Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що життя між ними не склалося по причині не розуміння відповідачем своїх сімейних та батьківських обов'язків. Відповідач покинув її з дитиною та створив іншу сім'ю. Просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 05 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинським районним управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 209. Неповнолітнього сина [PERSON] просить залишити на проживанні з нею та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач проживає з іншою жінкою, з якою створив сім'ю. Їхня сім'я фактично не існує і надії на її збереження немає. Просить позов задовольнити, судові витрати покласти на неї, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с.14). Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вислухавши позивачку, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 05 листопада 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Долинським районним управлінням юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу проведено запис № 209 (а.с.6). За час проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивачки викладених в позовній заяві, матеріалів справи, як підставу своїх вимог вона вказувала на те, що життя у них не склалось по причині нерозуміння своїх сімейних та батьківських обов'язків, шлюб носить формальний характер, перебувати в якому не бажає. Суд визнав, що позивачка втратила почуття любові, поваги до чоловіка, між сторонами немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. Сімейні стосунки припинені більше одного року. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. При таких обставинах, враховуючи категоричність дій позивачки та її заперечення можливості примирення, суд, беручи до уваги інтереси кожного з подружжя, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] слід залишити на проживання з позивачкою. Після розірвання шлюбу [PERSON] за її клопотанням слід повернути дошлюбне прізвище [PERSON]. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.ст. 81, 84, 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved