Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

У вересні [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Олександрійської міської ради про визнання прав забудовника в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який є батьком позивачам. За життя [PERSON] розпочав будівництво приватного будинку на законних підстав, на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності від 13.06.1957 року, який зареєстровано Олександрійським БТІ у журналі договорів на право забудови за №3011 від 15.06.1957 року та технічного паспорту. Після зведення будинку було розпочато введення до експлуатації, але свідоцтво про право власності на житловий будинок за життя не отримав та своє право власності в БТІ не зареєстрував, тому позивачі просять визнати за [PERSON] право забудовника на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON] право забудовника на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], померлого [INFO] року. У судове засідання позивачі не з'явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, а надав письмову заяву у якій просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.04.2009 року. [PERSON] народилася [INFO] та має батька - [PERSON], матір - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.1955 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.1974 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу [PERSON]. [PERSON] народилася [INFO] та має батька - [PERSON], матір - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.1971 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу [PERSON]. Згідно договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності та відповідно до рішення Олександрійської міської ради №234 від 23.04.1957 року [PERSON] надано земельну ділянку на праві безстрокового користування площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS]. [PERSON] зобов'язується побудувати на даній земельній ділянці будинок. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 125 Земельного кодексу України вказує, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Суд дійшов висновку, що розпочате будівництво приватного будинку на законних підстав, так як земельна ділянка була відведена для будівництва, але сам будинок не був прийнятий в експлуатацію та правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння відсутній. Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] постановою від 09.08.2013 року відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO] року. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність будинку спадкодавцу та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки спадкодавець за життя не оформив право власності та не забезпечив його державної реєстрації, вирішити питання визнання права власності на зазначений будинок у встановленому законом позасудовому порядку, визначеному главою 89 ЦК України, неможливо, тому воно підлягає судовому розгляду. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Судом встановлено, що обставини, викладені в позові відповідають дійсності та підтверджені документальними доказам. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд дійшов висновку, що позивачі є дітьми померлого [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] належали за життя права та обов'язки забудовника житлового будинку, а тому, права і обов'язки можуть переходити до позивачів. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд дійшов висновку, що позивач захищає порушене право у такий спосіб, у даному випадку позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин. Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини. Які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 10 ЦПК України вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що позивачі, зазначені обставини у позовній заяві довели, чим виконали вимоги ст. 10 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved