Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

04.08.2011 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 01.07.2010 року було укладена розписка, згідно якої [PERSON] передала відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., а відповідач зобов'язався до 01.07.2011 року повернути весь борг. Також позивач вказує, що незважаючи на закінчення терміну повернення боргу, відповідач обов'язки за договором не виконав, гроші не повернув, від повернення боргу відмовляється. Через це позивач змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 03.12.13 р. та 25.12.13 р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2010 [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. Вказане підтверджується розпискою від 01.07.2010 року. На даний час ніяких грошових коштів [PERSON] повернуто не було. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання щодо оплати боргу. Позивач також посилається на те, що у зв'язку із невиконанням відповідачкою обов'язку повернення боргу, їй завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінила в 70000,0 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір вважається, договором позики якщо одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Не дивлячись на закінчення встановленого договором строку, відповідач прийняті договором на себе зобов'язання не виконав, суму боргу в повному обсязі не повернув, та ухиляється від повернення боргу. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial