Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль ЛТД», який згодом уточнила(а.с. 87) та просить: 1) визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №96/0427 від 10.04.1996 року 423/1000 частини квартири [ADDRESS], загальної площі 170,8 кв.м., яка складається із восьмі кімнат житлової площі 128,8 кв.м. укладеного між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO], з іншого боку, на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO] купили дві житлові кімнати жилою площею 51,6 кв.м., а також: 423/1000 коридорів, 423/1000 туалету, 423/1000 ванної кімнати, кухні, коридор, загальної площі 72,27 кв.м., що становить 423/1000 частин квартири [ADDRESS] - дійсним; 2) визнати, що ідеальні частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності 423/1000 частин квартири [ADDRESS] є рівними та складають 423/2000 частин цієї квартири; 3) визнати за [PERSON] право власності на 423/4000 частини квартири [ADDRESS]; 4) визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,2220 га, як розміщена на землях, що знаходяться у віданні Роксоланівської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, склад угідь: - 0,2220 га, що знаходяться в [ADDRESS]; 5) визнати за [PERSON] право власності на грошову суму у розмірі 55 733,95 доларів США, яка складає ? частину грошової суми, котра була внесена у касу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ 20676633), згідно договору пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року та додаткової угоди від 09.12.2010 року до договору №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року, який було укладено між ТОВ «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ20676633) та [PERSON]. 6) визнати, що рішення є підставою для укладання з [PERSON] та ТОВ «Консоль ЛТД» додаткової угоди до договору пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року, згідно якого після введення в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] оформити та видати на ім'я [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 червня 1995 року між Позивачкою, [PERSON], та Відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб. У період шлюбу подружжям було набуте майно, яке підлягає поділу відповідно до вимог Сімейного Кодексу України. Відповідач [PERSON] постійно перешкоджає позивачу у здійсненні нею свого права власності. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності від 21.08.2012 року, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. При цьому представник позивача зазначив що сторони не підтримують подружні стосунки, і відповідач знаходиться у фактичних подружніх стосунках з іншою жінкою. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. При цьому пояснила, що вона є донькою позивачки [PERSON], а [PERSON] є її вітчимом, та які одружилися в 1995 році і у них є спільна дитина син [PERSON] [INFO]. Їй відомо, що вони за час спільного життя придбали спільне майно, але батько вважає, що це тільки все його. Також пояснила, що в серпні 2012 року вона одружилась і змінила прізвище на «[PERSON]» та переїхала до чоловіка. У неї з вітчимом завжди були добрі стосунки, але зараз вони перестали спілкуватися, так як у нього є інша жінка та з якою він мешкає на дачі та не дозволяє нею користуватися. Коли вона була неповнолітньою мама купила на себе та на неї квартиру на вул. Новосельського, у кого купили пояснити не може, так як не пам'ятає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином про час і місце судового засідання, проте відмовився від отримання судової повістки, що згідно ч.8 ст.76 ЦПК України вважається таким що він сповіщений належним чином. Відповідачі [PERSON], ТОВ «Консоль ЛТД» у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 24 червня 1995 року між позивачкою, [PERSON], та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів в м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №163 та було видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. (а.с. 7). На час розгляду справи сторони знаходяться у шлюбі. За час спільного проживання у шлюбі сторонами набуто спільне майно, яке відповідно до діючого законодавства є спільною сумісною власністю. Згідно договору № 96/0427 купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.1996 року, зареєстрованого на Одеської Універсальної Товарної біржі GIP, [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], було придбано 423/1000 частин квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 11.04.1996 року. (а.с 9-11). Також судом встановлено, що [PERSON] [INFO] одружилася та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 04.08.2012р. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.04.2005 року [PERSON] купив земельну ділянку, площею 0,2220 га, яка розміщена на землях, що знаходяться у віданні Роксоланівської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, склад угідь: - 0,2220 га, що знаходяться в [ADDRESS].(а.с. 21-22). Відповідно до нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року [PERSON] та [PERSON](реєстр.№445) купили та прийняли у приватну власність в рівних частках кожний частину земельної ділянки [NUMBER], розташовану на території Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровського Одеської області, садівниче товариство «Прибой», площею 0,006 гектара, в межах згідно плану, в тому числі під багаторічними насадженнями 0,006 га. В цілому земельна ділянка становить 0,076 гектара. (а.с. 12-13). В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту виготовленого 24.04.2008р. КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», на садовий будинок [NUMBER] садового товариства «Прибой», загальної площі 85,8 кв.м., який розташований на території Затоківської селищної ради, район Сонячний, міста Білгород-Дністровського Одеської області, де в графі власник вписані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40-46). Проте стороною по справі ні позивачем ні її представником так і не було надано суду належних та допустимих письмових доказів відповідно ст. ст. 58, 59,64 ЦПК України які б свідчили про зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на вищевказаний будинок. 19.04.20006р. між ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» і [PERSON] укладено договір пайової участі у фінансування будівництва за № №3967/299-428(р), відповідно до умов якого пайщик [PERSON], зобов'язався в якості свого вкладу внести грошові кошти для будівництва 3-х кімнатної квартири буд. [ADDRESS] (а.с.23-26). 09.12.2010р. між сторонами за цим договором укладено додаткову угоду (а.с.27) згідно якої пайщик-[PERSON] зобов'язався внести свій вклад в сумі, еквівалентній 111 467 долларів США, та яка внесена 09..12.2010р. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №96/0427 від 10.04.1996 року, який було укладено на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», [PERSON] продала, а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO], придбали в рівних частках 423/1000 частини квартири [ADDRESS]. Проте, договір купівлі-продажу нотаріально оформлений не був, оскільки працівники Одеської універсальної товарної біржі «GIP» тому, що на той час він д не потребував нотаріального посвідченню, що також вказано в тексті договору. На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що сторони умови договору виконали своєчасно і належним чином, оскільки продавець передав вищезгадане майно у власність покупців, а покупці сплатили відповідачу вказану в договорі грошову суму, вселилися в куплену частину квартири і оформили реєстрацію на квартиру в КП «ОМБТІ та РОН». Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином частки [PERSON] та [PERSON] є рівними та складають по 423/2000 частки для кожної. Частка [PERSON] 423/2000, з урахуванням ст.ст. 60, 69, 70 СК України, також розподіляється на рівні частки між подружжям, та становлять по 423/4000 частки для кожного із подружжя. Відповідно до п.а, ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; Дана земельна ділянка була придбана відповідачем [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 09.04.2005 року в період шлюбу. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо її права спільної сумісної власності на придбане в період шлюбу майно та з урахуванням ч.1 ст.71 СК України [PERSON] повинно належати на праві власності ? частки земельної ділянки, площею 0,2220 га, яка розміщена на землях, що знаходяться у віданні Роксоланівської с/Ради Овідіопольського району Одеської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, склад угідь: - 0,2220 га, що знаходяться в [ADDRESS]. Згідно договору пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року, який було укладено між ТОВ «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ20676633) та [PERSON], останній зобов'язувався у якості свого вкладу внести грошові кошти в сумі 114 792,00 доларів США, а ТОВ «Консоль ЛТД» зобов'язується передати у власність [PERSON] трьох-кімнатну квартиру будівельний номер [NUMBER] на 5-му поверху, загальної проектної площі 95,66 кв.м. у житловому будинку [ADDRESS]. Згідно додаткової угоди від 09.12.2010 року до договору №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року вбачається, що [PERSON] було внесено грошову суму в розмірі 111 467,00 доларів США в гривнях за офіційним курсом НБУ до 09 грудня 2010 року. Еквівалент 111 467,00 доларів США внесений до 09.12.2010р. Орієнтовний строк вводу будинку в експлуатацію 4-й квартал 2011р.(а.с.27). Вказаний договір та додаткова угода були укладені з метою отримання житла в період перебування сторін у шлюбі і відповідно до вимог ст. ст.60,61 СК України є спільним майном подружжя. Оскільки будівництво будинку за адресою [ADDRESS] розпочато за час шлюбу, то трьох-кімнатна квартира будівельний номер [NUMBER] на 5-му поверху, загальної проектної площі 95,66 кв.м. в цьому будинку відповідно до зазначеного договору і додаткової угоди може бути визнана судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином також суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою право власності на грошову суму у розмірі 55 733,5 доларів США, яка складає ? частину грошової суми, котра була внесена у касу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ 20676633), згідно договору пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року та додаткової угоди від 09.12.2010 року до договору №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року, який було укладено між ТОВ «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ20676633) та [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач посилалася на невизнання відповідачами її права на 1/2 частину майнових прав за Договором пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року укладеного між ТОВ «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ20676633) та [PERSON]. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Крім того, суд також враховє, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому з урахуванням того що позивачка має право на 1/2 частину майнових прав за Договором пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року укладеного між ТОВ «Консоль ЛТД» (код ЕДРПОУ20676633) та [PERSON], та додаткової угоди від 09.12.2010 року до нього, суд також вважає що [PERSON] має право на укладання з ТОВ «Консоль ЛТД» додаткової угоди до договору пайової участі у фінансуванні будівництва №3967/299-428(р) від 19.10.2006 року, згідно якого після введення в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] у неї виникне право оформити право власності на частку квартири. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved