Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

22 січня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 серпня 2012 року вона позичила своєму знайомому [PERSON], 1600 гривень строком на один місяць, тобто до 21 вересня 2012 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач власноручно написав розписку. У встановлений договором строк, тобто до 21 вересня 2012 року відповідач борг не повернув. Відповідач добровільно не бажає повертати борг, на підставі чого, просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 1600 гривень, судовий збір та судові витрати на послуги адвоката. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в обсязі основного боргу та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив та заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 19 липня 2013 року. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2012 року позивач передав відповідачу 1600 грн., які останній зобов'язався повернути на протязі одного місяця, про що відповідачем була складена розписка (а.с. 8) Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів повернення позики суду не надано. За такими обставинами суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Outcome: partial