. Вказану позивачем причину пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

З 15.11.2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. 07.12.2005 року у сторін народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком записано відповідача. На даний час проживають окремо. Після розірвання сімейних відносин згоди щодо утримання дитини сторони не знайшли. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вказує, що син знаходиться на повному її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини від всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов (а.с.15) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджуються поштовими повідомленнями (а.с.27,29), але до теперішнього часу від нього заперечень проти позову не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 06. 01. 2006 року Дніпровською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст.182 СК України) Частина 1 ст.183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач є батьком [PERSON], тому слід стягувати з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 14 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Оскільки вимоги задовольняються, судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи, що з відповідачкою перебував в шлюбі з 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, до 20 березня 2013 року. З її вини сім»я розпалася. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. На даний час відносини припинили, разом не проживають, відповідачка припинила надавати допомогу на утримання доньки і не бере участі у її вихованні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав вимоги позову згідно поданої заяви, пояснив, що він не проживає з [PERSON] з 2010 року і їх спільна дочка [PERSON] з цього часу постійно проживає з ним. Розірвали шлюб в 2013 році і відповідачка була позбавлена батьківських прав також в 2013 році. Вона не надавала і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути аліменти в розмірі ? частки з усіх видів її заробітку, але не менше передбаченого законом мінімуму. Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що дійсно не проживають разом з позивачем з 2010 року, дочка проживає з ним. Але [PERSON] створив такі умови, що вона змушена була відмовитись від дитини і лишити її у батька. На даний час вона спів мешкає з іншим чоловіком від якого має дитину 6 місяців, не працює. Тому аліменти платити не згодна і не буде платити. Вислухавши позивача, відповідачку, дослідивши подані матеріали суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов»язку щодо утримання дитини-ст.166 ч.2 СК України. Таким чином, встановлено, що [PERSON] є матір»ю [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] і згідно закону зобов»язана утримувати свою неповнолітню дитину. Вона не оспорює, що та проживає з позивачем. Рішенням В.Олександрівського районного суду від 17.10.13р. її позбавлено відносно цієї дитини батьківських прав за те, що вона з 2010 року не приймає участі у вихованні доньки, не надає допомогу, не приймає участі у житті дитини. Суд враховує пояснення відповідачки, що та не працює та має неповнолітню дитину; матеріальний стан неповнолітньої [PERSON]; положення закону про обов»язковий мінімум розміру аліментів. Позивач просить стягувати аліменти в частці.

Outcome: approved