Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

КРУ «КПЛ №1» звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], 1973 року народження, зареєстрованої: [ADDRESS], до психіатричного закладу у примусовому порядку, так як її лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару, оскільки [PERSON] страждає тяжким психіатричним розладом (бредовий розлад) та є суспільно небезпечною. У судовому засіданні представник КРУ «КПЛ №1» - Еділерська Е.С. підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу з мотивів викладених в заяві та висновку комісії лікарів психіатрів. [PERSON] у судовому засіданні не погодилась з доводами, які викладені в заяві, та пояснила, що вважає що госпіталізація не є необхідною. Законний представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що госпіталізація є необхідною, оскільки його мати [PERSON] окрім неадекватної поведінки почала виявляє агресію, просив заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні також підтримав заяву КРУ «КПЛ №1» про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Суд заслухав пояснення учасників процесу, думку прокурора, який гадав, що заява підлягає задоволенню, приходить до висновку, що заява КРУ «КПЛ №1» обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], 1973 року народження, зареєстрована: [ADDRESS]. 22 грудня 2013 року надійшла до КРУ «КПЛ №1». Доставлена швидкою допомогою у зв'язку з конфліктно-агресивною поведінкою, висловлюванням бредових ідей, переслідування з втягненням в болісні переживання сусідів, відсутністю критики до своїх вчинків та висловлюванням. Згідно висновку комісії лікарів-психіаторів від 23 грудня 2013 року [PERSON] страждає тяжким психічним розладом (бредовий розлад) внаслідок чого позбавлена можливості адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку. Являє суспільну небезпеку для себе та оточуючих. Лікування та обстеження доцільно та можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, оскільки потребує тривалої медикаментозної терапії, від якої відмовляється в силу відсутності критики. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, виходячи із змісту вищевказаної норми права, примусова госпіталізація до особи, страждаючої тяжким психічним розладом, лікування якого можливе лише в умовах стаціонару, може бути застосована при встановленні фактів скоєння діянь які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та для самої особи, страждаючої психічним розладом, а також неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби. В ході судового засідання, було встановлено, що [PERSON] виявляє реальні наміри скоїти дії, які представляють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставах вищевказаного, ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved