Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і доводи мотивує тим, що 04.10.2006 року між АПП банком «Аваль», яке змінило назву згідно статуту - Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», в особі Волноваського відділення Донецької обласної дирекції та відповідачем по даній справі був укладений кредитний договір № 014/0036/73/128408. Згідно кредитного договору відповідачу наданий кредит у сумі 9 356,00 доларів США зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитними коштами. У відповідності до п.5.1. кредитного договору відповідач зобов’язався щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. З метою забезпечення належного виконання зобов’язання по кредитному договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 012/11-134/465 від 04.10.2006 року, предметом якого є рухоме майно: автомобіль марки DAEWOO модель FSO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв’язку із неможливістю виконувати умови кредитного договору, 21.07.2010 року у добровільному порядку було реалізовано предмет застави - автомобіль марки DAEWOO модель FSO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Заставне майно було реалізовано за 30 200.00 гривень (тридцять тисяч двісті гривень 00 копійок), але цього не вистачило для повного погашення заборгованості. Згідно ст. 24 ЗУ «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Відповідач свої зобов’язання щодо графіку погашення кредитної заборгованості не виконує, у зв’язку з чим, заборгованість перед позивачем - «[PERSON] Аваль» в особі Донецької обласної дирекції станом на 21.03.2013 року становить – 33276,32 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (7,9930) станом на 21.03.2013 року, складає 265977,33 гривень (двісті шістдесят п’ять тисяч дев’ятсот сімдесят сім гривень 63 коп.), з них: заборгованість за кредитом 3 135,52 доларів США заборгованість по відсоткам – 2927,51 доларів США, пеня за прострочку кредиту та відсотків 27 213,29 доларів США, тому позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 265 977,33 гривень та судовий збір в сумі 2659,78 гривень. В судове засідання представник позивача не з’явився, але подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач також не з’явився, але подав клопотання про закриття провадження по справі оскільки є рішення суду за даним кредитним договором, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому причину його неявки суд визнав не поважною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, Господарська діяльність позивача відбувається на підставі Статуту Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» від 12.04.2012 року. Про те, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір вбачається з кредитного договору від 04.10.2006 року між АПП банком «Аваль», яке змінило назву згідно статуту - Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», в особі Волноваського відділення Донецької обласної дирекції та відповідачем по даній справі № 014/0036/73/128408. Згідно кредитного договору відповідачу наданий кредит у сумі 9 356,00 доларів США зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитними коштами, що дає суду право визнати, що договір відповідає вимогам ст. ст. 1054, 1055 ЦК України. А згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, по кредитному договору банк або (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний виплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості, що також передбачено і п.5.1 кредитного договору. Відповідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору і надав відповідачеві кредитні кошти, а відповідач самоусунувся від виконання зобов’язання і станом на 21.03.2013 року відповідач свої зобов’язання щодо графіку погашення кредитної заборгованості не виконує, у зв’язку з чим, заборгованість перед позивачем - «[PERSON] Аваль» в особі Донецької обласної дирекції становить – 33276,32 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (7,9930) станом на 21.03.2013 року, складає 265977,33 гривень (двісті шістдесят п’ять тисяч дев’ятсот сімдесят сім гривень 63 коп.), з них: заборгованість за кредитом 3 135,52 доларів США заборгованість по відсоткам – 2927,51 доларів США, пеня за прострочку кредиту та відсотків 27 213,29 доларів США. Згідно п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання грошового зобов’язання. З метою забезпечення належного виконання зобов’язання по кредитному договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 012/11-134/465 від 04.10.2006 року, предметом якого є автомобіль марки DAEWOO модель FSO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв’язку із неможливістю виконувати умови кредитного договору, 21.07.2010 року у добровільному порядку було реалізовано предмет застави - автомобіль марки DAEWOO модель FSO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Заставне майно було реалізовано за 30 200.00 гривень (тридцять тисяч двісті гривень 00 копійок), але цього не вистачило для повного погашення заборгованості. Згідно ст. 24 ЗУ «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмету застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Доводи позивача про те, що повідомляли відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором вбачається з листа від 16.09.2009 року, який був надісланий відповідачеві, але відповідачем залишений без уваги. З рішення Волноваського районного суду від 05.07.2011 року, що набрало чинності вбачається, що рішенням Волноваського районного суду від 25.12.2009 року стягнуто з відповідача за даним кредитним договором 73 617.16 копійок станом на 01.06.2009 року, а станом на 04.02.2011 року борг складає 93 830.51 гривню, але в судовому засіданні представник зменшив суму позову до 20 213 гривень 35 копійок, яку і було стягнуто з відповідача, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 98 529.97 гривень (93 830.51+73 617.16=167447.66, 265 977.63 – 167 447.66= 98 529.97) в іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю вимог. Клопотання відповідача про закриття провадження по справі, оскільки є рішення суду від 05.07.2011 року задоволенню не підлягає, так як за даним рішенням суду стягнуто борг станом на 04.02.2011 року, також суд не може прийняти до уваги і постанову про закриття провадження по виконавчим листам за рішенням суду від 25.12.2009 року. На підставі статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог в сумі 985 гривень 29 копійок.

Outcome: partial