Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення неустойки (штрафу) відповідно до попереднього договору, посилаючись на те, що 31.05.2013 року між ним та відповідачами було укладено попередній договір. Згідно з умовами якого відповідачі зобов'язались продати йому квартиру [ADDRESS] в строк до 4 червня 2013 року, за 680400 гривень, що еквівалентно 84000 доларів США. В якості гарантійної суми (авансу), відповідачам було передано кошти в розмірі 16260 гривень, еквівалентні 2000 доларів США. 4 червня 2013 року в порушення п.1 попереднього договору, відповідачі відмовились підписати договір купівлі-продажу, та повернули гарантійну суму (аванс), але від виплати неустойки (штрафу) у розмірі гарантійної суми відмовились, запропонувавши позивачу звернутися до суду. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів штраф в сумі 16260 гривень та сплачений ним судовий збір у розмірі 229,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що отримані кошти, які були передані позивачем в якості гарантійної суми, вони повернули позивачу. У них не було можливості зібрати всі необхідні документи для оформлення договору купівлі продажу, оскільки строк в попередньому договорі був недостатнім для оформлення необхідних документів. Крім того, вартість квартири була явно занижена. Представник відповідачів [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що договір наміру продати квартиру не посвідчений нотаріусом, тому є нікчемним згідно ст.220 ЦК України і позовні вимоги позивача безпідставними. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, представник відповідача повідомила, що він знаходиться за межами міста та немає можливості бути присутнім в судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.05.2013 року між позивачем [PERSON] з одного боку та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір, згідно умов якого покупець передав, а продавець прийняв завдаток в сумі 16260 гривень, що еквівалентно 2 тисячам доларів США, в рахунок передбачаємої купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-5). Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] підтверджує свою згоду зі всіма пунктами попереднього договору від 31.05.2013 року (а.с.6). Згідно п.10.2 вказаного договору, у випадку не укладення основного договору купівлі-продажу квартири (будинку) у встановлений строк відповідно до умов даного попереднього договору через обставини, що залежать від продавця, продавець зобов'язується повернути гарантійну суму, а також сплатити покупцю неустойку (штраф) у розмірі гарантійної суми. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] не заперечувала, що договір купівлі-продажу квартири не було підписано у зв'язку з відмовою з її сторони. 22.07.2013 року [PERSON] на адресу [PERSON] та [PERSON] надіслано письмову вимогу про сплату коштів в розмірі 16260 гривень на виконання п.10.2 попереднього договору від 31.05.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не ви магається (ч.2 ст.215 ЦКУкраїни). Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладення, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недодержання нотаріальної форми договору спричиняє його нікчемність, він не має юридичної сили і не породжує тих прав і обов'язків, яких бажали сторони. Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України, у таких випадках настає двостороння реституція: сторона договору повертає іншій стороні усе отримане за таким договором, а при неможливості повернути отримане у натурі - відшкодувати його вартість у грошовій формі. Відповідно до положення ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.657 ЦКУкраїни). За своєю формою укладений договір купівлі-продажу нерухомості повинен відповідати вимогам статті 207, 209, 210 ЦК України. Наслідком недотримання передбаченої статтею 657 ЦК України письмової форми договору купівлі-продажу нерухомості, що підлягає подальшому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, є його недійсність (ст.215 ЦК України). Це означає, що такий договір вважається нікчемним (ст.220 ЦК України), та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ст.216 ЦКУкраїни). Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачів неустойки (штрафу) в сумі 16260 гривень є необґрунтованою, оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленом у законом порядку між сторонами не укладено, попередній договір від 31.05.2013 року є нікчемним, оскільки у встановленому законом порядку даний договір не був нотаріально посвідчений та не пройшов державну реєстрацію, тому такий договір не створює правових наслідків, в тому числі щодо стягнення суми неустойки (штрафу), передбаченого його умовами. Таким чином, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed