Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON], Шумської міської Ради про усунення перешкод в користуванні майном, визнання незаконними та скасування рішення № 370 від 07 жовтня 2011 року 11/ позачергової/ сесії 6 скликання Шумської міської Ради, № 440 від 07 грудня 2011 року 13 сесії 6 скликання Шумської міської Ради, № 581 від 24 квітня 2012 року 17 сесії 6 скликання Шумської міської Ради, визнання незаконними та скасування Державних Актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 861377 від 03 жовтня 2012 року та серії ЯМ № 861376 від 03 жовтня 2012 року , виданих на ім»я [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні господарською будівлею та земельною ділянкою, зобов»язання у сприянні встановлення твердих меж, що визначенні правовстановлюючим документом- Державним Актом серії ЯМ № 861376 , виданим 03.10.2012 року. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали повністю , збільшили їх розмір та пояснили , що в серпні 2013 року позивачці стало відомо , що відповідач [PERSON], який є суміжним землекористувачем із нею в [ADDRESS], здійснив приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за місцем свого проживання , що в [ADDRESS] на підставі рішення № 370 від 07 жовтня 2011 року 11/ позачергової/ сесії 6 скликання Шумської міської Ради. Із інформації, яку вона отримала в відділі Держземагенства в Шумському районі та плану земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні, яку вона бажала приватизувати, який виготовило ПП « Зеніт» , їй стало відомо, що частину земельної ділянки, а саме 26 кв.м. , яка перебувала в її користуванні , однак, яка належала Шумській міській Раді, що було встановлено постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року та ще частину, а саме 0,96 см земельної ділянки, яка перебувала в її правомірному користуванні , що теж встановлено тією ж постановою, передано у приватну власність відповідачу для будівництва , обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] . І саме в серпні 2013 року дружина відповідача, яка є його представником , повідомила позивачку про те, що відповідач отримав Державні Акти на земельні ділянки і бажає перенести межу так , як вказано в Державних актах, а саме за межі тих 0,26 кв.м. та ще 0,96 см в сторону її земельної ділянки , із чим позивачка не погодилася . При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки відповідача , а саме при складанні акту відновлення меж та погодження розташування межових знаків, відсутній підпис позивачки , як суміжного землекористувача, їй не повідомлялося про даний акт, в її присутності не відновлювалися межі , не встановлювалися та не розмежовувалися межові знаки, ніхто їй не пропонував погодити межі . Як стало відомо позивачці , Шумська міська Рада рішеннями № 440 від 07 грудня 2011 року 13 сесії 6 скликання та № 581 від 24 квітня 2012 року 17 сесії 6 скликання Шумської міської Ради визнала встановленими та затвердила акти визначення та погодження меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та для ведення особистого селянського господарства . Вважають , що Шумською міською Радою порушенні законні права позивачки , оскільки своїми рішеннями вони позбавили її права користування на частину земельної ділянки, а саме 0,96 см, яка перебуває в її правомірному користуванні та права набути права власності на земельну ділянку в розмірі 26 кв.м., яка перебувала в її користуванні, однак , яка належала Шумській міській Раді і , яку вона бажала узаконити, але через спірні правовідносини із відповідачем не могла цього зробити . Крім того, враховуючи, що між сторонами знаходилася земельна ділянка, власником якої була Шумська міська Рада, якою вони користувалися , а саме позивачка- 26 кв.м., а відповідач 275 кв.м. , а після того, як міська Рада вирішила передати відповідачу частину земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні, між їх земельними ділянками повинна бути встановлена межа, оскільки вони стали суміжними землекористувачами і для цього відповідач повинен був виготовити проект її відведення . Оскільки в порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку , позивачку , як суміжного землекористувача не повідомили про акт відновлення меж, де її підпис відсутній, вважають, що Державні акти видані із грубим порушенням і вони підлягають скасуванню. Також, вважають, що відповідач незаконно чинить позивачці перешкоди в користуванні земельною ділянкою в розмірі 26 кв.м., яка перебуває в її правомірному користуванні та просять зобов»язати останнього не чинити перешкод в користуванні тією частиною земельною ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка перебуває в користуванні позивачки. Позовних вимог відповідача не визнають, оскільки вважають рішення сесій Шумської міської Ради, на підставі яких визнано встановленими існуючі межі земельних ділянок відповідача для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та затверджено акти визначення та погодження меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] незаконними , які порушили право позивачки на отримання в приватну власність 26 кв.м. земельної ділянки, яка належала Шумській міській Раді, однак якою вона користувалася із часу побудови та, крім того , цими рішеннями у приватну власність відповідача перейшло ще 0,96 см земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка перебувала в її законному користуванні. Тому вважають, що позивачка ніяким чином не перешкоджає відповідачу в його правомірному володінні земельною ділянкою і , оскільки порушено її права вона не бажає, щоб межа була встановлена так, як вказано в державних актах відповідача. Просить в позові відповідача відмовити. Представник позивача- відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю і пояснила, що земельна ділянка, площею 301 кв.м. , незважаючи на встановлення постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року про те , що належить Шумській міській Раді, перебувала в законному користуванні саме відповідача з часу побудови. Однак, позивачка - відповідачка [PERSON] самовільно кілька років назад перенесла межу між їх земельними ділянками таким чином, що 26.0 кв.м. та ще плюс 0,96 см земельної ділянки для обслуговування житлового будинку перейшло в її користуванні. І тільки рішеннями № 440 від 07 грудня 2011 року та № 581 від 24 квітня 2012 року сесій Шумської міської Ради було відновлено межі і затверджено існуючі межі позивача- відповідача [PERSON] тоді, після того, як було прийнято рішення про передачу безкоштовно йому у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення селянського господарства. Які перебували в його користуванні . Позивачка- відповідачка визнає, що після отримання Державних актів у власність позивача- відповідача [PERSON] перейшла частина земельної ділянки,якою користувалася позивачка - відповідачка [PERSON] протягом кількох років, оскільки самовільно відібрала її у нього, а саме 26 кв.м., які були встановленні постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року, як земельна ділянка, належна Шумській міській Раді та ще 0,96 см земельної ділянки, що знаходилася за нею , оскільки Шумська міська Рада встановила , що саме така частина земельної ділянки перебувала в правомірному користуванні позивача - відповідача [PERSON] з часу побудови . При цьому, пояснила, що 14 листопада 2011 року, коли складався акт відновлення меж та погодження розташування межових знаків, позивачці - відповідачці [PERSON] ніхто його не пред»являв і не пропонував підписати, однак раніше, а саме десь за три дні їй пропонували погодити межі, але вона відмовилася. Оскільки позивач - відповідач [PERSON] в законному порядку набув права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], він бажає привести межу у відповідності до Державних Актів, однак позивачка - відповідачка [PERSON] йому в цьому перешкоджає, а тому його позовні вимоги просить задовольнити. Позовних вимог позивачки - відповідачки [PERSON] не визнає і просить в їх задоволенні відмовити, оскільки позивач - відповідач [PERSON] є законним власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а частину її використовує позивачка - відповідачка [PERSON] і не бажає повернути у володіння його . Представник відповідача Шумської міської Ради [PERSON] позовних вимог позивачки [PERSON] не визнав та пояснив , що рішення сесій міської Ради , які є предметом оскарження прийнятті із дотриманням земельного законодавства і є законними. При цьому ствердив, що дійсно позивачці-відповідачці [PERSON] не пред»являвся для ознайомлення акт відновлення меж та погодження розташування межових знаків від 14.11.2011 року , а питання щодо його затвердження без підпису її було винесено на засідання сесій міської Ради, яка своїми рішеннями визнала встановленими межі. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, покази свідків , оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а позовні вимоги позивача - відповідача [PERSON] не підлягають до задоволення із наступних підстав : Відповідно до ч.1,2 ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної міської Ради за місцем знаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів , що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно ч. 6 , 7,8,9,10 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд /присадибна ділянка/ , у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної міської Ради за місцем знаходження земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна міська Рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи/ліцензії/ на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно - епідеміологічним органом, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування. Міська Рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року при розгляді адміністративної справи за позовом [PERSON] до Шумської міської Ради, 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про скасування рішення № 91 4 сесії міської Ради 5 скликання від 22.09.2006 року, зобов»язання Шумської міської Ради встановити межові знаки у відповідності до кадастрового плану, виготовленого ПП « Зеніт» та зобов»язання Шумської міської Ради внести зміни в рішенні № 5 від 10 лютого 2006 року « Про передачу у власність земельної ділянки та виготовлення державного акту на право власності на землю [PERSON] в частині розміру земельної ділянки - 0,10 га» , яке було залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2011 року , було встановлено на підставі представленої відповідачем Шумською міською Радою земельно - кадастрової книги , що за позивачем-відповідачем [PERSON] рахується 0,07 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, за такий же розмір земельної ділянки позивачем сплачувався земельний податок на підставі представлених квитанцій Шумського відділення МРДПІ , а, згідно довідки № 50 від 23.01.2009 року, виданої Шумською міською Радою за позивачем закріплено земельну ділянку площею 0,1626 га. Рішенням № 2 від 29 червня 2004 року 16 сесії 4 скликання Шумської міської Ради позивачу- відповідачу [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку загальною площею 0,07 га для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови / [ADDRESS]/ а.с. 137 , яка рішенням № 48 від 22 квітня 1983 року виділялась позивачу у безстрокове користування для будівництва житлового будинку і господарських будівель і на підставі якого позивач виготовив генеральний план забудови земельної ділянки, згідно якого ширина земельної ділянки під забудову складає 20.0м, а довжина-35.0 м , а площа 700 кв.м. . Рішенням № 5 від 10 лютого 2006 року 21 сесії 4 скликання Шумської міської Ради передано у приватну власність позивачу - відповідачу [PERSON] безкоштовно земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,0926 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту, в тому числі ріллі- 0,0926 га . Інших рішень відповідача Шумської міської Ради, які б підтверджували правомірне користування позивачем - відповідачем [PERSON] іншим розміром земельних ділянок в районі місця проживання та знаходження будинковолодіння по [ADDRESS] сторонами , та , зокрема, представниками позивача- відповідача [PERSON] суду не було представлено на час розгляду адміністративної справи . 27 травня 2008 року комісією в складі начальника відділу земельно- ринкових відносин та міських земель Долінської Н.В., начальником відділу державного земельного кадастру Мельниченко І.Я., головного спеціаліста відділу земельно-ринкових відносин та міських земель Ізерського Ю.С., спеціаліста 1 категорії відділу державного земельного кадастру Дмитрука І.О.,заступника міського голови Лазарука В.Є., начальника юридичного відділу Шумської міської Ради Семиволоса С.С.,державного інспектора з охорони та використання земель [PERSON] в присутності позивача- відповідача [PERSON] було проведено обміри земельної ділянки на основі генерального плану забудови від 22.06.1983 року, даних земельно-кадастрової книги Шумської міської Ради, квитанцій про сплату земельного податку Шумського відділення МР ДПІ за 1984-2005 р.р. і встановлено, що в правомірному користування позивача- відповідача [PERSON] має перебувати 0,07 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування , а фактично перебуває 0,10 га, 0.03 га земельної ділянки вважає комісія самозахватом. В передачі у приватну власність 0,03 га земельної ділянки позивачу- відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель рішенням № 5 від 10 лютого 2006 року 21 сесії 4 скликання Шумської міської Ради відмовлено у зв'язку із тим, що дана земельна ділянка не числиться за позивачем в земельно -кадастровій книзі. Згідно представленого позивачем кадастрового плану, виготовленого ПП. « Зеніт» , суд в постанові встановив , що останні виготовили план на земельну ділянку шириною у верхній частині 24,61 м. у нижній частині- 21.98 м . загальною площею 0,17 га, при цьому площа земельної ділянки в районі будівництва та обслуговування будівель складає 0,10га а в районі ведення особистого селянського господарства - 0,07 га., що суд встановив не відповідає рішенням від 29 червня 2004 року № 2 та від 10 лютого 2006 року № 5 сесій Шумської міської Ради, якими передавались земельні ділянки у приватну власність позивачу- відповідачу [PERSON] , як для будівництва та обслуговування будівель так і для ведення особистого селянського господарства . Згідно довідки , виданої Шумською міською Радою № 50 від 23.01.2009 року, в постанові від 16 березня 2009 року , суд встановив , що за позивачкою- відповідачкою [PERSON] закріплено земельну ділянку біля житлового будинку загальною площею 0,1795 га. Як вбачається із рішення від 25 серпня 1989 року виконкому Шумської селищної Ради позивачці- відповідачці [PERSON] виділено із земель селищного державного фонду земельну ділянку, на якій надано право будівництва житлового будинку та господарських будівель по вул. Жерт Революції, при цьому в рішенні не вказано розмір виділеної земельної ділянки. Однак, на підставі цього рішення вона отримала генеральний план забудови земельної ділянки, згідно якого ширина земельної ділянки складає 20.0м та довжина 35.0 м, що в сукупності складає 700 м-2. Інших рішень відповідача Шумської міської Ради, які б підтверджували правомірне користування позивачкою- відповідачкою [PERSON] іншим розміром земельної ділянки в районі місця проживання та знаходження будинковолодіння по [ADDRESS] суду не представлялось. Однак , як вбачається із рішення № 6 14 сесії міської Ради 111 скликання від 06.07.2001 року Шумської міської Ради, представленого позивачем [PERSON], міська Рада вирішила затвердити списки поданих земельних ділянок користувачів м. Шумськ і взяти на облік. В списку вказано [PERSON], яка користується присадибною земельною ділянкою площею 700 кв.м. Висновком № 2109 судової земельно- технічної експертизи, проведеної Тернопільським відділенням КНДІСЕ 22 серпня 2007 року встановлено , що на час проведення експертизи позивач -відповідач [PERSON] фактично користується земельною ділянкою площею 1790 кв.м., [PERSON]- 1683 кв.м., про що виготовлено схему на додатку № 1 до висновку. Також висновком експерта визначено та встановлено на підставі проведення порівняння розмірів та конфігурації земельної ділянки, котрою користується на час проведення експертизи позивач-відповідач [PERSON] із тими, що зазначені на генплані забудови земельної ділянки від 22.06.1983 року , що спірна земельна ділянка площею 275.0 кв.м., якою користується позивач ,згідно з генпланом , до його земельної ділянки не відноситься, що показано в додатку № 2. Таким же чином, провівши порівняння розмірів та конфігурації земельної ділянки, котрою користується на час проведення експертизи позивач- відповідач [PERSON] із тими, що показано на генплані забудови від 1989 року, експерт визначив та встановив, що спірну земельну ділянку площею 26.0 кв.м, якою користується [PERSON] , згідно з генпланом забудови, до її земельної ділянки не відноситься, що показано в додатку № 3. У зв»язку із цим суд постановою від 16 березня 2009 року частково задовольнив позовні вимоги позивача - відповідача [PERSON] і визнав протиправним та скасував рішення № 91 від 22 вересня 2006 року 4 сесії 5 скликання Шумської міської Ради, яким між земельними ділянками сторін було затверджено межі земельних ділянок із тих підстав, що між їх земельними ділянками не може бути встановлено межу, оскільки між ними знаходиться земельна ділянка, власником якої є Шумська міська Рада. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказане свідчить про те, що між земельними ділянками, які перебували в законному користуванні позивачів -відповідачів [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , що в [ADDRESS] , знаходилася земельна ділянка , власником якої була Шумська міська Рада , загальна площа якої 301 кв.м. , із якої -275 кв.м. користувався позивач- відповідач [PERSON], а 26.0 кв.м.- позивач- відповідач [PERSON] і таким чином в частині земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд сторін не проходила межа. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.1,2 ст. 118 Земельного Кодексу України , позивач- відповідач [PERSON] набув права на отримання безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що в [ADDRESS] той розмір земельної ділянки, яка перебувала в його правомірному користуванні на підставі технічних документів та документів, що підтверджують його розмір, а саме 0,07 га . А, що стосується тієї частини земельної ділянки, яка знаходилася між земельними ділянками сторін і власником якої,як встановив суд в постанові від 16 березня 2009 року , була міська Рада, то її передача у приватну власність повинна була вирішуватися відповідно до вимог ч.ч. 6 , 7,8,9,10 ст. 118 Земельного Кодексу України, а не відповідно до вимог ч.1,2 ст. 118 ЗК України, як поступила Шумська міська Рада, внісши зміни в п.1 рішення сесії Шумської міської Ради № 2 від 29.06.2004 року рішенням № 370 від 07 жовтня 2011 року та виклала його в наступній редакції : передати безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0, 17000 га, в т.ч. 1.1.Для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/- 0,10 га. 1.2. Для ведення особистого селянського господарства /рілля/ по [ADDRESS] , площею 0,07 га. Вказане рішення суд вважає протиправним і таким , що порушує права позивача - відповідача [PERSON], оскільки відповідач Шумська міська Рада незаконно передала безкоштовно у приватну власність позивачу- відповідачу [PERSON] частину земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, яка не перебувала в його користуванні , а належала Шумській міській Раді, частиною якою користувався [PERSON]- 275 кв.м., а частиною [PERSON] та ще й додатково 0,96 см за рахунок земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Представник позивача-відповідача [PERSON]- [PERSON] визнала , що у власність позивача - відповідача [PERSON] перейшла вся частина земельної ділянки, яка, як встановив суд в постанові від 16 березня 2009 року , належала Шумській міській Раді- 301 кв.м. та ще додатково за нею - 0,96 см земельної ділянки , яка перебувала в користуванні позивачки - відповідачки [PERSON] і саме позовні вимоги позивача - відповідача [PERSON] стосуються тієї земельної ділянки щодо усунення перешкод в користування господарською будівлею та земельною ділянкою і зобов»язання у сприянні встановлення твердих меж, що визначенні правовстановлюючим документом Державним Актом серії ЯМ № 861376 , виданим 03.10.2012 року. . Суд вважає рішення № 440 від 07 грудня 2011 року 13 сесії 6 скликання Шумської міської Ради, « Про визнання встановленими існуючих меж земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та затвердження акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] « та № 581 від 24 квітня 2012 року 17 сесії 6 скликання Шумської міської Ради « Про визнання встановленими та затвердження існуючих меж земельної ділянки [PERSON] , акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі, що в [ADDRESS] « протиправними і такими , що порушують права позивачки - відповідачки [PERSON], оскільки цими рішеннями відповідач Шумська міська Рада незаконно визнала встановленими та затвердила існуючі межі між земельними ділянками сторін в [ADDRESS] як для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та к і для ведення особистого селянського господарства , оскільки між земельними ділянками сторін для будівництва і обслуговування житлового будинку знаходилася земельна ділянка , власником якої була Шумська міська Рада, однак частинами якої користувалися сторони і між ними відповідно не може бути межі. Земельна ділянка , власником якої є Шумська міська Рада площею 275 кв.м та 26 кв.м. та якою відповідно користувалися сторони, однак без відповідних правовстановлюючих документів , повинна передаватися у приватну власність відповідно до вимог ч.6,7,8,9,10 ЗК України, як така, що не була у законному користуванні сторін. Разом із тим, суд вважає, що оскільки змінився розмір земельної ділянки, яка передана у приватну власність позивачу - відповідачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства , а саме із 0,10 га/ рішення № 2 від 29.06.2004 року / на 0,07 га / рішення № 370 від 07.10.2011 року /, змінилася і межа між ними , а позивачка - відповідачка [PERSON], як суміжний землекористувач в частині знаходження земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства , повинна знати, як проходить межа, де починається і закінчується . Згідно актів відновлення меж та погодження розташування межових знаків, які знаходяться в технічній документації позивача [PERSON], є відомості про позивачку [PERSON], як суміжного землекористувача, однак підписи її відсутні, як і немає відомостей , що їй пропонувалося підписати вказані акти. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. У відповідності до вимог п.п. 1,12, 1.13 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або права постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об»єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі / на місцевості/ меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки. Складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, у постійне користування, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі/ на місцевості/ та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. П.2.1. Інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконується в такій послідовності: підготовчі роботи, встановлення/відновлення/ в натурі на місцевості, меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки, складання кадастрового плану земельної ділянки, заповнення бланка державного зразка. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 861376 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки , яка знаходиться в [ADDRESS] на підставі рішення сесії Шумської міської Ради № 370 від 07.10.2011 року, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель , кадастровий номер 6125810100010020110 , виданий 03 жовтня 2012 року Шумською міською Радою, зареєстрований за № 612580001002254. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 861377 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки , яка знаходиться в [ADDRESS] на підставі рішення сесії Шумської міської Ради № 370 від 07.10.2011 року, площею 0,0700 га , кадастровий номер 6125810100010020109 , виданий 03 жовтня 2012 року Шумською міською Радою, зареєстрований за № 612580001002253. Оскільки суд вважає незаконними рішення № 370 від 07 жовтня 2011 року 11/ позачергової/ сесії 6 скликання Шумської міської Ради « Про внесення змін в п.1 рішення сесії міської Ради № 2 від 29.06.2004 року, про передачу безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0.1700 га « , № 440 від 07 грудня 2011 року 13 сесії 6 скликання Шумської міської Ради, « Про визнання встановленими існуючих меж земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та затвердження акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] « , № 581 від 24 квітня 2012 року 17 сесії 6 скликання Шумської міської Ради « Про визнання встановленими та затвердження існуючих меж земельної ділянки [PERSON] , акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі, що в [ADDRESS] «, то й відповідно державні акти підлягають визнанню незаконними і скасуванню, оскільки вони виготовлені позивачем- відповідачем [PERSON] з порушенням норм діючого законодавства. Суд вважає, що відповідач Шумська міська Рада повинна була вирішити питання щодо передачі земельної ділянки площею 301 кв.м., яка їй належала і , яка знаходилася між земельними ділянками сторін , якою вони користувалися в відповідних розмірах, встановлених постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року відповідно до вимог п.7,8,9,10 ст. 118 ЗК України із врахуванням того, що кожна із сторін в своєму користуванні мала певний розмір земельної ділянки , яка належала міській Раді , протягом всього часу проживання в [ADDRESS] . А саме 275 кв.м. - позивачу відповідачу [PERSON], а 26 кв. м.- позивачу відповідачу [PERSON] , а також відповідач Шумська міська Рада не мала права затвердити акт встановлення межі між земельними ділянками сторін такими чином , що 0,96 см земельної ділянки , яка перебувала в користуванні позивача [PERSON] перейшла у власність позивача [PERSON]/ вказане встановлено планом меж земельної ділянки, який виготовило ПП « Зеніт» на замовлення позивачки [PERSON]/ і проти цього не заперечує представник позивача [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] ствердили, що з часу забудови земельних ділянок сторін в [ADDRESS] вони користувалися земельними ділянками таким чином, як вони є на даний час. Із врахуванням того, що суд вважає незаконними рішення сесій міської Ради на підставі яких позивачу- відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають до задоволення. Із врахуванням того, що 0,26 кв.м. земельної ділянки, як було встановлено постановою Шумського районного суду від 16 березня 2009 року , належить Шумській міській Раді і відносно неї позивачка [PERSON] немає будь- яких правовстановлюючих документів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні тією частиною земельною ділянкою зі сторони позивача [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial