Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Добропільської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі і просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], на домоволодіння з надвірними побудовами, розташованими за адресою: [ADDRESS], а саме на: житловий будинок (за технічним паспортом літера „А-1") загальною площею 33,4 м2, веранду (літера «а-1») загальною площею 17,2 м2, погріб (літера «а1») площею 11,0 м2, ганок (літера «а2») площею 2 м2, огорожу (№1) площею 13,5 кв.м., №2 ворота, 1 - водопровід та убиральню (літера «В-1») площею 1,0 м2, та пояснила наступне: [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 19.10.2012 року зроблено відповідний запис за № 409 та видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вище вказане домоволодіння належало бабці померлого чоловіка - [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, виданого на підставі рішення виконкому міської ради від 03.02.1955 року за № 26, посвідчений 14.04.1955 року Добропільською державною нотаріальною конторою за реєстром № 719. На даній земельній ділянці бабця та дідусь чоловіка позивача побудували житловий будинок та отримали на нього технічну документацію. З моменту закінчення будівництва та по день своєї смерті [PERSON] та [PERSON] фактично постійно та відкрито володіли майном, їх право ніхто не оспорював. Таким чином предметом правового спору є об'єкт завершеного будівництва, який розташований на території земельної ділянки, виділеної під будівництво домоволодіння. У цьому будинку чоловік позивача проживав з самого народження. Після реєстрації шлюбу позивача з її чоловіком, яка відбулася 10.10.1981 року, що також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.10.1981 р., вони разом увесь цей час проживали у вищевказаному будинку. При житті [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким заповідала [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Заповіт було складено 15 березня 1976 року і засвідчено державним нотаріусом за реєстром № 421. ЇЇ чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав у цьому будинку, утримував його та користувався всіма речами, які в ньому залишились, але при житті належним чином не оформив правоустановчі документи на домоволодіння. Спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] є позивач як його дружина - [PERSON], їх сини [PERSON] та [PERSON] та мати покійного чоловіка - [PERSON], які звернулися до приватного нотаріусу по Добропільському міському нотаріальному округу [PERSON] з заявами про відмову від спадщини на її користь. У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріусу по Добропільському міському нотаріальному округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що чоловік при житті не оформив правовстановлюючі документи на будинок належним чином. Таким чином, позивачка фактично вступила в керування й володіння зазначеним будинком з надвірними будівлями й спорудами в передбачений цивільним законодавством шестимісячний строк, при цьому не заявляла про відмову від спадкового майна й тим самим, прийняла домоволодіння в спадщину. Оскільки спадкодавець не оформив право власності на домоволодіння за життя, вона успадкувала права й обов'язки спадкодавця, що виступав забудовником зазначеного будинку. Тому вважає, що її не визнані права, як спадкоємиці за законом, підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування. Представник відповідача виконкому Добропільської міської ради Жидкова В.М. діюча за довіреністю, у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.10.2012 року [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 19.10.2012 року зроблено відповідний запис за № 409 та видано свідоцтво про смерть. [INFO] померла власниця спірного домоволодіння - [PERSON], про що також було зроблено відповідний запис за № та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Факт родинних відносин власника будинку [PERSON] та чоловіка позивачки [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження. Зазначені спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, однак продовжують існувати після набрання ним чинності, у зв'язку з чим відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень суд вважає можливим застосувати до цих прав і обов'язків норми ЦК України 2003 року, який набув чинності з 01 січня 2004 року. Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами, встановленими у частинах 2 і 3 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, спадкоємець має право замість спадкодавця звернутися до суду за визнанням за ним права власності. У відповідності зі ст.41 Конституції України право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися приналежним майном, робити у відношенні свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно технічного паспорту на домоволодіння, виданого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації, право на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору № 719 про надання у безстрокове безкоштовне користування земельної ділянки для будівництва будинку, посвідченого Добропільською державною конторою від 01.01.1955 року. Остання інвентаризація за вказаною адресою виконувалася у серпні 2013 року за заявою позивача. Згідно з технічним паспортом, домоволодіння з надвірними побудовами, розташованими за адресою: [ADDRESS], складається з наступного: житловий будинок (за технічним паспортом літера „А-1") загальною площею 33,4 м2, веранда (літера «а-1») загальною площею 17,2 м2, погріб (літера «а1») площею 11,0 м2, ганок (літера «а2») площею 2 м2, огорожа (№1) площею 13,5 кв.м., №2 ворота, 1 - водопровід та убиральня (літера «В-1») площею 1,0 м2. Інвентаризаційна вартість зроблена ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» складає 24043 гривень. Згідно висновку про ринкову вартість домоволодіння, ринкова вартість вищевказаного домоволодіння складає 25128 гривень. Договір забудови втрачений, реєстрація нового не передбачена згідно «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затверджене наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 року № 7/5, тому отримати витяг з реєстру без наявності оригінала правовстановлюючого документу неможливо. Враховуючи зміни внесені до п. 3.2 згідно наказу Мінрегіонбуду № 404 від 09 серпня 2012 року до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держкомбуду України від 24 травня 2001 року № 127, вищенаведені самочинні прибудови та господарські будівлі, споруди вже не належать до самочинних. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею всього майна, що залишилось після смерті її чоловіка, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за зазначеною вище адресою, які вона підтримую у належному стані, проводить ремонти та обробляє присадибну земельну ділянку, тим самим суд вважає її такою, що фактично вступила у керування та володіння цим майном та фактично прийняла спадщину. Спірний житловий будинок, який був збудований за життя померлою [PERSON] на земельній ділянці, наданій їй у безстрокове користування та відведеній саме для цієї мети, тривалий час знаходилися в її користуванні та членів її сім'ї, прийнятий до експлуатації. З урахуванням вищенаведеного, у зв'язку з відмовою нотаріусу оформити спадкові права [PERSON] (а.с.44) і відсутності правовстановлюючих документів на це майно, у суду є всі підстави для задоволення позову та визнання права власності за позивачкою на зазначене вище майно в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved