Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 грудня 2005 року у розмірі 12 883,19 гривень та судові витрати у розмірі 229,40 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, станом на 30.09.2013 р. вона має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача Піскун О.С. надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено судовими повістками, в судове засідання повторно не з'явилася; подала до суду заяву, в якій без зазначення причин просила перенести розгляд справи на іншу дату, що, у відповідності до ст. 169 ЦПК України, було розцінено судом як неявку в судове засідання без поважних причин. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 24 грудня 2005 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», уклав з відповідачем [PERSON] договір № б/н, відповідно до умов якого банк (позивач) надав позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7зв.). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи заяву позичальника № б/н від 24.12.2005 р., погодилася з тим, що вона разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, згідно умов якого вона зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими передбаченими Умовами витратами у передбаченому договором порядку(а.с.7, 8-11). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач в позовній заяві, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013 р. за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.12.2005 р. становить 12 883, 19 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 2 344,97 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9 448,54 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) - 589,68 грн. (а.с. 5-6). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором № б/н від 24.12.2005 р. [PERSON] порушила встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством загальні вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї вказаної суми заборгованості законні, обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені позивачем: 229 гривень 40 копійок судового збору, в порядку ст. 88 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved