Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що між ПАТ «СК «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 355575-02-10-01 від 03.03.2012 р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Hyundai i30» д/н [NUMBER] 13.08.2012 р. в м. Києві відбулась ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Hyundai i30» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2106, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль «Hyundai i30» д/н [NUMBER] Відповідно до рахунку - фактури №АТ-0002275 від 28.08.2012 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 25848 грн. 68 коп. _Згідно висновку автотоварознавчого дослідження ЗАТ УЦПЗ «Експерт-Сервіс» №12/9/97 від 04.09.2012 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 23128 грн. 28 коп. Згідно умов договору страхуванні ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 25848 грн. 68 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ВУСО» у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника від 14.08.2012 року та страхового акту №3179-02 від 06.09.2012 р. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Згодом стало відомо, що цивільна відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7513954, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50000 грн., та франшизу в сумі 510 грн.. ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку досудового врегулювання спору на адресу ВАТ «НАСК «ОРАНТА» було направлено претензію про відшкодування шкоди в добровільному порядку. 22 квітня 2013 року ВАТ «НАСК «ОРАНТА» на виконання взятих на себе зобов'язань відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ /7513954 в добровільному порядку сплатило на користь ПРАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 22618 грн. 28 коп. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON] на суму 3230 грн. 40 коп. в якості різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою зі сторони ВАТ «НАСК «ОРАНТА». В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що факт вини у ДТП підтверджує, при цьому зазначає, що саме ним при оформленні документів по факту ДТП було повідомлено про наявність полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника автотранспортного засобу. Згідно зі ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" п.п.33.1.2 він подав письмову заяву про страховий випадок. Вважає позов необґрунтованим, однак не заперечує щодо відшкодування франшизи у розмірі 510 грн. Інші вимоги не визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ «СК «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 355575-02-10-01 від 03.03.2012 р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Hyundai i30» д/н [NUMBER] 13.08.2012 р. в м. Києві відбулась ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Hyundai i30» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Згідно з довідкою про обставини ДТП, виданою ВДАІ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві №9053557 від 14.08.2012 р., та постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року ця подія трапилася з вини водія [PERSON] Згідно висновку автотоварознавчого дослідження ЗАТ УЦПЗ «Експерт-Сервіс» №12/9/97 від 04.09.2012 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 23128 грн. 28 коп. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 25848 грн. 68 коп. за винятком франшизи у розмірі 510 грн. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров"ю, майну третьої особи. Автомобіль ВАЗ 21063 д/н Д8776 КХ був застрахований відповідно до полісу №АВ/7513954 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з якими ВАТ «НАСК «ОРАНТА» взяло на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третьої особи. Так як цивільна відповідальність відповідача як особи, відповідальної за заподіяну шкоду була застрахована у ВАТ «НАСК «ОРАНТА», саме остання за регресною вимогою має обов'язок відшкодувати збитки, завдані [PERSON] Такі дії [PERSON] відповідають меті здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності та діючому законодавству, а саме страховик має виконати своє зобов'язання, передбачене полісом №АВ/7513954 щодо відшкодування шкоди, нанесеної у зв'язку з ДТП. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленому законодавством. Крім цього, відповідно до ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи - 510 грн. Відповідно до ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів або в строки та обсягах, визначених рішенням суду. 22 квітня 2013 р. ВАТ «НАСК «ОРАНТА» на виконання взятих на сбе зобов'язань відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7513954 в добровільному порядку сплатило на користь ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 22618 грн. 28 коп. Таким чином, виходячи з вище зазначених вимог ст.ст. 29, 32 та ч. 7 ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду автомобіля, знос транспортного засобу, а також суму франшизи, яка відповідно до п. 5 полісу складає 510 грн. Водночас, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з відповідача має бути стягнута франшиза в сумі 510 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial