Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до Мар»їнського районного суду з вказаною позовною заявою і просила розділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину домоволодіння, а на іншу ? домоволодіння визнати право власності за відповідачем [PERSON] В своїй позовній заяві позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1975 року, мають повнолітніх дітей. З серпня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем припинені і вони проживають окремо. За час спільного життя подружжям побудований жилий будинок з господарськими спорудами, який належить їм на праві спільної власності і складається з жилого будинку "А-1" загальною площею 72,6 кв.м. в тому числі жилою площею 49,6 кв.м., з господарськими спорудами: літньою кухнею "Б-1", погребом "п-1", гаражем "Г-1", душем "Д-1", сараєм "Е-1", сареєм "С-1", вигребом "ж", вбиральнею "У-1", замощенням, огорожею, яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. З відповідачем вони домовились про добровільний розділ спільного майна, однак потім чоловік став ухилятися від домовленості про добровільний розділ майна. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки і просив їх задовольнити, також просив розглянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом погодився і суду пояснив, що дійсно з позивачкою припинено спільне проживання і тому виникла необхідність розділити їхнє спільне майно. За час проживання однією сім»єю з 1975 року вони побудували жилий будинок з надвірними господарськими побудовами і кожен з них має справо на ? частину вказаного домоволодіння. Просив розглянути справу та постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Враховуючи клопотання сторін, суд вважає можливим розглянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 ч 4 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ч 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі. Наданою суду копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується, що позивачка і відповідач з 1975 року перебувають між собою у шлюбі. Про це свідчать і штампи у паспортах сторін про реєстрацію шлюбу. Рішенням виконавчого комітету Красногорівської міської ради від 20 березня 1985 року за №46 [PERSON] наділено земельною ділянкою під будівництво жилого будинку в розмірі443 кв. м. в [ADDRESS]. В матеріалах справи мається технічний паспорт на будинок [ADDRESS], відповідно до якого домоволодіння складається з жилого будинку "А-1" загальною площею 72,6 кв.м. в тому числі жилою площею 49,6 кв.м., з господарськими спорудами: літньою кухнею "Б-1", погребом "п-1", гаражем "Г-1", душем "Д-1", сараєм "Е-1", сареєм "С-1", вигребом "ж", вбиральнею "У-1", замощенням, огорожею. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони продовжують перебувати в шлюбі, але разом вже не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо одне від одного. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає можливим розділити майно подружжя, визнавши за кожним з них право власності на ? частину домоволодіння.

Outcome: approved