Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який мотивує тим, що відповідачем відносно нього скоєно злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України, а саме навмисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вироком Генічеського районного суду відповідача визнано винним у скоєнні даного злочину, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, та звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки. У зв'язку з отриманими у результаті злочину травмами позивачу довелось лікуватись, на ліки було витрачено 1564 грн. 42 коп., вартість медичного обстеження в м. Сімферополь склала 240 грн., в м. Києві 390 грн., проїзд до міста Сімферополь склав 1151 грн. 72 коп., де він змушений був проживати в готелі на що витратив 282 грн. 80 коп., проїзд до м. Київ склав 496 грн. 88 коп.. Після постановлення вироку у відношенні [PERSON] позивачем 03.11.2012 р. була проведена дерматоскопія, вартістю 333 грн. 98 коп. Таким чином загальна сума склала 4459, 80 грн. Крім того він є приватним підприємцем та в період його хвороби він не отримав прибуток в сумі 70000 грн. у зв'язку з тим, що не працювало обладнання боулінга в клубі в повній мірі, де скоєно даний злочин, крім того ним було укладено договір оренди 3-д обладнання, збитки від того, що в той час він не міг його використовувати складає 53065 грн. На правову допомогу ним було затрачено 400 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяні матеріальні збитки загальна сума яких склала 127924 ,80 коп. та заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити.. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився частково, заподіяну шкоду визнає, але вважає що позивачем її сума завищена, просить вирішити питання на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані частково, та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З копії вироку Генічеського районного суду від 10.10.2012 р. вбачається, що [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в результаті якого [PERSON] відповідачем заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини. Отже, вина [PERSON] встановлена вироком суду, що відповідно до приписів цивільного законодавства України є підставою цивільної відповідальності останнього. Згідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до копій наявних в матеріалах справи квитанцій, рахунків, товарних чеків, проїзних білетів - [PERSON] на ліки, було витрачено 1564, 42 грн., вартість медичного обстеження в м. Сімферополь склала 240 грн., в м. Києві 390 грн., проїзд до міста Сімферополь склав 1151 грн. 72 коп., де він змушений був проживати в готелі на що витратив 282 грн. 80 коп., проїзд до м. Київ склав 496 грн. 88 коп.. Після постановлення вироку у відношенні [PERSON] позивачем 03.11.2012 р. була проведена дерматоскопія, вартістю 333 грн. 98 коп. Таким чином загальна сума склала 4459, 80 грн. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума у розмірі 4459, 80 грн. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом визнається, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] заподіяні моральні страждання які супроводжувались стресом, стражданнями та нестерпними болями в місцях переломів, постійно під дією обезболюючими препаратами, через перелом челюсті не міг нормально харчуватись. Він постійно переживав через родимі плями на обличчі які були зідрані що може викликати ризик онкозахворювання. Крім того йому необхідно докладати додаткових зусиль по відновленню положення, яке існувало до травм, порушено його звичний уклад життя. На пропозицію відповідачу відшкодувати добровільно завдану позивачу шкоду, останній грубо відмовив йому погрожуючи розправою. Також неправомірними діями [PERSON] було принижено людську гідність [PERSON], так як він завдав йому трав в клубі, власником якого є позивач на очах у персоналу. Тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 20000 грн. обґрунтований та підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено настання реальних збитків та доходів, які б він реально міг одержати відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України. Позивачем не надано належних доказів які б свідчили про можливість отримання реальних доходів чи не отримання доходів, які б він міг реально одержати за звичайних обставин (упущена вигода) від роботи боулінг-клубу, тим паче, що ним не надано доказів на підтвердження того що під час його лікування від наслідків злочину клуб, 3-д обладнання не працювало. Суд не приймає до уваги надану позивачем копію договору оренди обладнання 3-д кіно від 23.12.2011 р. укладений між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON], оскільки це не є підтвердженням упущеної вигоди саме [PERSON] так як відсутній причинно-наслідковий зв'язок. Позивачем по справі не було надано суду належних та допустимих доказів того, що він зазнав збитків (упущена вигода), а тому останні не можуть бути стягнуті з [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 01.08.2011 р. [PERSON] на юридичну допомогу по справі витрачено 400 грн., враховуючи ту обставину, що позовні вимоги матеріального характеру задоволені, то понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 22, 23, 1167, 195 ЦК України,

Outcome: partial