Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просить визнати право на майно та його виключення із акту опису, вказуючи на наступні обставини. Відповідно до постанови ВП №31904624 від 30.07.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Ющенком І.П., посилаючись на виконавчий лист № 2-20/2012, виданий 26.03.2012 року було накладено арешт на все рухоме майно боржника - [PERSON] Згідно даної постанови було накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ, модель 21150110,2002 року випуску, легковий седан-В, зеленого кольору, № двигуна [NUMBER], № шасі 0, № кузова, рама [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (1981 року випуску),зареєстрований Арцизьким МРЕВ ДАІ УМВС України в Одеській області 19.03.2003 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником якого є боржник [PERSON]. Однак, позивач зазначає, що відповідно до довіреності від 04.07.2005 року [PERSON] передав даний автомобіль (за грошову винагороду) з правом користування та розпорядження [PERSON], а останній в свою чергу продав даний автомобіль [PERSON], оскільки довіреність йому була видана з правом продажу. В подальшому [PERSON] була видана довіреність від 26.07.2010 року, згідно якої даний автомобіль перейшов до позивача з правом користування та розпорядження, але договір купівлі - продажу не був оформлений належним чином за браком часу. Позивач користувався даним автомобілем, проводив його поточний ремонт до тих пір поки не був зупинений інспектором ДАІ із поміщенням автомобіля на штраф майданчик, у зв'язку із виниклим боргом [PERSON], який є законним власником згаданого транспортного засобу, перед [PERSON] Але [PERSON] вважає, що власником автомобіля насправді є він, а не відповідач, тому просить визнати право на майно та виключити його із акту опису. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, заяви про причину неявки не надіслав. Представник відділу ДВС Татарбунарського РУЮ в Одеській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак просив ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позову. Третя особа по справі - [PERSON] у судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Ющенком І.П. при примусовому виконанні постанов за №31904352 та №31904624 віділу ДВС від 27.03.2012 року (а.с.7,8) про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди та судових витрат на користь [PERSON] у розмірі 67864 грн. та 1700 грн. було складено постанови від 30.07.2012 р. та від 25.10.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.9,10), згідно яких було описано та накладено арешт на все рухоме майно боржника, у тому числі: на автомобіль марки ВАЗ, модель 21150110, 2002 року випуску, легковий седан-В, зеленого кольору,№ двигуна [NUMBER], №шасі 0, №кузова, рама [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (1981 року випуску), був описаний як належний на праві власності боржнику [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Арцизьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області (а.с.6) власником автомобіля марки ВАЗ, модель 21150110, 2002 року випуску, легковий седан-В, зеленого кольору, № двигуна [NUMBER], № шасі 0, № кузова, рама [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Відповідно до акту прийому затриманого транспортного засобу №558-8 від 02.05.2013 року (а.с.11), автомобіль марки ВАЗ, модель 21150110, 2002 року випуску, зеленого кольору, № кузова 16229 був затриманий згідно до постанови про розшук, виданої відділом ДВС Татарбунарського РУЮ та переданий на зберігання водію [PERSON]. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на підставі довіреності [PERSON] продав йому спірний транспортний засіб, однак відповідно до довіреності ВСС № 647367 від 04.07.2005 року (а.с.13), [PERSON] передав автомобіль марки ВАЗ, модель 21150110,2002 року випуску, легковий седан-В, зеленого кольору, № двигуна [NUMBER], № шасі 0, № кузова, рама [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з правом користування та розпорядження [PERSON], а останній в свою чергу відповідно до довіреності ВМХ № 226600 від 26.07.2010 року, передав даний автомобіль [PERSON], з правом користування, розпорядження та правом продажу, що ніяким чином не підтверджує його права власності на даний автомобіль. Інших документів в підтвердження належності майна позивачу суду не було надано. В той час, як пункт 3 ч.1 ст.208 ЦК України та Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1388 від 07 вересня 1988 року, передбачають обов'язкову необхідність вчинення між фізичними особами правочину на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.ст.10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін на підставі належних доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими способами доказування. Ксерокопії вищевказаних довіреностей стосовно спірного майна не приймаються до уваги судом, оскільки вони не містять даних, які б підтверджували, що позивач є власником спірного майна і не є документом - доказом, який встановлює право власності на це майно. Тому за відсутності доказів про те, що спірний автомобіль належить на праві власності позивачу суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права на майно та його виключення з акту опису.

Outcome: dismissed