Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

10 грудня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та її син [PERSON] 1997 року народження, зареєстровані та проживають у спірній квартирі, основним квартиронаймачем спірної квартири був [PERSON], який помер [INFO]. Відповідачі [PERSON], яка є її матір'ю, та [PERSON] - її сестра із своєю малолітньою дочкою [PERSON] 2005 року народження, зареєстровані за вказаною адресою, але з 1993 року у спірній квартирі не проживають, їх особистих речей в квартирі немає. При цьому [PERSON] пішла з квартири у 1993 році на постійне місце помешкання до свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] у 1993 році пішла зі спірної квартири на постійне місце помешкання до свого співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] там же відповідачка [PERSON] народила і свою дитину [PERSON] Відповідачі спірною квартирою не цікавляться, житлово-комунальні послуги не сплачують. Тому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. 04.04.2013 року до початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] уточнивши свої позовні вимоги, зазначила, що у спірній квартирі крім відповідачів [PERSON] та [PERSON] також зареєстрована малолітня дочка останньої - [PERSON] 2005 року народження. При цьому неповнолітня дитина відповідачки з моменту народження ніколи до спірної квартири не вселялась і у ній не проживала, тому що проживає разом зі своєю матір'ю. Остаточно просила визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], [PERSON], а також [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON], 2005 року народження. 03 квітня 2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки [PERSON] 2005 року народження, звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування квартирою [ADDRESS], вселенні в спірну квартиру та визначення порядку користування спірною квартирою. Мотивують зустрічні позовні вимоги тим, що з 22.07.1987 року [PERSON] вселилась до спірної квартири із своїми на той час неповнолітніми дочками [PERSON] та [PERSON] до своїх батьків [PERSON] та [PERSON] У 1993 році [PERSON] стала проживати їз [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за цією ж адресою з нею проживали і неповнолітні дочки [PERSON] та [PERSON], але при цьому вони періодично проживали і у спірній квартирі у батьків [PERSON], не менше одного разу на тиждень ночували у них та зберігали там свої речі. У 1996 році [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та вони стали проживати у спірній квартирі сумісно з [PERSON] та [PERSON], там же у них народився син [PERSON] [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер наймач спірної квартири [PERSON], після смерті якого з лютого 2005 року [PERSON] стала проживати постійно у спірній квартирі, де у неї [INFO] народилась дочка [PERSON], яка також зареєстрована у спірній квартирі. Після смерті батьків [PERSON], між останньою та її дочками [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про зміну договору найму спірної квартири з визначенням наймачем [PERSON] із наступною приватизацією квартири. Приблизно з грудня 2005 року [PERSON] періодично стала проживати із своїм громадянським чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] при цьому продовжувала проживати та користуватись спірною квартирою із своєю малолітньою дочкою [PERSON] так продовжувалось до середини вересня 2011 року, коли [PERSON] заявила, що бажає провести приватизацію квартири самостійно із своїм неповнолітнім сином [PERSON], оскільки вона одна там постійно проживає і несе більшість витрат на утримання квартири. Відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] запропонувала відмовитись від участі у приватизації спірної квартири. На теперішній час питання про укладання договору найму спірного жилого приміщення між сторонами не вирішено, оскільки виникли суперечки з цього приводу. На цьому грунті між ними виник конфлікт, внаслідок якого [PERSON] почала перешкоджати у проживанні в спірній квартирі відповідачам, замінила замки в квартирі, Просили усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] вселити у спірну квартиру [PERSON], [PERSON] з її малолітньою дочкою [PERSON], 2005 року народження, а також визначити порядок користування спірною квартирою. 16 грудня 2013 року сторони надали суду заяви про часткове залишення без розгляду позовних вимог як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Макіївки від 16 грудня 2013 року відповідно до поданих сторонами заяв, залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON], 2005 року народження. Тією ж ухвалою суду залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] 2005 року народження, за зустрічним позовом в частині зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, вселення [PERSON] у спірне жиле приміщення, визначення порядку користування спірним жилим приміщенням, та стягнення за зустрічним позовом судових витрат (арк.с.107-108). Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутність, також надала заяву про визнання зустрічних позовних вимог про вселення до спірної квартири [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] (арк.с.102,103). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність за участю їх представника за довіреністю [PERSON] (арк.с.66). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], який діє за довіреністю, надав заяви про визнання позовних вимог [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням спірної квартири [PERSON], а також остаточно просив задовольнити зустрічні позовні вимоги про вселення до жилого приміщення спірної квартири [PERSON] з її малолітньою дочкою [PERSON] 2005 року народження. Просив у судовому засіданні 16 грудня 2013 року розгляд справи проводити у його відсутність (арк.с.104,105). Представник третьої особи ПП «МакРинок-Сервіс» до судового засідання не з'явився, до справи надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника вказаної третьої особи (арк.с.21). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Макіївської міської ради до суду не з'явився, копію ухвали суду про залучення до участі у справі та копії позовних заяв сторін отримали (арк.с. 74), про свою згоду на участь у справі не заявили, тому відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України судовий розгляд здійснюється без участі представника третьої особи - Органу опіки та піклування Макіївської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані в справі докази в межах розглянутих позовних вимог за первісним та зустрічним позовом, прийшов до наступного. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що з копії особового рахунку № 81 вбачається, що наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], з 06.02.1962 року вказано [PERSON], який вибув як померлий [INFO]. Крім нього як члени його сім'ї зареєстровані з 22.07.1987 року дочка [PERSON], з 22.07.1987 року онука [PERSON], з 22.07.1987 онука [PERSON], з 12.01.2006 року правнучка [PERSON], з 29.09.2008 року [PERSON] правнук (арк.с. 33). Згідно акту складеному ПП «МакРинок-Сервіс» від 05 грудня 2012 року вбачається, що відповідачка [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS], з 1993 року (арк.с. 14). Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], [PERSON], підлягає задоволенню, тому що відповідач не проживають у квартирі за адресою позивача з 1993 року, тобто більше шести місяців без поважних причин, проти чого не заперечувала сама відповідачка у поданій заяві. Відповідно з вимогами ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України,, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно з вимогами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Всупереч наведеним нормам позивачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачка [PERSON] у 1993 році пішла зі спірної квартири на постійне місце помешкання до свого співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] там же відповідачка [PERSON] народила і свою дитину [PERSON] Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON], датою народження останньої є 30 травня 1982 року (арк.с. 37), що свідчить про те, що останній у 1993 році було лише 11 років, а тому будучи малолітньою дитиною [PERSON] не могла самостійно піти на інше постійне місце проживання, а тим більше до співмешканця, оскільки на думку суду, це не є природнім. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги про вселення до жилого приміщення спірної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] з її малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню, проти чого не заперечувала і позивач [PERSON] у наданій суду заяві. На підставі викладеного, ст.ст.71,72 ЖК України, і,

Outcome: approved