Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

16 жовтня 2013 року позивач -ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 12.02.2007 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKХRRХ08660029 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 028, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 19.09.2013 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 23 248 грн.27коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 1529.22 грн., процентам за користування кредитом у сумі 9072.46 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 10715.51, а також штрафів згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1083.25 грн. процентна складова, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 232,48 грн. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача - Мартиченко О.І. не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомила, а тому на підставі ст.224 ЦПК України, за згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися договірні правовідносини. Як встановлено судом, 12.02.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKХRRХ08660029 (далі - договір), за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 2028 грн. на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, строком до 12.02.2008 року в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 230 грн.03 коп., який відповідач зобов'язався сплачувати з 5 по 10 число кожного місяця (п.п.1.1. Договору). При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15.17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання по сплаті щомісячного платежу по погашенню кредиту у встановленому розмірі, у зв'язку з чим станом на 19.09.2013 року за нею рахується заборгованість перед банком по тілу кредиту - 1529.22 грн., за відсотками - 9072.46 грн., по комісії - 347.83 грн., штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина), 1083.25 грн. (процентна складова), пені у розмірі 10715.51 грн. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 2). Разом з тим, відповідно до положень ст.ст.256, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Позовна давність встановлюється законом, однак може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору позовна давність була збільшена сторонами до 5 років. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється, зокрема вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 р., № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» -враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Даний кредит є споживчим кредитом в розумінні Закону України «Про захист прав споживача», так як кошти надано кредитодавцем споживачеві на придбання товару. За умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено, що кредит [PERSON] надавався до 12.02.2008 року, а отже відлік 5 років починається з цієї дати. З цього часу, жодних платежів відповідачкою на погашення кредиту сплачено не було, що випливає з наданого банком розрахунку. Оскільки кредитний договір діяв до 12.02.2008 року, то позовна давність закінчилася 13.02.2013 року. Відповідно до дати в позовній заяві вона надана позивачем на адресу суду нарочно 16.10.2013 р., тобто після спливу строку позовної давності. Про те, що позовна давність пропущена з поважних причин, Банк перед судом не клопотав. Згідно ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної даності до основної вимоги позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення неустойки. За такого в позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed