Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому вказував на те, що 18 травня 2010 року по вул. Київській на перехресті із вул. Криворізькою у м. Дніпропетровську [PERSON], керуючи автомобілем ЗІЛ, державний номерний знак [NUMBER], що належить ТОВ «Екологія Україна», при виконанні трудових обовязків допустив зіткнення з його стоячим автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER], пошкодивши його власний автомобіль, а йому заподіяв тілесні ушкодження. Просив стягнути з ТОВ «Екологія Україна» 287791 грн. 63 коп. майнової шкоди та 100 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2011 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Екологія Україна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду та задоволення позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування обставин у справі та вимог законодавства. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що 18 травня 2010 року у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Київської із вул. Криворізькою [PERSON], керуючи автомобілем ЗІЛ, державний номерний знак [NUMBER], при виникненні перешкоди, не своєчасно вжив заходів до зниження швидкості, аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Суд вказав на встановлення вини [PERSON], та його перебування на той час у трудових правовідносинах із ТОВ «Екологія Україна», а також про наявність підстав для відшкодування шкоди, посилаючись на вимоги ст.61 ЦПК України, ст.ст.1172,1187 ЦК України. Поданий позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження суд не прийняв як доказ, оскільки таке дослідження експертом проведено не за ухвалою суду, без попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Оскільки відповідач заперечував розмір шкоди, ухвалою суду була призначена судова товарознавча експертиза. Але згідно листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлено про неможливість проведення експертизи, оскільки автомобіль позивача уже був відновлений, а експерту необхідно було провести дослідження не відновленого автомобілю. За цих обставин суд відмовив у стягненні грошової суми на відшкодування матеріальної шкоди. Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначив, що автомобіль позивача був відновлений, та належним чином не була підтверджена ступінь тяжкості спричинених позивачу ушкоджень. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства та встановленим обставинам у справі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). 18 травня 2010 року по вул. Київській на перехресті з вул. Криворізькою у м. Дніпропетровську [PERSON] керуючи автомобілем ЗІЛ, державний номерний знак [NUMBER], що належить ТОВ «Екологія Україна», при виконанні трудових обовязків допустив зіткнення зі стоячим автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу, пошкодивши його та заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження. Вказані обставини не спростовані відповідачем належними та достовірними доказами, а тому наявні підстави для відшкодування шкоди саме відповідачем, згідно вимог ч.1 ст.1172 ЦК України. Що стосується розміру відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, то за клопотанням представника відповідача ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза для визначення розміру матеріальної шкоди. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №2429 від 19.08.2013 року матеріальна шкода спричинена власнику автомобіля TOYOTA LAND CRUISER внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 18 травня 2010 року, на час скоєння ДТП складала 256120,93 гривень, а на теперішній час складає 291044,45 гривень. Вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобілю TOYOTA LAND CRUISER склала 284282 гривень. Ринкова вартість автомобілю на дату проведення оцінки склала 291044,45 гривень (т.2 а.с.36-56). На теперішній час розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля TOYOTA LAND CRUISER дорівнює ринковій вартості автомобілю і складає однакову величину 291044,45 гривень. Висновком експерта підтверджена вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобілю TOYOTA LAND CRUISER, яка склала 284282 гривень. Таким чином, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, суд враховує положення статті 1192 ЦК України. Із урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілогоможе зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому із врахуванням того, що автомобіль позивачем був відновлений за власні кошти, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача, підтверджену документами та висновком експерта вартість ремонтно - відновлювальних робіт 284282 гривень, вирахувавши із цієї вартості суму отриманого позивачем страхового відшкодування - 25 000 гривень. Тоді розмір збитків, які необхідно стягнути із відповідача, буде складати - 259 282 гривні ( 284282грн. - 25 000 грн.). Вказаний спосіб відшкодування відповідає вимогам ст.ст. 1166,1187,1192 ЦК України та роз'ясненням п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Також суд вважає доведеними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП позивачу були спричинені тілесні ушкодження, що підтверджується медичною довідкою, а його автомобіль був відновлений лише через три з половиною місяці (т.1 а. с.9, 239-243, т.2 а.с.44). Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, пошкодження обличчя, та позбавлення позивача можливості користуватися автомобілем, йому були спричинені душевні страждання, що примушувало його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому із врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на відшкодування моральної шкоди на користь позивача 3000 гривень, задовольнивши частково його позовні вимоги на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України. Оскільки підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування шкоди, а тому згідно вимог ст.88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Позивачем надані суду квитанції щодо витрат по сплаті державного мита - 1700 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 гривень, витрат на проведення експертизи - 850 гривень та 1200 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень (т.1 а.с.2-3, 8,10,64-68, т.2 а.с.36). Загальна сума понесених витрат складає 10 870 гривень, яку необхідно стягнути із відповідача, із врахуванням тривалості судового розгляду справи понад три роки та доведеності позовних вимог. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення, передбачені ст.309 ЦПК України, та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Outcome: partial