Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно. До справи в якості співвідповідачів залучені [PERSON] (сестра позивача), [PERSON] (мати позивача), оскільки рішення в справі може вплинути на їх права на спадщину, як спадкоємців першої черги. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер його дід [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок [NUMBER] з надвірними господарськими будівлями по [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будову від 19 лютого 1959 року. [INFO] помер батько позивача [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте свідоцтва про право на спадщину не отримав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на вказане спадкове майно. Позивач стверджує, що прийняв спадщину та проживає в житловому будинку [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до державної нотаріальної контори, проте, листом № 272/02-17 від 11.04.2013 року, позивачу було роз»яснено про неможливість видачі даного свідоцтва за відсутності у нього правовстановлюючих документів та необхідність звернення до суду (а.с. 13). Тому, [PERSON] просив встановити факт прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO], його батьком [PERSON], який помер [INFO] та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке складається з будинку [ADDRESS]. До суду позивач [PERSON] подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, які просив задоволити з підстав, що викладені у позовній заяві. З виконавчого комітету Коростенської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника установи. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення судом позову. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності з вказівкою про те, що не має заперечень щодо задоволення судом позовних вимог. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дідусь позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.15). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [NUMBER] з надвірними господарськими будівлями по [ADDRESS], яке за життя належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівництво (а.с.6). Син спадкодавця [PERSON] (а.с. 8) фактично вступив в управління спадковим майном. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 5) та онуком [PERSON] (а.с.8). Позивач з 14.03.1987 року і по теперішній час зареєстрована в будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] та [PERSON] Коростенською міською державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались ( а.с. 18,19). Позивачу відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину за законом узвязку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів (а.с.13) . Судом визнано, що спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом Української РСР 1963 р та Цивільним кодексом України (дата набрання чинності з 01 січня 2004 року). Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 25.12.1992 року, у разі коли позивач фактично вступив в управління спадковою масою, суд розглядає питання про право власності, а не про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при неможливості видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, справа про спадкування розглядається судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, у разі коли це право оспорюється, не визнається, або у разі відсутності документів на майно. Так, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР) Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 УРСР) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529 УРСР) Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 УРСР ). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 УРСР) За правилами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( ст. 1296 ЦК України). Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, повно та всебічно з»ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно підлягають задоволеню. Суд визнає, що мало місце спадкування за законом, а отже і перехід права власності на спірний будинок від спадкодавця до його спадкоємця (позивача). Суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на житловий будинок [NUMBER] з надвірними господарськими будівлями по [ADDRESS], і тому за ним слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування. Здатність мати цивільні права та обов»язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті (ст. 25 ЦК України). Тому, суд позбавлений можливості вирішувати спір щодо прав та обов»язків [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO], а тому, позовна вимога щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], після смерті [PERSON] - задоволенню не підлягає. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial