Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-23 00:00:00

У лютому 2012 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області з позовом до [PERSON] про визнання недійсним державного акту та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Василькіською міжрайонною прокуратурою перевірено законність відведення земельних ділянок у ході якої встановлено, що 30 грудня 2004 року проведено державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 265719, згідно якого [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,250 га. Підставою для видачі державного акту слугувало рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області 19 сесії 24 скликання від 20 грудня 2004 року. Оскільки, голова Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області [PERSON] підробив рішення Іванковичівської сільської ради, тобто рішення на підставі якого було видано оскаржуваний державний акт не сесії сільської ради не розглядалося та не приймалося, а тому вказана земельна ділянка вилучена із державної власності незаконно, прокурор просить суд визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії серії ЯБ № 265719, виданий на імя [PERSON] недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Прокурор у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі. Просила його задовольниити з викладених у ньому підстав. Представник Державної інспекції сільського господарства в Київській області та представник Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились (а.с. 159, 161). Відповідач у судове засідання також не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив та заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав (а.с.160). За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 265719- 44679 на підставі рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 20 грудня 2004 року 19 сесії 25 скликання № 124, площею 0,25 га, що розташована в с. Іванковичі (а.с.16). Зі змісту постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2010 року про закриття провадження у справі, у зв"язку зі смертю [PERSON], вбачається, що будучи Іванковичівським сільським головою [PERSON] здійснив підробку службових документів, а саме рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 20 грудня 2004 року 19 сесії 25 скликання № 124 (а.с.31-33). Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно змісту ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Частинами 1 ст. 116 ЗК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ч. 1 ст. 125 ЗК України). Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено те, що рішення сільської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки не приймалось, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло право на отримання спірного держаного акту, яким посвідчується право на земельну ділянку, тому цей державний акт слід визнати недійсним. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач звільнений від оплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial