Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 06.11.2007 року між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого з 17.06.2009 року було змінено на ПАТ "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №77.2/С3-381.07.2, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит на споживчі цілі на загальну суму 290 000,00 доларів США терміном по 06.11.2009 року, під процентну ставку у розмірі 14,5% річних. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісячно до 10 числа частково погашати заборгованість за кредитом; за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник [PERSON] зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Договором від 01.10.2008 року про внесення змін до кредитного договору процентна ставка встановлена у розмірі 17% річних. В порушення умов кредитного договору позичальником [PERSON] не виконані зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів. Станом на 25.10.2012 року позичальником [PERSON] не виконані свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сума заборгованості складає 290 000 доларів США; не виконані зобов'язання щодо сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами, в тому числі прострочених, у розмірі 32 464,05 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 6 302 378,44 доларів США. Крім цього, за невиконання грошового зобов'язання, відповідно до ст.625 ЦК України, мають бути сплачені 3% річних від суми простроченого кредиту, сума яких становить 32 353,56 доларів США. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить еквівалент у гривні на дату розрахунку за курсом НБУ - 53 210 968,10 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника [PERSON] по кредитному договору 06.11.2007 року між ними (банком) та [PERSON] був укладений договір поруки №77.2/СЗ-381.07.2, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором. Таким чином, з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], які є відповідачами по справі, вони мають право стягнути заборгованість по кредитному договору в солідарному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені в позовній заяві обгрунтування, просив їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На питання суду пояснив, що відповідає дійсності те, що вже приймалися рішення, якими в рахунок погашення заборгованості за цим же кредитним договором було звернуто стягнення на майно. Виконавчі листи по цим рішенням вони отримали, але ще не передавали їх до ВДВС на виконання. Доказів того, що виконавчі провадження не відкриті, що не відбулося ще будь яких стягнень по вже прийнятих судових рішеннях він не має. Не заперечував, що періоди, за які нарахована заборгованість по вже прийнятим рішенням, та по даній справі ті ж самі. Вважає, що це не подвійне стягнення та не заперечував, що строк пред'явлення до виконання прийнятих судових рішень ще не скінчився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він дійсно має заборгованість, що вже приймалися судові рішення, чи знаходяться вони на виконанні йому не відомо. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповіщав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 06.11.2007 року між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого з 17.06.2009 року було змінено на ПАТ "Родовід Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №77.2/С3-381.07.2. Відповідно до даного договору [PERSON] було видано позивачем кредит на споживчі цілі на загальну суму 290 000,00 доларів США терміном по 06.11.2009 року, під процентну ставку у розмірі 14,5% річних. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісячно до 10 числа частково погашати заборгованість за кредитом; за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник [PERSON] зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості, що визначено п.4.5 кредитного договору. Договором від 01.10.2008 року про внесення змін до кредитного договору процентна ставка встановлена у розмірі 17% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника [PERSON] по кредитному договору 06.11.2007 року між ними (банком) та [PERSON] був укладений договір поруки №77.2/СЗ-381.07.2, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором. Встановлено, що станом на 25.10.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6 657 196,06 доларів США, еквівалент 53 210 968, 10 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 290 000,00 доларів США; заборгованості по процентах 32 464,05 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів 6 302 378,44 доларів США; трьох відсотків річних від прострочених сум кредиту та процентів на підставі ст.625 ЦК України 32 353,56 доларів США. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст.258 ЦК України визначено, що до вимоги про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Враховуючи вимоги вказаних статей та наданий позивачем розрахунок заборгованості, слідує, що існує заборгованість по вказаному кредитному договору, відповідачі є боржниками перед позивачем, несуть солідарну відповідальність по виконанню умов кредитного договору. Однак, в суді було встановлено, що в 2013 році були прийняті судові рішення, відповідно до яких було розглянуто спір по цьому ж кредитному договору, а саме: рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.01.2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" та було вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №77.2/С3-381.07.2 в розмірі 6 657 196,06 доларів США звернуто стягнення на земельну ділянку, що належить [PERSON], яка знаходилася в іпотеці (розрахунок заборгованості був визначений станом на 25.10.2012 року, і є один і той же, що по справі, яка розглядається). Рішенням від 01.02.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" та було вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №77.2/С3-381.07.2 в розмірі 6 657 196,06 доларів США звернуто стягнення на земельну ділянку, що належить [PERSON], яка знаходилася в іпотеці (розрахунок заборгованості був визначений станом на 25.10.2012 року, і є один і той же, що по справі, яка розглядається). Вказані судові рішення набрали законної сили, були видані виконавчі листи. З пояснень представника позивача дані виконавчі листи вони не передавали до виконавчої служби на виконання, строк пред'явлення не закінчився.. Таким чином, в суді встановлено, що по вказаному кредитному договору, по вказаній заборгованості вже були прийняті судові рішення, видані виконавчі листи, які сторона позивача не передає на виконання до виконавчої служби, як зазначила сторона позивача. Відповідно до п.3.3 спірного кредитного договору при непогашенні заборгованості перед банком у строк до 06.11.2009 року, банк звертає стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. При недостатності суми, вирученої від продажу переданого в іпотеку нерухомого майна, для повного задоволення вимог банку він має право одержати суму, якої недостатньо для повного задоволення вимог, за рахунок іншого майна позичальника відповідно до чинного законодавства. Викладене вище свідчить про те, що банком (позивачем) не була дотримана вказана вимога, при наявності судових рішень про звернення стягнення на предмети іпотеки, стягувач (банк) не передає (з пояснень представника позивача) на виконання ці рішення, маючи на це законні підстави (строк не пропущений). Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року, п.9 - задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Як зазначалося вище, в суді встановлено, що є судові рішення про звернення стягнення заборгованості по спірному кредитному договору на предмети іпотек, які стягувач (банк) не передає на виконання, як усно пояснив представник банку в суді. Доказів того, що ці судові рішення не передавалися на виконання, чи те, що на час розгляду справи не відбулося чи не відбувається виконання судових рішень суду не було надано стороною позивача. До справи надано лише копії судових рішень та копії виконавчих листів, з яких слідує, що строк пред'явлення їх до виконання не сплив. Судом враховується і те, що лише після реалізації предметів іпотеки буде з'ясовано питання чи погашається заборгованість по кредиту коштами від реалізації майна, а якщо ні, то яка сума залишається непогашеною. Тобто, тільки після реалізації майна буде визначено суму, яку необхідно достягнути для погашення боргу. Зазначене вище свідчить про те, що даний позов подано до суду передчасно, що до подачі даного позову - про стягнення боргу з боржника та поручителя має спочатку бути вирішено питання про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмети іпотек, при тому, що ці питання вже вирішенні судовими рішеннями. Судом враховується і те, що стороною позивача не було надано копії графіку погашення кредиту, що унеможливлює перевірити відповідність нарахованої заборгованості по кредиту, процентам. Розрахунок пені здійснено за період з 2008 року по 2012 рік, що перевищує визначений законодавством строк (один рік). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed