Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 22.05.2013 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLXRRХ16070207 від 04.10.2008 року в сумі 70290 грн. 19 коп. та понесені судові витрати у сумі 702 грн. 90 коп. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 04.10.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4367,56 гривень зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 12 % річних на суму залишку заборгованості. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. Станом на 27.03.2013 року загальна заборгованість відповідачки перед банком складає 70290 грн. 19 коп., з яких: - 2893 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; - 443 грн. 47 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 589 грн. 98 коп. - заборгованість по комісії ; - 62539 грн. 83 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи : 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3323,34 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. В заяві, яку направляла суду раніше вказала, що позов визнає частково, посилалась на те, що є пенсіонеркою, має неналежний матеріальний стан. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. Між позивачем та [PERSON], як позичальником, 04.10.2008 року було укладено кредитний договір № PLXRRХ16070207, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4367 грн. 56 коп. на строк 18 місяців з 04.10.2008 року по 04.04.2010 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит був виданий для придбання товару. Позичальник власноручним підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт», складають договір між нею та банком. За умовами договору [PERSON] з 20 по 25 число кожного місяця мала сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 319,09 грн. для погашення заборгованості за кредитом яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотках, винагородах, комісіях та ін. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що вона не вносила платежі на погашення кредиту та відсотків за користування ним в повному обсязі, тобто порушувала умови договору. Станом на 27.03.2013 року загальна заборгованість відповідача перед банком, згідно наданого розрахунку, складає 70290 грн. 19 коп., з яких: - 2893 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; - 443 грн. 47 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 589 грн. 98 коп. - заборгованість по комісії ; - 62539 грн. 83 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (надалі Умов ) - 500 грн.- штраф (фіксована частина), 3323,34 грн. - штраф (процентна складова). В цьому пункті Умов зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Сплата пені у розмірі 1.29 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, передбачена п.5.1 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. З заяви позичальника, як складової укладеного договору, вбачається, що заборгованість за кредитом складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотках, винагородах, комісіях та інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З огляду на викладене, позивач строк звернення до суду за захистом порушеного права не пропустив. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.3 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач заяву до суду про застосування позовної давності не надав. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Кредитним договором № PLXRRХ16070207 від 04.10.2008 року передбачено і пеню і штрафи - за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд прийшов до висновку, що в стягненні штрафів на користь позивача слід відмовити. Разом з цим, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), оскільки згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу . З розрахунку позивача вбачається, що пеня більш як в 21 раз перевищує суму заборгованості за кредитом (62539.83: 2893.57=21.6), тобто є неспівмірною із розміром основного боргу. Врахувавши, що сума основного боргу (по тілу кредиту) складає 2893.57 грн. , суд дійшов висновку про можливість зменшення суми пені до 2900 грн. При цьому суд також врахував, що відповідачка є пенсіонеркою і отримує пенсію близьку до мінімальної за розміром. Встановивши, що [PERSON], як позичальник, не виконала зобов'язань за кредитним договором від 4.10.2008 року, і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, проте, частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: - 2893 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; - 443 грн. 47 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 589 грн. 98 коп. - заборгованість по комісії ; - 2900 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а всього 6827 грн. 02 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 702 грн. 90 коп. Позов задоволено на 9.7% ( 6827.02 : 70290.19 х 100 = 9.7 %), тому підлягають стягненню з відповідача на його користь судові витрати в сумі 634 грн. 72 коп. ( 100 % - 9.75 = 90.3% ; 702.90 х 90.3% = 634.72 грн.).

Outcome: partial