Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що працював на посаді директора ТОВ «Контакт-Інвест» і 14.03.2008р. до нього письмово звернувся співробітник [PERSON], який просив надати фінансову допомогу в розмірі 145 000 грн. строком на 1 рік. Враховуючи дружні відносини, що існували між сторонами, [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 145 000 грн., про що був укладений договір позики від 14 березня 2008 року. На підтвердження позовних вимог позивач представив заяву від 14.03.2008р. на ім'я директора ТОВ «Контакт-Інвест» [PERSON] від директора по будівництву [PERSON] За текстом заяви [PERSON] просив надати йому фінансову допомогу в сумі 145 000 грн. терміном на один рік. Позивач представив також письмовий договір позики, який підписаний ним та [PERSON] За умовами договору позики [PERSON] позичив [PERSON] 145 000 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути позичені кошти 14 березня 2009 року зі сплатою 21% річних від суми позики. Однак, у визначений договором позики строк, відповідач кошти не повернув. З врахуванням визначених договором позики відсотків, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, позивач просив стягнути з відповідача 531 838, 15 грн. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що грошові кошти у сумі 145 000 грн. у [PERSON] не позичав, договір позики від 14.03.2008р. не укладав та свого підпису під вказаним договором не ставив. Відповідач [PERSON] стверджує, що підпис від імені [PERSON] на договорі позики від 14.03.2008р. є підробленим. Причиною підробки документу стали неприязні стосунки між ним та позивачем, які лежать в площині трудових відносин. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов [PERSON] задовольнити, зазначаючи при цьому, що [PERSON] передавав особисті кошти відповідачу, так - як на підприємстві такої суми коштів ( 145 тис. грн..) не було та зазначену суму коштів відповідач трьома платежами в послідуючому перерахував на придбання житла. Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи, що будь - яких коштів її довіритель у позивача не брав. Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. Як визнається сторонами, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно працювали на одному підприємстві - ТОВ «Контакт-Інвест». Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2008 року директор по будівництву [PERSON] подав заяву на ім'я директора ТОВ «Контакт- Інвест» [PERSON] з проханням надати йому фінансову допомогу в сумі 145 000 грн. терміном на один рік . Відповідно до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В матеріалах справи міститься договір позики від 14 березня 2008 року, сторонами якого є фізичні особи - громадянин [PERSON] і громадянин [PERSON]. Згідно з умовами договору [PERSON], як позикодавець, передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 145 000 (сто сорок п'ять тисяч) гривень, а [PERSON], як позичальник, зобов'язався повернути їх позикодавцю разом з процентами в розмірі 21% річних від суми позики 14 березня 2009 року об 10 год. 00 хв. в офісі ТОВ «Контакт-Інвест» за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58. При простроченні повернення позики (її частини) позичальник зобов'язався сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,3% від суми боргу за кожний день затримки. Зважаючи на пояснення позивача і позицію відповідача, який повністю заперечував як сам факт отримання позики, так і підписання договору, стверджуючи, що підпис від його імені на договорі позики є підробленим, в рамках розгляду вказаної справи була проведена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУ МВС України в м. Києві. Згідно з висновком експерта №151/тдд від 12.05.2011р., підпис в графі «Підпис сторін ___ [PERSON]» в договорі позики від 14.03.2008р. виконаний не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням підпису [PERSON]. Підпис в листі [PERSON] до директора ООО «Контакт Інвест» від 14.03.2008р. виконаний [PERSON]. Не погоджуючись з висновком експерта за клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] була призначена повторна судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Відповідно до висновку експертів №18/1168/12-32 за результатами проведення повторної почеркознавчої експертизи, слідує, що підпис від імені [PERSON] у досліджуваному договорі позики виконано рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Експерти прийшли до категоричного висновку про те, що підпис від імені [PERSON] в договорі позики від 14 березня 2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] (т.1, а.с.177-180). За клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] 05 червня 2012 року по справі була призначена повторна комісійна судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручили експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса. Згідно з результатами повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ підпис від імені [PERSON] в договорі позики від 14.03.2008р. в графі «Підписи сторін» в рядку «[PERSON]», - виконаний [PERSON] . 09 листопада 2012 року за клопотанням представника відповідача по справі була призначена комплексна судово-почеркознавча і техніко-криміналістична експертиза. Проведення експертизи було доручене КНДІСЕ і ДНДКЦ МВС України. Результати проведення комплексно-комісійної повторної судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів були оформлені Висновком експертів №10946/10947/12-33/10948/12-32/411. Висновки експертів-почеркознавців розійшлись: експерт [PERSON] (КНДІСЕ) вважає, що підпис в договорі позики від 14.03.2008р. виконаний [PERSON], а експерт [PERSON] (ДНДКЦ МВС України) вважає, що підпис від імені [PERSON] виконаний іншою особою. Експерти [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійшли висновку, що підпис виконано рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів. На інші технічні питання експерти не змогли дати відповіді Згідно з ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахування наведеного, суд не бере до уваги висновок експертного дослідження №5756/11-11 від 30.06.2011р. Вказане експертне дослідження проводилось не за ухвалою суду, а за адвокатським запитом представника позивача. Відповідно, експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Крім того, дослідження проводилось за електрофотокопіями як самого договору, так і порівняльних зразків почерку [PERSON]. Критично оцінює суд також висновок судового експерта [PERSON] у висновку експертів комплексно-комісійної повторної судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів №10946/10947/12-33/10948/12-32/411 від 24.04.2013р., оскільки вказаний експерт до проведення зазначеної експертизи вже брала участь у дослідженні договору позики від 14.03.2008р. в рамках експертного дослідження за адвокатським запитом представника позивача, про яке йшлося вище. Аналізуючи наявні висновки судових експертів в рамках проведених у справі судових експертиз, суд приходить до висновку: більшість експертів погоджуються з тим, що підпис від імені [PERSON] в договорі позики від 14 березня 2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] Пояснюючи необхідність отримання позики в сумі 145 000 грн., позивач вказав, що ця сума коштів була необхідна відповідачу для погашення боргу перед ТОВ «Житло-буд» за договором купівлі-продажу квартири з розстрочкою оплати. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно здійснював платежі на рахунок ТОВ «Житло-буд» згідно договору купівлі-продажу майнових прав 14.03.2008р., 18.03.2008р. і 19.03.2008р., що підтверджується платіжними дорученнями №21/1074/ST від 14.03.2008р. на суму 49 000 грн., №161/1118/0 від 18.03.2008р. на суму 49 000 грн. і №10/119/01 від 19.03.2008р. на суму 47 040 грн. Однак, дані платіжні доручення не можуть бути належним доказом того, що відповідач отримав саме від позивача кошти за договором позики для погашення боргу перед ТОВ «Житло-буд». За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed