Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила визнати недійсними публічні торги від 18 лютого 2010 року з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 46,30 кв.м, переможцем яких став [PERSON]; скасувати протокол №1-К-105-ДН-і проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 18 лютого 2010 року з реалізації двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, переможцем яких став [PERSON]; скасувати Акт Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2010 року про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, скасувати свідоцтво видане 01 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Наталією Михайлівною зареєстровано в реєстрі за №192 щодо двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, судові витрати покласти на відповідачів, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, пояснив, що 18 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Т-1120-04-КЗН. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 18 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким виступала двокімнатна квартира [ADDRESS]. У зв'язку з наявною заборгованістю за кредитним договором, ТОВ «КБ «Даніель» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю., якою 29 серпня 2008 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5895, відповідно до якого пропонується звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеної квартири пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» у розмірі заборгованості на загальну суму 221 963 грн. 64 коп. В межах процедури виконавчого провадження, на прилюдних торгах було продано квартиру [ADDRESS]. За наслідками проведення прилюдних торгів Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» було затверджено протокол №1-К-105-ДН-і проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 18 лютого 2010 року з реалізації двокімнатної квартири [ADDRESS], а Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві затверджено Акт про проведені прилюдні торги від 04 березня 2010 року, переможцем прилюдних торгів став [PERSON] Після закінчення виконавчого провадження, 01 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. видано свідоцтво, що зареєстровано в реєстрі за №192, яке підтверджує, що квартира [ADDRESS]., яка належала на праві власності позивачу, придбана [PERSON] за 264000,00 грн. Однак, 22 травня 2013 року Апеляційним судом міста Києва ухвалено рішення, яким виконавчий напис від 29 серпня 2008 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №5895 було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення суду набрало законної сили з моменту його проголошення. Позивач вважає, що оспорюванні прилюдні торги від 18 лютого 2010 року та реалізація спірного майна проводились на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення, тому правові підстави для проведення цих прилюдних торгів відсутні, що зумовлює вирішення питання про визнання недійними прилюдних торгів, а отже і документів, виданих за їх результатами: протоколу №1-К-105-ДН-і проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 18 лютого 2010 року з реалізації двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, переможцем яких став [PERSON]; Акту Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2010 року про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, та свідоцтва виданого 01 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Наталією Михайлівною зареєстровано в реєстрі за №192 щодо двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,30 кв.м, що є предметом позову. Представник відповідача - Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» - Кривенко О.А., в судовому засіданні просив в позові відмовити, пояснив, що у межах процедури виконавчого провадження на прилюдних торгах було продано квартиру [ADDRESS], яка була предметом іпотеки. За результатами проведених прилюдних торгів, Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» складено протокол №1-к-105-ДН-і проведення прилюдних торгів від 18 лютого 2010 року, а державною виконавчою службою затверджено Акт про проведення прилюдних торгів від 04 березня 2010 року, переможцем прилюдних торгів став [PERSON], третя особа по справі. Представник відповідача вважає, що прилюдні торги проведенні з дотримання норм чинного законодавства, в свою чергу відсутність порушень у процедурі проведення прилюдних торгів підтверджено судовим рішенням в іншій цивільній справі, оскільки позивач зверталась до суду з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, однак у задоволенні позову було відмовлено, а наведені позивачем в межах даного спору підстави для визнання прилюдних торгів недійсними є не обґрунтованими, оскільки на момент проведення прилюдних торгів не було встановлено обставин, що унеможливлювали проведення процедури реалізації предмету іпотеки, яка проводилась в межах процедури виконавчого провадження. Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечував, просив в позові відмовити, пояснив, що дійсно за результатами проведення прилюдних торгів, які відбулись 18 лютого 2010 року, [PERSON], який був визнаний переможцем прилюдних торгів, придбав квартиру [ADDRESS], сплативши її вартість 264000,00 грн., на даний час право власності на даний об'єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON], тому не вбачає підстав для визнання прилюдних торгів недійними, які було проведенні з дотримання вимог чинного законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М., в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Уповноважений представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Даніель», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Кривенко О.А., третьої особи [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи та заперечення, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Т-1120-04-КЗН, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 41000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується повернути фактично отриманий кредит у термін до 17 вересня 2022 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 14,0 відсотків річних, щомісячно сплачувати комісію за управлінням кредитом в розмірі 0,4%, на залишок суми кредиту станом на дату нарахування комісії, а також неустойку у розмірах та у випадках, передбачених цим договором. (а.с.10-14) З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 18 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким виступала двокімнатна квартира [ADDRESS]. (а.с.15-17) Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2008 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю. видала виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5895, відповідно до якого пропонується звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеної квартири пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» у розмірі заборгованості на загальну суму 221 963 грн. 64 коп. (а.с. 18) 17 вересня 2008 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві Мироненко Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №5895, виданого 29 серпня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КБ «Даніель» боргу в розмірі 221 963,64 грн., за рахунок заставленого нерухомого майна квартири [ADDRESS]. (а.с.19) 18 лютого 2010 року відбулися прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], переможцем яких став [PERSON], що підтверджується протоколом №1-К-105-ДН-і від 18 лютого 2010 року. (а.с.20) 04 березня 2010 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Мироненко Н.М. складено Акт про проведені прилюдні торги, який затверджений начальником Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Качмар В.Б. 04 березня 2010 року. (а.с.21) 01 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. на підставі Акту про проведенні прилюдні торги, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 04 березня 2010 року, видано Свідоцтво, яким підтверджено право власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS]. (а.с.25) 17 березня 2010 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві Мироненко Н.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №5895, виданого 29 серпня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КБ «Даніель» боргу в розмірі 221 963,64 грн., у зв'язку з реальним виконанням виконавчого напису нотаріуса, оскільки 12 березня 2010 року кошти отримані від реалізації вказаного нерухомого майна перераховані на рахунок стягувача згідно платіжного доручення №120112, виконавчий збір та витрати стягнуто. (а.с.23) Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. На підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2013 року, яке ухвалене у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Даніель», третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2013 року скасовано. Ухвале нове рішення наступного змісту. Позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Даніель», третя особа відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Вікторією Юріївною 29 серпня 2008 року за реєстровим №5895, яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів отриманих від реалізації квартири задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Даніель» у загальному розмірі заборгованості в сумі 221 963 грн. 64 коп. - визнати таким, що не підлягає виконанню. (а.с.27-30) Звертаючись з цим позовом до суду, позивач посилається, як на підставу визнання рішення про результати прилюдних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, на обставини встановлені рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2013 року, яке ухвалене у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Даніель», третя особа відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те, що оспорювані прилюдні торги від 18 лютого 2010 року та реалізація спірного майна проводились на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, з моменту вчинення, тому правові підстави для проведення цих прилюдних торгів відсутні. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом із тим, аналіз положень Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361 ( яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. А дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результати розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, а саме, у постанові ВСУ від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12. Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України містить положення, згідно з яким за недійсним правочином кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за правочином, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності правочину не встановлені Законом. Це значить, що на правочин, укладений з порушенням закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення. За змістом ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, коли майно було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння або викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Оскільки добросовісне придбання згідно ст. 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсним правочину, стороною, в якому така особа не є, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ст. 216 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи відповідає спірний правочин закону. Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результати розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, а саме: постанові ВСУ від 07 листопада 2012 року у справі №6-107цс12; від 31 жовтня 201212 у справі №6-66цс12, від 31 жовтня 2012 у справі №6-53цс12, від 03 жовтня 2011 у справі №6-36сц11. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, позивач [PERSON], як боржник в процедурі виконавчого провадження, не є стороною правочину продажу з прилюдних торгів й не може вимагати визнання недійсним його результату із застосуванням механізму передбаченого ст.215-216 Цивільного кодексу України (у разі їх застосування майно підлягає поверненню саме стороні недійсного правочину, а не власнику - боржнику), тому застосування наслідків недійсності правочину не поширюються на права позивача, захист прав якого можливий шляхом пред'явлення індикаційного позову, якщо є підстави, встановлені ст. 388 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тіщенко Наталія Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Даніель», [PERSON] про визнання недійсним публічних торгів, скасування протоколу про проведення прилюдних торгів, скасування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів та свідоцтва, яке видане на підставі акту про проведення прилюдних торгів, є необґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed