Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач 29 травня 2013 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до Комунальної установи «Лікувально-профілактичний заклад міська клінічна лікарня № 19 м. Донецька», третя особа: [PERSON], та просить стягнути з відповідача на свою користь 100000грн. моральної шкоди. Вимоги мотивує наступним. [INFO] помер її син [PERSON]. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть безпосередньою причиною смерті є легенево - серцева недостатність, також двобічна субтотальна пневмонія. Згідно медичної карти [PERSON], останнього було госпіталізовано 22.01.2011, згідно заключного клінічного діагнозу йому був поставлений діагноз грип, важкий перебіг. 14.01.2011 хворий був оглянутий лікарем відповідача [PERSON] та йому був поставлений діагноз «підозра на запалення легенів» та призначено відповідний курс лікування. 22.01.2011 [PERSON] було доставлено до лікарні та оглянуто лікарем [PERSON] та йому було поставлено діагноз «двостороннє запалення легенів» з госпіталізацією. В цей же день [PERSON] був оглянутий лікарем [PERSON], яка порекомендувала терміново відправити до спеціалізованої лікарні, проте у зв'язку з тим, що у лікарні ім. Вишневського відмовилися його приймати позивач була вимушена самотужки доставляти хворого до лікарні Калініна, де [INFO] хворий помер. Згідно висновку СМО причиною смерті стала двостороння поширена межу точна серозна й очагова перенхиматозна катаральна десквативна вірусна пневмонія. Проте лікарем відповідача - [PERSON] було поставлено діагноз «ОРВІ, трахеїт». Крім того жодні документи за 17 та 19 січня 2011 року в медичній документації відсутні, згідно запису рентгенолога 18.01.2011 відомості про пневмонію відсутні. Відсутність таких записів є порушенням ведення документації. До того ж у вищевказаному висновку СМО зазначається, що відсутність записів лікаря за 19.01.2011 в медичній карті не дає підстави робити висновок про причинно-наслідковий зв'язок між діями лікаря і смертю. З актів судово-медичних досліджень вбачається, що лікували [PERSON] не від тої хвороби, від якої він помер, оскільки лікарем [PERSON] було поставлено неправильний діагноз, проте у зв'язку з відсутністю записів, які б підтверджували, що 17.01.2011 та 19.01.2011 померлий оглядався лікарями відповідача, відповісти на питання щодо правильності поставленого діагнозу не є можливим. Таким чином позивач вважає, що між неправильно поставленим діагнозом та смертю [PERSON] від інших хвороб вбачається причинно-наслідковий зв'язок, у зв'язку з чим просить суд притягти відповідача до цивільно-правової відповідальності та взяти до уваги біль та душевні страждання, яких позивач зазнала від смерті свого сина через непрофесійні та некваліфіковані дії лікаря, зволікання з транспортування хворого, що спричинило моральні переживання. Крім того позивач була змушена довгий час займатися встановленням справжньої причини смерті свого сина, вимушена була звертатися до міліції та прокуратури. У зв'язку з чим оцінює заподіяну їй моральну шкоду на суму 100000грн. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Позивач надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Справу просили розглянути заочно. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, у судовому засідання проти позову заперечували, надали до суду свої письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи. У задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі, вказавши, що дія ЗУ «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач на спірні правовідносини не розповсюджується, а повинні застосовуватися вимоги законодавства про охорону здоров'я. Посилались на положення ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово завчасно повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду неповідомленні, тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона, а також інші особи, що приймають участь у розгляді справи, повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Так, судом встановлено, що [INFO] син позивачки [PERSON] помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER]. /а.с. 12/ Згідно акту судово - медичного дослідження № 651 розпочатого 24.02.2011 та закінченого 02.11.2011 причиною смерті [PERSON] стала двостороння субтотальна поширена межуточна серозна та очагова перенхиматозна катаральна десквативна вірусна пневмонія. При цьому позивач посилається не те, що 14.01.2011 її син [PERSON] звертався до відповідача зі скаргами на стон здоров'я, та йому лікарем [PERSON] був поставлений діагноз «ОРВІ, трахеіт». Таким чином позивач наполягає, що між поставленим діагнозом лікарем [PERSON] та смертю [PERSON] від інших хвороб вбачається причинно-наслідковий зв'язок, у зв'язку з чим просить притягти відповідача до цивільно-правової відповідальності,

Outcome: dismissed