Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

13.09.2013р. [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON], у якому просять визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], а також зобов'язати Добропільський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області зняти з реєстрації місця проживання відповідача. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що, вони є власниками квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі з 05.04.2010р. Як вказують позивачі наміру проживати у даній квартирі відповідач не мав, реєстрація йому була потрібна для вирішення питання щодо працевлаштування І, фактично, з квітня 2010 року він не проживає у належній позивачам квартирі та та не приймає участі у витратах на утримання квартири, мешкає за іншою адресою. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не 'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивачів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши надані позивачами пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON], на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з виписки з домової книги (арк.с.8-12) у квартирі за адресою [ADDRESS], з 10.08.2010р., зареєстровано [PERSON] Згідно акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Барвінок" від 07.11.2013р., за даними опитання мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] е мешкає більше трьох років. Аналогічні обставини підтверджуються й актом ТОВ "ДЕП-2", а також поясненням позивачів, як власників вказаної квартири. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачі в обгрунтування позовних вимог посилються на те, що внаслідок реєстрації відповідача у належній їм квартирі, їм нараховуються вартість комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тобто трьох. Однак, фактично проживають у спірній квартирі дві особи: [PERSON] та [PERSON]. Вішкодовувати свою частку нарахованих комунальних послуг відповідач відмовляється. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, якщо особа не мешкає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, без поважних причин, то судом може бути визнано особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов'язання органу реєстрації зняти з реєстрації місця проживання відповідача, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 т.223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо зобов'язання органу реєстрації зняти з реєстраційного обліку відповідача задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно. Судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача у відповідності до ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial