Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 26 травня 2008 року кредитного договору № 229876-CRED, [PERSON] позивачем надано споживчий кредит у розмірі 4 000 доларів США зі строком повернення до 26 травня 2009 року зі сплатою 24 % річних та щомісячним платежами в розмірі 380 доларів США. [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором № 229876-CRED від 26 травня 2008 року. Відповідно до умов договору позивач надав кредит шляхом безготівкового перерахунку суми кредиту на поточний рахунок [PERSON], однак позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 20 травня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 5 501,09 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту - 1 719,65 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 3 489,68 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) - 260,47 доларів США. Банком з метою погашення простроченої заборгованості направлялися вимоги про дострокове погашення заборгованості, які відповідачі проігнорували. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 5 501,09 доларів США, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі до суду повторно не з'явилися оповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 229876-CRED, за яким Банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 4 000 доларів США на строк до 26 травня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік (а.с. 12 - 16). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 29). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 229876-CRED (далі - договір) банк зобов'язується надати позичальнику строковий кредит шляхом перерахунку кредитних коштів на картрахунок № [NUMBER], відкритий банком для позичальника, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит, сплатити проценти, штрафи, пеню та винагороду в строк та обсязі встановлені договором. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 договору розмір кредиту - 4 000 доларів США. Термін погашення кредиту 26 травня 2009 року. Кредит позичальнику надано на задоволення споживчих потреб. Позичальник зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку та п.п. 2.3.8, 2.3.9, 3.1, 3.2, 3.3 договору (п. 2.2.2 договору). Відповідно до п. 2.2.3 договору позичальник зобов'язаний робити погашення кредиту в порядку та строки згідно графіку погашення кредиту та відсотків наведеного в додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Згідно з п. 2.2.7 договору позичальник зобов'язався погасити заборгованість за кредитом в повному розмірі, сплатити нараховані за весь час користування кредитом проценти, винагороду та неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати указаної в повідомленні банку передбаченому п. 2.3.1 договору. При порушенні позичальником термінів платежів з будь-якого зобов'язання передбаченого договором більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися в суд, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову (п. 5.10 договору). Як слідує з п. 5.7 договору строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, штрафів за договором встановлено сторонами в 5 (п'ять) років. В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором № 229876-CRED між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 229876-CRED від 26 травня 2008 року, згідно з яким остання взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання з боку [PERSON] умов кредитного договору в повному обсязі (а.с. 21). Відповідно до п. 2 договору поруки, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язаннь по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування шкоди. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконувала належним чином грошові зобов'язання за договором (а.с. 5, 20). Розмір заборгованості позичальника на 20 травня 2013 року становить 5 501,09 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту - 1 719,65 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 3 489,68 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) - 260,47 доларів США (а.с. 5). 24 травня 2013 року на адресу відповідачів надіслано письмові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з тим, що позичальник припинив належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договром, в яких їх попереджено, що для уникнення штрафних санкцій необхідно протягом п'яти календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість. У разі насплати заборгованості у встановлений строк банк буде змушений вжити заходи до її примусового стягнення шляхом звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 7 - 11). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов'язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідач [PERSON]І в силу п. 2 договору поруки, ч. 1 ст. 554 ЦК України за порушення договірних зобов'язань відповідає перед банком як солідарний боржник. За цих обставин та відповідно до умов кредитного договору, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія ст.ст. 192, 533 ЦК України на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 31).

Outcome: approved