Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісного майна. З врахуванням уточнених позовних вимог [PERSON] зазначив, що 6 червня 1992 року зареєстрував згідно актового запису №571 шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них є двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Мешкали вони спочатку в с. Чечелеве, потім переїхали до м. Кременчука. Під час сумісного життя на земельній ділянці, яка була виділена [PERSON] під забудову, вони збудували двохповерховий будинок загальною площею 211 кв. м з мансардами і літньою кухнею з льохом 28,86 кв.м, який знаходиться за адресою: с. Чечелеве, вул. Миру,51. Цей будинок він будував із своїм вітчимом [PERSON] та батьком [PERSON], земельну ділянку, площею 0,2675 гектара, про що свідчить відповідь сільського голови адвокату [PERSON], на якій він розташований, вони обробляли, здобрювали, посадили сад, зробили колодязь та огорожу з двома воротами і хвірткою. Відповідач участі в цьому майже не приймала. Ним було проведено телефон та електрику, встановлені замки. Їжу готувала їм його мати. Відповідач з дітьми прописались за адресою: с. Чечелеве, вул. Миру 51. Більшість матеріалів для будівництва були перевезені з с. Градизьк, Глобинського району, вул. Леніна,20, що залишились його матері, як спадщина де планували розпочати будівництво його мати із братом [PERSON], ще до їх шлюбу, про що свідчить довідка, видана виконкомом Градизької сільської ради. Будівельні матеріали були куплені ним та його батьками до шлюбу з відповідачем, а саме 16.08.1991р., 13.09.1991р., 29.10.1991р., 17.11.1991р., 30.01.1992р., 11.05.1992р., 13.05.1992р., що підтверджується квитанціями. Ці будівельні матеріали вони віддали йому. Разом з відповідачем він проживав за рішенням суду до жовтня 2009 року. З жовтня 2009 р. він не веде з нею спільного господарства. 5 травня 2010 року рішенням суду шлюб було розірвано. Технічного паспорту на цей житловий будинок з господарськими будівлями в селі Чечелеве по вул. Миру, буд.51 немає, він не введений в експлуатацію, тобто він неділимий. Згідно п.2,3 ст.70 СК України, п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно з'ясовувати джерело і час його придбання, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу. З огляду на ці вимоги та те, що [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, під час шлюбу приховувала та не витрачала на потреби родини грошові кошти; не дбала про майно, зокрема в вигляді будинковолодіння в с. Чечелеве вона прописана та мешкає із своїм чоловіком, що веде до значних пошкоджень та ймовірного знищення спірного майна. Місце проживання їх неповнолітнього сина за його бажанням та рішенням суду визначено з ним, розмір аліментів, які він одержував за рішенням суду - 1/8 частина заробітку [PERSON], в серпні 2012 року він офіційно відмовився від них, як недостатніх для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина; спірне будинковолодіння у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами будувалось майже виключно за кошти його родини та із матеріалів, придбаних ним та його рідними до шлюбу просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 7/10 частину вартості будівельних матеріалів, придбаних під час шлюбу з урахуванням виконаних робіт, а саме 259000,89 грн., вартість матеріалів, придбаних ним та його матір'ю до шлюбу 133217,53 грн., використаних при будівництві по вул. Миру,51 в с. Чечелеве, Кременчуцького району, а саме: житловий будинок (незавершений будівництвом), літня кухня з льохом, вбиральня, яма зливна, колонка, бруківка, огорожа, ворота №1, ворота №2 з хвірткою, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, а всього 392218 грн. 42 коп., згідно ст. 88 ЦПК України, а також згідно Постанови КМ України від 27.04.2006 року № 590 стягнути з відповідача на його користь 958 грн. 55 коп. держмита, за сплату експертного дослідження 1000 грн. та сплату повторної судової експертизи 2000 грн., а всього 3958 грн. 55 коп. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл сумісного майна. У позовній заяві [PERSON] вказала, що [PERSON] в період перебування в шлюбі, в 2005 році придбав гараж №334, що знаходиться по вул. Флотська, 3 в м. Кременчуці в автогаражному кооперативі «Дніпровський». Оскільки гараж придбано протягом перебування в шлюбі, то він є спільною власністю подружжя. Правовстановлюючих документів на гараж № 334 в неї не було. Гараж був придбаний на ім'я [PERSON] Про факт існування гаражу дізналася випадково, лише після розірвання шлюбу з чоловіком, коли в документах знайшла копію квитанції на оплату членських внесків за гараж. [PERSON] без її згоди на продаж спільного сумісного майна, продав гараж в 2010 році, а кошти використав на особисті потреби. З підстав ст.ст. 67-70 СК України просила суд стягнути з [PERSON] на її користь ? частину вартості гаражу в сумі 20000 грн. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду заперечення на позовні вимоги [PERSON], де зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з того, що він мав гараж в кооперативі і був членом гаражного кооперативу ще до одруження з [PERSON], [PERSON] ніколи не цікавилась фінансовими справами та справами, пов'язаними з будівництвом в їх родині. Він намагався добудувати гараж № 334 в кооперативі «Дніпровський», але віддав його [PERSON] в рахунок погашення боргу в вісім тисяч гривень. Ці гроші він позичав у нього ще в 2007 році і витратив їх на родинні потреби, а саме: на ремонт автомобіля, на музичні інструменти для дітей та на їх оздоровлення в Криму. Щодо використання однієї накладної в двох справах, то 80 листів 6-волнового, 25 листів 8-волнового шиферу та частина пиломатеріалів використані на будівництві в с. Чечелеве по вул. Миру 51, а 145 листів 8-волнового шиферу та залишок пиломатеріалів на другому об'єкті, про що ведеться спір в справі № 22ц-1690-719-2012. В судовому засіданні [PERSON] та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали суду заперечення на позовні вимоги [PERSON], де зазначили, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необгрунтованими, оскільки земельна ділянка по вул. Миру, 51 в с. Чечелеве Кременчуцького району і розташовані на ній будівельні матеріали є її особистою власністю і поділу не підлягають, бо придбані до шлюбу. Земельна ділянка була нею отримана під забудову 26.04.1991 року, що підтверджується паспортом забудовника. В цьому ж році нею та її батьками були придбані та завезені на вказану земельну ділянку будівельні матеріали та протягом року до її шлюбу зведено фундамент та короб будівлі. Докази, надані [PERSON], а саме копії квитанцій та накладних не є належними та допустимими, оскільки він вже надавав їх, як докази по іншій цивільній справі і обґрунтовував ними інші вимоги. Фундамент та короб будівлі зроблено з порушенням будівельних норм і будинок знаходиться в аварійному стані. В будівлі маються тріщини, крівля протікає, стіни з ракушняка руйнуються, що робить не можливим її використання і більшості використаних будівельних матеріалів в подальшому. Із позовної заяви про уточнення позовних вимог не можливо зрозуміти чому [PERSON] відступає від принципу рівності часток подружжя і на підставі чого просить суд значно збільшити його частку всупереч вимогам СК України та домовленостям між сторонами щодо аліментів. [PERSON] в своїй заяві не враховує, що з [PERSON] проживає та знаходиться на її утримані їх дочка, яка продовжує навчання, а тому також потребує допомоги; [PERSON] разом із сином, продовжує проживати в їх спільному буди нку по вул. Чапаєва, 41/26, а тому і він і син забезпечені житлом. [PERSON] до цього часу вимушена винаймати житло, так як [PERSON] вигнав її разом з дочкою з вказаного будинку, а зараз чи нить перешкоди і не виконує добровільно рішення суду про її вселення; незавершене будівництво по вул. Миру, 51 в с. Чечелеве Кременчуцького району є будівельними матеріалами, і в ньому неможливо проживати, а тому в чому поля гають інтереси сина при збільшенні частки у вартості цих будівельних матеріалів із заяви пози вача незрозуміло; ніякої заборгованості за аліментами у неї не існує, що підтверджується довідкою державного виконавця; [PERSON] збільшуючи розмір стягнення не враховує предмети по буту та прилади, які він залишив собі і які є спільним майном, а саме: кухонний дубовий гарнітур,кухонний комбайн, двохкамерний холодильник, два деревяних ліжка з ортопедичними матрацами та інші меблі та майно. Докази, надані [PERSON] не є належними та до пустимими. Копії квитанцій і накладних (Накладна №1317 від 29.10.1991р. на ім'я [PERSON]; то варний чек від 30.01.92 р., Накладна № 17 від 11.05.1992р. на ім'я [PERSON]С; Вимога № 1579 від 16.08.1991р. на ім'я [PERSON]С, Квитанція до прибуткового касового ордеру № 43 від 13.05.1992 р. ПП «Авалон» на ім'я [PERSON]А.) щодо придбання будівельних матеріалів, які позивач приєднав до позовної заяви, [PERSON] вже надавав, як докази по іншій цивільній справі № 22ц- 1690-719-2012, яка розглядалась Автозаводським райсудом м. Кременчука про розподіл сумісного майна подружжя між мною та відповідачем. По цій справі № 22ц- 1690-719-2012 вищеперерахованими доказами позивач обґрунтову вав зовсім інші обставини щодо розподілу майна подружжя, а саме, що житловий будинок по вул. Чапаєва, 6.41/26 в м. Кременчук збудовано з будівельних матеріалів, перевезених з с.м.т. Градизьк і придбаних [PERSON] і його родичами до нашого шлюбу. Крім того, квитанція до прибуткового касового ордеру № 43 від 13.05.1992 р. ПП «[PERSON] лон» на ім'я [PERSON] є фіктивною, так як приватне підприємство «Авалон» було за реєстровано лише 30.04.1998 році, а тому вказаний документ є підробленим, так як офор млений заднім числом. Накладна № 17 від 11.05.1992р. на ім'я [PERSON] заповнена почерком самого [PERSON]С, який ніколи на підприємстві «НАШЕ ДЕЛО» не працював, а тому викликає великі сумніви у її достовірності. Також елементи підробки мають і інші документи надані позивачем. Таким чином, долучені до позовної заяви копії квитанцій та накладних щодо придбання будівельних матеріалів не відповідають вимогам ст.ст. 58,59 ЦПК України, є неналежними та недопустимими доказами, а тому не можуть бути використані по справі, як докази. Висновок експерта, не враховує вартість будівельних ма теріалів після демонтажу будинку через його аварійність. Так як, вказані запитання на розгляд експерту не ставились, у зв'язку з чим, невідомо чи можливо в подальшому використати вказані будівельні матеріали та якою буде їх вар тість після демонтажу. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника [PERSON], свідків, експерта, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 6 червня 1992 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ №328980. Сторони мають спільних дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 5 травня 2010 року шлюб розірвано, визначено місце проживання дочки з матірю, а сина з батьком. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.06.2010 року про це зроблено актовий запис №243. До реєстрації шлюбу 26.04.1991 року [PERSON] під забудову було виділено земельну ділянку по вул. Миру, 51 в с. Чечелеве Кременчуцького району, що підтверджується паспортом забудовника, а на даний час вона на праві власності належить [PERSON] внаслідок її приватизації. На цій земельній ділянці сторонами було побудовано незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Суд критично оцінює надані [PERSON] квитанції, товарні чеки і накладні, оскільки частина з них містить позначення грошової одиниці, що не існувала на час складання, частина офор млена заднім числом, прибутковий касовий ордер № 43 від 13.05.1992 р. виписаний від імені ПП «[PERSON] лон», яке було за реєстровано лише 30.04.1998 р. Крім того, судом встановлено, оскільки не заперечується сторонами, що у будівництві вказаного будинковолодіння приймали родичі як однієї так і іншої сторони. Доказів того, що для будівництва використовувались матеріали придбані до шлюбу, крім пояснень свідків суду надано не було. До пояснень всіх свідків з приводу початку будівництва до шлюбу та участі сторін у ньому суд відноситься критично, оскільки їх покази протирічать один одному, вони є близькими родичами або знайомими сторін, тому визначити які з них є правдивими та переконливими неможливо. Таким чином, жодна із сторін не надала суду переконливих доказів того, що хтось із них приймав більшу участь у будівництві будинковолодіння в с.Чечелеве по вулиці Миру,51. Враховуючи викладене суд виходить з того, що участь сторін у будівництві спірного будинковолодіння була рівною. Вимога [PERSON] з підстав ст.70 СК України про збільшення його частки до 7/10 не доведена. Так, [PERSON] не надав суду доказів, що [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, під час шлюбу приховувала, знищила чи пошкодила спільне майно, витрачала його на шкоду інтересам сімї. При розірванні шлюбу рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 5 травня 2010 року, визначено місце проживання дочки з матірю, а сина з батьком. На той час дочка була неповнолітньою. Суд враховує, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син. При цьому суд також враховує, що на утриманні [PERSON] знаходиться їх дочка, яка продовжує навчання денної форми та не отримує стипендії, що підтверджується довідкою №1 від 02.01.2013 року. Крім того, [PERSON] разом із сином, продовжує проживати в спільному буди нку по вул. Чапаєва, 41/26, що не заперечується сторонами. На час, коли з [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина заборгованості не було. [PERSON] за власною ініціативою відмовився від подальшого стягнення аліментів, що не заперечується сторонами. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №41-13 від 4.06.2013 року вартість будівництва будинковолодіння, розташованого в с. Чечелеве Кременчуцького району Полтавської області по вулиці Миру,51, а саме: незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 503218 гривень 80 копійок. Пояснення [PERSON] щодо неможливості добудови спірного будинку, внаслідок його технічного стану, спростовуються поясненнями експерта. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] на його користь слід стягнути ? частину вартості будівництва будинковолодіння, розташованого в с. Чечелеве Кременчуцького району Полтавської області по вулиці Миру,51, а саме: незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в розмірі 251609 гривень 40 копійок. Вимога [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього на її користь ? частину вартості гаражу в сумі 20000 гривень підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути 4784 гривні 50 копійок виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був членом автогаражного кооперативу «Дніпровський» з 21.09.2005 року по 10.07.2010 року де був його гараж №334, що не оспорюється сторонами та підтверджується відповіддю голови кооперативу. Виходячи з цього гараж №334 придбано в період перебування в шлюбі, а відчужено [PERSON] після його розірвання. Зазначена обставина не спростовується наданою [PERSON] розпискою. За цих обставин є всі підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ? частини вартості гаражу з підстав ст.ст. 67-70 СК України. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №41-13 від 4.06.2013 року вартість гаража №334, розташованого в м. Кременчуці Полтавської області по вулиці Флотській,3 в авто гаражному кооперативі «Дніпровський» становить 9569 гривень, тобто ? вартості гаражу становить 4784 гривні 50 копійок. На підставі ст. 88 ЦПК України суд наступним чином розподіляє між сторонами судові витрати. В стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження №10/3-11 слід відмовити, оскільки її висновки заперечувались [PERSON] і вона є недопустимим доказом. З [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи №41-13 від 4.06.2013 року, в розмірі 2000 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору 214 гривні 60 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи №41-13 від 4.06.2013 року, в розмірі 500 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 2482 гривні 45 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] розмір судового збору відповідно до розміру задоволених вимог [PERSON] 2516 гривні 09 копійок.

Outcome: partial