Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

У лютому 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачам [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частині вказаної квартири. Зараз вона не може зайти в квартиру та проживати в ній, тому що відповідач [PERSON] перешкоджає їй користуватися жилим приміщенням 1/3 частка якого належить їй на праві приватної власності. Просила усунути перешкоди у користування нею спірною квартирою шляхом вселення її в дану квартиру; визначити порядок користування вказаною квартирою виділивши їй кімнату № 2 площею 14,9 кв. м, відповідачам виділити у користування кімнату № 2 площею 14,9 кв. м, всі інші приміщення у квартирі залишити в загальному користуванні; зобов'язати ТОВ «Толока укласти окремі договори найму квартири з нею та відповідачами, розділити особові рахунки. У березні 2013 о. [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічний позов про припинення права власності на частку у спільному майні на вимогу інших власників, в якому зазначили, що позивач по первісному позову є дружиною [PERSON] та дійсно має право власності на 1/3 частину спірної квартири. Між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, проживання їх разом у спірній квартирі неможливо. Вони готові компенсувати [PERSON] вартість її частки у квартирі. Просили припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири. У червні 2013 р. [PERSON] та [PERSON] уточнили свої позовні вимоги та просили припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири з одночасною компенсацією їй вартості цього майна в сумі 34452,33 грн.; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину даної квартиру, зареєстровану за [PERSON]; зняти з реєстрації у вказаній квартирі [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. У судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] та її представник свої позовні вимоги підтримала частково, просили вселити її у спірну квартиру, зустрічний позов визнала частково та зазначила, що не заперечує проти припинення її права власності на 1/3 частину спірної квартири з компенсацією її вартості 34452,33 грн., заперечує проти зняття її з реєстрації у вказаній квартирі та проти стягнення з неї судових витрат. Позивачі по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON] первісний позов не визнали, свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Пояснили, що з [PERSON] у них склалися неприязні стосунки на ґрунті її неправильної поведінки. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку: У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право власності на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка - є незначною та не може бути виділена в натурі; 2) річ - є не подільною; 3) спільне володіння та користування майном - є неможливим; 4) таке припинення - не нанесе істотної шкоди інтересам співвласника та членам його родини. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Кожному із них належить по 1/3 частині вказаної квартири. Вищезазначена квартира загальною площею 45,7 кв. м, житловою 29,8 кв. м складається з: кімната № 1 - площею 14,9 кв. м, кімната № 2 - площею 14,9 кв. м, кухні - площею 6,8 кв. м, ванної кімнати - площею 2,0 кв. м та коридору площею 4, 9 кв. м. На сьогоднішній день ринкова вартість квартири складає 103357 грн. З жовтня 2012 р. [PERSON] та [PERSON] разом не проживають. Вказані обставини визнаються сторонами, підтверджуються відповідними матеріалами справи, тому суд вважає їх встановленими. У відповідності до п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 7 від 04.10.1991 р. та п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. квартира яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири чи їх можливо переобладнати в такі квартири. При неможливості ж виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування, суд може й без згоди співвласника зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну йому частку. Зокрема, це може мати місце коли частка у спільній власності є незначною та не може бути виділена в натурі чи за особливими властивостями сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений житлом. Як встановлено у судовому засіданні частка позивача по первісному позову [PERSON] у праві спільної часткової власності є незначною. Оскільки спірна квартира складається з двох кімнат житловою площею 29,8 кв. м, а частка позивача по первинному позову складає 9,93 кв. м, то не встановлено, чи можливо виділити в натурі 1/3 частину позивачу по первісному позову. Судом не встановлено, чи є технічна можливість виділити [PERSON] 1/3 частку квартири в натурі, не проведена відповідна експертиза, сторони не заявляли клопотання про її проведення, а суд самостійно не може визначити чи є така можливість чи немає. Більш того, позивач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні відмовилась від позовних вимог в частині встановлення порядку користування спірною квартирою. На звернення [PERSON] було проведено будівельно-технічне дослідження для визначення вартості квартири [ADDRESS]. Згідно висновків будівельно-технічного дослідження вартість квартири складає 103357 грн. Позивач за первісним позовом [PERSON] погодилась з такою вартістю квартири. Суд не може задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині вселення її у спірну квартиру, оскільки припиняється її право власності на частину вказаної квартири. [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше ніж 6 місяців. Вона не надала суду доказів тому, що намагалась вселитися у спірну квартиру, а [PERSON] чи [PERSON] перешкоджали цьому. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньої заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважної причини, спроб вселитися до неї не робила, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню її до спірної квартири. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вказане підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття з реєстрації у спірній квартирі [PERSON] Підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на 1/3 частини квартири, зареєстроване на [PERSON] Право власності [PERSON] на вказану частину квартири припиняється, а інший співвласник квартири [PERSON] не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на дану частину квартири. [PERSON] також прохав покласти на [PERSON] витрати та витрати пов'язані з проведенням судової експертизи. Дані вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. При зверненні до суду [PERSON] сплачено 229,40 грн. судового збору. Вказана сума, відповідно до ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи, то дані вимоги підлягають задоволенню, оскільки суду надано квитанцію про факт таких витрат та їх розмір. Таким чином, суд вважає, що первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved