Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] з 27 січня 1994року. 27 грудня 1994року він уклав шлюб з [PERSON], та згодом зареєстрував її та її неповнолітню на той час дочку [PERSON] за вказаною адресою. Одруження з [PERSON] виявилося невдалим. 05 вересня 2007року шлюб між ними було розірвано, але вони залишились проживати в квартирі однією сім"єю, та разом з ними став проживати без реєстрації чоловік відповідачки [PERSON] - [PERSON] Взаємовідносини між ним, колишньою дружиною та донькою і чоловіком останньої, погіршились, його стали ображати, погрожувати, провокувати. Він запропонував продати квартиру в якій разом мешкають, та поділити гроші, більшу частину яких надати йому, але отримав відмову. Спільне проживання стало неможливим. Він хвилювався за своє здоров"є та вимушений був з 10 червня 2013року проживати у своїй дочці [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Тривалий час він не міг звернутися до суду за захистом своїх прав, документи на квартиру знаходяться у відповідачів, вимушений був поновляти їх. Він з сім"єю колишньої дружини проживає окремо, то вважатися за законом членами однієї сім"ї не можуть. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Просить усунути перешкоди в користуванні його власністю шляхом визнання [PERSON], [PERSON] , такими, що втратили право на житло, яке розташовано за адресою [ADDRESS], та примусового виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з цієї квартири; стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. Під час розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій доповнив обгрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства, і зазначає, що після розірвання шлюбу колишня дружина втрачає статус члена сім"ї. Якщо спільне проживання членів сім"ї власника житла з власником цього житла, як підстава для встановлення такого сервітуту припиняє своє існування, то відповідно припиняється й самий сервітут. Просить усунути перешкоди в користуванні його власністю шляхом визнання [PERSON], [PERSON] , такими, що втратили право на житло, яке розташовано за адресою [ADDRESS], та примусового виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з цієї квартири; стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Вважають, що після розірвання шлюбу колишня дружина втрачає статус члена сім"ї. Він не має наміру проживати з колишньою дружиною. Крім того, [PERSON] та її чоловік [PERSON] ніколи не були членами його сім"ї. Підтверджують, що на день розгляду справи відповідачі [PERSON] не зареєстровані в його квартирі. Перебування відповідачів в квартирі перешкоджає йому користуватися своєю власністю, тому просить визнати [PERSON], [PERSON] , такими, що втратили право на житло, та примусово виселити [PERSON] та [PERSON] з його квартири. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. [PERSON] пояснила, що про розірвання шлюбу в 2007році їй взагалі не було відомо.Справа в суді розглядалася без неї. Тільки весною цього року їй стало про це відомо. Звичайно вона була обурена цим, оскільки мешкала з позивачем однією сім"єю, мала спільний бюджет, витрачала свої кошти на ремонт цієї квартири Її донька [PERSON] знялася з реєстрації в квартирі в вересні 2013р. Зять [PERSON] ніколи не був зареєстрований в квартирі. Вони на даний час в квартирі не мешкають. Донька іноді може переночувати в квартирі, оскільки в їхній квартирі робиться ремонт, і вони то в неї можуть тимчасово перебути, то в матері [PERSON] Ніяких їхніх речей в квартирі немає. Вона не чіпає позивача, він перебуває в своїй кімнаті, вона в своїй. Ніяких сварок вона з позивачем не вчиняє. Вважають, що вона не може бути визнана такою, що втратила право на житло і виселена. Просять в позові відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу члени сім"ї власника квартири , які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім"ї власника квартири належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 27 січня 1994року , що підтверджується договором купівлі -продажу (а.с.7). Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 1994року по вересень 2007року, що визнається сторонами. Актовий запис про розірвання шлюбу зареєстрований позивачем лише в липні 2013року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була вселена в квартиру [ADDRESS], і в ній зареєстрована з 28 липня 2009року , в якості члена сім"ї - дружини, і проживає в цій квартирі до теперішнього часу, що визнається позивачем. Оскільки відповідач [PERSON] була вселена в спірну квартиру за згодою позивача, на законних підставах , проживає в квартирі до теперішнього часу, суд вважає, що вона не втратила права на це житло і не може бути виселена з квартири з підстав, які зазначає позивач в позові. Підстави виселення членів сім»ї власника житлового приміщення, зокрема, і колишніх, передбачені нормами ст.. 157 ЖК та полягають у порушенні такими особами умов їх проживання і користування жилим приміщенням, що належить власнику. Між тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, свої позовні вимоги обставинами, які б свідчили про наявність передбачених ст.157, ч.1 ст.116 ЖК підстав для припинення права користування відповідачем [PERSON] спірною квартирою, позивач не мотивував. Будь-яких доказів на підтвердження наявності перешкод у розпорядженні належною йому квартирою до суду не надано. Представник позивача [PERSON] вважає, що колишня дружина не є членом сім"ї власника. З припиненням шлюбних відносин і припинився сервітут, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Але суд не погоджується з такою думкою, оскільки вважає, що припинення сімейних відносин з власником помешкання не припиняє житлового сервітуту. Але за відсутності згоди про безоплатне користування помешканням колишній член сім"ї повинен вносити плату за користування помешканням і за комунальні послуги, що відповідає ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є дочкою відповідачки [PERSON] і також була вселена та зареєстрована в спірній квартирі в якості члена сім"ї, що визнається позивачем. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрований, що підтверджується адресною довідкою, та копією домової книги (а.с.10,36-39), а [PERSON] на день розгляду знялася з реєстрації в цій квартирі, що також визнається позивачем [PERSON] Під час розгляду справи відповідач [PERSON] не визнавав позовні вимоги щодо його виселення, оскільки він взагалі в цій квартирі не мешкає, його речей в квартирі немає, і він ніколи не був в квартирі зареєстрований. Не заперечував той факт, що приходив в гості до [PERSON], оскільки вона є матір"ю його дружини [PERSON] На підтвердження своїх доводів щодо проживання в квартирі відповідачів [PERSON] , позивач посилається на пояснення свідка [PERSON], яка є його дочкою. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі слів її батька [PERSON] , їй відомо, що [PERSON] проживають в квартирі позивача, вчиняють сварки, ображають його, застосовують фізичне насильство, у зв"язку з чим, позивач проживав у неї деякий час на весні цього року. Вона особисто до квартири не ходила, їй не відомо чи є там речі [PERSON], чи мешкають вони в квартирі. Аналізуючи пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що факт проживання в спірній квартирі [PERSON] цими поясненнями не підтверджується, оскільки всі обставини їй відомі зі слів позивача, а вона особисто ніколи в квартирі не перебувала, про наявність речей [PERSON] в квартирі їй не відомо. Позивач не заперечував в судовому засіданні , що [PERSON] вивезла речі з квартири, але вважає, що це були його речі, а її речі залишилися в квартирі. Доказів, що в нього зникли якісь речі і він звертався з цього приводу до компетентних органів, суду не надано. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що доказів проживання в квартирі відповідачів [PERSON], знаходження їхніх речей в квартирі, доказів, що відповідачі [PERSON], якимсь чином перешкоджають у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, позивачем не надано, тому вимоги позивача, щодо виселення [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо про визнання відповідачів втратившими право на житло, та виселення, то відповідно до ст. 88 ЦПК України і вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів витрат по судовому збору задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed