Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 липня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 40 600 доларів США та 24\~ 000 гривень. Зазначену суму відповідач зобов'язався повернути в термін до 15 липня 2010 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів позивач надав розписку. Відповідач свій обов'язок щодо повернення коштів не виконав - у встановлений термін позику не повернув. Вказану суму боргу позивач просить стягнути на його користь за договором позики, укладення якого підтверджується борговою розпискою. Позивач до суду не зявився, надіслав до суду заяву про слухання справу за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки направлялися за адресою місця реєстрації відповідача, відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, а також оголошенням про виклик відповідача в газеті Час Київщини від 26.07.2013 р. № 29 (71), про причини своєї неявки суд не повідомив, своїх заперечень по суті позовних вимог та доказів на спростування обставин, викладених позивачами, суду не надав. Згідно\~ ст. 224 ЦПК України,\~ у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд\~ може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст.\~ 169, ст.\~ 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і враховуючи\~ згоду позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2\~ ст. 11 Цивільного кодексу України\~ підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 01.07.2010 року між [PERSON]В та [PERSON]В було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг 40600 доларів США та 24000 грн. Факт одержання відповідачем грошей підтверджується складеною ним письмовою розпискою. Зі змісту розписки вбачається те, що відповідач зобов'язується повернути позивачу грошові суми, отримані в борг, в строк до 15.07.2010 року\~ в сумі 40 600 доларів США та 24000 гривень. У зазначений строк відповідач позивачу гроші за виказаним договором не віддав, доказів своєчасного повернення боргу до суду не надав. У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~ визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України\~ позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначений родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів, отриманих відповідачем у борг, суду не надано, позовні вимоги [PERSON]В про стягнення боргу за договором позики, укладення якого підтверджується борговою розпискою від 01.07.2010 року, є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до\~ ст. 533 ЦК України\~ грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно -правовим актом. Оскільки, сторонами укладено договір позики як в гривнях так і в іноземній валюті, визначення суми, яка підлягає сплаті здійснюється\~ згідно офіційного курсу доллару США відносно гривні, розміщеному на офіційному веб-сайті\~ Національного банку України та на день ухвалення рішення становить 799,3 грн., а тому сума яка підлягає стягненню становить 324\~ 515 грн. 80 коп., що еквівалентно 40600 доларів США та 24 000 грн., а всього 348 515 (триста сорок вісім тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 3441, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved