Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій посилаючись на такі причини пропуску строків на прийняття спадщини як юридична необізнаність та те, що вона вважала що прийняла спадщину у зв'язку із тим що проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, просила визнати їх поважними та визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, залишила вирішення питання про поновлення строку на прийняття спадщини на розсуд суду. Дослідивши доводи позивача та проаналізувавши матеріали справи судом встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], та після його смерті була відкрита спадщина на належне йому майно. Позивач є спадкоємицею після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги (дружина) що випливає з аналізу свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до обставин справи позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини шостої розділу 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, та беручи до уваги пояснення позивача щодо причин пропуску строку, а також ту обставину, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду заперечень проти позову, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved