Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

в червні 2013 року МТСБУ (далі - позивач) звернулося в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, при цьому пояснивши наступне. 04.08.2011р. о 08 год. 35 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] по проспекту Науки в м. Києві не втримав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження наведених транспортних засобів. При цьому, вину [PERSON] у вчинені ДТП та пошкодженні вищезазначених автомобілів було встановлено постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2011 року по справі 3-7363/11. Разом з цим, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.10.2011 за № 52, вартість заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] матеріального збитку складає 14112,37 грн. При цьому власником автомобіля [NUMBER] був [PERSON] та зазначений транспортний засіб був забезпеченим згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого Полісом № 3334816. В свою чергу, на момент вчинення ДТП та пошкодження автомобіля [NUMBER] заподіювач шкоди [PERSON] не мав укладеного Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з зазначеним та відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача МТСБУ як страховика виникло зобов'язання відшкодувати потерпілому [PERSON] завдані відповідачем [PERSON] збитки в межах страхового ліміту. При цьому, за заявою потерпілого [PERSON] від 14.09.2011 року МТСБУ як страховик виплатило останньому страхове відшкодування в сумі розміром 11760,31 згідно платіжного доручення від 08.11.2011 року за № 4862. Крім того, під час здійснення страхового розслідування МТСБУ було оплачено послуги аварійних комісарів на суму 737,0 грн. згідно платіжного доручення від 30.09.2011 року за № 4170. В наступному МТСБУ направило звернення від 16.02.2012 р. за № 3797/3-2-05 відповідачу [PERSON] із вимогою компенсувати позивачу вищезазначені витрати у сумі 12497,31 грн. Проте, відповідач залишив звернення без відповідач, не сплатив МТСБУ кошти у сумі 12497,31 грн. У зв'язку із зазначеним МТСБУ просило стягнути на його користь з відповідача кошти у розмірі понесених витрат 12497,31 грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2000,0 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні, якою позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, не заперечив проти заочного вирішення справи на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON], повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд. У зв'язку із наведеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши пояснення позивача у позові, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2011 року по справі 3-7363/11 встановлено, що [PERSON] 04.08.2011р. о 08 год. 35 хв. керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] по проспекту Науки в м. Києві не втримав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], а той в свою чергу зіткнувся з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вищезазначена постанова суду не була скасована та набрала законної сили. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що згідно Полісу № 3334816 автомобіль [NUMBER] на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом та належав [PERSON] Разом з цим, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.10.2011 за № 52, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] в наслідок ДТП склала суму розміром 14112,37 грн. При цьому в матеріалах справи відсутні докази добровільного відшкодування завдавачем шкоди [PERSON] потерпілому [PERSON] нанесених збитків. Крім того, в свою чергу в матеріалах справи відсутні та суду не надано докази наявності у відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП і заподіяння вищезазначеної шкоди укладеного Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ч. 1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене суд зазначає, що відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 02.12.2010року), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, за заявою [PERSON] від 14.09.2011 року МТСБУ як страховик виплатило останньому страхове відшкодування в сумі розміром 11760,31 згідно платіжного доручення від 08.11.2011 року за № 4862. Крім того, на підставі акту виконаних робіт по справі № 14922 від 08.09.2011р. МТСБУ було прийнято відповідні роботи аварійного комісара Богаченко В.М. за врегулюванням наслідків ДТП від 04.08.2011р. та оплачено їх вартість у сумі 737,0 грн. згідно платіжного доручення від 30.09.2011 року за № 4170. В свою чергу положеннями ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього закону. При цьому в метріалах справи відсутні та суду не надано докази, що відповідач є: учасником бойових дій та інваліди війни, інвалідом I групи чи автомобіль «Део», д.н.з. [NUMBER] наежить зазначеній особі, у зв'язку з чим до відповідача не можуть бути застосовані виключення, визначені п. 13.1 ст. 13 і п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з цим вбачається, що МТСБУ зверненням від 16.02.2012 р. за № 3797/3-2-05 повідомило відповідачу про необхідність добровільно відшкодувати наведені витрати МТСБУ у сумі 12497,31 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем на користь позивача понесені останнім витрати у сумі 12497,31 грн. на проведення страхового розслідування ДТП від 04.08.2011р. та виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] через винні дії відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та обов'язок відповідача сплатити в порядку регресу позивачу кошти у сумі 12497,31 грн. Разом з цим щодо відшкодування позивачу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. о витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно Контракту про надання правової допомоги від 16.10.2012 року за № 72 та до нього додаткової угоди від 05.11.2012 року за № 3 та за платіжним дорученням від 05.11.2012 року за № 4248 позивачем МТСБУ було сплачено кошти у сумі 2000,0 грн. на оплату правових послуг із ведення справи № 14922 ([PERSON].), тобто здійснено на зазначену суму судові витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов повністю.

Outcome: approved