Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради третя особа реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами. 04 грудня позивачка уточнила позовні вимоги, виключивши з числа учасників судовго розгляду третю особу. Остаточні позовні вимоги сформулювала та просила визнати за нею право власності на житловий будинок Б-1 з житловою прибудовою В1-1 та прибудовами б,б1,б2, загальною площею 88,1 кв.м, житловою площею 43,7 кв.м, тамбур б3, ганок б4, вбиральню В, погріб Г, гараж Д, огорожу № 2,3,4,5, за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення Виконкому Дзержинської районної ради депутатів трудящихся від 06 липня 1954 року № 17 їй була відведена в користування земельна ділянка площею 300 кв.м. для індивідуального будівництва будинку за адресою [ADDRESS]. В 1955 році був побудований будинок, сарай и вбиральня. В подальшому цей будинок перебудовувався, добудовувалися нові приміщення та огорожа. В зв'язку з бажанням оформлення даного домоволодіння позивачка зверталась до відповідних органів, проте їй відмовляли посилаючись на відсутність всіх необхідних документів. В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачці відповідно до рішення Виконкому Дзержинської районної ради депутатів трудящихся від 06 липня 1954 року № 17 була виділена в безстрокове користування земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] на даній ділянці проведено побудови житлового будинку та прибудов до нього, побудовано сарай, гараж, погріб, а також огорожа. Необхідно зауважити, що сторона позивача не надала до суду документів, які б засвідчували право власності на земельну ділянку. Також наявна плутанина в адресах земельних ділянок. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що документів на право власності на спірне домоволодіння позивачка не має, не має доказів завершення будівництва чи його продовження,а право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно Порядку прийняття в експіатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ 13.04.2011 року № 461, експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Згідно Закону України « Про архітектурну діяльність», державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи. Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державний стандартів, будівельних норм і правил відноситься виключно до компетенції територіальної інспекції державного архітектурно - будівельного контролю. Між тим позивачка не надала до суду доказів звернення до Інспекції архітектурно - будівельного контролю в Харківській області з заявою про прийняття самочинно збудованого будинку та прибудов до нього до експлуатації,а до Харківської міської ради з заявою про відведення земельної ділянки під нове будівництво чи під уже збудоване нерухоме майно. Не містять матеріали справи і даних про звернення позивачки до Харківської міської ради з проханням про збереження об'єкту самочинного будівництва та надання земельної ділянки для його експлуатації. Відповідно до ст. 26 Закону України № 2780-Х11 спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судами відповідно до законодавства. У зв'язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. В даному випадку сторона позивачки навіть не довела питання відповідності земельної ділянки на якій вона проводила будівництво тій яка їй виділялась в 1954 році, так як не співпадають адреси земельних ділянок. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги, щодо визнання права власності на домоволодіння безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, і в свою чергу такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed