Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

17.10.2013 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2011 року, від якого народився син [PERSON]. Зазначає, що починаючи з березня 2013 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, переїхавши на постійне проживання до своїх батьків в с. Карпівка Могилів-Подільського району. Лише в серпні 2013 року відповідач купив синові велосипед та дав їй 500 грн. на утримання дитини. Зазначає, що неповнолітня дитина проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач є здоровим і працездатним, офіційно не працює, однак отримує нерегулярні мінливі заробітки, працюючи у приватних осіб, проте матеріальну допомогу на дитину добровільно не надає, тому вона просить суд стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій повідомив, що не може з'явитися в судове засідання через фінансовий стан, позов визнав частково в розмірі 300 грн. щомісячно, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 3) вбачається, що 16.03.2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гульської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що син [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гульської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області № 131 від 16.10.2013 р. (а.с. 6). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає з березня 2013 року, що встановлено судом з пояснень позивачки, зафіксованих в позовній заяві. Вказана обставина відповідачем спростована не була. В письмовій заяві, адресованій суду, відповідач визнав позов частково, погодившись сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, обумовивши це тим, що він ніде не працює і не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Жодних доказів на підтвердежння того, що він не може сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка, відповідачем суду надано не було. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши обставини справи в їх сукупності, а саме, що дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є здоровим, працездатним, офіційно не працює, однак отримує мінливі періодичні доходи, стягнень по виконавчим документам з відповідача на користь інших осіб не проводиться ( вказані факти не були спростовані відповідачем в ході розгляду справи), приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову, а тому задовольняє його в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved