Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

31 липня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості спадкування, усунення від права на спадкування, визнання права власності, в обґрунтування якої посилалась на те, що у 2002 році познайомилась та вийшла заміж за [PERSON] та оселились разом в квартирі чоловіка. 12 серпня 2003 року шлюб [PERSON] та [PERSON] був розірваний за взаємною згодою подружжя, та на протязі місяця після цього позивач проживала окремо. В жовтні 2003 року [PERSON] та [PERSON] знову стали мешкати разом в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де проживали разом до смерті [PERSON], тобто - до [INFO] року. За час проживання разом з [PERSON] його син - [PERSON], не надавав своєму батькові ані фізичної, ані матеріальної, ані моральної допомоги, в той час коли [PERSON] цього потребував, оскільки з 2006 року мав дуже серйозні проблеми із здоров'ям. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, з заявами про прийняття якої до нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що за час проживання разом із [PERSON] [PERSON] жодного разу не бачила [PERSON], останній не допомагав не спілкувався з батьком, натомість [PERSON] самотужки піклувалась про чоловіка та допомагала йому, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд встановити факт свого проживання із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] однією сім'ю без реєстрації шлюбу з жовтня 2002 року до серпня 2012 року; усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; змінити черговість спадкування та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], гараж № [NUMBER], розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив Толятті», на матеріальну допомогу від Управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради - 300,00 грн., на автомобіль ЗАЗ-968 МБ з ручним керуванням, д/н [NUMBER], на грошовий вклад в розмірі 2001,50 грн., що знаходиться в ВАТ Державний ощадний банк України - в порядку спадкування за законом першої черги, а також просила покласти на відповідача судові витрати по даній цивільній справі (а. с. 2-8). У судовому засіданні від 22 жовтня 2013 року до спільного розгляду разом із зазначеним позовом була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування (а. с. 113), в обґрунтування якої посилався на те, що є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька - [PERSON] Проте, звернувшись до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з'ясував з аналогічною заявою до нотаріальної контори звернулась колишня дружина батька - [PERSON], у зв'язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, оскільки виник спір щодо спадкового майна. Тому [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою та просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], на автомобіль ЗАЗ-968 МБ, на гараж № [NUMBER], розташований в гаражному кооператив «Тольятті», на грошовий вклад в розмірі 2001,50 грн., що знаходиться в ВАТ «Державний ощадний банк України», на матеріальну допомогу в розмірі 300,00 грн., а також просив суд стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн. (а. с. 96-99). [PERSON] та її представники у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, проти зустрічних позовних вимог заперечували, просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. [PERSON] та його представник у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, посилаючись та їх безпідставність, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, для участі в розгляді даної цивільної справи свого представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивача та відповідача за первісним позовом, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 грудня 2002 року по 12 серпня 2003 року, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 10). Також судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерті, виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 01 вересня 2012 року (а. с. 9). Було встановлено, що після смерті [PERSON], який постійно мешкав в квартирі [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності за законом від 22 травня 1996 року, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів, в зазначеній квартирі не зареєстрованого жодної особи (а. с. 14, 74). Відповідно до свідоцтва про народження відповідача [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а. с. 100). З виписного епікризу № 12878 вбачається, що хворий [PERSON], 77 років, знаходився на стаціонарному лікуванню в урологічному відділенні 4 ММКЛ м. Дніпропетровська з 11 липня 2012 року по 09 серпня 2012 року, в якому, в тому числі, зазначено про те, що стан хворого середньої тяжкості, самостійно не пересувається через патологію тазостегнових суглобів (а. с. 15). У зв'язку з зазначеною патологію тазостегнових суглобів та неможливістю самостійно пересуватись, [PERSON] звертався на адресу Управління праці та соціального захисту населення в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про надання йому інвалідного візку з електричним керуванням (а. с. 291). За життя [PERSON] мав статус інваліда першої групи з 26 березня 2003 року та потребував сторонньої допомоги. Викладене підтверджується копією відповідних довідки та висновку про умови та характер праці (а. с. 71, 72, 73). З матеріалів справи, а також показів свідків, наданих у судовому засіданні, вбачається, що поховання [PERSON] було здійснено силами та за рахунок [PERSON] (а. с. 21-27, 35-36). Відповідно до пояснень [PERSON], який є управляючим будинку [ADDRESS], померлого [PERSON] - мешканця квартири № 13, він знав давно, [PERSON], яка проживала разом з [PERSON] в його квартирі приблизно з 2003 року, знав як його дружину. Свідок [PERSON] - зять [PERSON], пояснив суду, що позивач за первісним позовом проживала разом із [PERSON] в його квартирі з 2003 року, у 2006-2007 роках [PERSON] майже втратив здатність ходити; зі слів [PERSON] знає, що на прохання останнього син відмовився йому допомогти. Свідок [PERSON] також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2002 року, [PERSON] доглядала та допомагала [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що нову дружину [PERSON] ніколи не бачила, коли останній одружився - не пам'ятає, з померлим востаннє бачилась приблизно 10 років тому, зі слів [PERSON] знає, що він навідував батька та допомагав йому. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 січня 2004 року тощо. Оцінюючи дослідженні під розгляду даної цивільної справи докази суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] з 2003 року до [INFO] року, коли [PERSON] помер. При цьому суд критично ставиться до посилань [PERSON] на те, що він не знає та ніколи не бачив [PERSON], оскільки такі посилання були спростовані ним же під час судових засідань. Крім того, приймаючи до уваги, що [PERSON] мав певні захворювання, з 2006 року втратив здатність самостійно (без сторонньої допомоги) пересуватись, [PERSON] надавала йому необхідну допомогу, матеріально забезпечувала, піклувалась про хвору людину протягом останніх семи років, займалась похованням [PERSON], суд вважає вимоги щодо зміни черги спадкування обґрунтованими, доведеними та вважає за необхідне визначити [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], 1934 року народження, померлого [INFO] року. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті його батька - [PERSON], приймаючи до уваги, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (а. с. 110), а також те, що [PERSON] не було надано належних доказів невиконання [PERSON] обов'язків сина по відношенню до хворого батька, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісних позовних вимог в цій частині. Вирішуючи як первісні позовні вимоги, так і зустрічні позовні вимоги щодо визнання права власності на майно, належне померлому [PERSON], суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині, оскільки майно входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], право власності на яке може бути набуте спадкоємцями після дотримання та проведення відповідної процедури в органах нотаріату. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по даній цивільній справі, приймаючи до уваги результат її вирішення, а також те, що [PERSON] на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд, що судові витрати, понесені сторонами по даній цивільній справі їм не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial