Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та після уточнення позовної заяви, посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики згідно якого відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 56488,32 грн. із строком повернення 17 листопада 2012 року. Відповідач взятих не себе зобовязання не виконав, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу та судового збору. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 17 листопада 2011 року [PERSON] уклала договір позики з [PERSON] До укладання договору позики відповідач під розписку отримав від позивача гроші в розмірі 56488,32 грн. відповідно до умов п.6 договору б/н від 17 листопада 2011 року. Згідно ст. 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦКУ на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 1 договору позики б/н від 17 листопада 2011 року термін повернення суми боргу був встановлений до 17 листопада 2012 року. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На день складання цього позову відповідач не виконав своє зобов'язання по поверненню позивачу грошових коштів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми боргу обґрунтованим та таким що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір та судових витрат.

Outcome: approved