Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

15 липня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просив перерахувати розмір заборгованості за аліментами згідно виконавчого листа №2/446 від 08.07.2010 року, виданого Калінінським районним судом м. Донецька про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліментів у розмірі ? частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача у судовому засідання позов підтримала повністю та суду пояснила, що державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості позивача зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2/446 від 08.07.2010 року, виданого Калінінським районним судом м. Донецька з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив: справу розглянути у його відсутності на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно долучених до справи заперечень, просив у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Зі згоди представника позивача та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судовому засідання проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що розрахунок був проведений законно, на підставі ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» з застосування ст.195 СК України. Судом встановлено, що 08.07.2010 року рішенням Калінінського районного суду м. Донецька було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 09.08.2011 року постановою державного виконавця Кравченко А.Д. ВДВС Калінінського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-446, виданого 08.07.2010 Калінінськоим районним судом м. Донецька, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 09.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття чи зміни сімейного, матеріального стану чи стану здоров'я сторін. 27.11.2012 року державним виконавцем Топузовою О.П. ВДВС Калінінського районного управління юстиції було проведено розрахунок заробгованості [PERSON] по аліментам у розмірі19801,37 грн. Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом. Позивач, як вбачається з матеріалів справи та позовних вимог, не погодився з зазначеним розрахунком. Разом з тим, суд вважає, що позивачем об'єктивно порушений порядок звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання розміру заборгованості за аліментами, оскільки виходячи з посилань у позові, та вказівок про фактичне порушення Закону Україну «Про виконавче провадження» державним виконавцем, ним фактично оскаржуються дії державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України. Також судом враховується, що оскарження дій державної виконавчої служби не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства шляхом подання позовної заяви, такий порядок визначений розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, а саме шляхом звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання ним судового рішення. В порядку ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження, скарги розглядаються за правилами гл. 31-Г ЦПК ( 1502-06 ) та ст. 121-2 ЦПК ( 1798-12 ), якщо вони стосуються примусового виконання документів, перелік яких наведений у ст. 3 Закону N 606-XIV ( 606-14 ), звернення - за правилами, встановленими Законом N 606-XIV, розд. V ЦПК ( 1503-06 ), статтями 89, 118 - 122 ГПК ( 1798-12 ), якщо цими й іншими актами законодавства передбачено вирішення судом порушуваних у зверненнях питань. Таким чином, на думку суду, позивачу необхідно було звернутись до суду із скаргою на дії ВДВС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, а не в позовному провадженні на порушення ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що у задоволенні позову слід відмовити з мотивів його безпідставності та незаконності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed