Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 2.1 Статуту Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг. Основними напрямками діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка, враховуючи інфляційні втрати та 3% річних, складає 3529 грн. 15 коп. та яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача Поліщук Л.П. у судовому засіданні, яке відбулося 13.12.2013 року, збільшила позовні вимоги, а саме, просить стягнути відповідача 3900,00 грн., за період з 01.08.2005 року по 01.03.2013 року, з яких 2414,17 грн. основного боргу, 1112,12 грн. інфляційних та 374,05 грн. 3% річних. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що за період з 01.03.2010 року по 01.03.2013 року у відповідача відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги, просив застосувати строки позовної давності. Крім того, зазначив, що з відповідачем як з споживачем не було укладено договору про надання послуг. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою (форма № 3) КП ЖЕК "Татарка" № 1029 від 18.07.2012 року (а.с. 6). Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача основними напрямками діяльності Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 10 п.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, також п.4 передбачено, що саме Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла надають мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Крім того, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, що за період з 01.08.2005 року по 01.03.2013 року, позивач нарахував відповідачу борг у розмірі 3900,00 грн., з яких 2414,17 грн. основного боргу, 1112,12 грн. інфляційних та 374,05 грн. 3% річних. Слід зазначити те, що у судовому засіданні, яке відбулося 13.12.2013 року, відповідач надав суду для огляду оригінали квитанцій по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2010 року по 01.03.2013 року, з яких вбачається, що за зазначений період у відповідача відсутня заборгованість. Отже, нарахування суми боргу з урахуванням інфляційних та 3% річних за період з 01.03.2010 року по 01.03.2013 року, є необґрунтованими та безпідставними. Щодо стягнення заборгованості за період з 01.08.2005 року по 28.02.2010 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, на думку суду у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed