Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, уточнивши його 28.10.2013р. В обґрунтування позову вказує, що 23.09.2009р. він придбав ? частку житлового будинку № 26а по вул. Алуштинська в м. Запоріжжі. У листопаді 2010 року співвласник іншої частини будинку № 26а по вул. Алуштинська в м. Запоріжжі [PERSON] вирішив приватизувати частину своєї земельної ділянки за вказаною адресою. Для цього він підробив план погодження розділу земельної ділянки, який виконаний з порушенням законних прав та інтересів позивача як співвласника земельної ділянки, а саме: відповідно до діючого законодавства України, не може бути розділений загальний вхід у двір - позивачу розмірами 0,75м та 2,40м [PERSON]; не відповідає законності розподілу земельної ділянки, так як не вірно врахована частина земельної ділянки, яка підлягає передачі у власність [PERSON] та не враховано частину нерухомого майна позначеного в технічному паспорті під літ. «А» і літ. «Г», якою він володіє на праві приватної власності. Крім цього, на черговій сесії Запорізької міської ради №94 від 19.05.2010 року було винесено рішення про затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, яка передається у власність [PERSON] в м. Запоріжжі, вул. Алуштинська буд. 26а, кадастровий номер 2310100000:04:007:0246 загальною площею 0,0621 га. Після отримання [PERSON] Державного Акту на земельну ділянку, [PERSON] заборонив йому проходити через загальний двір. Також не дозволено ходити в свій власний погріб літ. «Г», так як відповідно до плану погодження розділу земельної ділянки, виявилось що мій погріб є власністю [PERSON], також перекрито доступ до душу та водопроводу, так як [PERSON] теж вважає що це його власність. Відповідно до діючого законодавства України земельну ділянку загального користування неможливо взагалі розподіляти або частково між співвласниками у зв'язку з тим, що при поділі не буде можливий доступ до його будинку спеціального транспорту МНС, швидкої допомоги та інших, також для проходу до своїх господарських будівель та споруд та виходу на землі громадського користування. Тобто, не дотримано положень ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» та «Правил пожежної безпеки в Україні». Згідно ч. 1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Також позивач звернувся з письмовою заявою до квартального комітету № 151 м. Запоріжжя з проханням розяснити, на яких підставах був погоджений план розділу земельної ділянки між ним та [PERSON], на що отримав відповідь голови квартального комітету №151, де зазначається, що представлений план погодження розділу земельної ділянки по вул. Алуштинській № 26а є сфальсифікований та такий, що не підлягає посвідченню і виконаний з порушенням законних прав та інтересів співвласника [PERSON] Запорізька міська рада розяснила позивачу, що відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується у судовому порядку. Оскільки рішення Запорізької міської ради № 94 від 19.05.2010 року, на підставі якого було видано [PERSON] спірний державний акт, вичерпав свою дію фактом його виконання, а саме виданням державного акту, визнати його таким, що не відповідає нормам закону і скасувати в цій частині можна лише у судовому порядку. Відповідно до ч.2 і ч.3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок встановлено, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення Запорізької міської ради №94 від 19.05.2010р. в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передання земельної ділянки у власність [PERSON], державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №127324 від 25.10.2010р. площею 0,0621 га, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Алуштинська, 26а, кадастровий номер 2310100000:04:007:0246, виданий на імя [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вказуючи що він є власником ? частини будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Алуштинська, 26а та користувачем виділеної частини земельної ділянки S1, а також власником іншої ? частини вказаного будинку. Частини земельної ділянки S2 і S3 перебували у спільному користуванні його та власника іншої ? частини будинку [PERSON] Між ним та [PERSON] склався порядок користування ? частиною будинку та земельними ділянками S2 і S3, який після відчуження є обовязковим для нового власника. Так, в подальшому [PERSON] продала свою частину будинку [PERSON], з якою [PERSON] погодив план розподілу земельної ділянки. [PERSON] до завершення оформлення права власності на земельну ділянку продала належну їй ? частину будинку, яка складалася з кімнат 2-1 і 2-2, [PERSON] Проти порядку користування, який склався з попереднім власником, [PERSON] не заперечував. В подальшому відповідно до вимог закону [PERSON] погодив план розподілу земельної ділянки з новим співвласником частини житлового будинку [PERSON] Жодних перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою він не чинить. Вважає, що технічна документація виготовлена з дотриманням вимог закону, рішення Запорізької міської ради від 19.05.2010р. є законним, підстав для скасування державного акта на право власності на земельну ділянку немає. Представник виконавчого комітету Запорізької міської ради надав заперечення проти позову, вказуючи, що права позивача прийняттям оскаржуваного ним рішення порушені не були. Представник третьої особи ГУ Держземагентства у Запорізькій області також надав заперечення проти позову, вказуючи на їх необґрунтованість. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом або за результатами аукціону. Виходячи з норм ст. 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною першою цієї статті передбачена можливість приватизації земельної ділянки, яка перебуває у користуванні громадянина. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч. 1 ст. 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116, 118 ЗК України, - недійсним. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Судом встановлено, що рішенням Ленінського народного суду від 09.04.1986 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], а також здійснено поділ майна подружжя, в тому числі розділено житловий будинок №26-а по вул. Алуштинській у м. Запоріжжі визнано право власності по ? частці за кожним та виділено: [PERSON] виділено в натурі в будинку коридор 1-1, кімнату 1-3, кімнату 1-4, а також погріб Г, водопровід, паркан; [PERSON] виділено в натурі в будинку кімнату 1-5, кімнату 1-6, коридор 1-2, кухню 1, коридор 1-1, ванну 1-8, а також вбиральню В, паркан. Зобовязано [PERSON] установити перегородку в коридорі 1-1 і двері з коридору в кімнату 1-3 і з кімнати 1-3 в кімнату 1-4. Зобовязано [PERSON] облаштувати вихід на подвіря з коридору 1-1 а також закласти дверний отвір з коридора 1-2 і кімнати 1-5. Також виділено [PERSON] земельну ділянку S1 площею 307,00 кв.м., на якій були розташовані погріб Г та самовільно збудовані прибудова (веранда) а, гараж Д, гараж Е. [PERSON] виділено земельну ділянку S2 площею 307,00 кв.м., на якій були розташовані вбиральня В. Земельну ділянку S3 площею 86,00 кв.м. залишено у спільному користуванні власниками. На підставі вказаного рішення суду право власності і порядок користування земельною ділянкою зареєстровані в ЗМБТІ. [PERSON] помер 14.04.1992р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ-ЖС №258359 (а.с.49). Відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] на ? частку житлового будинку №26-а по вул. Алуштинській у м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.07.2006р. (а.с.52). Іншу ? частину будинку успадкувала дочка [PERSON] [PERSON] [PERSON] померла 28.08.2003р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №267640 (а.с.50). Спадщину після неї прийняв [PERSON] (відповідач). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2005р. - спадкове майно складається з ? частки житлового будинку №26а, яка належить спадкодавцю на праві власності на підставі рішення суду від 09.04.1986р. (а.с.51). Внаслідок цього земельна ділянка S1, виділена [PERSON], перейшла у користування [PERSON], а земельні ділянки S2 і S3 залишилися у спільному користуванні відповідача [PERSON] і [PERSON] Згідно доводів відповідача [PERSON], за взаємною згодою з [PERSON] вони розділили належну їм на праві спільної часткової власності ? частину будинку та встановили порядок користування земельною ділянкою. В користування [PERSON] разом з ділянкою S1 перейшло у користування частина земельних ділянок S2 і S3 (на плані погодження розділу земельна ділянка Р1 загальною площею 0,0621 га), а в користуванні [PERSON] частина земельних ділянок S2 і S3 (на плані погодження розділу земельна ділянка Р2 площею 0,0141 га.). Згідно договору купівлі-продажу від 25.03.2008р. [PERSON] продала належну їй ? частину будинку [PERSON] (а.с.55). 27.05.2009р. [PERSON] звернувся до міського голови із заявою про затвердження розміру земельної ділянки та передачу у власність за згоди співвласників житлового будинку (а.с.104). Землекористувачі суміжних земельних ділянок засвідчили, що претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки не мають, підписавши акт погодження меж землекористування. Підписи в Акті погодження підтверджені головою квартального комітету №151 [PERSON] (а.с.121). 23.09.2009р. співвласник житлового будинку [PERSON] продала придбану нею ? частину будинку №26-а по вул. Алуштинській у м. Запоріжжі [PERSON] (а.с.56-57). Новий співвласник будинку [PERSON] 06.10.2009р. звернувся до начальника Управління земельних ресурсів Запорізької міської ради із заявою про надання згоди на приватизацію частини присадибної ділянки співвласнику житлового будинку №26а по вул. Алуштинській у м. Запоріжжі [PERSON] (а.с.105). Підготовленою технічною документацією затверджено розмір земельної ділянки вул. Алуштинській, 26а, площею 0,0762 га, та встановлено на місцевості зовнішні межі землекористування за рахунок земельної ділянки, розмір якої зареєстровано ОП ЗМБТІ (площа 0,0700 га) та земель Запорізької міської ради (площа 0,0062 га). План земельної ділянки, що виділяється [PERSON], погоджено зі співвласником [PERSON] Згідно погодженої ними схеми розподілу, земельна ділянка загальною площею 0,0762 га передається у спільну часткову власність, а саме: земельна ділянка [PERSON] становить 815/1000 частки, що складає Р1=0,0621 га від загальної площі 0,0762 га; земельна ділянка [PERSON] становить 185/1000 частки, що складає Р1=0,0141 га від загальної площі 0,0762 га. Площа та межі розділу території відображені на погоджувальній схемі. Підписи співвласників завірено головою квартального комітету №151 [PERSON] (а.с.118). Таким чином, для отримання зазначеної земельної ділянки [PERSON] здійснив всі необхідні дії, передбачені Земельним кодексом України, отримав всі необхідні висновки. Начальником Управління земельних ресурсів у м. Запоріжжі Запорізької області було затверджено технічне завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку №01-02/5110и від 23.06.2008р. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою м. Запоріжжя, вул. Алуштинська, 26а, замовником якої є [PERSON], виконана приватним підприємцем [PERSON], який має відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт (а.с.132). Дана технічна документація містить заяву замовника документації, заяву співвласника житлового будинку, технічне завдання, вихідну земельно-кадастрову інформацію, пояснювальну записку, план земельної ділянки, висновок Запорізького міського управління земельних ресурсів, висновок Управління Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області про передачу земельної ділянки у власність, висновок головного управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради, висновок державного управління охорони навколишнього середовища в Запорізькій області, висновок Запорізької державної міської санепідемстанції, висновок Запорізької обласної інспекції по охороні памяток історії та культури, план меж земельної ділянки, яка передається у власність, кадастровий план земельної ділянки, технічний паспорт на житловий будинок, акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (а.с.103-134). 19.05.2010р. Запорізька міська рада прийняла рішення №94 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян, про передачу громадянам у власність земельних ділянок, в тому числі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0621 га по вул. Алуштинській, 26а, кадастровий номер 2310100000:04:007:0246 (а.с.133-134). Вказане рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства та в межах повноважень, наданих законом міській раді. На підставі вказаного рішення Запорізької міської ради №94 від 19.05.2010р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 815/1000 з 0,0762 га, у межах згідно з планом серія ЯЛ №127324. Статтею 155 ЗК України, на яку посилається позивач, передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Тобто, обов'язковою умовою для визнання недійсним акта, є порушення права особи, яка звертається до суду щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Доводи позову, що вказаним розподілом порушені права позивача як співвласника земельної ділянки, є необґрунтованими, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку не набув. Згідно з ч.2 ст. 120 ЗК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно п. 5 договору купівлі-продажу ? частини будинку №26-а по вул. Алуштинській у м. Запоріжжі від 23.09.2009р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не є власністю продавця, рішення про її приватизацію не приймалося, що було підтверджено довідкою Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області від 10.08.2009р. №387/04. У п.13 договору вказано, що відповідно до ст. 377 ЦК України до покупця переходить право власності (користування) на земельну ділянку, на якій розташована відчужувана ? частина житлового будинку, без зміни її цільового призначення, у розмірах, вказаних цим договором. Перехід права власності (користування) на земельну ділянку необхідно оформити на підставі ст.ст. 120, 121 ЗК України. Згідно рішення Запорізької міської ради №94 від 19.05.2010р. земельна ділянка по вул. Алуштинській, 26а в м. Запоріжжі передана у спільну часткову власність. [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,621 га, що складає 815/1000 частки від загальної площі, згідно порядку фактичного користування та плану, що додається. Співвласником 185/1000 частин земельної ділянки є Запорізька міська рада. [PERSON] не заперечує належність йому підпису на заяві-згоді на приватизацію земельної ділянки та на плані погодження розділу земельної ділянки. Доводи його позову, що [PERSON] підробив план погодження розділу земельної ділянки, необґрунтовані, належними доказами не підтверджені. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], голови квартального комітету [PERSON], вказаний висновок суду не спростовують. Довідка №5 від 02.04.2013р., якою голова квартального комітету повідомив [PERSON], що план погодження розділу земельної ділянки від 19.10.2010р. є сфальсифікованим і таким, що не підлягає посвідченню, не відповідає вимогам ст. 60 ЦПК України щодо допустимості доказів. Крім того, підпис голови квартального комітету на погоджувальній схемі лише засвідчує підписи співвласників [PERSON] і [PERSON], а не відповідність погодженого співвласниками розділу земельної ділянки вимогам закону. Посилання позивача на недотримання вимог Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» є безпідставними, оскільки їх положення поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Враховуючи викладене, позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed