Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, так як 29 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір позики, за яким відповідач отримав у [PERSON] в борг за розпискою суму коштів у розмірі 148244,60 (сто сорок вісім тисяч двісті сорок чотири гривні шістдесят копійок) грн., як зазначено в розписці 70 000 грн. та 7 000 Євро, що надана відповідачем 29.09.2010 року. Вказану суму боргу розпискою відповідач зобов'язався повернути до 31 березня 2011 року. Оскільки дані кошти у вказаний строк відповідач не повернув, то [PERSON] звернулася до відповідача з усною вимогою повернути їй гроші. На її доводи про необхідність повернення боргу відповідачем не вжито жодних заходів щодо погашення заборгованості у визначеному договором розмірі. 10.10.2013 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги боргу. За вказаним договором було направлено повідомлення боржнику про уступку такого боргу. 18.10.2013 року позивач [PERSON] направив відповідачу [PERSON] листом вимогу про повернення боргу, згідно договору пенсії, розписки та положення діючого законодавства, щодо повернення заборгованості, на що відповідач не прореагував. До дня подачі позову відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Тому у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не бажає врегульовувати спір мирним шляхом, тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява, де він просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] неодноразово в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно розписки від 29.09.2010 р. відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 70 000 грн. та 7 000 Євро, при цьому зобов'язався їх повернути до 31.03.2011 року. Доказів про повернення боргу суду не представлено. Отже, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення між сторонами договору позики в порядку, передбаченому ст. 1046 ЦК України, оскільки відповідач отримав у [PERSON] гроші та зобов'язався їх повернути у встановлений за домовленістю сторін строк. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином у зв'язку із невиконанням умов договору позики, відповідач [PERSON] заборгував позивачу [PERSON] 165949,95 (сто шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять гривень дев'яносто п'ять копійок) грн., а саме: сума заборгованості разом із інфляційними втратами - 154581,82 грн.; нараховані санкції (3 % річних) - 11368,13 грн.

Outcome: approved