Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року, її мати [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, яке складалося зокрема з домоволодіння [ADDRESS]. Однак, в 2006 році [PERSON] померла, і як стверджує позивач, вона вступила у володіння спірним нерухомим майном. Зі слів позивача, вона безперервно користується вищевказаним нерухомим майном понад 25 років, а тому звертається до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 березня 1982 року, батьками [PERSON], [INFO], є громадяни [PERSON] [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], власником житлового будинку загальною площею 63,4 кв.м є [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року. Згідно довідки виданої депутатом Васильківської міської ради VI скликання [PERSON], [PERSON] постійно на протязі 25 років проживає за адресою: [ADDRESS]. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогами ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи, що позивачем доведено факт добросовісного заволодіння, відкритості, безперервності та тривалості володіння спірним нерухомим майном, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved