Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою в якій просить визнати за нею право на користування постійним житлом квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова внести до виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області клопотання зі всіма необхідними документами про квартири [ADDRESS] з числа службових. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав та в їх обґрунтуванні покликається на те, що позивачка [PERSON] з 1989 року прописана та проживає в квартирі [ADDRESS]. основним квартиронаймачем вказаної квартири був позивачки колишній чоловік, [PERSON], якого на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS], у зв'язку з чим особовий рахунок був переоформлений на позивачку [PERSON], яка з цього часу по даний час проживає у вказаному житлі, виконує умови договору найму, сплачує квартирну плату та інші комунальні платежі. Таким чином на законних підставах набула право на приватизацію даного житла, у зв'язку з чим, в липні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась в будинкоуправління № 4 с. Липники, Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова з проханням видати довідку форми 4 для приватизації житла, проте листом від 29.08.2013 року № 4114 їй направлено рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 20.03.1986 року № 125, згідно якого дана квартира відноситься до службового житлового фонду Львівської КЕЧ, на даний час Квартирно-екпслуатаційний відділ м. Львова, а також було роз'яснено позивачці, що дана квартира є службовою, а тому приватизації не підлягає. Представник позивачки, вказує, що з таким твердженням не погоджується та вважає його неправомірним, таким, що порушує житлові права позивачки, оскільки з урахуванням ст. 123 ЖК України, переоформлення договору найму, який було проведено після зняття з реєстрації [PERSON] свідчить про те, що квартира не може бути службовою, а наданий їй статус службового житла підлягає скасуванню. Представник відповідача КЕВ в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав та пояснив, що рішенням виконавчого комітету Пустомитівської районної ради Львівської області від 20.03.1986 року № 125 дана квартира віднесена до службового житлового фонду, а тому приватизації не підлягає. Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають, з таких підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЖК України, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 ЖК України. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку № 812 виданої Квартирно -експлуатаційним відділом м. Львова, будинковолодіння № 4 від 06.12.2013 року, позивачка [PERSON] проживає та прописана [ADDRESS], як основний квартиронаймач на підставі переоформлення особового рахунку від 09.09.2004 року. Дана квартира складається з двох житлових кімнат має статус „Службової", перебуває на території військового містечка Липники, та значиться за Міністерством Оборони України, Західно територіальне квартирно експлуатаційне управління. Згідно до ст. 118 ЖК України, рішення щодо надання статусу службового житловим приміщенням надається виконавчим комітетом органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 20.03.1986 року № 125 „Про створення службового житлового фонду в с. Водняки, ТВСМ № 6 та Львівській КЕЧ" створено службовий житловий фонд до складу якого увійшла квартира [ADDRESS], яка в подальшому була передана квартиронаймачу [PERSON] Суд критично оцінює доводи позивачки [PERSON] та представлені докази на підтвердження своїх вимог, про набуття права на приватизацію відповідного службового житла та виключення такого з числа службових, на підставі належного утримання переданого у користування житла, так як своїми діями позивачка виконує умови договору найму службового приміщення, що надає та не позбавляє її права на користування таким. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що оскільки відповідне жиле приміщення з числа службових в установленому законом порядку не виключено, підстав виключення такого судом не встановлено, права позивачки на користування таким, які підлягають захисту відповідачем не порушено, від так, вимоги позивачки є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed