Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-15 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини від усіх видів заробітку доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття, а також аліментів на своє утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку доходів відповідача до 20.09.2015. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дітей, однак гроші на їх утримання не надає, зазначає, що є інвалідом І групи та потребує постійної сторонньої допомоги. Просить позов задовольнити та стягнути аліменти. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 341 грн., які просить зараховувати в оплату частини кредиту позивача, надав письмові заперечення проти позову. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в позовній заяві зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дітей відповідач не надає. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач є батьком двох дітей, а тому зобов'язаний брати участь в їх утриманні. Посилання відповідача на те, що [PERSON], [INFO], отримав у 2012 році дохід 80000 грн. не може бути прийнято судом, оскільки доказів отримання вказаної суми не має та з пояснень відповідача вбачається, що сума є благодійною допомогою для лікування дитини, яка є інвалідом, а тому не може використовуватись на утримання дитини, а тільки на лікування. Тому вказана сума не є доходом дитини в розумінні ст. 188 СК України. Також не може бути прийняте судом визнання позову в частині аліментів на утримання доньки в розмірі 341 грн., оскільки відповідно до довідки (а. с. 36) відповідач отримує стабільну заробітну плату, тому підстав для стягнення в твердій сумі не має. Також, зарахування аліментів в рахунок погашення кредиту не допускається, оскільки це кошти, які повинні використовувати для нормального утримання дитини, а саме харчування, одягу, розвитку тощо. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я дітей, а саме [PERSON], який є інвалідом, матеріальне становище платника аліментів, який отримує заробітну плату 1032,43 грн., стан здоров'я та матеріальне становище позивача-матері, яка є інвалідом першої групи та вважає, що для нормального утримання дітей з відповідача належить стягнути аліменти на утримання двох дітей в розмірі ? частки його заробітку (доходів). У випадку збільшення доходів відповідача, зміни інших обставин, визначених ст. 182 СК України, відповідач має право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ст. 192 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Дослідивши докази надані відповідачем щодо його матеріального стану (а. с. 36, 39-44) суд дійшов висновку про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу колишній дружині, а тому в задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання дружини належить відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial