Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до виробничого підрозділу агрофірма "Перше травня" товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Хорольська" за участю третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Семенівському та Хорольському районах Полтавської області про стягнення одноразової допомоги у зв"язку з стійкою втратою професійної працездатності. В заяві позивач вказує, що 26 жовтня 1968 року о 18 годині 15 хвилин під час виконання ним, трудових обов»язків помічника комбайнера колгоспу «Перше травня» Хорольського району Полтавської області стався нещасний випадок, в результаті якого ним отримано ушкодження здоров»я у вигляді обширної рани лівої кисті з пошкодженням сухожиль і кісткової тканини, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, що стався 26 жовтня 1968 року о 18 год. 15 хв. в колгоспі «Перше травня» Хорольського району від 09.10.2009 року, та актом форми Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом від 10 жовтня 2009 року, затвердженого головою правління СВК «Перше травня» Криворучком В.А. Згідно з довідкою Миргородської МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія МСЕ-В1 N° 004643 позивачу, [PERSON], підтверджена третя група інвалідності з втратою 50% професійної працездатності безтерміново. Позивач зазначає, що статтею 456 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, що була чинною на момент отримання ним ушкодження здоров»я на виробництві, визначено, що у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. Згідно з довідкою ВП АФ «Перше травня» одноразова допомога страхових виплат позивачу, [PERSON], не нараховувалась і не виплачувалась. Позивач вказує, що 07.05.2013 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату на його користь одноразової допомоги у зв»язку з стійкою втратою професійної працездатності в результаті виробничої травми в господарстві 26 жовтня 1968 року, але на даний час жодної відповіді не отримав, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач вказує, що розмір одноразової допомоги в зв»язку з стійкою втратою професійної працездатності, яку належить стягнути з відповідача на його користь становить: 1147 х 50 = 57 350 гривень, де 1147 грн.- мін. зарплата з 01.01.2013 року, а 50- процент втрати ним професійної працездатності. [PERSON] прохав стягнути з Виробничого підрозділу агрофірма «Перше травня» товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Хорольська» на його користь одноразову допомогу в зв»язку з стійкою втратою професійної працездатності в сумі 57 350 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав прохав його задоволити. Представник відповідача Виробничого підрозділу агрофірма «Перше травня» товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Хорольська» позов не визнала повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову. (а.с.25-28). Представник Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Семенівському та Хорольському районах Полтавської області, при вирішенні вказаного позову поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представників відповідача і третьої особи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 26 жовтня 1968 року о 18 годині 15 хвилин під час виконання [PERSON], трудових обов»язків помічника комбайнера колгоспу «Перше травня» Хорольського району Полтавської області стався нещасний випадок, в результаті якого ним отримано ушкодження здоров»я у вигляді обширної рани лівої кисті з пошкодженням сухожиль і кісткової тканини, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, що стався 26 жовтня 1968 року о 18 год. 15 хв. в колгоспі «Перше травня» Хорольського району від 09.10.2009 року, та актом форми Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом від 10 жовтня 2009 року, затвердженого головою правління СВК «Перше травня» Криворучком В.А. Згідно з довідкою Миргородської МСЕК Серія МСЕ-В1 N004643 від 11.09.2009 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги позивачу, [PERSON], підтверджена третя група інвалідності з втратою 50% професійної працездатності безтерміново. Згідно ст.456 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, що була чинною на момент отримання позивачем ушкодження здоров»я на виробництві, визначено, що у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. З повідомлення відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Семенівському та Хорольському районах Полтавської області № 156 від 30.04.2013 року вбачається, що справа потерпілого на виробництві [PERSON] передана до цього відділення 30.11.2009 року, а виплати здійснюються у відповідності поданих документів з 11.09.2009 року, тому роз»яснено позивачу право звернутись до підприємства-роботодавця з питанням про виплату відшкодування за період до 11.09.2009 року. З довідки ВП АФ «Перше травня» № 01-11/071 від 16.04.2013 року слідує, що правонаступником КСП ім. «Перше травня» Хорольського району після реформування та реорганізації є Виробничий підрозділ агрофірма «Перше травня» товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Хорольська». Згідно з довідкою ВП АФ « Перше травня» одноразова допомога страхових виплат позивачу, [PERSON], не нараховувалась і не виплачувалась. 07.05.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату на його користь одноразової допомоги у зв»язку з стійкою втратою професійної працездатності в результаті виробничої травми в господарстві 26 жовтня 1968 року, але на даний час жодної відповіді не отримав, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески. Згідно з частиною 3 Перехідних положень цього Закону вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Відповідно до п.1-2 ППВС України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 р., Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. З довідки правління СВК «Перше травня « Хорольського району від 17.09.2009 року слідує, що за період з 01.04.1968 року по 30.09.1968 року середня заробітна плата становить 48, 70 ( сорок вісім гривень) 70 копійок. З вищенаведеного суд приходить до висновку, що саме виробничий підрозділ агрофірми "Перше травня" товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Хорольська" є належним відповідачем по даній справі. Відповідно до ч.14 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров'я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2001 року № 225 «Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів», установлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 2660 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків. Оскільки, розмір одноразової допомоги в зв»язку з стійкою втратою [PERSON] професійної працездатності становить: 1147 х 50 = 57.350 гривень, де 1147 гри.- мін. зарплата з 01.01.2013 року, а 50 - процент втрати позивачем професійної працездатності, що перевищує чотирикратний розмір граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески, що складає: 2, 660 х 4 = 10 640 гривень, з відповідача на користь позивача належить стягнути одноразову допомогу в розмірі 10 640 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача виробничого підрозділу агрофірма "Перше травня" товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Хорольська" слід стягнути судовий збір в сумі 106,4 гривень на користь [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: partial