Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2012 року по 27.05.2013 року. Спільне життя у них не склалося, шлюбні стосунки не підтримувались. В 2012 році їй було запропоновано придбати квартиру по програмі КМДА "Квартири за пільговою вартістю", так як вона тривалий час перебувала на квартирному обліку. Однією з умов придбання квартири було укладення договору в інтересах сім"ї. 28.11.2012 року між позивачкою, її малолітньою дочкою [PERSON], [PERSON] та ПАТ "ДБК-4" був укладений Договір купівлі-продажу квартири майнових прав на нерухоме майно. Вартість майнових прав становить 679015,00 грн. Грошові кошти на придбання квартири вона отримала від своєї матері [PERSON], яка вказані кошти їй подарувала саме для придбання квартири для своєї онуки. Кошти були отримані ще до укладення шлюбу, а тому є її дошлюбним майно. Вказана сума грошових коштів була перерахована нею що підтверджується відповідною довідкою. 29.12.2012 року позивачка отримала Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до даного Свідоцтва квартира належить на праві спільної часткової власності позивачці, її дочці [PERSON] та відповідачу (по 1\\3 частці). Всі виплати, що стосуються оформлення права власності на квартиру, позивачка сплачувала з власних коштів. Враховуючи те, що квартира була придбана за грошові кошти, отримані в дарунок до укладення шлюбу, позивачка вважає, що квартира є її особистим майном, але з відповідачем вона домовитися щодо поділу квартири не може. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд виділити їй 1\\3 частину квартири [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на 2\\3 частини вказаної квартири. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй нотаріально посвідченій заяві просить розглядати справу у його відсутність, повністю погоджуючись з позовними вимогами. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2012 року по 27.05.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони дітей не мають. В період зареєстрованого шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] по програмі КМДА "Квартири за пільговою вартістю", у зв"язку з перебуванням позивачки на квартирному обліку. 28.11.2012 року між позивачкою [PERSON], її малолітньою дочкою [PERSON], відповідачем [PERSON] та ПАТ "ДБК-4" був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно. Пунктом 3.1 вказаного Договору встановлена вартість майнових прав на квартиру в розмірі 679015, 00 грн. Вказані кошти були перераховані позивачкою на оплату квартири в повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ "ДБК-Інвест" та квитанцією № 17. 29.12.2012 року позивачкою було отримано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вказана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON], її малолітній дочці [PERSON] та відповідачу [PERSON] (по 1\\3 частці кожному). В своїх позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що вказана квартира була придбана нею за грошові кошти, подаровані їй матір"ю [PERSON] для поліпшення житлових умов її онуки [PERSON], що підтверджується розпискою, а тому вважає, що квартира була придбана за грошові кошти, що є її дошлюбним майном, оскільки гроші були подаровані до укладення шлюбу. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Під час розгляду справи встановлено, що 07.10.2012 року позивачка [PERSON] отримала від [PERSON] (своєї матері) грошові кошти в розмірі 680000, 00 грн. в якості подарунка на річницю народження доньки позивачки [PERSON], що підтверджується розпискою (а.с.20). Вказані кошти позивачка зобов"язувалася використати на придбання квартири з метою поліпшення житлових умов. Частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов"язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. З урахуванням вимог діючого законодавства та наданих суду письмових доказів суд вважає, що спірна квартира була придбана за рахунок грошових коштів, подарованих позивачці її матір"ю до укладення шлюбу між сторонами, а тому суд вважає дані кошти дошлюбним майном, що були використані для придбання спірної квартири. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, позивачці повинно бути виділено 1\\3 частину квартири [ADDRESS], що зареєстрована за відповідачем, та визнано за нею право власності на 2\\3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved