Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому з уточненням позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за період листопад-грудень 2012 року, січень-травень 2013 року в сумі 12232,05 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5567,74 грн. та компенсацію (індексацію) за кожен місяць затримки повного розрахунку відповідно до індексу споживчих цін в розмірі 569,11 грн. Позов обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений з роботи з 14.05.2013 року за угодою сторін. Проте, у день звільнення з ним не було проведено розрахунку. Повідомлення про розмір невиплаченого заробітку та нараховані розрахункові кошти він не отримував. Крім того, незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, на відшкодування якої просить стягнути 10000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини викладенні в позовній заяві. Доповнив, що звертався до відповідача з заявою, в якій просив провести з ним розрахунок та виплатити йому заборгованість, однак відповіді на свою заяву не отримав. Зазначив, що з 28.05.2013 року перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, де в період з 28.05.2013 року по 31.07.2013 року отримав дохід в загальній сумі 1033,61 грн. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то наявність такої обґрунтовує тим, що в період, коли підприємство не виплачувало йому заробітну плату його дружина народжувала дитину і він змушений був позичати гроші. Крім цього, в травні 2012 року йому була проведене операція, яка коштувала близько 6 тис. грн., на яку йому також прийшлось позичати кошти. Відсутність необхідних коштів для належного харчування дитини, придбання одежі, ліків, призвели до того, що в нього погіршилось самопочуття, він став неврівноваженим, у нього погіршився сон. Все це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків. Просить позов задоволити. Представник відповідачів Костишак В. позов визнав частково. Не заперечив щодо стягнення на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати згідно поданої ними довідки. Щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації (індексації) за кожен місяць затримки повного розрахунку відповідно до індексу споживчих цін та моральної шкоди, - заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні, пославшись на його безпідставність. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до копії трудової книжки позивача (а.с.4), останній перебував у трудових відносинах з ПАТ "ДЗАК" і був звільнений з роботи з 14.05.2013 року згідно наказу №31-к від 13.05.2013 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Тобто останнім днем роботи позивача, а відповідно днем звільнення, було 14.05.2013 року. Звідси безпідставним є покликання представника відповідача, що згідно табелів обліку використання робочого часу за травень 2013 року, останнім днем роботи позивача було 12 травня 2013 року, а 14 травня 2013 року він не працював. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення - 14.05.2013 року з позивачем не було проведено розрахунку, його не повідомляли про розмір нарахованих сум. Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. 27.05.2013 року позивач пред'явив відповідачу вимогу про розрахунок і його розмір (а.с. 6-8). Звідси, суд вважає необґрунтованим та безпідставним посилання представника відповідача про відсутність такої вимоги з боку позивача. Про розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивач дізнався вже в ході проведених судових засідань з наданої представником відповідача довідки про розмір заборгованості. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Таким чином судом встановлено, що позивач до сьогоднішнього дня не отримав розрахункових коштів в сумі 12232,05 грн. (довідка № 542 від 19.07.2013 року, видана ПАТ «ДЗАК»), проти чого представник відповідача не заперечив. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку. При визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"). Так, при розмірі середньої заробітної плати за час затримки розрахунку з 15.05.2013 року по 23.07.2013 року в сумі 5567,74 грн., де 1658,99 грн. + 2727,17 грн. ( заробіток позивача за два останні місяці до звільнення) : 245 ( кількість відпрацьованих годин протягом двох останніх місяців) х 311 ( кількість робочих годин за час затримки розрахунку) та отриманням позивачем в період з 28.05.2013 року по 31.07.2013 року доходу в сумі 1033,61 грн. (довідка № 130213080506 від 05.08.2013 року, видана Дрогобицьким МРЦЗ), суд вважає за необхідне стягнути в користь позивача 4534,13 грн. ( 5567 грн. - 1033,61 грн.) середнього заробітку за час затримки розрахунку. У відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159, відповідач повинен виплати позивачу компенсацію (індексацію) за кожен місяць затримки відповідно до індексу споживчих цін, сума якої становить 30,63 грн. (Сума грошового доходу, нарахованого до виплати, за листопад 2012 року складає 14,03 грн. ( 1,002 х 1400,91 грн. : 100), за квітень 2013 року - 16,60 грн. ( 1,001 х 1658,99 грн. :100). Сума компенсації за грудень 2012 р., січень, лютий, березень, травень 2013 року не нараховується, оскільки індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком не перевищує 100 відсотків). З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до часткового задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди. При цьому суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок невиплати йому розрахункових коштів, він змушений був звертатись у різні установи та організації за захистом своїх порушених прав, чим порушено його нормальні життєві зв'язки. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved