Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

18 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19 листопада 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою фактично припинені з лютого 2012 року, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора надано доручення про вручення відповідачці [PERSON] копії позову та допит відповідачки. У відповідь на вказану ухвалу до суду надійшли пояснення відповідачки, в яких вона визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила розглянути справу без її участі (а.с. 18). Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали письмову заяву та пояснення, відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER], видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 819 (а.с. 5). Сторони від спільного шлюбу дітей не мають. Як вбачається з позовної заяви, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені остаточно з лютого 2012 року. Стаття 112 Сімейного кодексу України, передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб, в якому дітей немає розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved