Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

01.08.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.07.2012 року помер її рідний батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла шляхом подання відповідної заяви до державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,260 га. розташованої на території Великокручанської сільської ради позивачці було відмовлено, оскільки втрачено оригінал державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, і лишилась тільки його копія. Тому позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшов лист сільського голови про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення, з оглядну на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №2194826 виданим Великокручанською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 4). Судом встановлено, що позивачка є рідною донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 5). Прізвище позивачки з «Квас» на «Тупаленко» змінене у звязку з укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). За змістом листа Пирятинської державної нотаріальної контори №1429/02-17 від 24.07.2013 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки, яка належала померлому у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю (а.с. 7). Належність земельної ділянки площею 4,260 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великокручанської сільської ради померлому [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 7), витягом №715 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 8), а також довідкою Відділу Держземагенства у Пирятинському районі Полтавської області №01-11/1094 від 05.08.2013 року, згідно якої померлому видавався державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану на території Великокручанської сільської ради серії І-ПЛ №56816 (а.с. 43). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивачка як рідна донька померлого має право на спадкування в першу чергу. Зі змісту спадкової справи на майно [PERSON] вбачається, що позивач прийняв спадщину після померлого батька, а спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини (а.с. 21, 33, 38) Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За обставин, коли земельна ділянка належала померлому, позивач є спадкоємцем першої черги, однак оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved