Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 22062,97 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 13.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №IFXRRX09581510, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3094,73 грн. зі сплатою відсотків а користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і ПАТ КБ «Приватбанк» Договір, про що свідчить підпис відповідача. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Однак, відповідач зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 22062,97 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 3094.74 грн., заборгованості по процентам користування кредитом - 222,81 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 834,02 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 16384,59 грн., штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. та 1026,81 грн. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану суму боргу та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву пр. розгляд справи за його відсутності. Позов не визнає і просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 13.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №IFXRRX09581510, відповідно до якого банк зобов'язувався надати відповідачу строковий споживчий кредит у сумі 3094,74 грн. на строк 12 місяців з 13.05.2008 року по 13.05.2009 року включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 118,74 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10% на місяць. Згідно п.п. 4.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», відповідач зобов'язувався за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту, щомісяця, в період сплати сплачувати відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах та заяві. Пунктом 5.1 цих умов передбачено, що при порушенні будь-якого із зобов'язань, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. В силу статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання та надав 13.05.2008 року відповідачу вищевказаний кредит на платіжній картці. Однак, відповідач не виконав умов договору по сплаті кредиту та відсотків, оскільки з розрахунків заборгованості за договором №IFXRRX09581510 від 13.05.2008 року, укладеного між «Приватбанком» та клієнтом [PERSON], станом на 20.09.2013 року вбачається, що відповідачем не було сплачено платежів на погашення кредиту. Внаслідок цього станом на 20.09.2013 року виникла заборгованість по поверненню кредиту в сумі 3094,74 грн., по сплаті відсотків в сумі 222,81 грн., по платі за комісію 834,02 грн., Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, позивачем було нараховано пеню згідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів, плати за обслуговування споживчого кредиту в сумі 16384,59 грн. та штрафи (фіксована частина) - 500 грн., штраф (відсоток від суми) - 1026,81 грн. згідно поданого позивачем розрахунку. Поряд з тим, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. В силу ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами (далі - Закон) зазначив, що виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Суд бере до уваги заперечення відповідача [PERSON], який просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та враховує те, що нарахований позивачем розмір пені - 16384,59 грн. значно перевищує розмір завданих позивачу невиконанням умов договору збитків, а також такі обставини, що мають істотне значення: пенсійний вік відповідача, його важке матеріальне становище, тому вважає, що розмір пені, що підлягає до стягнення в користь позивача слід зменшити до розміру заданих збитків, тобто заборгованості по кредиту в сумі 3094 грн. 74 коп. Оскільки пунктом 5.5 зазначених Умов… передбачено терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені-неустойки тривалістю 5 років, тому позивач має право на стягнення заборгованості та пені в межах строку позовної давності згідно з ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 13.05.2008 року №IFXRRX09581510 в сумі розмірі 8773 грн. 12 коп. (з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 3094 грн. 74 коп., проценти за користування кредитом - 222 грн. 81 коп., комісія за користування кредитом - 834 грн. 02 коп., штрафи (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1026 грн. 81 коп., пеня - 3094 грн. 74 коп.) відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial