Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

У листопаді місяці 2013 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання договору поруки за №103951-cred припининем, який обґрунтовує тим, що 03 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір за №103951-CRED відповідно до якого позичальнику був наданий кредит в сумі 10 000 доларів США. В забезпечення означеного кредитного договору того ж 03.12.2007 року ним як поручителем було укладено із банком договір поруки, відповідно до умов якого (пункту 1.1) він виступив поручителем за належне виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором. Згідно пункту 4 договору поруки позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов»язань, вказаних у пункті 1.1. договору повністю. Однак строк виконання чергової частини основного зобов»язання настав 09.01.2009 року у зв»язку із простроченням чергової частини позики. Відповідно до частини 1 статті 251 та частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Тому умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами строком припинення поруки. Позивач вважає, що договір поруки укладений ним із відповідачем припинив свою дію відповідно до частини 4 ст. 559 ЦК України, оскільки строк дії кредитного договору до 26.11.2010 року. Просить визнати договір поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задоволити. Суду показала, що відповідно до вимог закону строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, і визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Згідно частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. З означених підстав не має правового значення повідомлення представника відповідача від 05.03.2009 року поручителю про наявність заборгованості позичальника за кредитом, як підстава для продовження дії поруки, оскільки відповідач з позовом з цієї дати дія кредитного договору визначена сторонами до 26.11.2000 року, З означеної дати кредитор протягом шести місяців мав право звернутись з вимогою про стягнення заборгованості, оскільки він не скористався таким правом порука має бути припинена. Представник відповідача у судовому засіданні заявленого позову не визнав та суду пояснив, що поручитель [PERSON] 05.03.2009 року був повідомленим про невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором №.№103951-CRED від 03.12.2007 року. Договір поруки відповідно до погоджених сторонами умов діє до повного виконання позичальником зобов»язань. Крім того, сторони погодили строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права, і за цим договором встановлюється у 5 років. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 03 грудня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір за №103951-CRED, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості забезпеченості, платності в розмірі 10 000 доларів США на строк до 26 листопада 2010 року зі сплатою 14,0 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 03 грудня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого він поручається перед банком за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків на умовах визначених кредитним договором. Згідно пункту 11 означеного договору - вказаний договір діє до повного виконання зобов»язань, крім того сторони погодили строк звернення до суду за захистом порушеного права протягом п»яти років. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Доводи представника відповідача про те, що умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором свідчить про встановлення строку дії договору поруки, та в даному випадку порука не припинилася, оскільки банком до поручителя 05.03.2009 року заявлена вимога про порушення позичальником зобов»язань за договором, і строк цієї вимоги з врахуванням п»ятирічного строку позовної давності не минув не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом установлено, що банком в березні місяці 2009 року пред'явлена вимога до поручителя про невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором. Однак оцінюючи докази в їх сукупності, суд обґрунтовано виходить з того, що, оскільки у договорі поруки строк припинення поруки не встановлений, проте, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначений сторонами до 26 листопада 2010 року, а з вимогою до поручителя банк звернувся 30 січня 2013 року щодо не виконання зобов»язань за кредитним договором про стягнення простроченої заборгованості в сумі 8521,21 доларів США, тобто поза встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк, що є підставою для визнання зобов'язань за договором поруки припиненими Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору строк виконання основного зобов'язання визначений 26.11.2010 року, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Не є підставними і доводи представника відповідача про те, що в разі надіслання повідомлення поручителю 05 березня 2009 року щодо не виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором та погодженої умови стосовно строку звернення до суду за захистом свого порушеного права у п»ять років свідчить про те, що дія поруки не припинилась не ґрунтуються на вимогах закону. Шестимісячний строк припинення поруки від дня настання строку виконання основного зобов»язання відповідачем пропущений, позаяк він не заявив вимог до поручителя, він є пресічним, і продовженню не підлягає. Відповідно до нього не може застосовуватись і строк давності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). З наведених підстав позов слід задоволити. На підставі викладеного та

Outcome: approved