Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

При ухвалені рішення, враховуючи, що його виготовлення у повному обсязі може зайняти тривалий час, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України відкласти складення повного рішення суду на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення. З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі зможуть ознайомитися 14.10.2013 року в канцелярії Заставнівського районного суду Чернівецької області. ВИРІШИВ: Позов задовольнити. Стягнути з [PERSON], жительки [ADDRESS], на користь [PERSON], жительки [ADDRESS] основний борг за договором позики в сумі 292 862,87 грн. (двісті дев'яносто дві тисячі вісімсот шістдесят дві гривні ) 87 коп. та 3 % річних в сумі 6 589,85 грн. (шість тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень) 85 коп., що в загальному розмірі становить 299452,72 грн. (двісті дев'яносто дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві гривні) 72 коп.. Стягнути з [PERSON], жительки [ADDRESS], на користь [PERSON], жительки [ADDRESS] судовий збір у розмірі 2994,53 грн. (дві тисячі дев'ятьсот дев'яносто чотири гривні) 53 коп. Рішення набирає законної сили через 10 днів з часу проголошення, якщо сторони не подадуть апеляційну скаргу на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Суддя: О. В. Пухарєва Справа № 716/625/13-ц РІШЕННЯ Іменем України 09 жовтня 2013 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді - Пухарєвої О.В., при секретарі - Климус Г.В., з участю представника позивача - [PERSON], відповідача - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, - В С Т А Н О В И В: Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду із уточненою позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості за грошовою позикою 20 160 доларів США та 13 150 Євро та 3 % річних у розмірі 453,6 доларів США та 295,92 Євро, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 січня 2010 року [PERSON] отримала від позивача грошову позику в розмірі 10 100 євро, а 01 квітня 2010 року отримала в борг 20 160 доларів США та 3050 євро, про що написала відповідну розписку. Згідно розписки відповідач зобов'язувалася повернути вказані кошти в повному обсязі до грудня 2011 року. Позивач неодноразово зверталася до відповідача про повернення боргу, проте [PERSON] позичені гроші не повернула. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. Представник позивача уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в іноземній валюті з перерахунком на національну валюту в сумі 292 862,87 грн. та 3 % річних від простроченої заборгованості за дев'ять місяців в сумі 6 589,85 грн., а також судовий збір в сумі 2994,52 грн. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач пояснила суду, що перебувала у дружніх стосунках з позивачем, упродовж останніх років неодноразово позичала у [PERSON] гроші у невеликій кількості, які в подальшому завжди повертала, однак не може документально підтвердити цей факт. Грошові кошти в розмірі 20 160 доларів США та 13 150 Євро вона ніколи не позичала у позивача, отже не писала і не підписувала розписки, на підставі якої [PERSON] просить стягнути з неї заборгованість. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та запереченнь, докази подаються сторонами та іншими особами які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно договору позики позивач [PERSON] позичила у [PERSON] 01 січня 2010 року 10 100 євро, а 01 квітня 2010 року 20 160 доларів США та 3050 Євро з кінцевим терміном повернення зазначених грошей до грудня 2011 року. Зазначений факт підтверджується відповідною розпискою (договором позики), наданою позивачем (а.с. 4), оригінал якої досліджено в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] умови договору позики не виконала, а саме не сплатила до грудня 2011 року позивачу [PERSON] позичені кошти в розмірі 20 160 доларів США та 13 150 Євро. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає. Заперечуючи проти факту укладання договору позики з позивачем, написання та підписання відповідної розписки, відповідач звернулася до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи договору позики. Ухвалою Заставнівського районного суду від 14.05.2013 року призначено судову почеркознавчу експертизу у даній цивільній справі, оплату за проведення якої покладено на відповідача [PERSON] та роз'яснено наслідки ухилення від участі в експертизі. Оскільки станом на 06.07.2013 р. оплата експертизи не була здійснена відповідачем, ухвала про призначення почеркознавчої експертизи була повернута суду без виконання. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже відповідач [PERSON] не підтвердила належними доказами своїх заперечень про те, що договір позики від її імені написаний та підписаний насправді не нею, а іншою особою. При цьому суд на підставі ч.1 ст.146 ЦПК України вважає за необхідне відмовити у визнанні такого факту. Враховуючи все вищенаведене суд вважає обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня. У відповідності до приписів ч.2 ст.533 ЦК України , якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У зв'язку з наведеним, а також враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконує свої грошові зобов'язання за договором позики, суд вважає, що у відповідача виникла заборгованість в розмірі 303 833,44 грн., яка складається з: 20 160 доларів США, що за курсом 7,993 грн., відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют на 09.10.2013 року становить 161 138,88 грн., а також 13 150 Євро, що за курсом 10,851297 грн. відповідно до офіційного курсу гривні станом на 09.10.2013 року становить 142 694,56 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних, від простроченої суми заборгованості в доларах США за дев'ять місяців складають 453,60 долари США (20160 доларів (основний борг)* 3% = 604,8 доларів в рік; 600/12 = 50,4 доларів в місяць; 50,4*9 (місяці заборгованості) = 453,6 доларів США), що за курсом 7,993 грн., відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют на 09.10.2013 року складає 3625,63 грн. Три проценти річних від простроченої суми заборгованості в Євро за дев'ять місяців складають 295,92 євро (13 150 євро (основний борг) * 3% =394,5 євро в рік; 394,5/12=32,88 євро в місяць; 32,88*9 (місяці заборгованості) =295,92 євро), що за курсом 10,851297 грн. відповідно до офіційного курсу гривні станом на 09.10.2013 року становить 3 211,12грн. Визначаючи суму боргу, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача суд, дотримуючись вимог ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України встановлює її саме в тих межах, які заявлені позивачем в судовому засіданні. При цьому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики, визначену за офіційним курсом відповідної валюти станом на 26.10.2012 р., яка складається з основного боргу в сумі 292 862,87 грн. та 3 % річних в сумі 6 589,85 грн. що в загальному розмірі становить 299 452,72 грн. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2994,53 грн. судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: approved