Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна набутого під час шлюбу та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON], але разом вони не проживають, відповідач постійно проживає в Росії. За час шлюбу ними було придбано трьохкімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS], яка знаходиться в ЖБК «Автомобіліст-8», пай за спірне житло було сплачено повністю 11.01.1993 році за кошти від продажу іншої квартири. Членом ЖБК «Автомобіліст-8» є [PERSON], який в добровільному порядку не бажає звертатись до районної адміністрації для оформлення свідоцтва про право власності, через що вони не можуть поділити спільне набуте майно. Просила виділити їй та [PERSON] по 1/2 частині квартири. 19.09.2013 року уточнила свої позовні вимоги. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру, стягнути з неї компенсацію за 1/2 її вартості. В судове засідання позивач не з'явилась, але до суду надійшла заява, в якій вона проти розгляду справи за її відсутністю не заперечує, на уточнених позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує, вказав, що ним отримана грошова компенсація за 1/2 частину квартири в повному обсязі, будь-яких претензій не має. Просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Представник третьої особи реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, до суду надійшло заперечення на позовну заяву. Представник ЖБК «Автомобіліст-8» в судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи без його участі , самостійних вимог щодо позову не заявляють. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.07.1979 року. Під час шлюбу подружжям було придбано трьохкімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS]. Пай за квартиру було сплачено у повному обсязі 11.01.1993 року, що підтверджується квитанцією серії ТЛ №234733 від 11.01.1993 року.(а.с.8) Зборами членів ЖБК «Автомобіліст-8» від 04.01.1993 року № 74 за участю 75 членів ЖБК, виключено [PERSON] та за заявою [PERSON] прийнято до чле нів ЖБК закріпленням квартири [ADDRESS] на родину з 4-х осіб. Рішенням Ленінської районної адміністрації Виконавчого комітету від 14 січня 1993 року «Про затвердження рішення загальних зборів членів ЖБК «Автомобіліст- 8» було затверджено рішення зборів від 04 січня 1993 року (протокол № 74) згідно якого [PERSON] прийнято до членів ЖБК «Автомобіліст-8» та закріплено за ним 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 36,83 кв.м, по [ADDRESS] на родину з 4- осіб у зв'язку з обміном житлової площі. В силу вимог ст. 15 Закону України «Про власність» N 697-XII від 07.02.1991 року член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із ст. 22 КпШС України, якій діяв на час придбання квартири, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю останнього. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ст. 28 КпШС України). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 12 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Таким чином, квартира [ADDRESS] була набута у власність [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON], а тому вважається їхньою спільною сумісною власністю. Вартість зазначеної квартири, згідно довідки агенції нерухомості складає 167400 грн., що сторонами не заперечується. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на розділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом. В своїй уточненій позовній заяві [PERSON] просила визнати за нею право власності на спірну квартиру та стягнути з неї компенсацію на користь відповідача у розмірі 83700 гривень. Відповідач [PERSON] в своїй письмовій заяві підтвердив отримання ним від позивача суму компенсації у розмірі 1/2 частини від вартості квартири, тому суд вважає за можливе розподілити майно подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved