Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. та з урахуванням уточнень просить в рахунок погашення заборгованості за договором № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року в сумі 228803,13 грн. звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ ПриватБанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року та додатковою угодою № 2 до цього договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] (далі Відповідач), [PERSON] отримав кредит в розмірі 76636, 44 грн. на наступні цілі: 67670,00 грн. грн. на купівлю автомобіля; 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі; 3518,84 грн. на оплату страхових платежів; 5413,60 грн. винагорода за надання фінансового інструменту зі сплатою 9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 04.03.2014 року включно. Відповідно до п. 6 додаткової угоди [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO Nexia, 2006 року випуску, тип: легковий седан, державний номер: АХ6372АТ в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором. Взяті на себе зобовязання по договору № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року [PERSON] виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за договором № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року належним чином не виконує. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за договором № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року відповідач [PERSON] станом на 25.05.2011 року має заборгованість в розмірі 228803,13 грн., яка складається з наступного: - 76343,32 грн. - заборгованість за кредитом; - 78612,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9315,86 грн. - заборгованість по комісії; - 64531,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; Відповідно до умов договору № SAMDN0000012010015 від 03.03.2007 року, банк має право, у разі порушення зобов'язань по кредиту, звернути стягнення на предмет застави у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Тому, відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, ст. 590 ЦК України, ст.ст. 25, 26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень ПАТ КБ ПриватБанк було прийнято рішення звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Від представника відповідача до суду надійшли заперечення проти позову, на підставі того, що ПАТ КБ ПриватБанк неправомірно звернувся до суду, оскільки жодних договорів з ПриватБанком відповідач не укладав, договір наданий позивачем є нікчемним, оскільки укладений на думку представника відповідача з ТОВ Автокредит плюс, а не з ПАТ КБ ПриватБанк, печаток, підписів представників ПриватБанку на договорі не має. Окрім цього посилається на те, що представником позивача надано договір та додаткову угоду до нього, проте в назві додаткової угоди допущена помилка в даті основного договору, тому такий договір не можна вважати дійсним. Також представник відповідача стверджувала, що позовні вимоги є необгрунтованими через те, що позивач не довів факту виконання умов договору, пояснила, що спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти відповідача в незнаймого чоловіка, а не за кредитні кошти. Вважає, що розрахунок заборгованості є невірним, через те, що в ньому не враховані положення Цивільного кодексу України про позовну давність. Ні підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ Приватбанк позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в обгрунтування позову посилався на обставини викладені в позовній заяві, письмових поясненнях, та додатково пояснив, що 03.03.2007 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк для отримання кредиту на купівлю автомобіля, в результаті чого 03.03.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений Договір № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка, а також додаткова угода до нього, за якими [PERSON] отримав кредит в розмірі 76636, 44 грн. на наступні цілі: 67670,00 грн. грн. на купівлю автомобіля; 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі; 3518,84 грн. на оплату страхових платежів; 5413,60 грн. винагорода за надання фінансового інструменту зі сплатою 9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 04.03.2014 року включно. Відповідно до п. 6 додаткової угоди [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO Nexia, 2006 року випуску, тип: легковий седан, державний номер: АХ6372АТ в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором. Зазначений договір про відкриття та обслуговування платіжної картки АвтоРозстрочка був укладений та підписаний між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ ПриватБанк в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 5427 від 29.11.2006 року з іншої (копія довіреності додається) 03.03.2007 року, а додаткова угода до цього договору укладена між тими ж сторонами 05.03.2007 року. Про правомірність укладення таких правочинів свідчить копія рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2013 року та Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013 року, якими встановлено факт відсутності порушень зі сторони ПриватБанку при укладенні правочинів за підписом представника ПриватБанку [PERSON], яка діяла на підставі довіреності. Слід також зазначити, що в назві додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки АвтоРозстрочка була допущена описка в даті, а саме: замість вірної дати 03.03.2007 року, вказана помилкова 05.03.2007 року. Важливо, що усі інші реквізити додаткової угоди вказані вірно, більше того сторони прийняли, взяті на себе зобовязання та перейшли до їх виконання, а тому такі договори є укладеними і підлягають виконанню. Відповідно до п. 1.1. Договору банк зобовязується відкрити картковий рахунок та випустити клієнту [PERSON] платіжну картку, а Клієнт відповідно до п. 6 Договору зобовязався отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахункам, погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентам за його користування, сплачувати комісію. Відповідно до п. 9.5. Договору, договір діє до моменту належного виконання сторонами зобовязань. Відповідно до п. 1.1., 1.2., 17.2., 17.3., 17.4. додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка Позичальник зобовязується погашати кредитний ліміт, заборгованість за процентами, сплачувати винагороди та комісії в строки та у порядку передбачені договором. Свої зобовязання по Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року, по перерахунку грошових коштів ПАТ КБ ПриватБанк здійснив в повному обсязі, а саме: перерахував 67670,00 грн. на купівлю автомобіля, на рахунки вказані в рахунок-фактурі № СФ-0000867 від 13.03.2007 року згідно договору купівлі-продажу № СФ-0000867 від 13.03.2007 року між ТОВ Автоприват та [PERSON]; 34,00 грн. на сплату за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі; 3518,84 грн. на оплату страхових платежів; 5413,60 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту. Вказані обставини підтверджуються випискою по рахункам, копією договору купівлі продажу автомобіля, копією свідоцтва про право власності на транспортний засіб, які приєднані до матеріалів справи. Натомість, відповідач [PERSON] в порушення умов Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року та ст.ст. 526, 530 ЦК України, взяті на себе зобовязання зі сплати кредиту, процентів за кредитом та інших платежів належним чином не виконував та продовжує не виконувати, в результаті чого утворилась заборгованість. 02.07.2008 року [PERSON] добровільно передав автомобіль DAEWOO Nexia, 2006 року випуску, тип: легковий седан, державний номер: АХ6372АТ, в заклад, що підтверджується копією акту прийняття автомобіля від 02.07.2008 року. Однак, при цьому [PERSON] відмовився дати довіреність банку на реалізацію автомобіля та передати свідоцтво про право власності на ТЗ, в результаті чого банк був позбавлений можливості реалізувати своє право на задоволення своїх вимог за договором за рахунок предмету застави в позасудовому порядку, оскільки банк не має ніяких правових підстав зняти автомобіль з реєстрації в органах ДАІ, та реалізувати його будь-яким чином, а тому і змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Слід звернути увагу суду, що при прийнятті автомобіля в заклад, були зафіксовані наступні пошкодження автомобіля: подряпини на всьому кузові, не працює кондиціонер, відсутні передні поворотники, відсутня ручка перемикання оптики, відсутня обшивка правої двері, розібрана центральна консоль, не працює обдувка, пічка, склопідйомники, салон брудний, необхідна заміна всіх покришок. Зафіксовані несправності роботи коробки передач, зчеплення та двигуна. Вказане свідчить про те, що [PERSON] в порушення, взятих на себе зобовязань, закріплених в п. 17 додаткової угоди, не відновив автомобіль належним чином. Після передання предмету застави в заклад банку зобовязання за договором діють в тому ж обсязі, окрім права заставодавця користуватися предметом застави, відповідно до п.п. 17.22. додаткової угоди, тобто [PERSON] продовжував і продовжує нести зобовязання з погашення кредитного ліміту, погашення процентів, сплати винагород та комісій. Після прийняття автомобіля в заклад банком, [PERSON] направлялися вимоги про погашення заборгованості, співробітники банку намагалися запросити [PERSON] на бесіду до банку в телефонному режимі, однак усі ці спроби були марні, [PERSON] відмовляється добровільно погашати заборгованість за кредитом, а також відмовляється розпочати позасудову процедуру звернення стягнення на предмет застави. Факт надіслання письмових вимог підтверджується їх копіями, а також поштовими реєстрами про їх відправку. З приводу тверджень відповідача щодо того, що він щомісяця вчасно погашав кредит до передання предмету застави в заклад, заперечуємо, оскільки це не відповідає дійсності. В подальшому сам відповідач та його представник змінили свою позицію та пояснювали, що навпаки зовсім не погашали кредит, що свідчить про їх намір уникнути цивільно-правової відповідальності. В результаті невиконання умов Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року, [PERSON] станом на 25.05.2011 року має заборгованість в розмірі 228803,13 грн, яка складається з: - 76343.32 грн. - заборгованість за кредитом; 78612.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9315.86 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 64531.14 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Розрахунок заборгованість наданий відповідачем зроблений помилково, оскільки грунтується на помилкових вихідних даних: суми кредиту, розміру щомісячного платежу, нарахованих процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання грошових зобовязань за договором. З приводу заперечень відповідача щодо спливу строку позовної давності за вимогами про стягнення пені, слід відзначити, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, - ст. 256 ЦК України. Відповідно до статті 259 ЦК України: позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 9.5. Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року встановлений строк дії договору, а саме: договір діє до моменту належного виконання сторонами зобовязань. Тому фактично між банком та позичальником були узгоджені істотні умови про збільшення строку позовної давності щодо всіх вимог, включно з неустойкою. Отже, строк виконання зобовязань за кредитним договором ще не настав, договір діє до повного виконання сторонами зобовязань, а тому нарахована неустойка у вигляді пені підлягає сплаті в повному розмірі за весь строк прострочення, а підстави застосування строків позовної давності відсутні. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав, що йому незрозуміло звідки взявся такий договір, оскільки [PERSON] не укладав жодних кредитних договорів, автомобіль придбав у незнайомого чоловіка в 2007 році приблизно за 40000 грн. Автомобіль був новий, при купівлі автомобіля, [PERSON] не вистачало деякої суми коштів, але продавець не зважав, взяв паспорт та ідентифікаційний код [PERSON] та пішов до органів ДАІ, повернувся із свідоцтвом про право власності на ТЗ на ім'я [PERSON]. Про те, що на свідоцтві є примітка: кредит ЗАТ КБ ПриватБанк не знав, побачив лише через рік. До правоохоронних органів з цього приводу не звертався та жодних дій не здійснював. Через пів року після придбання автомобіля йому почали дзвонити з ПриватБанку з проханням погасити заборгованість за кредитом, які [PERSON] ігнорував, через півтора року приїхали співробітники ПриватБанку, яким [PERSON] передав автомобіль. Також [PERSON] пояснив, що йому погрожували, але в правоохоронні органи він також не звертався. [PERSON] вказав на те, що в цей час зловживав алкогольними напоями, та загубив паспорт і всі документи на автомобіль. Вважає, що автомобіль належить йому і придбаний за його власні, а не за кредитні кошти. На питання суду, чому не звернувся до правоохоронних органів, після того як в нього вилучили автомобіль, пояснив, що йому байдужа доля цього автомобіля. [PERSON] стверджує, що підпис в договорі йому не належить, проте від проведення судово-почеркознавчої експертизи відмовився, також відмовився від давання показань якості свідка. Представник відповідача в судовому засіданні заперечення проти позову підтримав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилався на обставини викладені в письмових запереченнях. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення представника відповідача та відповідача суд оцінює критичноі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03.03.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений Договір № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка, а також додаткова угода до нього, за якими [PERSON] отримав кредит в розмірі 76636, 44 грн. на наступні цілі: 67670,00 грн. грн. на купівлю автомобіля; 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі; 3518,84 грн. на оплату страхових платежів; 5413,60 грн. винагорода за надання фінансового інструменту зі сплатою 9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 04.03.2014 року включно. Відповідно до п. 6 додаткової угоди [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO Nexia, 2006 року випуску, тип: легковий седан, державний номер: АХ6372АТ в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором. Зазначений договір про відкриття та обслуговування платіжної картки АвтоРозстрочка був укладений та підписаний між [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ ПриватБанк в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 5427 від 29.11.2006 року з іншої (копія довіреності додається) 03.03.2007 року, а додаткова угода до цього договору укладена між тими ж сторонами 05.03.2012 року. Про правомірність укладення договору та додаткової угоди до нього свідчать факти встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013 року про відсутність порушень зі сторони ПриватБанку при укладенні правочинів за підписом представника ПриватБанку [PERSON], яка діяла на підставі довіреності. Встановлено, що в назві додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки АвтоРозстрочка була допущена описка в даті, а саме: замість вірної дати 03.03.2007 року, вказана помилкова 05.03.2007 року. Всі інші реквізити додаткової угоди вказані вірно, сторони прийняли, взяті на себе зобовязання та перейшли до їх виконання. Відповідно до п. 1.1. Договору банк зобовязується відкрити картковий рахунок та випустити клієнту [PERSON] платіжну картку, а Клієнт відповідно до п. 6 Договору зобовязався отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахункам, погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентам за його користування, сплачувати комісію. Відповідно до п. 1.1., 1.2., 17.2., 17.3., 17.4. додаткової угоди № 2 до Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка Позичальник зобовязується погашати кредитний ліміт, заборгованість за процентами, сплачувати винагороди та комісії в строки та у порядку передбачені договором. Свої зобовязання по Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року, по перерахунку грошових коштів ПАТ КБ ПриватБанк здійснив в повному обсязі, а саме: перерахував 67670,00 грн. на купівлю автомобіля, на рахунки вказані в рахунок-фактурі № СФ-0000867 від 13.03.2007 року згідно договору купівлі-продажу № СФ-0000867 від 13.03.2007 року між ТОВ Автоприват та [PERSON]; 34,00 грн. на сплату за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі; 3518,84 грн. на оплату страхових платежів; 5413,60 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту. Вказані обставини підтверджуються випискою за платіжною карткою, яка додається до цього відзиву. Натомість, відповідач [PERSON] в порушення умов Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року та ст.ст. 526, 530 ЦК України, взяті на себе зобовязання зі сплати кредиту, процентів за кредитом та інших платежів належним чином не виконував та продовжує не виконувати, в результаті чого утворилась заборгованість. 02.07.2008 року [PERSON] добровільно передав автомобіль DAEWOO Nexia, 2006 року випуску, тип: легковий седан, державний номер: АХ6372АТ, в заклад, що підтверджується копією акту прийняття автомобіля від 02.07.2008 року. При прийнятті автомобіля в заклад, були зафіксовані наступні пошкодження автомобіля: подряпини на всьому кузові, не працює кондиціонер, відсутні передні поворотники, відсутня ручка перемикання оптики, відсутня обшивка правої двері, розібрана центральна консоль, не працює обдувка, пічка, склопідйомники, салон брудний, необхідна заміна всіх покришок. Зафіксовані несправності роботи коробки передач, зчеплення та двигуна. В результаті невиконання умов Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року, [PERSON] станом на 25.05.2011 року має заборгованість в розмірі 228803,13 грн, яка складається з: - 76343.32 грн. - заборгованість за кредитом; 78612.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9315.86 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 64531.14 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується випискою по рахункам. Суд відносить критично та не приймає розрахунок заборгованість наданий представником відповідача, оскільки грунтується на помилкових вихідних даних: суми кредиту, розміру щомісячного платежу, нарахованих процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання грошових зобовязань за договором. Відповідно до умов п.п. 16.16., 16.18., 36. додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року до Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року, банк має право, у разі порушення зобов'язань по кредиту, звернути стягнення на предмет застави у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Суд приходить до рішення про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності з наступного: При укладенні Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року , сторони в п. 9.5 домовилися про те, що договір діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором. Строк виконання зобовязань за кредитом настає 04.03.2014 року, тому в представника відповідача не має ніяких підстав стверджувати про сплив строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Вищевказані обставини підтверджуються копією Договору № SAMDN0000012010015 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка від 03.03.2007 року та додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 року, копією договору купівлі-продажу № СФ-0000867 від 13.03.2007 року між ТОВ Автоприват. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, Заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд і може обрати один чи декілька способів захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved