Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, пославшись на те, що 08 серпня 2005 року, згідно договору купівлі-продажу квартири № [NUMBER] посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г. В. (зареєстрованого в реєстрі за № 4-1529), було придбано в громадянина [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності на дану квартиру зареєстровано Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі власності на нерухоме майно 16.09.2005 р. за № 11606713 та записано за № 21530 в реєстрову книгу 128. Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 25.06.2008 р. № 536 вказану вище квартиру переведено у нежитлове приміщення відповідно до комплексного висновку, та дозволила власнику квартири, реконструкцію нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS], під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу. У відповідності з робочим проектом № 3110, виконаного державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроектом», самочинно, без правовстановлюючих документів, у відповідності з будівельними й санітарними нормами, за згодою мешканців прилеглих квартир, проведено реконструкцію вказаного нежитлового приміщення. 25 травня 2011 року, Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» був виготовлений технічний паспорт на дану нерухомість. Позивачка просить визнати за нею право власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 62) А-5, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 27,7 кв.м., що складається з: коридору площею 3,6 кв. м., вбиральні площею 1,6 кв.м., кімнати персоналу площею 2,2 кв.м., торговельна зала площею 20,3 кв.м. та ганок 3,5 кв.м., та зобов'язати реєстраційну службу Дніпродзержинського міського управління юстиції зареєструвати право власності на магазин. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, пославшись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення проти позову, вказавши, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.06.2008 р. [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу, умови на яких надали дозвіл не виконані, відтак можна вважати, що відповідний дозвіл не одержаний, також [PERSON] не надала докази звернення до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації, просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, відповідно до ст.169 ЦПК України, провести розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду даної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до початку розгляду справи по суті. Сторони розпорядились своїми правами за власним розсудом, вказали, що надали суду всі наявні в них докази, від подання інших доказів відмовились і просили розглянути справу за наявними матеріалами, тому суд розглядає цю справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи. Судом встановлено, що належить [PERSON] квартира [ADDRESS] була проведена реконструкція вказаного нежитлового приміщення під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу. Згідно договору купівлі-продажу № [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г. В. (зареєстровано в реєстрі за № 4-1529) право власності на житло було передано [PERSON] у приватну власність квартиру [ADDRESS] (а. с. 7-8). Відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 25.06.2008 року № 536 квартиру [ADDRESS] переведено у нежитлове приміщення відповідно до комплексного висновку (а.с. 9). Згідно технічного висновку Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивільпроект» про стан будівельних конструкцій магазину непродовольчих товарів за адресою: [ADDRESS], в наслідок проведених при реконструкції будівельних робіт не змінилась конструктивна схема жилої будівлі, не зменшилась міцність і стійкість окремих конструктивних елементів вбудованого приміщення магазину зокрема і всього будинку в цілому, не були зачеплені загально будинкові інженерні мережі, навантаження на фундаменти, стіни і перекриття жилого будинку залишились в мережах допустимих величин, вбудоване приміщення магазину непродовольчих товарів придатне для подальшої багатолітньої надійної і безпечної експлуатації. Всі будівельні конструкції та інженерні мережі магазину непродовольчих товарів знаходяться в задовільному технічному стані, які відповідають категорії К-2. Проведена реконструкція об'єкту під функцію магазину непродовольчих товарів відповідає матеріалам робочого проекту № 3110 «Реконструкція нежилого приміщення під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу за адресою [ADDRESS], виконаного державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект». Позивачкою отримано та надано суду: звіт про оцінку майна, наданого оцінщиком - фізичною особою - підприємцем [PERSON] ринкова вартість магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 27,7 кв.м., складає 80400,00 грн. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, позивачка ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не зазначила, яким саме чином відповідач, або інші особи порушують, не визнають або оспорюють права, свободи чи інтереси позивачки. Позивач не надав суду доказів, що він звертався до Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, з заявою про реєстрацію права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 62) А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 27,7 кв.м., що складається з: коридору площею 3,6 кв. м., вбиральні площею 1,6 кв.м., кімнати персоналу площею 2,2 кв.м., торговельна зала площею 20,3 кв.м. та ганок 3,5 кв.м., та їй було відмовлено. Відповідно до пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», в п. 9 якого зазначається, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позивній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК України обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 закону «Про планування і забудову територій». Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Відповідно до п. 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 30.07.2010 року за № 582/17877 (зі змінами та доповненнями від 28.07.2010 року № 1692/5), державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законом порядку. Таким чином, встановивши, що матеріали справи не містять письмових доказів які б підтверджували наявність отримання позивачкою незаконної відмови щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом (реконструйованих) об'єктів нерухомого майна, а також не містять висновків державних органів щодо дотримання при здійсненні будівництва (реконструкції) визначених законом вимог; в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на самочинно збудовані (реконструйовані) об'єкти нерухомого майна та виділення часток в цьому майні в судовому порядку, є передчасними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed