overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON] Просила встановити факт родинних відносин, а саме, що вона [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], [INFO]. Зазначала, що вона, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON]. Документи, що підтверджують їх родинні зв'язки мають помилки, а саме в її свідоцтві про народження, виконаному російською мовою, мати записана як [PERSON], в той час коли її прізвище мало б бути записано як «[PERSON]», а ім'я «[PERSON]». Відповідно до актового запису про шлюб № 06 від 01 серпня 1939 року її мати [PERSON] уклала з її батьком [PERSON] шлюб, після чого її прізвище було змінено на «[PERSON]». Необхідність встановлення факту родинних відносин викликана бажанням матері розпорядитися своїм майном за життя. Їх родинні відносини підтверджуються зокрема актовим записом від 01.08.1939 року за № 06 та копією свідоцтва про народження [PERSON], де її ім'я вказано як «[PERSON]». Також зазначала, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 листопада 2007 року встановлено факт та внесено зміни до актового запису про народження № 3043 від 24.02.1955 року та змінено ім'я «[PERSON]» на «[PERSON]». У судовому засіданні представник [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася за станом здоров'я. Представник заінтересованої особи Автозаводського відділу ДРАЦС КМУЮ у судове засідання не з'явились, надіслали до суду клопотання справу розглядати без їх участі, у прийнятті рішення по справі покладались на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована заінтересованими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] про що записано в свідоцтві про її народження. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки позивачці одній важко матеріально утримувати дитину, а відповідач матеріально її не утримує, позивачка просить стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено,що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка знаходяться на утриманні позивачки в справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей матеріально до досягнення ними повноліття. Отже, відповідач як батько дитини повинен утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 10.07.2013 року до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – майна, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ізяславського р-ну по закону після смерті 05.08.2010 року її рідної матері [PERSON], посилаючись на те, що вона взяла під охорону спадкове майно, і у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, так як вважала, що спадщину прийме сестра, яка померла в 2012 році, інших спадкоємців крім неї не має. Просить суд надати строк для прийняття спадщини строком на два місяці. В судовому зсіданні позивач позов підтримав та наполягає на його задоволенні. Повноважний представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізяславського р-ну до суду не з’явився, повідомивши суд про розгляд справи без участі представника, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Доводи позивача в судовому засіданні підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом справи встановлено, [PERSON] померла 05.08.2010 року і протягом шести місяців після її смерті ніхто із спадкоємців (у тому числі – й позивачка) не подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1262 ЦК України право на спадкування мають спадкоємці по закону. Родинні відносини між позивачкою та її померлою матір’ю підтверджується свідоцтвом про народження, де померла записана її матір’ю. Однак, у відповідності зі ст. ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка [PERSON] пропустила з поважних причин, оскільки помилково вважала, що фактично прийняла спадщину. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову і визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця тривалістю два місяці з дня набрання законної чинності цим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 15.07.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року спільне життя припинили, сім'я їх розпалась і збереження не можливе, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити та слухати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив слухати справу в його відсутності. Судом встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 15.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 150. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати. За таких обставин збереження сім'ї сторін та їх сумісне проживання стали неможливими. Дослідивши надані позивачем докази: свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дитини, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З урахуванням інтересів сторін суд вважає за необхідне розірвати шлюб. На підставі ст.ст.104, 110-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

З врахуванням того, що для виготовлення повного тексту судового рішення потрібен певний час та з врахуванням складності справи суд у відповідності до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України проголошує вступну та резолютивну частину судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

31 серпня 2010 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №42 (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]). Як стверджує позивачка між нею та відповідачем часто виникали непорозуміння, сварки. На даний час їхній шлюб існує формально, сім'я остаточно розпалася, відповідач протягом двох років проживає з іншою жінкою створивши фактично нову сім"ю, тому перспектив на поновлення шлюбу не має і примирення між ними є не можливим. Дітей від шлюбу у сторін немає. Майнових вимог до відповідача не заявлено. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 цього ж Кодексу -суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, більше двох років не проживають разом і не ведуть спільне господарство , сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе. Відповідач проживає з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сім"ю. Тому, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та ж особа, та встановлення факту належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.1987 року виданого Чертвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON]. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явилася, про причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти заяви не надала. Вивчивши доводи заяви, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла мати заявника [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, яку в передбаченому законом порядку прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому 02.03.1987 року заявник отримала видане Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] з відповідною часткою будівель та споруд. Однак при видачі вказаного правовстановлюючого документу по батькові заявника вказано як "[PERSON]", що не збігається з по батькові заявника, зазначеному у паспорті як "[PERSON]". У відповідності до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факт належності правовстановлюючого документу особі, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Тому суд вважає, що факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.1987 року виданого Чертвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], є підтвердженим. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та ж особа, оскільки встановлення такого факту законом не передбачено. Таким чином вимоги заяви підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі заяви.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] вказавши в ньому, що 09 березня 2010 року сторони уклали шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 266. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка зазначає, що шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з липня 2012 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та не проживають разом. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам, примирення вважає неможливим, оскільки кожен з них живе самостійним відокремленим життям. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 09 березня 2010 року сторони уклали шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 266 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін дітей - немає. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з липня 2012 року шлюбні відносини сторони припинили, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не проживають разом. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем 21 серпня 2006 року був укладений кредитний договір і він відповідачеві надав кредит у сумі 1 549,00 грн. на придбання певного майна. Вказував, що в порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього станом на 29 квітня 2013 року є прострочена заборгованість, у сумі 1911,31 грн., яка до даного часу позичальником не погашена: заборгованість за сумою кредиту - 1468,66 грн., заборгованість за відсотками - 53,95 грн., заборгованість за комісіями - 388,70 грн., які і просив стягнути на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному об»ємі, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, не визнаючи позову, пояснив, що згоден з тим, що у нього наявна заборгованість, але якби банк звернуся раніше, він би заборгованість погасив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договору відповідач проти нього не заперечував, змін до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копіями кредитного договору №002-25021-210806 від 21 серпня 2006 року, розрахунку ціни позову, рахунку №6 від 21 серпня 2006 року, рахунку фактури №665/2510/1 від 25 жовтня 2006 року, накладної №665/2510/2 від 25 жовтня 2012 року, анкети позичальника. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем 8 липня 2008 року був укладений кредитний договір, про відкриття відновлювальної кредитної лінії на підставі якого надав позичальнику кредитні ресурси в сумі 12 000 грн. на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності, оплатою за процентними ставками. Крім цього посилався на умови договору, які ним були повністю виконані перед позичальником, а той (позичальник) свій обов»язок належним чином не виконує суму кредиту та нараховані проценти за користування ним не сплачує на листи-повідомлення банку не реагує, і станом на 2 липня 2013 року за позичальником є заборгованість в сумі 359 859,95 грн, яку і просив стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив стягнути з відповідача заборгованість, яка є ціною позову та понесені витрати. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причина неявки в дане судове засідання суду не повідомлена. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договору відповідач проти нього не заперечував, змін до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копіями договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №15 від 8 липня 2008 року, розрахунку суми заборгованості по кредитному договору, анкети-заяви фізичної особи для встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, емітовану ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», заяви на встановлення кредитного ліміту на приватну платіжну картку, листа-вимоги та вимог направлених відповідачеві. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем 2 червня 2006 року був укладений кредитний договір, згідно якого він надав відповідачу кредит у розмірі 9 900грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 31 травня 2008 року. Крім цього посилався на умови договору, які регламентують внесення належних платежів для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами. Вказував, що в порушення умов договорів відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього станом на 2 січня 2013 року є заборгованість у сумі 22090,44грн.: за кредитом - 7839,17грн., за відсотками - 11303,02 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1207,78 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1598,97 грн., інфляційних витрат за кредитом - 62,71 грн. та інфляційних витрат за відсотками - 78,80 грн., які і просив стягнути з відповідача на свою користь. При цьому вказував, що неодноразово намагався вирішити питання про добровільне погашення заборгованості з відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності та про підтримання свого позову в повному обсязі, а відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без його участі відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договору відповідач проти нього не заперечував, змін та доповнень до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копіями кредитного договору №195 від 2 червня 2006 року, розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, заявки на видачу готівки №922-15 від 2 червня 2006 року. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій посилався на те, що [INFO] помер його син і він є спадкоємцем І черги за законом. Вказував, що він прийняв спадщину після смерті сина відповідно до вимог ст.1268 ч.3 ЦК України оскільки постійно проживав з сином на час відкриття спадщини, а тому спір щодо спадкування відсутній. Однак, при підготовці документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину виявилося, що у прізвищі його сина одна літера вказана неправильно. У свідоцтві про смерть прізвище сина вказане як [PERSON], в той час, як його прізвище у паспорті вказане - [PERSON]. Наявність розбіжностей у його з сином прізвищах є перепоною для вчинення нотаріальної дії щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Просив встановити факт, що [PERSON], який народився [INFO] та помер [INFO] був його, [PERSON], - сином. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені у заяві. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши заяву [PERSON], з якої вбачається, що він знав за життя [PERSON], як сина заявника, письмові докази, вважає, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані заявником в його заяві, що стверджено копіями паспорта заявника, свідоцтва про смерть його сина, довідок КЖРЕПу №6 та виконкому Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області №4142 від 3 вересня 2013 року, свідоцтв про народження його та його сина. Відповідно до абзацу 2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За таких обставин, заява підлягає до безумовного задоволення, оскільки наявність орфографічних помилок перешкоджає йому належним чином вирішити питання спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved