Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути на її користь борг у сумі 3000 грн. та судові витрати. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 28 листопада 2010 року [PERSON] взяла в неї в борг грошову суму у розмірі 3000 грн., яку зобов'язувалась повернути протягом місяця, про що свідчить розписка. До теперішнього часу відповідачка [PERSON] борг позивачу не повернула, на вимоги позивача про повернення боргу не реагує. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Справа розглянута у відсутності позивачки на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася. У своїй письмовій заяві позов визнала у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутності. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до розписки, [PERSON] 28.11.2010 року взяла у [PERSON] в борг 3000 (три тисячі) грн. (а.с. 3). Відповідно до вимог ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частина 2 ст. 1047 ЦК України говорить про те, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, що були передані йому) у строк і порядку, що встановлені законом. З урахуванням вищевикладеного і вимог діючого законодавства суд позов задовольняє в повному обсязі і вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, сплачені при подачі позову у вигляді судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved