Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, який мотивують спричиненням їм матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася за участю відповідачів, у зв’язку з чим просять стягнути з відповідачів солідарно на їхню користь матеріальну шкоду загальною сумою 10 576,22 грн.; вартість експертизи в розмірі 460 грн.; франшизу у сумі 510 грн.; додаткові витрати на пальне, квитки, розвал-сходження, переговори, листи, ксерокопії документів у загальній сумі 695,16 грн.; компенсацію моральної шкоди в розмірі 12 000 грн., а також судові витрати, пов’язані зі сплатою судового збору у сумі 242,41 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтвердила викладені в позові обставини, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково – не заперечували сплатити розмір франшизи, щодо решти позовних вимог категорично заперечували проти їх задоволення. Представник ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в судове засідання не з’явився без повідомлення причин неявки, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідност.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідност.60 ЦПРК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно дост.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено стягнення в виді штрафу у сумі 340 грн. Як вбачається з даної постанови, 06.08.2010 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Скадовську по вул.. Артема перед перехрестям з вул. Гагаріна не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», допустив зіткнення з автомобілем Тойота держномер ВТ5743АН (а.с.33). Сторонами не заперечувалося та підтверджується матеріалами справи, що автомобіль [NUMBER] належить [PERSON], водій – [PERSON]; автомобіль Тойота номерний знак [NUMBER] належить [PERSON], водій – [PERSON] (а.с.32). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов’язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому позивачі звільняються від доказування вини [PERSON] у вчиненні ним вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Внаслідок ДТП автомобіль Тойота отримав технічні пошкодження. Згідно висновку № 125 експертного автотоварознавчого дослідження від 18.08.2010 матеріальний збиток, завданий власнику мікроавтобуса Тойота держномер ВТ5743АН в результаті його пошкодження при ДТП становить 11 363,59 грн. (а.с.14 зворотн. бік); згідно проведеної ремонтної калькуляції загальна вартість ремонту автомобіля Тойота з урахуванням вартості запчастин, вартості робіт, додаткових витрат, фарбування становить 18 949,22 грн. (а.с.16). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз’яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов’язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відшкодування завданої ДТП шкоди покладається саме на [PERSON], який керуючи транспортним засобом, допустив порушення Правил дорожнього руху України, діями якого завдано матеріальну шкоду позивачам, та вина якого у дорожньо-транспортній пригоді встановлена судовим рішенням. Водій [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ЗАТ Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» (а.с.25). Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов’язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ЗАТ Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» визначено суму страхового відшкодування [PERSON] у сумі 9 409,66 грн. (а.с.26). Згідно фіскальних чеків видано коштів на загальну суму 9 315 грн. (а.с.27-31), які з пояснень представника позивача [PERSON] і є фактично сплаченим страховим відшкодуванням. Тобто, страхове відшкодування виплачено позивачу в межах поданої заяви останнього та на підставі визначеної суми, відповідно до вимог Закону. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, на час виникнення страхового випадку становив 25 500 гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров’ю потерпілих, становив 51 000 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Як зазначено в полісі № ВС/8092994 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на підставі якого застраховано відповідальність [PERSON], розмір франшизи становить 510 грн. Таким чином, оскільки визначена сума страхового відшкодування була сплачена страховою компанією, то стягненню на користь позивача підлягає франшиза у визначеному розмірі – 510 грн. Вимоги позивачів про стягнення додаткових матеріальних витрат, пов’язаних із оплатою банківських послуг, транспортування автомобіля до м. Херсон та назад до м. Скадовська, послуги налаштування розвал-сходження, поїздка до м. Херсон для отримання висновку експертизи, витрати по оплаті телефонних переговорів, листи до страхової компанії, витрати на ксерокопії документів, як і ремонтні роботи, проведені після пізніше, задоволенню не підлягають, оскільки судом не визнаються належними та допустимими доказами надані позивачами квитанції про придбання дизельного пального в м. Гола Пристань 25.08.2010 (а.с.34), в м. Скадовську (а.с.35), квитки на автобус від 25.09.2010 до м. Херсона та до м. Скадовська (а.с.37-38), розрахункові квитанції за оплату робіт у серпні 2010 та січні 2011 року (а.с.39), як і оплата рекомендованого листа 26.11.2010 (а.с.43), телефонні переговори з м. Запоріжжя у листопаді 2010 та з м. Київ у січні 2011 року (а.с.40-42), придбання маркованих конвертів 17.01.2011 (а.с.45) за умови направлення листа до страхової компанії 28.09.2010 (а.с.46), а також ксерокопії 29.07.2013 на суму 60 грн. Позивачами не доведено, що вказані витрати перебувають у причинному зв’язку з діями [PERSON], тому дані витрати неможливо вважати завданням шкоди. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог. Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім’ї чи близьких родичів. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв’язку з ушкодженням здоров’я, у порушенні нормальних життєвих зв’язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Обґрунтовуючи розмір заявленої моральної шкоди – 12 000 грн., позивачі вказали на пережитий нервовий стрес у зв’язку з аварією, відсутність коштів на ремонт автомобіля, вилучення обігових коштів на ремонт автомобіля вплинуло на підприємницьку діяльність, зменшило прибуток. Судом встановлено, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивачів, що мало негативний вплив на психологічний стан та звичайний спосіб життя позивачів, зумовило необхідність вживати заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди, що призвело до зміни звичайного способу життя. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування слід зменшити до 1 000 грн., оскільки на думку суду, дана сума буде достатньою компенсацією за перенесені позивачами переживання, пов’язані з ДТП. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів франшизи у сумі 510 грн. та моральної шкоди у сумі 1 000 грн. В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial