Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (уточненим неодноразово в ході розгляду справи, а.с. 86-87, 108-109, 217-219) до відповідача про визнання факту, що має юридичне значення, а саме, що ДТП, яка мала місце 29.08.2011 року у м.Києві по Гостомельському шосе за участю належного їй автомобіля Хонда, держномер [NUMBER], яким керував [PERSON], під час якої зазначений автомобіль здійснив наїзд на перешкоду, страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування №27228-02-1001 від 18.08.2011 року, укладеного між нею та відповідачем; про стягнення страхової виплати на відшкодування матеріальної шкоди (механічні пошкодження її автомобіля при ДТП) в сумі 129533 грн, 650 грн витрат на оплату дослідження спеціаліста щодо оцінки пошкоджень його автомобіля. В позові зазначив, що між позивачем та відповідачем у вказану дату був укладений договір добровільного страхування на автомобіль Хонда. Вказаний автомобіль був пошкоджений в результаті ДТП 29.08.2011 року. Автомобілем керував при ДТП [PERSON] з її дозволу; за результатми розгляду адміністративного протоколу, складеного працівниками ДАІ відносно [PERSON] постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 16.09.2011 року провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адмінстративного правопорушення. На її звернення до відповідача з приводу відшкодування шкоди, в результаті механічних ушкоджень автомобіля Хонда (за договором добровільного страхуванн) відповідач належним чином не реагував, страхову виплату вчасно не сплатив, тому вона вимушена звернутись до суду. Вона (позивач) звернулась до відповідача з приводу страхового випадку, надала відповідні документи та повідомила у встановлений договором час про страховий випадок. Страховик (відповідач) відмовився проводити оцінку пошкоджень автомобіля, тому вона провела її у спеціаліста самостійно та сплатила вартість таких послуг. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Страхову виплату визначив в обсязі, визначеному судовою автооварознавчою експертизою, проведеною в ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача. В подальшому участі у справі не приймала; позивач надала заяву (а.с. 225) про розгляд справи у її відсутність, визначені позовні вимоги в позовній заяві від 03.12.2013 року (а.с.217-219) підтримує в повному обсязі. Також суду надано лист ПАТ Комерційний банк «Правекс-Банк» від 14.11.2013 року за №24849/03-01 (а.с.213), в якому він (Банк) не заперечує проти того, щоб позивачем у справі щодо страхової виплати за вказаним договором страхування (де вигодонабувачем зазначено ПАТ КБ «Правекс-Банк) була [PERSON] Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи тим, що вказана ДТП не є страховм випадком відповідно до п. 13.2. 15 договору страхування між сторонами. Вони заявили про призначення судових автотоварознавчої та автотехнічної експертиз, що судом було задоволено. В подальшому представник відповідача заявляв клопотання про проведення повторної автотехнічної експертизи, але судом було відмовлено у зв*язку з покладанням на розсуд експертів питань, які безпосередньо не стосуються предмета спору, а також у зв*язку з тим, що проведена експертиза надала відповіді на поставлені питання і у суду не було передбачених законом підстав визнавати висновок проведеної експертизи необгрунтованим. Також не визнає обов*язок відшкодувати втрату товарної вартості автомобіля на підставі п. 3.3.10 договору страхування (а.с.5-10). Представник залученої судом 19.12.2013 року (а.с.222) третьої особи (ПАТ КБ «Правекс-Банк») в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений (а.с226), тому суд проводить її розгляд без пристуності представника банку. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка водій Хонди [PERSON] дав показання про те, що він при олбставниах ДТП, вказаних у позовні заяві та постанвоі судді змушений був маневрувати автомобілем, коли раптово зустрічний автомобіль виїхав на його смугу руху і засліпив його. Такий маневр він здійснив з метою упередити більшу небезпеку: уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем, тим самим, уникнути можливих травм осіб, що знаходились в автомобілях. Крім того, він пояснив, що одним лише гальмуванням він не зміг би зупинити автомобіль Хонда і , тим самим, уникнути зіткнення. Він також пояснив, що з моменту ДТП пройшов тривалий час, тому він не пам*ятає подробиці, які передували ДТП ( відстані до автомобіля, який раптово виїхав на зустрічну смугу руху його автомобіля, щвидкість автомобілів, тощо). [PERSON] буд допитаний судом у зв*язку з тим, що представник відповідача заявив клопотання про проведення автотехнічної експертизи, а достаніх вихідних даних у матеріалах справи не було. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов*язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити іншій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов*язується оплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Суд вважає, що укладений між сторонами договір (а.с.5-10), на який посилається позивач таким, який регулюється ст. 979 ЦК України. Суд приймає за достовірні вказані надані позивачем докази, враховуючи проведені судові експертизи, пояснення його представника, заяву позивача про підтримання позовних вимог та законодавство, на яке вона посилається. Суд вважає, що право позивача підлягає судовому захисту відповідно до ст. 1 ЦПК України. Суд враховує, що представник Банку надав суду листа про те, що він не заперечує проти отримання позивачем від ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» страхової виплати відповідно до договору страхування між сторонами. Суд вважає такий лист належним доказом, оскільки на ньому міститься підпис уповноваженої особи та печатка банку. Крім того, банк, як третя особа, не виявив бажання звернутись із позовом у справі, що розглядається , у своїх інтересах, як вигодонабувач за договором страхування між сторонами, з позовом про отримання вигоди у вигляді страхової виплати щодо автомобіля «Хонда», який, як видно із матеріалів справи, перебуває у заставі банку. Оскільки представник відповідача не заявив зустрічних позовних вимог щодо відмови Банку звертатись до нього з позовом про стягнення страхової виплати, її отримання, в частині неналежного оформлення відмови вигодонабувача, то суд вважає, що Банк фактично відступив своє право отримати вказану вимогу саме позивачу [PERSON] Суд не приймає як належні докази заперечення відповідача щодо застосування умов п. 13.2. 15 договору страхування між сторонами і відмови на підстави вказаних умов у стягненні страхової виплати із відповідача на користь позивача. В постанові судді від 16.09.2011 року чітко зазначено, що у діях водія автомоблія Хонда [PERSON] в момент ДТП порушень приписів пунктів 10.1,12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України немає. Саме у зв*язку з цим і була закрита справа відносно нього за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу правопорушення. В постанові судді вказано, що водій [PERSON] зідйснив маневр в результаті засліплення його свідлом фар зустрічного автомобіля і при цьому зіткнувся із деревом, при йьому автомобіль отримав механінчі ушкодження. На думку суду зазначена постанова є преюдиціальним доказом зі сторони позивача відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України при вирішенні спору між сторонами та встановлення факту: чи є ДТП страховм випадком, чи не є таким? відповідно до умов зазначених у п.13.2.15 договору між сторонами. На період розгляду справи вказана постанова є чинною, тому суд вважає її належним доказом позовних вимог позивача щодо визнання ДТП страховом випадком. Суд не приймає заперечення представника в судовому засіданні про те, що відповідач не міг оскаржити вказану постанову в апеляційному порядку, оскільки не є стороною у справі відносно притягнення [PERSON] до адімінстративної відповідальності. Суд вважає, що відповідач в цій частині мав право на звернення до суду відповідно до ст. 55 Конституції України; також він мав право звернутись до прокурора, котрий згідно з чинним законодавством міг звернутись до суду апеляційної інстанції із апеляційним поданням (фактично в інтересах відповідача). Саме про це представнику відповідача було роз*яснено судом при розгляді справи. Суд приймає до уваги, що проведена судова автотехінічна експертиза від 26.07.2013 року (а.с.175-181) не спростувала докази позивача про відсутність в діях водія Хонди порушень приписів пунктів 10.1,12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які потягнули б за собою ДТП. Клопотання представника відповідача про проведення повторного допиту свідка [PERSON] суд відхилив, оскільки він був допитаний судом в присутності іншого представника відповідача, крім того, розгляд справи проводиться приблизно 1,5 року, замість двох місяців відповідно до норм ЦПК України. Також експертам були надані матеріали щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КУпАП, в яких наявні пояснення [PERSON], надані працівникам ДАІ безпосередньо після ДТП. Суд не приймає до уваги експертний висновок №12/25 спеціаліста по дослідженню обставин ДТП [PERSON] від 01.10.2011 року, наданий представником відповідача, оскільки при розгляді справи проведена судова експертиза; судовий експерт мав у розпорядженні вказаний всиновок і не вказав жодних зауважень щодо його (висновку) наявності і погодження з ним. Крім того, суд не вважає вказаний висновок «експертним», оскільки [PERSON] проведення експертизи не доручалось відповідно до правил ЦПК України. Суд також враховує, що остаточний та передбачений законом висновок про наявність порушень правил дорожнього руху фізичними особами (водіями автомобілв) може бути дише у відповідних постановах (працівників міліції (ДАІ) або суддів, які уповноважені КУпАП розглядати певні категорії справ). Тому висновок [PERSON] не споростовує постанову судді відносно [PERSON] Згідно із висновком автотоварознавчої експертизи від 02.07.2013 року (а.с.167-175) матеріальний збиток власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 130 471 грн 50 коп. При цьому втрата товарної вартості автомобіля Хонда - 12089 грн 21 коп. Суд відмовляє позивачу у вимозі щодо включення у суму позову величини втрати товарної вартості автомобіля, оскільки це передбачено п. п. 3.3.10 договору страхування (а.с.5-10). Суд не вважає за необхіде вказувати у резолютивній частині рішення суду про встановлення факту про те, що ДТП є страховим випадком, оскільки при розгляді справи суд приходить до такого висновку; позивач не вказала мету встановлення такого факту, що має юридичнге значення; а зі змісту її позовних заяв видно, що встановлення такого факту фактично є встановлення належного доказу її позовних вимог про стягнення страхової виплати. Одночасно суд вважаю вказану ДТП, такою, що є страховим випадком відповідно до умов договору страхування між сторонами. Суд вважає за необхідне стягнути із відповідача частково витрати, які понесла позивач на оплату дослідження спеціаліста щодо оцінки пошкоджень її автомобіля. Такі витрати суд стягує на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки відповідач повинен був самостійно вирішити питання щодо оцінки пошкоджень її автомобіля на підставі законодавства про страхування. А його відмова в цій частині є неправомірною, тому позивач змушена була понести вказані витрати для подальшого захисту свого порушеного права. Суд вважає такі витрати матеріальною шкодою позивача. Також суд стягує такі витрати на підставі п. 12.8 договору страхування між сторонами. Суд враховує, що позивач спочатку заявляла вимоги про стягнення страхової виплати в сумі 136 145 грн 64 коп, як було визначено замовленим нею дослідженням в подальшому вона зменшила суму вимог в цій частині до 129533 грн, а суд стягує на її користь - 118 382 грн 29 коп , тобто, збиток за мінусом втрати товарної вартості автомобіля. Враховуючи вимоги щодо пропорційності витрат на оцінку задоволеним вимогам , суд вважає, що такі вимоги слід стягнути в сумі 550 грн, а не 650 грн, як фактично сплатила позивач. Судові витрати суд стягує із відповідача на користь позивача згідно зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial