Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 14600 гривен 00 копійок та сплачений ним судовий збір у розмірі 229 гривен 40 копійок. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що в липні та серпні 2012 року [PERSON] взяв у нього в борг 14600 грн, які зобов'язався повернути 25 січня 2013, про що було складено розписку від 14.12.2012. В установлений термін [PERSON] борг позивачу не повернув і на неодноразові нагадування та вимоги в добровільному порядку повернути борг відмовляється повертати, від зустрічей ухиляється, і таким чином, вбачається його небажання віддавати гроші. Так як до теперішнього часу борг відповідачем не повернуто, то він змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'являвся, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення. Заяви від відповідача про відкладення розгляду справи чи розгляду справи в його відсутність не надходило. Таким чином суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 19.07.2012, 24.07.2012 та 27.08.2012 [PERSON] взяв у борг грошові кошти в позивача [PERSON] в розмірі 14600 гривен. Вказана обставина підтверджена розпискою, складеною 14.12.2012 (а.с.8). Згідно вищезазначеної розписки [PERSON] обіцяв повернути кошти 25.01.2013. Судом встановлено, що на даний час кошти відповідач не повернув позивачу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог до відповідача. В свою чергу, відповідач в судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів, які б спростовували вимоги позивача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 625, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: approved