Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ “Чернігівавтосервіс” про зобов’язання вчинити певні дії, в якому просить зобов’язати ПАТ “Чернігівавтосервіс” видати [PERSON] уточнюючу довідку про роботу водієм на міських маршрутах в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 рік включно, оформлену відповідно до вимог пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а також довідку про його заробітну плату за цей період. Стягнути з ПАТ “Чернігівавтосервіс” на користь [PERSON] суму сплаченого за подання позовної заяви судового збору. Мотивуючи вимоги тим, що працював водієм на всіх марках автобусів в міській колоні № 1 у «Чернігівському АТП 24021» та «Чернігівському АТП 17427» в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року. Вказує, що відповідно до п. „з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв мають право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. Для отримання права на пільгову пенсію звернувся до УПФУ в м. Чернігові. На підтвердження свого права на призначення пільгової пенсії позивачем було надано пакет документів. Проте, у довідці із ПАТ «Чернігівавтосервіс» було зазначено лише, що [PERSON] працював водієм в «Чернігівському АТП 24021» та «Чернігівському АТП 17427» в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року без вказівки на характер виконуваної роботи. На його звернення відповідач відмовляється видати уточнюючу довідку про роботу водієм міського транспорту відповідно до п. 20 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 року. В судовому засіданні 31.10.2013 року представником позивача в порядку ст. 31 ЦПК України подана заява про уточнення позовних вимог, в якій просить зобов’язати ПАТ «Чернігівавтосервіс» видати [PERSON] уточнюючу довідку про роботу водієм на міських маршрутах в період з 11.05.1979 року по 06.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року оформлену відповідно до вимог п. 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637, а також, довідку про його заробітну плату за ці періоди. Стягнути з ПАТ «Чернігівавтосервіс» на користь [PERSON] суму сплаченого за подання позовної заяви судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник уточнюючі позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача пояснив, що позивач працював на всіх марках автобусів в міській колоні № 1. З травня 1979 року приступив на роботу, працював на автобусі по місту, за межі міста не їздив. Одного разу, коли зламався міжміський автобус, позивача зняли з міського маршруту і він забирав людей, а потім допрацьовував по місту. З 11.05.1979 року по 06.10.1989 року позивач працював по місту, потім його перевели на міжміський маршрут і він їздив до інших міст по 07.09.1993 року. З 06.09.1993 року позивач знову працював по місту. Довідку надали про те, що позивач працював з 1979 року по 1993 рік водієм, не вказано, що «по місту», довідка по заробітній платі не видавалася. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що було кілька колон, вони не були пов’язані з маршрутами. Після змін про пільгове забезпечення почали робити дописки по «міській колоні № 1». Позивач працював без закріплення певного маршруту. Позивачу була надана довідка, яка надіслана простим листом, крім уточнюючої довідки. Є акт про виконання всіх видів роботи водія. Також, позивачу видана довідка про середню заробітну плату за 5 років. Представник [PERSON] Пенсійного фонду України в м. Чернігові в судове засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлено згідно ст. 76 ЦПК України. Наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління, проти задоволення позову не заперечують. Суд ухвалив справу розглянути у відсутності представника [PERSON] Пенсійного фонду України в м. Чернігові, який не з’явився в судове засідання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.09.2013 року пояснив, що він з 1968 року працював в «Чернігівському АТП», а [PERSON] прийшов на роботу в 1979- 1980 році і працював до 1993 року. [PERSON] працював на ікарусі, пасажирському міському маршруті № 8, потім свідок вже не слідкував. Працював довго, років 7, а може й більше. Маршрут № 8 був комсомольсько-молодіжним, прямував тільки по місту, його нікуди не знімали. Інспектором 1-ї міської колони по транспорту був [PERSON] Свідок був представником профсоюзу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.09.2013 року пояснив, що знає, що [PERSON] працював в міській колоні, в приміській колоні він його не бачив. [PERSON] завжди виконував план, працював більше ніж 12,5 років. Коли і скільки позивач працював свідок сказати не зміг, знає тільки, що працював на міському маршруті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24.09.2013 року пояснив, що [PERSON] працював водієм в міській колоні 3 роки, працювали разом, як напарники на маршруті № 8, потім позивач перейшов в іншу колону, приблизно в 1986 році. По місту працювали з 1983 року по 1986 рік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 31.10.2013 року пояснив, що працював у «Чернігівському АТП» з 12.03.1986 року. [PERSON] знає, коли свідок прийшов на роботу, то він вже працював. Поділу на міські і заміські маршрути не було, працювали згідно змінно-добового наряду. [PERSON] виконував виїзд в місто і за місто, перевозив по замовленням. [PERSON] був водієм автобусного парку і виконував всі виїзди. Найменування маршруту в акті зазначалося з путівного листа. Поділ на колони виконувався для поліпшення оперативного керівництва, соцзмагання, рейси колони виконували різноманітні. Спочатку було 4 колони, потім зменшувалось. Вивозили робочих з підприємства для праці в колгоспі. Свідок керував колонами, в кожній колоні було по 3 керівника. Які записи робилися в трудовій книжці свідок не знав. Колони не розділялися на міські чи приміські. Офіційно наказу по підприємству не було по міській колоні. Свідок розподіляв водіїв по колонам, що їм робити вирішував начальник колони. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці [PERSON] 01.02.1979 р. був прийнятий на роботу до Чернігівського виробничого управління автомобільного транспорту „Чернігівське автотранспортне підприємство 24021” (якому в 1982 році було змінено індекс з „24021” на „17427”) та звільнений 07.09.1993 року. Зокрема, з 01.02.1979 року він працював слюсарем з ремонту автомобілів третього розряду; 11.05.1979 року був переведений водієм третього класу для роботи на всіх марках автобусів, дописано без належного посвідчення «в міську колону № 1»; 01.10.1984 року йому присвоєна кваліфікація водія другого класу; 06.10.1989 року переведений водієм другого класу для роботи на всіх марках автобусів в колону № 2, а 10.06.1993 року позивач був переведений водієм другого класу для роботи на всіх марках автобусів в міську колону № 1 та 07.09.1993 року був звільнений з роботи водія за власним бажанням (а.с. 8-11). Згідно п. „з” ч. 1 ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місяця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту ( автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки – після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки – після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно довідок № 13 від 22.03.2012 року, № 67 від 16.07.2012 року, № 82 від 31.08.2012 року, № 84 від 17.09.2012 року позивач працював на посаді водія в «Чернігівському АТП 24021» та «Чернігівському АТП 17427» в період з 11.05.1979 року по 07.09.1993 року та виконував роботу з перевезення пасажирів по різним автобусним маршрутам (міським, приміськім, міжміським, на замовлення) (а.с.19, 42-44). Відповідно до листа № 4165/05 від 11.03.2013 року управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові не має можливості зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 11.05.1979 року по 05.10.1989 року та з 10.06.1993 року по 07.09.1993 року на посаді водія міського пасажирського транспорту, так як в трудовій книжці відсутні записи про характер роботи, яка дає право на пільгову пенсію відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки уточнюючу довідку, що підтверджує ці обставини, не надано (а.с.20). Суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивач не надав допустимих доказів згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” № 637 від 12.08.1993 року з наступними змінами, для підтвердження того, що він у спірний період працював повний робочий день водієм міського пасажирського транспорту. Також, відсутні записи в документах трудової діяльності позивача про його роботу водієм міського пасажирського транспорту у спірний період. Актом № 018351 від 31.05.1985 року зафіксованим порушення транспортного законодавства з боку позивача підтверджується факт, що [PERSON] виконував перевезення пасажирів по маршруту Чернігів-Городня, що проходить за межами м. Чернігів (а.с.46). Також, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зобов’язання відповідача видати довідку про заробітну плату за спірні періоди, оскільки позивачу була надана довідка про середню заробітну плату в порядку ст. 49 КЗпП України в судовому засіданні 31.10.2013 року. Суд критично відноситься до показань свідків, оскільки свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не надали покази про обставини щоденної роботи позивача за оспорюваний період і покази свідків суперечать письмовим доказам (а.с. 8-11, 46, 47, 64-82). В зв’язку з повною відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed