Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

До суду з позовом до Державної казначейської Служби України, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, [PERSON] уповноваженої особи на складання протоколів про адміністративне правопорушення, треті особи [PERSON], ТзОВ "Санком-Рівне" звернувся [PERSON] посилаючись на те, що 18 жовтня 2012 року уповноваженою органом місцевого самоврядування особою менеджером ТзОВ „Санком-Рівне" [PERSON] у присутності свідка [PERSON] відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 12-030 за неукладення договору на вивезення побутових відходів з ТзОВ „Санком-Рівне", який не відповідає усім вимогам ст. 256 КУпАП, за відсутності вини та умислу передбачених ст. ст. 9, 10 КУпАП, з виявом зневаги за етнічною ознакою, за бездіяльності управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, та який призвів до негативних наслідків у вигляді позбавлення його засобів до існування шляхом накладення адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рівненської міської ради адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Просить стягнути на його користь з держави в особі ДКСУ шляхом списання з його розрахункового рахунку 200 000 гривень моральної шкоди. В судове засідання позивач не з»явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з»явились, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, повідомлення про причини неявки до суду не надіслали. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивача правомірно притягнуто до відповідальності. Представник третьої особи ТзОВ «Санком-Рівне» Польова Е.М. в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, подала заперечення, які підтримала, просила відмовити в задоволенні позову. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідачів, які не з'явились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам,які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому не підлягають до задоволення.. Як вбачається із матеріалів справи постановою №315 від 09 листопада 2012 року, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Рівненської міської ради наклала на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення вимог ст. 152 КУпАП. [PERSON] вважаючи вказану постанову протиправною звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, третя особа ТзОВ «Санком-Рівне» про її скасування та відшкодування шкоди завданої діями органу місцевого самоврядування. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2012 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, третя особа ТзОВ "Санком -Рівне" відмовлено. Зокрема вказано, що [PERSON] правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення благоустрою територій. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставшіи. Відповідно до п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується . Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено протиправності діяння, причинно-наслідкового зв'яззку між діянням та заподіяною шкодою, розміру грошової суми, якою він оцінює заподіяну йому шкоду, обсягу страждань, яких зазнав [PERSON] в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed