Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

20.06.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачів суму заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 6 476,14 грн за період з 01.12.2009 року по 30.04.2013 року . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], являються користувачами послуг з теплопостачання , що надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі" . Особовий рахунок відкрито на ім.»я відповідача [PERSON] Тривалий період відповідачі вносять оплату за надані послуги не в повному обсязі , в результаті чого виникла вказана вище сума заборгованості. На судовому засіданні представник позивача , яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги , просила задовольнити на підставі наведеного обгрунтування. Уповноважений представник відповідача [PERSON] на судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що договір про надання послуг з його довірителем з боку постачальника послуг укладено не було, а тому не виникло підстав для стягнення суми заборгованості за надані послуги, через що не визнав той факт, що [PERSON] є боржником. Крім того, квартира обладнана приладом обліку послуг , але постачальник послуг не реагуючи на вказану обставину проводить нарахування без врахування даних вказаного приладу. Також постачальник не реагує на звернення щодо корегування кількості послуг, що постачаються. З відомості нарахувань та оплат вбачається, що невірно вказана загальна площа квартири ( вказано 52.15 кв м, а згідно технічної документації 51,4 кв м) . Оплату його довіритель проводить відповідно до показників лічильника, а тому ніякої суми заборгованості не існує. Письмовою заявою просив суд у разі задоволенні вимог позивача стягнути суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать дані які містяться в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень, доходить висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], являються користувачами послуг з теплопостачання , що постійно надаються позивачем. Особовий рахунок відкрито на ім.»я відповідача [PERSON] Тривалий період відповідачі вносять оплату за надані послуги не в повному обсязі , навіть з урахуванням перерахувань, що мали місце у зв"язку з наявність приладу обліку , що відображено в даних відомостей нарахувань та оплат за теплову енергію, які містяться в матеріалах справи, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, в якій позивач просить стягнути заборгованість , подано за межами строку позовної давності , тобто після спливу строку, встановленого нормами ст. 257 ЦК України. Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги, що уповноважений представник відповідача на судовому засідання заявив клопотання про застосування строку позовної давності, в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року , суд вбачає підстави для застосування строку позовної давності та відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за послуги стягується за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. З вимог ст. 64 ЖК України вбачається, що повнолітні члени сім'ї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, відповідачі не виконують покладені на них обов'язки щодо своєчасного розрахунку за отримані послуги водопостачання та в повному обсязі , тому сума заборгованості перед позивачем, що лишилась, підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Суд не приймає до уваги твердження уповноваженого представника відповідача стосовно того, що невірно вказано розмір загальної площі квартири, тому що належних доказів на спростування цієї інформації до суду не надано. Представник позивача пояснила, що відповідні дані надає КП "Жилкомсервіс". Також суд не приймає до уваги твердження уповноваженого представника відповідача про те, що по причині не укладення з його довірителем договору на постачання послуг, вона не є споживачем цих послуг, а тому не повинна виконувати обов»язки по оплаті цих послуг. Відповідно до вимог ст.. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. У випадках, встановлених законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відсутність письмового договору не є підставою та не звільняє від оплати за надані послуги. Відповідачі ні поведінкою, ні діями, ні письмово не зазначили, що бажають припинити відносини, тому що з наданої електронної роздруківки суми заборгованості абонента вбачається, що відповідачі періодично вносили оплату за послуги, неодноразово було проведене відповідні перерахунки . Відповідачі приймають послуги, які надаються позивачем, зауважень щодо неотримання таких послуг або щодо якості цих послуг не висловлюють. Також відповідачі не зверталися до суду з приводу визнання публічного договору про надання житлово-комунальних послуг неукладеним або недійсним. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник позивача довів суду факти своєчасного та належного надання послуг споживачам в особі відповідачів, які в свою чергу не виконують обов»язок по оплаті отриманих послуг в повному обсязі, навіть з урахуванням показників лічильника. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості на надані послуги водовідведення за період часу з 01.06.2010 року по 30.04.2013 року законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Доводи, наведені представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень необґрунтовані, безпідставні, неспроможні. Судові витрати у справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України і Декрету Кабінету Міністрів "Про Державне мито", а саме з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 229, 40 грн, що підтверджено даними квитанції . На підставі викладеного,

Outcome: partial