overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 листопада 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 62. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з травня 2012р. Шлюб існує лише формально, тому за таких обставин подальше проживання однією сім'єю та збереження шлюбу неможливе. У своїй письмовій заяві позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище - "[PERSON]". Відповідач в судове засіданні не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до заяви позивача справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, свідоцтво про шлюб, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 листопада 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 62 (а.с. 5), свідоцтва про народження [INFO]. сина [PERSON], та [INFO]. сина [PERSON] (а.с. 4), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом досліджені всі докази, надані сторонами, клопотання про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, чоловіка або жінки. Відповідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини чоловіка й жінки, та виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сукупність обставин, установлених судом, свідчить, що родина розпалася остаточно і її збереження неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 грудня 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем у виконкомі Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 24. Від спільного життя з відповідачем у них є неповнолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, по причині подружньої зради. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені з січня 2012р. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, на примирення не згодна, прохає шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 грудня 1998 року, про що в книзі реєстрації шлюбів у виконкомі Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області того ж дня зроблено запис за № 24. (а.с. 4). Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] року народився син [PERSON], та [INFO] року народилася дочка [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть та фактично не спілкуються між собою. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заяви відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.02.2006 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання ним алкогольними напоями, з приводу чого між ними виникали конфлікти, під час яких відповідач застосовував відносно неї фізичне насильство, що негативно впливало на її моральний стан та душевний спокій. На її неодноразові прохання та зауваження змінити свою поведінку відповідач не реагує. Вказала, що на даний час вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. За таких обставин вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 07.02.2006 року, від якого мають трьох неповнолітніх дітей, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження дітей. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

[PERSON] 15.08.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на утримання котрих відповідач не надає матеріальної допомоги. Зважаючи на важке майнове становище та неможливістю одній утримувати дітей, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Із копій свідоцтв про народження, виданих на ім`я [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вбачається, що їх батьком є [PERSON]. Таким чином, на відповідача покладений обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження поганого стану здоров'я відповідача, його низького матеріального становища чи наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні. З огляду на вказане вище та враховуючи обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне та можливе стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 15.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 229,40 гривень судового збору за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначив, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1993 року, який уклали в Українській міській раді Обухівського району Київської області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати з матір*ю. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачкою, різні погляди на життя, розвґязання сімейних та побутових проблем, внаслідок чого виникали сварки, що призвели до втрати почуття поваги та любові. Спільне господарство не ведеться. Подружні відносини припинені з лютого 2013 року. Їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливо. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягяє задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.07.1993 року, який в уклали Українській міській раді Обухівського району Київської області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати з відповідачкою. Подружні відносини припинені з лютого 2013 року, спільне господарство не ведеться. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує формально, шлюбні відносини між сторонами відсутні, сім"я збережена бути не може. На підставі вишевикладенного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 05.07.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу сторони мають доньку -[PERSON] ,[INFO] . Сторони втратили почуття взаємоповаги , проживають окремо , не підтримують шлюбні відносини , позивачка вважає, що сімя розпалась. Відповідач проти позову не заперечував, просив слухати справу у його відсутність. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 05.07.1997 року сторони зареєстрували шлюб . Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] ,[INFO] . Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, на теперешній час сімя фактично розпалась і шлюб зберегти не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила справу слухати в її відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час, проживають окремо. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.10.2009 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.01.2013 року. Неповнолітні діти мешкають з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито у розмірі 229,40 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 12.11.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім»ї, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Позивачка [PERSON] прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, на поштові повідомлення про отримання судової повістки не відреагував, проігнорувавши виклик до суду. 01.10.2013 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 12.11.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції (а.с.7), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], інвалід 1 групи (а.с.10), який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім»ї, інших стягувачів не має, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку та дитину у скрутне матеріальне становище, оскільки коштів позивачки не вистачає на утримання та лікування дитини, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що є підстави для задоволення позову [PERSON] та стягненню із [PERSON] аліментів на утримання дитини. Також, позивачка при подачі до суду матеріалів позовної заяви була звільнена від сплати судових витрат, при таких обставинах судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] Радувича про стягнення заборгованості зазначив, що 15.09.2006 року позивач з відповідачем уклали кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000.00 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.09.2008 року. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] за вказаним договором належним чином не виконував. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20748.05 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2013 року складає 165776.92 гривні за кредитним договором № 29679_cred від 15.09.2006 року, судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, у разі неявки відповідача просить провести заочний розгляд справи. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] Радувич в судове засідання двічі не зявився причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та за письмовою згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що між позивачем в особі ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON], був укладений 15.09.2006 року кредитний договір № 29679_cred, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000.00 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.09.2008 року. Відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, що підтверджується розрахунком суми заборгованості за договором № 29679_cred. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.04.2013 рік має заборгованість 20748.05 доларів США, яка складається з наступного: -5407.36 доларів США - заборгованість за кредитом; - 15340.69 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 29679_cred від 15.09.2006 року відповідач був зобовязаний щомісячно повертати кредит згідно графіка, в строки та розмірах передбачених договором, до повного погашення суми кредиту, але на даний час, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує. Так як [PERSON] Радувич порушив зобовязання за кредитним договором, то заборгованість в сумі 20748.05 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2013 року складає 165776.92 гривні, відповідач повинен позивачу відшкодувати. З цих підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст.ст. 526, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved