Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON], в якому послалася на те, що є дочкою [PERSON] та на час звернення до суду являється його опікуном. Оскільки її батько визнаний рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21.05.2007 року недієздатним, тобто особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а відповідач [PERSON] знала про такий стан здоров'я [PERSON], просила визнати недійсним укладений 16 грудня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] як продавцями договір купвілі-продажу квартири [ADDRESS] та [PERSON], як покупцем, а також зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути одна одній отримане за вказаним договором. Під час розгляду справи,у червні 2011 року у зв'язку з смертю [PERSON], [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та звернулася до суду як спадкоємиця останнього з спадкоємцем [PERSON] з спільним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], у якому посилаючись на ті ж підстави, разом з [PERSON] з підтримала первісні позовні вимоги. У подальшому позивачі [PERSON] та [PERSON] уточинили позовні вимоги та у жовтні 2013 року звернулися з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON], [PERSON],як спадкоємців [PERSON] про визнання цього ж договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосувати відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності правочину, стягнути пропорційно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів судові витрати. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, який під час судового розгляду уточнила та у кінцевій редакції від 17 жовтня 2013 року звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання добросовісним набувачем, стягнення вартості ремонтних робіт та поліпшень квартири до [PERSON], [PERSON] як спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що добросовісно придбала квартиру [ADDRESS], сплатила фактично за неї продавцям [PERSON] та [PERSON] на виконання умов договору 40000 доларів США, що було на час передачі коштів еквівалентно 202000 грн., а не 20482 грн. 42 коп., які є інвентраною вартістю спірної квартири та зазначені у договорі купівлі продажу. За отримані кошти подружжя [PERSON] придбало у цей же день іншу квартиру вартістю 30000 доларів США, а вона провела у придбаній квартирі ремонтні роботи та поліпшення, загальна вартість яких становить 10400 грн. Просила визнати частково недійсним договір купвілі-продажу квартири [ADDRESS] в частині ціни договору та визнати його укладеним за ціною, еквівалентною 40000 доларів США, що за курсом НБУ становить 318832 грн. Крім цього просила визнати її добросовісним набувачем спірної квартири та стягнути з відповідачів солідарно вартість ремонтних робіт та поліпшень зазначеної квартири у сумі 10400 грн., накласти арешт на квартиру [ADDRESS], заборонивши її відчуження, посилаючись на те, що дана квартира була придбана подружжям [PERSON] у день укладення угоди щодо спірної квартири. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлений первісний позов з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. [PERSON] пояснила, що дійсно на виконання умов договору [PERSON] сплатила продавцям квартири 40000 доларів США, що на момент укладання договору становило 202000 грн., однак ці гроші [PERSON] не отримав, а отримала його дружина - [PERSON] Опікуна на той час у [PERSON] не було, бо він був визнаний недієздатним рішенням суду пізніше, ніж було укладено спірний договір. Визнала, що [PERSON] та [PERSON] у цей же день, коли було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], уклали договір дарування квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що до укладання договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS], з [PERSON] не спілкувалась. Заперечуючи проти зустрічного позову [PERSON] послалася на те, що [PERSON] не є добросовісним позивачем, так як [PERSON] на час укладання договору був недієздатною особою, а отже було відсутнє його волевиявлення. [PERSON] на час укладання договору перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка знала про такий стан [PERSON] Шлюб між ними було розірвано 30.07.2008 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, здійснював захист своїх інтересів через свого представника [PERSON] У попередньому судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали заявлений первісний позов з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. [PERSON] у підтримав пояснення [PERSON], додав, що [PERSON] до укладання угоди не бачив. [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у зустрічному позові, а зустрічний позов задовольнити з підстав, які у ньому зазначені. [PERSON] додатково пояснила, що вона добросовісно придбала квартиру, сплативши по 20000 доларів США відповідно [PERSON] та [PERSON], а останній передав гроші [PERSON], про що [PERSON], яка була дружиною [PERSON] написала їй розписку. Загалом вона їм сплатила 400000 доларів США, що становило на той час 202000 грн., з яких [PERSON] зразу після укладання договору купівлі-продажу з нею, придбали за 30000 доларів США квартиру у будинку [ADDRESS], однак уклали у цього ж нотаріуса при цьому договір дарування. Не знала, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки з його поведінки цього визначити було неможливо, він нормально розмовляв, поводив себе адекватно, пояснював, що хоче знайти іншу квартиру не на верхніх поверхах. Вона не погоджувалася оформлювати спірний договір купівлі-продажу до тих пір, поки [PERSON] не знайдуть собі іншу квартиру, оскільки причиною продажу квартири було те, що вона знаходиться на 9-му поверсі будинку, а [PERSON] погано ходив, а тому вони шукали квартиру на першому поверсі, яку і придбали, уклавши 16 грудня 2006 року договір дарування. Після придбання квартири вона провела в ній необхідний ремонт, що виразилося у тому, що поклеїла у квартирі шпалери, відремонтували балкон, який протікав, спальну кімнату, виготовила та встановила у квартирі міжкімнатні та вхідні двері. Просила стягнути з відповідачів у разі визнання договору недійсним 202000 грн., що еквівалентно 40000 доларам США, які вона сплатила [PERSON] за купівлю спірної квартири. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є добросовісним набувачем, [PERSON] у судовому засіданні визнала ту обставину, що фактично продаж квартири було здійснено за 40000 доларів США та що вона отримала такі кошти разом з її чоловіком [PERSON], а тому кожна сторона повинна повернути іншій стороні все отримане за договором , зазначила, що при написанні розписки про отримання коштів в сумі 202000 грн., що є еквівалентним 40000 доларів США, [PERSON] діяла в інтересах сім'ї . Відповідач [PERSON], будучи присутньою за життя у судовому засіданні у задоволенні позовів просила відмовити, оскільки її колишній чоловік [PERSON], з яким на час укладання договрів купівлі-продажу квартир, перебувала у шлюбі, усвідомлював свої дії, адекватно їх сприймав та був присутнім при продажу належної їм квартири [ADDRESS] 16 грудня 2006 року за 40000 доларів США, ставив підписи у договорі. Крім того, в той же день своє ім'я вони придбали квартиру [ADDRESS] за 30000 доларів США, однак уклали при цьому договір дарування, решта коштів була витрачена для проведення ремонту придбаного будинку, власниками якого вони є в рівних частках. Зазначила, що отримала від [PERSON] на виконання договору 40000 доларів США, про що написала розписку. Зазначила, що причиною продажу квартири стало те, що [PERSON] погано пересувався, тому шукали для придбання частину приватного будинку, яку і купили по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 120-125/. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явилася, а тому суд розглядав справу за участі її представника [PERSON], яка у судовому засіданні первісний позов визнала частково, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, вважаючи його безпідставним. Пояснила, що оскільки фактично [PERSON] визнала ту обставину, що придбану нею квартиру можна повернути спадкоємцям [PERSON] та [PERSON], а їй повернути гроші, а у судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу квартири [PERSON] сплатила продавцям 40000 доларів США, що еквівалентно 202000 грн., про що зазначено у розписці [PERSON], сторони повинні бути повернуті у первісний стан і повернути один одному все отримане за договором. Оскільки за законом спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], а спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, то слід повернути [PERSON] кожним з спадкоємців отримане спадкодавцями за договором купівлі продажу квартири у дольовому порядку, однак не у доларах США, а у сумі 202000грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій також зазначила, що заявлені до неї позови не визнає, від дачі пояснень відмовляється. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд проводив розгляд справи у його відсутність. У попередньому судовому засіданні пояснив, що 16 грудня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] як продавцями та [PERSON], як покупцем, було договір купвілі-продажу квартири [ADDRESS], який ним був посвідчений. Під час укладання були присутні представники агентств нерухомості, які принесли пакети документів на купівлю продаж цієї квартири та на набуття права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Він підготував проект договору, покупець передав гроші продавцям, які підтвердили цю обставину до підписання договору та сторони у договорі поставили свої підписи. Сумнівів у тому, що [PERSON] був дієздатним не було, оскільки він виражав свою волі на продаж квартири. Продаж квартири відбувся за ціною, зазначено у договорі. Яка сума грошей передавалась покупцем продавцям фактично, йому невідомо, покупці на його запитання до підписання договору повідомили, що отримали кошти від покупця. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст. 169 ЦПК України у відсутність осіб, що не з'явилися у судове засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Згідно ч.ч.1,2 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно ст. 236 цього ж Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Зі змісту ст.ст. 1281,1282 ЦК України вбачається, що вимоги, пов'язані з визнанням правочинів недійсними, можуть пред'являтися також кредиторами спадкодавця до спадкоємців сторони правочину. У цьому разі спадкоємці зобов'язані задовольнити такі вимоги повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину, за умови дотримання норм про пред'явлення вимог. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Судом встановлено, що 16.12.2006 р. між [PERSON], [PERSON], як продавцями з однієї сторони та [PERSON], як покупцем, з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належала родині [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За умовами договору [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала вказану квартиру, за 20482 грн. 84 коп., які покупець сплатила продавцям до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] /т. 1 а.с. 207-209/. Даними у розписці [PERSON] від 16 грудня 2006 року підтверджується те, що вона продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 202000грн. (еквівалент 40000 доларів США), розрахунок за що проведений у повному обсязі. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.05.2007 року [PERSON] визнано недієздатним та [PERSON] призначено його опікуном. 16.12.2006 р. між [PERSON] та [PERSON], як дарувальниками з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як обдарованими, з іншої сторони, був укладений договір дарування 20/100 ідеальної частки житлового будинку по [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] /т. 1 а.с. 212/. Однак фактично дане домоволодіння було придбано обдарованими за 30000 доларів США, які сплатили ці кошти на придбання цієї частки будинку. Дані обставини не заперечуються сторонами у справі, підтверджуються як вказаними доказами так і приватним нотаріусом, що посвідчував вказані договори, показаннями свідків, допитаних підчас розгляду справи в суді, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім цього, свідки показали, що як працівники агентств нерухомості спочатку почали надавати допомогу [PERSON] та [PERSON] за їх зверненням у продажу квартири [ADDRESS] та придбанні іншого житла, оскільки [PERSON] було важко ходити на 9 поверх після перенесеного інсульту і вони шукали житло на нижчих поверхах або у приватному будинку. При цьому відповідно до ст. 218 ЦК України суд відкидає показання свідків у частині того, що вони бачили скільки саме коштів на виконання договору [PERSON] сплатила продавцям квартири, оскільки ці обставини не підлягають доказуванню шляхом показань свідків, а повинні бути підтверджені належними доказами, до яких показання свідків не відносяться. Відповідно до Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 27.05.2008 року [PERSON] в період підписання ним договору купівлі-продажу квартири 16 грудня 2006 року не міг розуміти значення своїх дій, усвідомлювати, що відбувається, передбачати наслідки та керувати своїми діями внаслідок слабоумства. Станом на 16 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, що визнали сторони у справі та підтверджується також записами у реєстрі актів цивільного стану громадян /т. 3 а.с. 24-26/. [INFO] року [PERSON] помер, а спадкоємцями за законом є дочка [PERSON] та син [PERSON] у розмірі ? спадкового майна, що підтверджується копіями свідоцтва про спадщину за законом /т. 2 а.с. 2-3/. Актовим записом про смерть № 2623 підтверджується те, що [PERSON] померла16 листопада 2012 року, Спадкоємцями [PERSON] за законом у розмірі ? спадкового майна кожна є її сестри [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про спадщину за законом /т. 3 а.с. 1261283/. Відповідно до висновку експерта у судовій будівельно-технічній експертизі від 26 липня 2012 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на липень 2012 року становить 260800 грн. За таких обставин, враховуючи, що у момент укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок слабоумства, а також того, що спірна квартира була придбана [PERSON] як одне ціле, позов [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців [PERSON] за законом у частині визнання договору купівлі продажу недійсним підлягає задоволенню. Враховуючи, визнання спірного договору недійсним, суд застосовує двосторонню реституцію і повертає сторони у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, і з урахуванням того, що судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] на виконання договору купівлі-продажу квартири одержано 202000грн., про що [PERSON] склала розписку, діючи в інтересах сім'ї, зазначена сума підлягає стягненню з спадкоємців [PERSON] та [PERSON] в межах вартості спадкового майна. Оскільки [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями за законом [PERSON] в рівних частках, а спадкоємцями [PERSON] є в таких же частках є [PERSON] та [PERSON], вартість спірної квартири на час розгляду справи становить більше, ніж розмір позовних вимог [PERSON] і є достатньою для задоволення її зустрічного позову у цій частині, то суд приходить до висновку, що слід зобов'язати кожного з зазначених спадкоємців повернути [PERSON] по 50500 гривень, що у загальному розмірі становить 202000 грн. Оскільки приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] не є стороною спірного договору, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до нього задоволенню не підлягають. Зустрічний позов [PERSON] у частині визнання її добросовісним набувачем задоволенню не підлягає, так як таке визнання може бути застосоване лише у тому випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). А оскільки [PERSON] на час укладення договору був співвласником квартири, за наявності дотримання передбачених законом підстав мав право на її відчуження, враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] судом визнається недійсним, суд відмовляє у задоволенню позову у цій частині. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування вартості здійсненого ремонту в розмірі 10400 грн., то суд приходить до висновку, що зазначений позов у цій частині підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] та протягом лютого-квітня 2007 року здійснила ремонт придбаного нею житла, а саме: встановила вхідні броньовані двері, провела ремонт жилої кімнати, кухні, балкону, тощо; загальна вартість виконаних робіт становить 10400 грн., що підтверджується дослідженими у судовому засіданні квитанціями та розписками. Виходячи, що укладений нею спірний договір купівлі-продажу визнається судом недійсним, проведений ремонт та поліпшення житла не можуть бути відокремлені від майна, вона має право на відшкодування здійснених нею витрат на такі цілі. Враховуючи що вартість квартири станом на час розгляду справи в суді, з урахуванням проведеного [PERSON] ремонту та поліпшень квартири становить 260800грн., що є достатнім для задоволення її зустрічного позову у цій частині, суд не вбачає підстав для накладення арешту на квартиру [ADDRESS], шляхом заборони її відчуження, оскільки позовні вимоги можуть бути задоволені за рахунок і в межах вартості спадкового майна - квартири [ADDRESS], а тому відмовляє у задоволенні позову і у цій частині. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, враховуючи часткове задоволення первісного позову у частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] у м.Житомирі, суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у дольовому порядку судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Підстав для стягнення судових витрат з приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: partial