Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов"язати до вчинення дій, стягнення судових витрат, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням №179 XXI сесії V скликання Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 27.01.2009 року вирішено розділити земельну ділянку між відповідачем [PERSON] та позивачкою в рівних частинах, тобто по 0.03 га, яка має загальну площу 0.06 га. В зв"язку з постійними конфліктами між сторонами щодо користування земельною ділянкою, було встановлено межі та затверджено уточнені площі належних земельних ділянок згідно висновку депутатської комісії, Акту інвентарізації земель Млиниської сільської ради від 15.04.2013 року, схеми розподілу земельної ділянки, при цьому було встановлено абриси меж земельних ділянок та встановлено межові знаки, зокрема дерев"яну огорожу, яку самовільно демонтував [PERSON] Цим самим відповідач створив для позивачки незручності в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням. Відповідач в добровільному порядку відмовляється встановити знищену огорожу, тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду, в якому просить зобов"язати [PERSON] відновитизнащену ним дерев"яну огорожу між їхніми земельними ділянками, а також просить стягнути з нього понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що паркан встановили спільно батько відповідача і сусідка [PERSON]. В даний час їх вже немає в живих, бо батько відповідача помер ще в 1992 році, а [PERSON] померла в 2002 чи 2003 році.Два роки тому, весною, позивачка встановила металеву огорожу, яка простояла до серпня місяця, а в серпні2011 року [PERSON] зняв паркан і викинув. На заяву позивачки на місце вийшла комісія з сільської ради, яка встановила відсутність паракана, а також позивачка заявила про це в міліцію. Працівники міліції заставили відповідача віддати металеву огорожу і відповідач при свідках [PERSON] і [PERSON] повернув металевий паркан, а дерев"яний паркан знищив і до цього часу його не встановив, тому представник позивачки просить зобов"язати відповідача встановити паркан, а також стягнути з нього судові витрати. Відповідач позов визнав і суду пояснив, що він не вкрав металевий паркан, а зняв його і поставив на бік, бо позивачка встановила паркан на його боці, але при свідках він дійсно повернув їй металевий паркан, а відносно дерев"яного паркана, про який згадує позивачка,то він сам розсипався від старості, бо його поставив ще батько відповідачка, але відповідач заявив суду, що встановить і цей паркан. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Згідно Акту від 06.04.2012 року вбачається, що комісія Млиниської сільської ради обстежила межі між господарствами позивачки та відповідача і встановила, що огорожа довжиною 4 м. відсутня. З якого матеріалу булп виготовлена огорожа, комісією не встановлено через її відсутність. З Акту від 20.05.2013 року, складеного комісією Млиниської сільської ради вбачається, що під час розгляду скарги встановлено, що [PERSON] між своїм господарством та господарством [PERSON] встановила огорожу. [PERSON] свою земельну ділянку не освоює, сам проживає у м.Жидачеві і постійно огорожу руйнує, чим робить шкоду гр.[PERSON], оскільки всі кури заходять у її город. Отже, з пояснення представника позивачки, з досліджених письмових доказів вбачається, що відповідач самовільно знищив дерев"яну огорожу довжиною 4 м, яка знаходилася між його присадибною земельною ділянкою та присадибною земельною ділянкою позивачки, тому позов підлягає до задоволення і відповідача слід зобов"язати встановити дерев"яну огорожу на тому місці, звідки він її забрав.

Outcome: approved