Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON] є по відношенню до нього батьком, необхідність встановлення даного факту обгрунтовує прийняттям спадщини після смерті останнього. На підтвердження вказав, що [PERSON] проживав з ним та його матірю однією сімєю, визнавав себе батьком відносно нього, з дитинства опікувався ним, займався вихованням та надавав матеріальну допомогу. У судовому засіданні заявник просив задовольнити заяву. Представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти заяви та просить розглянути справу за його відсутністю. Суд, вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що заявник народився 18.01.1970 року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норми КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 18.01.1970 року у с.Шевченкове Харківської області, при його народженні запис про батька вчинено відповідно до ст. 55 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері заявника Любченко Олексій Михайлович. Заявник був зареєстрований разом з [PERSON] та матірю [PERSON] [ADDRESS] у сел. Шевченкове Харківської області , що підтверджується довідкою Шевченківської селищної ради та записами в будинковій книзі. Як вбачається зі свідоцтва про смерть , 06 липня 2013 року [PERSON] помер у с.м.т. Шевченкове Харківської області , після його смерті відкрилася спадщина. Поховання було здійснено заявником, про що свідчить надана розрахункова квитанція. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та матір заявника проживали однією сімєю, виховували заявника, якого померлий визнавав сином та піклувався про нього, виконуючи батьківські обовязки. Показання свідка також підтверджуються наданими до суду родинними фотографіями. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком заявника [PERSON], піклувався про нього, займався його вихованням та утримував його. Факт батьківства [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 06.07.2013 року у с.м.т. Шевченкове Харківської області, відносно [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], знайшов своє підтвердження, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved