Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 13 листопада 2012 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування позовних вимог, згідно уточненої позовної заяви, вказавши, що 01 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNG0GА0000000062, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 листопада 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і [PERSON] 01 листопада 2007 року уклали договір іпотеки №DNG0GА0000000062. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння загальною площею 133,40 кв.м., житловою площею 72,00 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 22 жовтня 2012 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 233316,59 доларів США, що в еквіваленті складає 1864199,58 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 101144,14 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 40972,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 9400,00 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 70659,73 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11108,82 доларів США. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNG0GА0000000062 від 01 листопада 2007 року у сумі 233316,59 доларів США, що в еквіваленті складає 1864199,58 грн.: звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння [ADDRESS], що належить на праві власності на підставі договору дарування [PERSON], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» повноважень, необхідних для здійснення продажу. Просили виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають у зазначеному домоволодінні зі зняттям з реєстраційного обліку у Головному управлінні державної міграційної служби у Дніпропетровській області, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного домоволодіння, та стягнути в рівних частках з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі у розмірі 3219,00 грн.. В судове засідання представник позивача за довіреністю - Сеннов О.А. не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги згідно уточненої позовної заяви підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.119). В судове засідання відповідачі не з'явилися. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином, про що мається повідомлення (а.с.114-118). Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв від них не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 01 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNG0GА0000000062, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 листопада 2023 року (а.с.15-19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і [PERSON] 01 листопада 2007 року уклали договір іпотеки №DNG0GА0000000062, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2310. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння загальною площею 133,40 кв.м., житловою площею 72,00 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-27). Встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого 12 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4720 (а.с.28-29). Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (а.с.32-37). Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 22 жовтня 2012 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 233316,59 доларів США, що в еквіваленті складає 1864199,58 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 101144,14 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 40972,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 9400,00 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 70659,73 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11108,82 доларів США (а.с.7-10). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Про наявність заборгованості по кредитному договору відповідач повідомлявся за допомогою Повідомлення №30.1.0.0/2-686 від 14 вересня 2012 року, що також підтверджується реєстром про направлення рекомендованих поштових відправлень від 19 вересня 2012 року (а.с.12-14). Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до приписів ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, відповідачу банком направлялось повідомлення про невиконання ним умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень, та пропонування добровільно виселитись з житлового приміщення, що є предметом іпотеки. Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. Разом з цим, відповідач на пред'явлені вимоги, ані після отримання повідомлення, а ні після відкриття провадження по даній цивільній справі, не відреагував, порушення договору не усунув. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 16.7.1., 22-27 договору іпотеки від 28 грудня 2006 року передбачено право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п.22 вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між банком та позичальником (відповідачем по справі) договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (п. 27 договору). Разом з цим, відповідно до ст. 34. Закону України «По іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотеко держателем або рішення суду може бути переданий іпотеко держателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки від 16 липня 2013 року, виданої квартальним комітетом Ленінського району м. Дніпропетровська №37, в домоволодінні [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON], [PERSON] проживає без реєстрації, а [PERSON] на даний час проживає в Росії. Доказів реєстрації будь-яких інших осіб за вказаною адресою суду не надано. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів із спірного домоволодіння задоволенню не підлягають через неконкретизованість позовних вимог та недоведеності предмету спору, що не позбавляє права позивача звернутись до суду окремо з такою вимогою к конкретним особам при наявності спірних правовідносин між ними. Суд вважає вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на домоволодіння [ADDRESS], а в решті позовних вимог слід відмовити Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволено частково, з відповідачів також належить стягнути в рівних частках на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3219,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial