Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 05 червня 2008 року [PERSON] отримав від ТОВ «Унікум-Буд» кошти у розмірі 91000 грн. та зобов’язався їх повернути 02 липня 2008 року. Згідно акту звірення розрахунків від 14 листопада 2008 року сума заборгованості становить 76895 грн. По закінченню терміну дії договору на неодноразову вимогу повернути кошти [PERSON] не реагував. Загальна сума заборгованості становить 85127,04 грн., згідно із договором поставки від 29.05.2008 року, у тому числі: 76895 грн. – основний борг; 6977, 43 грн. – неустойка (пеня) за прострочення платежу; 870,14 грн. – три проценти річних та 384,47 грн. – інфляційні збитки на суму заборгованості. Просив суд постановити рішення, яким, стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також стягнути з нього судовий збір. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов та стягнути з Відповідача – [PERSON] зазначену вище суму боргу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, та через свого представника – [PERSON], але діючи у порушення своїх обов’язків, визначених ч.2 ст.77 ЦПК України, про причини своєї неявки в дане судове засідання не повідомив. Отже, відповідно до ст.77 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що не прибув в судове засідання без поважних причин. Крім того, вирішуючи питання про розгляд справи під час відсутності [PERSON], суд враховує, що він уповноважив іншу особу представляти його інтереси в суді – [PERSON], який присутній в даному судовому засіданні і її присутність забезпечує представлення інтересів його довірителя та захист проти заявлених вимог. При таких обставинах, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу під час відсутності [PERSON] В судовому засіданні представник Відповідача - [PERSON], який діяв на підставі перевірених судом повноважень (довіреності), заперечував проти позову, пояснив що дійсно, 05 червня 2008 року [PERSON] отримав від ТОВ «Унікум-Буд» кошти у розмірі 91000 грн. та зобов’язався їх повернути 02 липня 2008 року, однак дана розписка не є самостійним правочином в розумінні ст. 1049 ЦК України, а є лише частиною іншого правочину, про що зазначено в самій розписці, тобто Відповідач отримав передоплату за брус та дошки за усним договором від 29.05.2008 року. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, які виникли не з розписки від 05.06.2008 року, а з договору від 29.05.2008 року, на підтвердження виконання якого складена розписка від 05.06.2008 року, тобто зобов’язання сторін виникли з приводу поставки будівельних матеріалів, а саме брусу і дошки, а не з приводу повернення грошових коштів у певний строк. Просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Допитаний раніше, в судовому засіданні, ході судового розгляду Відповідач [PERSON] надав пояснення, які аналогічні поясненням його представника [PERSON] Просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Допитаний раніше в судовому засіданні в ході судового розгляду у якості свідка [PERSON], пояснив, що він є директором ТОВ «Унікум-Буд» та додав, що він вступав у правовідносини з [PERSON] з приводу купівлі брусу і дошки, термін поставки зазначених будівельних матеріалів становив до 02.07.2008 року, у зв’язку з чим з [PERSON] було укладено договір від 29.05.2008 року. Частина будівельних матеріалів була поставлена ТОВ «Унікум-Буд», тому з 91000 грн. [PERSON] не поставив будівельних матеріалів на суму 76895 грн., яку ТОВ «Унікум-Буд» просить суд стягнути з [PERSON] Допитаний раніше, в судовому засіданні, в ході судового розгляду у якості свідка [PERSON], пояснив, що дійсно, [PERSON] працював в ПП [PERSON] і був офіційно оформлений за трудовою угодою від 1 червня 2008 року. У той період він займався виготовленням столярних виробів і роздрібної торгівлею в тому числі будівельними матеріалами. [PERSON] домовлявся про реалізацію цих матеріалів і мав право підписувати документи з підприємствами, з якими він вів свою діяльність. Для підписання документів він видавав [PERSON] довіреності. Підтверджую, що 29 травня 2008 ним був укладений усний договір на поставку пиломатеріалів - бруса лагового і дощок підлоги з фірмою ТОВ «Уніком - Буд». Ці будівельні матеріали він закуповував у ПП [PERSON] За договором з ТОВ «Уніком - Буд» він мав поставити брус і дошки на загальну суму в 181 000 грн. ( 91000 грн. та 90000 грн.). Уклавши договір і домовившись про умови поставки, ТОВ « Уніком - Буд» оплатило йому всю суму в 181 000 грн. Ці гроші передав мені [PERSON], які йому передав для нього директор цього підприємства [PERSON] Отримавши ці гроші, він видав [PERSON] квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 5 червня 2008 року ( 91 000 грн.) та № 2 від 7 червня 2008 року (90 000 грн.). З вини ПП [PERSON] договір з ТОВ « Уніком - Буд » ним був виконаний частково, оскільки частина товару ПП [PERSON] не поставив через паводок , який почався в Західній Україні. Тому сума заборгованості перед ТОВ « Уніком - Буд» склала 76 895 грн. Крім того, додав, що це саме його борг оскільки [PERSON] віддав йому отримані від [PERSON] грошові кошти у розмірі 181 000 грн. Суд, вислухав пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Разом з тим, відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів і жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань. Однак, сторони, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, відмовились від надання суду інших доказів у підтвердження своїх вимог та заперечень і вважали, що наявні всі документи для вирішення справи по суті, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів що містяться у справі. Так, правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані розділом ІІІ «Окремі види зобов’язань» підрозділом 1 «Договірні зобов’язання» Главою 54 «Купівля-продаж» Параграфом 3 «Поставка» ст. 712 Цивільного Кодексу України, параграфом 1 «Загальні положення про купівлю-продаж» ст. 655 ЦК України. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд, діючи у відповідності з ч.4 ст. 10 ЦПК України та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2012 року /а.с.303-304/, роз’яснив представнику позивача [PERSON], який діє в інтересах позивача, ст. 33 ЦПК України та з’ясовував його позицію, щодо уточнення позовних вимог та правомірності пред’явлення позовних вимог, щодо неналежного виконання умов договору до [PERSON], як фізичної особи, оскільки право на заміну неналежного відповідача та зміну підстави позову виключно належить лише позивачеві. Однак, представник позивача залишив вказані питання поза увагою, категорично відмовився в судовому засіданні від уточнення позовних вимог та звернення позову до належного відповідача. Наполягав на тому, що [PERSON] є належним відповідачем у даній справі. Так, судом встановлено, що 05 червня 2008 року [PERSON] отримав від ТОВ «Унікум-Буд» грошові кошти в розмірі 91000 грн./а.с.10/ Згідно акту звірки розрахунків за згодою сторін сума заборгованості встановлена на рівні 76895 грн. /а.с.9/ Наведені вище обставини були визнані, тому, в порядку ст.61 ЦПК додатковому доказуванню не підлягають, суд, вважає їх достовірними та приймає до уваги. Разом з тим, Відповідач та його представник правомірно оспорювали в суді законність підстави звернення Позивача до суду. Так, в судом встановлено, що на підставі трудової угоди, укладеної 01 червня 2008 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], останній взяв на себе зобов’язання реалізовувати столярні вироби. /а.с.46/ Більш того, трудова діяльність [PERSON] в ПП [PERSON] підтверджується довідкою державної Податкової адміністрації України про трудові відносини фізичної особи з платником податків від 01.07.2008 р. /а.с.47/ Так, відповідно, у суду не має жодних підстав не довіряти вказаним вище доказам. На той час ПП [PERSON] займався виготовленням столярних виробів і роздрібної торгівлею в тому числі будівельними матеріалами, що також, зазначено у вказаній вище довідці ДПА України [PERSON] домовлявся про реалізацію цих матеріалів і мав право підписувати документи з підприємствами, з якими ПП [PERSON] вів свою діяльність. Для підписання документів ПП [PERSON] видавав [PERSON] довіреності, тому [PERSON] мав право підпису, як представник підприємства. 29 травня 2008 року ПП [PERSON] був укладений усний договір на поставку пиломатеріалів - бруса лагового і дощок підлоги з фірмою ТОВ «Уніком - Буд», що також, було підтверджено директором підприємства ТОВ «Унікум-Буд» [PERSON] Ці будівельні матеріали ПП [PERSON] закуповував у ПП [PERSON], з яким було укладено договір поставки вказаних матеріалів./а.с.49/ За договором з ТОВ «Уніком - Буд» ПП [PERSON] мав поставити брус і дошки на загальну суму в 181 000 грн. Уклавши договір і домовившись про умови поставки, ТОВ «Уніком - Буд» оплатило ПП [PERSON] всю суму в 181 000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] передав ПП [PERSON] грошові кошти у розмірі 181 000 грн., які він отримав від директора вказаного підприємства [PERSON] Отримавши ці гроші, ПП [PERSON] видав [PERSON] квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 5 червня 2008 року на суму 91 000 грн. та № 2 від 7 червня 2008 року на - 90 000 грн./а.с.48/ Саме з вини ПП [PERSON] договір з ТОВ « Уніком - Буд » ПП [PERSON] був виконаний частково, оскільки частина товару ПП [PERSON] не поставив через паводок, який почався в Західній Україні. На сьогоднішній день ТОВ «Унікум-Буд» не відшкодовано борг в розмірі 76895 грн., відповідно до акту звірки. Аналізуючи зазначені вище обставини, судом встановлено, правову природу укладеного між ТОВ «Унікум-Буд» та [PERSON] договору, оскільки вищезазначені документи, включаючи трудовий договір, розписку та акт звірки свідчать про те, що зобов’язання випливають з договору поставки. Таким чином, судом встановлено, що акт звірки підписано представниками двох господарюючих суб’єктів - ТОВ «Унікум-Буд» (представник [PERSON]В.) та ПП [PERSON] (представник [PERSON]Б.) /а.с.9/, тобто [PERSON] діяв виключно як представник ПП [PERSON], а не як фізична особа. Виходячи з вище наведеного, оскільки договірні відносини, які склались між сторонами випливають з договору поставки, та [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність, то, судом встановлений і той факт, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Більш того, аналізуючи пояснення свідків, суд приймає до уваги пояснення [PERSON], оскільки ним було зазначено, що між ТОВ «Унікум-Буд» та ПП Репіним було укладено усний договір поставки та [PERSON], діяв як представник ПП [PERSON] Такі пояснення [PERSON] узгоджуються та підтверджуються прибутковими ордерами, відповідно до якого [PERSON] отримавши гроші від [PERSON], видав йому прибуткові касові ордери № 1 від 5 червня 2008 року на суму 91 000 грн. та № 2 від 7 червня 2008 року на - 90 000 грн./а.с.48/ Пояснення свідка [PERSON] суд приймає до уваги частково. Судом прийнято його пояснення з приводу того, що 29 травня 2008 року було укладено договір поставки, однак суд відноситься критично та не приймає до уваги його пояснення в іншій частині, оскільки жодним переконливим доказом такі пояснення не підтверджуються, а навпроти спростовуються, наведеними вище обставинами та матеріалами справи. Як відмічалося вище, відповідно до ст.60 ЦПК України сторона позивача повинна була зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх вимог. Представником позивача, у порушення положень ст.60 ЦПК України не наведено причин і не надано суду жодного доказу у підтвердження своїх доводів, які б могли бути прийнятими до уваги, і взагалі не переконали суд у своїй правоті, щодо того, що саме з вказаного Відповідача [PERSON] повинно бути стягнуто борг, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, доводи Відповідача та представника Відповідача, не спростовано. Однак, як зазначалося раніше, представник Позивача наполягав на стягненні суми боргу саме з [PERSON], тому відсутні законі підстави для задоволення даного позову. Таким чином, вимоги Позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, проаналізувавши всі встановлені судом обставини і надані суду докази у їх сукупності, суд дістається висновку, що Позивач не довів в суді законність заявлених ним вимог, а тому суд відмовляє у задоволені вимог Позивача. Інших обставин, які б мали суттєве значення у справі судом встановлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed