Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з останнього заборгованість за Договором поставки від 25 травня 2012 року в сумі 7 761 936 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 25 травня 2012 року з відповідачем було укладено письмовий Договір поставки будівельних матеріалів, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність відповідача будівельні матеріали в асортименті, забезпечити їх транспортування та зберігання до фактичної видачі відповідачу. Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлені будівельні матеріали, а також послуги по їх транспортуванню та зберіганню силами позивача, в розмірі 7 761 936 грн, проте не виконав зазначені зобов'язання в частині оплати поставлених будівельних матеріалів. Ухвалою суду від 12.11.2013 за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Россипчук К.С.; цією ж ухвалою: на вирішення експерта постановлено певні питання; матеріали справи направлено для проведення дослідження експерту; зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.11.2013 провадження по справі відновлено. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заву про слухання справи за її відсутності, однак в ході розгляду справи остання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково в обґрунтування позову посилалася на те, що позивач виконав свої обов'язки за договором в повному обсязі, про що свідчать видаткові накладні на будівельні матеріали, а також пред'явив вимогу про оплату поставлених будівельних матеріалів відповідачу, про що свідчать виставлені останньому рахунки-фактури. Крім цього, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що поставлені позивачем будівельні матеріали позивач в повному обсязі використав при будівництві житлового будинку. Невиконання відповідачем своїх обов'язків за договором порушує права позивача, а тому з нього належить стягнути суму боргу в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача під час розгляду справи заперечувала проти задоволення позовних вимог, однак на останнє судове засідання надала заву згідно якої просила суд розглядати справу без її участі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДЕАС», в особі директора Рекун Віталія Володимировича, та [PERSON] було укладено письмовий договір поставки будівельних матеріалів (а.с.6-8). Відповідно до умов зазначеного договору позивач взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність відповідача будівельні матеріали в асортименті, забезпечити їх транспортування та зберігання до фактичної видачі відповідачу. Відповідач, натомість, зобов'язався прийняти та оплатити поставлені будівельні матеріали, а також послуги по їх транспортуванню та зберіганню силами позивача, в розмірі 7 761 936 грн. Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний оплатити вартість поставленого товару в повному обсязі в строк до 01 січня 2013 року (а.с.7). Позивач в повному обсязі виконав всі взяті на себе зобов'язання, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму 7 761 936 грн, які містяться в матеріалах справи. Позивачем в передбаченому чинним законодавством порядку виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 7 761 936 грн, копії яких наявні в матеріалах справи. Однак відповідач, всупереч вимогам п.4.2 договору, розрахунок за поставлені та передані йому будівельні матеріали не здійснив. Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в строки встановлені відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано суду докази виконання свого зобов'язання в повному обсязі. Згідно з аналізу судової будівельно-технічної експертизи, проведеної по справі, в результаті проведення аналізу наявної проектної документації, договору поставки будівельних матеріалів, видаткових накладних, встановлено, що на будівництві 4 поверхового 4 секційного багатоквартирного житлового будинку №114-р по вул. Радянська, м. Ірпінь, Київська область, вивчено повний перелік та загальний обсяг матеріалів при даному будівництві, а саме, будівництві фундаменту, монолітно-бетонних робіт, кладки блоків, встановлення перекриттів, облаштуванні та утепленні покрівлі, проведенні оздоблювальних робіт, при виконанні зовнішніх робіт, прокладанні інженерних мереж та комунікацій, а також при виконанні робіт з облаштування прибудинкової території, огорожі ділянки. На даному об'єкті, який має загальну площу 4922,00 м2. Станом на 22.11.2013 будівельно-монтажні роботи завершені, про що свідчить декларація № КС 143131420090 від 25.05.2013 про готовність об'єкта до експлуатації, видана інспекцією державною архітектурно-будівельною в Київській області, та відповідно визначена ступінь готовності об'єкту складає 100%. Висновком вищевказаної експертизи, встановлено, що при вивченні робочих креслень, обстеженні будинку та його конструкцій було виявлено, що вищезазначені будівельні матеріали та конструкції згідно до наданої документації для будівництва « 4-х поверхового 4-х секційного багатоквартирного житлового будинку по вул. Радянська, 114-р в м. Ірпінь» використані повністю. За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем за зустрічною позовною заявою не доведено обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги в частині розміру суми коштів, що є об'єктом поділу спільного майна подружжя. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, що склались між учасниками процесу, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позовної заяви. Судові витрати по справі суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved