Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що її мати – [PERSON], з 27.03.1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу, а саме 22.02.1999 року подружжям Наруш було придбано квартиру № 3 по вул. Петровського/Рябоконя, 198/23 в м. Черкаси. У вказаній квартирі спільно проживали: її мати – [PERSON], відповідач [PERSON] та вона (позивачка). 16.06.2011 року її мати – [PERSON] померла. Вказує, що вона після смерті матері, в порядку ст. 1269 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері. Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 52088022. В листопаді 2012 року відповідач [PERSON] вигнав її з квартири та забрав всі правовстановлюючі документи на квартиру, в зв’язку з чим вона не змогла надати їх нотаріусу. 03.06.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 199/02-31, в зв’язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права щодо спадкування після смерті матері. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є суб’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вказує, що її матері у спільній квартирі належала ?? частка у спільному майні подружжя. Після смерті матері спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України є її чоловік (відповідач [PERSON]М.) та її брат – [PERSON] Оскільки [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, він у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв її. Відповідач [PERSON] (чоловік померлої) на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, а тому в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. А тому, їй, як спадкоємиці першої черги, повинна належати ? частина квартири в спадковому майні спадкодавця. В зв’язку з тим, що їй відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права. А тому, просить визнати за нею – [PERSON] право власності на ? частину квартири № 3 по вул. Петровського/Рябоконя 198/23 в м. Черкаси в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 16.01.2011 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не водовідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право на захист своїх прав судом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.03.1997 року, що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 13). В період шлюбу, а саме 22.02.1999 року було придбано квартиру № 3 по вул. Петровського/Рябоконя, 198/23, яка була зареєстрована на відповідача [PERSON] (а.с.9). 16.06.2011 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 15). Спадкоємцями після її смерті, відповідно до ст. 1261 ЦК України, являються: відповідач - [PERSON] (чоловік померлої), позивачка [PERSON] (дочка померлої) та відповідач [PERSON] (син померлої). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері – [PERSON] однак 03.06.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав спадкодавцем, а тому в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Відповідач [PERSON] в установлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини не звертався, а тому він, відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об’єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України – у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Із аналізу зазначених норм права вбачається, що частка майна, належна померлому праві спільної сумісної власності становить ? частину. У зв’язку із смертю учасника спільної сумісної власності його частка підлягає визнанню і подальшому спадкуванню. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено, що квартира № 3 по вул. Петровського/Рябоконя 198/23 в м. Черкаси є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відтак частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності становить ? частину квартири № 3 по вул. Петровського/Рябоконя 198/23 в м. Черкаси. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Враховуючи, що відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, а [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в вз’язку з відсутністю правовстановлюючих документів, то саме в них виникає право на спадкування ? частини майна, що залишилося після смерті померлої [PERSON], а саме на ? частину квартири № 3 по вул. Петровського/Рябоконя 198/23 в м. Черкаси і їх частки є рівними. З таких підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на ? частину квартири № 3 по вул. Петровського/Рябоконя 198/23 в м. Черкаси, в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка померла 16.06.2011 року.

Outcome: approved