Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва (далі - КП по УЖГ Дніпровського району м.Києва) звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3269,14 гривень та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON], які являються споживачами житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідачі не виконували своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування квартирою та за надані комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість до 01.10.2012 року в сумі 3260 гривень та з 01.10.2012 року по 01.06.2013 року в сумі 9,14 гривень. В порядку досудового врегулювання спору відповідачам було надіслано вимогу-попередження з пропозицією сплати заборгованості в добровільному порядку, однак добровільно погасити борг відповідачі відмовляються, у зв'язку з чим підприємство позивача змушене звернутись до суду. Представник позивача Пількевич О.А. в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що Головним інформаційно-обчислювальним центром Київської міської державної адміністрації в квитанціях помилково не вказано борг відповідачів з 01.10.2012 року по 01.06.2013 року в сумі 9,14 гривень. Заборгованість в сумі 3260 гривень утворилася до липня 2004 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, просила застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, подавши суду відповідну письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ст.24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Таким чином, балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг. Як убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 12.02.2010 року (а.с. 7). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 1987 року зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3 від 08.07.2013 року, виданою Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 402 (а.с. 6). Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі заборгували підприємству позивача по сплаті за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3260 гривень, за період з 01.01.2002 року по 01.06.2004 року включно, та 9,14 гривень за жовтень-листопад 2012 року, що підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками заборгованості (а.с. 13). Згідно ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням ст.611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст.614, ч.2 ст.615 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно з ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, 4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення сторін, клопотання відповідача про застосування загального строку позовної давності, враховуючи, що заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги в сумі 3260 гривень виникла за період з 01.01.2002 року по 01.06.2004 року включно, а позивачем не заявлено клопотання про подовження строку позовної давності із зазначенням причини поважності його пропуску, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності для звернення із вказаною вимогою до суду. Суд також не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів 9,14 гривень, оскільки з наданих в судовому засіданні відповідачем квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за 2005-2013 роки вбачається, що зазначений борг відсутній. При цьому суд враховує пояснення представника відповідача щодо помилки Головного інформаційно-обчислювального центру Київської міської державної адміністрації при складанні вказаних квитанцій, а також те, що інших належних доказів на підтвердження заборгованості в сумі 9,14 гривень суду не надано, а відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва до [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed