Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 02.01.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-28089-020111, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, грошові кошти в розмірі 8 248,00 грн. на придбання певного майна(послуг), зі сплатою ставки 0.01 % в рік, а також за ведення кредитної справи 0.00 % в місяць. Відповідно до умов договору, момент погашення кредиту вважається день зарахування коштів в повному обсязі [PERSON] Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного дострокового виконання боргових зобов'язань за договором. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 22.07.2013 р. становить 5 448,45 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-28089-020111, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, грошові кошти в розмірі 8 248,00 грн. на придбання певного майна(послуг), зі сплатою ставки 0.01 % в рік, а також за ведення кредитної справи 0.00 % в місяць. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі про що свідчить меморіальний ордер № 65806 від 05.01.2011 року, та рахунок-фактура № ФЛ-3 від 02.01.2011року. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок виходячи із ставки 0.01% в рік, а також за введення кредитної справи плату в розмірі 0.00 % в місяць, визначених в п.п. 2.3, 2.5 кредитного договору. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики. Таким чином, внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 22.07.2013р. складає заборгованість за сумою кредиту у розмірі 5 448,29 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 0,16 грн., заборгованість за комісіями в розмірі 00,00грн., а загалом становить 5 448,45 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved