Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 25 700 грн. та судові витрати в розмірі 1 257 грн. На підтвердження своїх вимог вказував, що 21.03.2010 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «Geely», д.н.з. [NUMBER], була скоєна дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [PERSON] «Ford Foсus», д.н.з. [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 25 500 грн., яку тепер бажає стягнути з відповідача в порядку регресу, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином - рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Cудом встановлено, що 21.03.2010 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Geely», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.04.2010 року (а.с. 4). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб - «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER], відповідно до звіту № 91 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 08.06.2010 року складає 35 147,93 грн (а.с. 6). Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо - транспортної пригоди. Ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду, Моторне (транспортне) страхове бюро України не відшкодовує ( п. 7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В силу ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здiйснення дiяльностi щодо обов'язкового страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв. МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здiйснення виплат iз централiзованих страхових резервних фондiв компенсацiй та вiдшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону). Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. В силу ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідач на дату дорожньо - транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів. 21.06.2010 року [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає п.35.1 ст.35 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON] У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 25 500 грн., виходячи з обов'язкового ліміту відшкодування (ст.9 цього Закону) та 200 грн. витрат на аварійного комісара (ст.40.3 цього Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст.38 п.2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, після проведення виплати [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. 27.09.2010 року листом за вих. №17868/3-2-05 та 13.07.2010 року листом за вих. №13403/3-2-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. Щодо строку звернення до суду, то суд виходить з наступного, що відповідно до ч. 6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Так, оскільки страхове відшкодування було виплачено 11.08.2010 року, то відповідно строк позовної давності закінчується 11.08.2013 року, а МТСБУ, звертаючись до суду 20.07.2013 року (поштою), дотрималося строків позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу (ст.79 ч.3 п.2 ЦПК України). На підтвердження витрат на правову допомогу МТСБУ надано контракт про надання правової допомоги та додаткову угоду, з якої вбачається, що правова допомога надається у даній справі, платіжне доручення про сплату витрат на правову допомогу та свідоцтво представника позивача про право на зайняття адвокатською діяльністю, що містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до п. п. 1.1. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви майнового характеру визначається в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи ціну позову в розмірі 26 957 грн. 00 коп., позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 269 грн. 57 коп., а фактично сплатив у розмірі 257 грн.00 коп. Суд вважає за необхідне стягнути різницю недоплаченого судового збору в розмірі: 269 грн. 57 коп. - 257 грн. 00 коп. = 12 грн. 57 коп. з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved