Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

ПАТ „Просто-страхування" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 3096 грн., суми понесених витрат на оплату судового збору, посилаючись на те, що 22.08.2009 р. між [PERSON] та АТ «Просто-страхування», правонаступником якого є ПАТ «Просто-страхування», було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №В9364384, згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Сhеrу», д/н [NUMBER]. 23.12.2009 у м. Києві на пр-ті Палладіна відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON], був пошкоджений та був пошкодженийй забезпечений автомобіль „Сhеrу», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] Зіткнення відбулось внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою Святошинського райсуду м. Києва від 15.10.2010 р. Як з'ясувалось, автомобіль „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], був застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №19-G-0258306 від 23.01.2009 р. в ПАТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» і відповідно до видаткового касового ордеру №358 від 5.07.2010 р. АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» виплатило [PERSON]страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], у розмірі 3096 грн. У зв'язку з цим 19.10.2012 р. АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» звернулося до АТ «Просто-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 3096 грн. 27.11.2012 р. співробітниками АТ «Просто-страхування» було складено розрахунок страхового відшкодування №3962, що належить до виплати, що складає 3096 грн. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування, товариство склало страховий акт 27.11.2012 р. і виплатило АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» по платіжному дорученню №36738 від 29.12.2012 р. страхове відшкодування у розмірі заподіяних збитків у сумі 3096 грн. Тому, в силу закону до товариства, що виплатило страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, належним чином по останньому відомому його місцю проживання судові повістки направлялись, як вбачається з судових повісток, вони повертаються назад до суду без вручення адресату з позначками поштового відділення, що обслуговує останнє відоме місце проживання відповідача,-„за закінченням встановленого строку зберігання", по даним адресного бюро [PERSON] не значиться зареєстрованим по м. Києву та Київській області, тому викликався він і через пресу шляхом розміщення оголошення, отже суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача відповідно до ст.ст. 74, 169, 224 ЦПК України, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 22.08.2009 р. між [PERSON] та АТ «Просто-страхування», правонаступником якого є ПАТ «Просто-страхування», було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №В9364384, згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Сhеrу», д/н [NUMBER]. 23.12.2009 у м. Києві на пр-ті Палладіна відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON], був пошкоджений, та був пошкоджений забезпечений автомобіль „Сhеrу», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] Зіткнення відбулось внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою Святошинського райсуду м. Києва від 15.01.2010 р. Автомобіль „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], був застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №19-G-0258306 від 23.01.2009 р. в ПАТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» і відповідно до видаткового касового ордеру №358 від 5.07.2010 р. АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], у розмірі 3096 грн. У зв'язку з цим 19.10.2012 р. АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» звернулося до АТ «Просто-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 3096 грн. 27.11.2012 р. співробітниками АТ «Просто-страхування» було складено розрахунок страхового відшкодування №3962, що належить до виплати, та складає 3096 грн. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування, товариство склало страховий акт 27.11.2012 р. і виплатило АТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант» по платіжному дорученню №36738 від 29.12.2012 р. страхове відшкодування у розмірі заподіяних збитків у сумі 3096 грн. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п.38.1.1. п. 38.1.ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 цього Закону. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим законом, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що у скоєні ДТП є вина відповідача по справі [PERSON], який в момент ДТП керував автомобілем, який ним був застрахований відповідно до полісу №ВВ/9364384 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2009 р. в Приватному акціонерному товаристві «Просто-страхування», із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди він до АТ «Просто-страхування» не звертався, то він і повинен відшкодувати в порядку регресу заподіяну позивачу по справі матеріальну шкоду по страховому відшкодуванню в сумі 3096 грн., бо ПАТ «Просто-Страхування» в повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання перед ПАТ «Страхова компанія «Дженералі Гарант». Позовні вимоги ПАТ „Просто-страхування" підтверджуються копіями: заяви [PERSON] до голови правління ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» про страховий випадок від 21.12.2009 р. (а.с. 10); полісу №ВВ/9364384 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2009 р. між АТ «Просто страхування» і [PERSON] (а.с.3); платіжного доручення №36738 від 29.12.2012 р. про виплату ПАТ «УСК Гарант Авто» 3096 грн. (а.с.7); видаткового касового ордеру від 5.07.2010 р. про виплату [PERSON] 3096 грн. (а.с.28); постанови судді Святошинського райсуду м. Києва від 15.01.2010 р. про накладення на [PERSON] за ст. 124 КУпАП штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. (а.с.14); довідки органу ДАІ м. Києва про отримання механічних пошкоджень автомобілем „Нісан», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час ДТП (а.с.13); звіту №914 про оцінку колісного транспортного засобу „Nіssаn Аlmеrа», д/н [NUMBER], від 15.06.2010 р. (а.с.15-25); страхового акту від 27.11.2012 р. (а.с.5); страхового акту №97479 від 22.06.2010 р. (а.с.27); розпорядження на виплату страхового відшкодування №005782 від 28.11.2012 р. (а.с.6); розрахунку страхового відшкодування №5962 від 27.11.2012 р. (а.с.4); заяви (перетензії УСК «Гарант-Авто» про виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 19.10.2012 р.(а.с.8); договору добровільного страхування наземного транспорту №19-G-0258306 від 23.01.2009 р. (а.с.9). Оцінюючи в сукупності надані докази, суд вважає, що підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі, вказаному в позовній заяві. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Від відповідача заперечень на позов та доказів у їх підтвердження не надано. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку. Суд виходить також з того, що п.33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на дату дорожньо-транспортної пригоди), передбачено про письмове повідомлення про ДТП, а саме, - що водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодження майна, контактний телефон та свою адресу, а якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Однак, на підтвердження даних обставин відповідачем не було надано належних доказів. Отже, суд виходить із з'ясованих конкретних обставин по справі та наявних в справі доказів, наданих з боку позивача, та діє відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Таким чином, доводи позивача щодо позовних вимог є обгрунтованими, підтверджуються дослідженими у сукупності судом письмовими доказами, і тому позов підлягає задоволенню в обсязі заявлених позовних вимог в силу закону. В силу вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 229 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду за сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №19704 від 9.07.2013 р. (а.с.29). На підставі викладеного,

Outcome: approved