Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що 15 травня 2013 року він подав заяву відповідачу стосовно послуг з технічного обслуговування ліфту в під'їзді будинку, в якому мешкає позивач, а саме блоку [ADDRESS], але до теперішнього часу відповіді про результати розгляду відповідачем цієї заяви позивач не отримав та не одержав відповідної інформації, яку він запитував у своїй заяві до відповідача. Таким чином, ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» порушило вимоги Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач просив суд зобов'язати ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» надати [PERSON] у повному обсязі інформацію, яку він запитав у своїй заяві до ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» від 15 травня 2013 року (вх. №296), судові витрати покласти на відповідача, відшкодувати позивачу судові витрати, вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу бездіяльністю ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» щодо його заяви від 15 травня 2013 року (вх. №296) до відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, і просив його задовольнити в повному обсязі з тих підстав, які в ньому викладено. Представники відповідача Дубовик А.І. та Бородій І.О., кожен окремо, проти позову заперечували, оскільки відповідь позивачу на його заяву була надана. Крім того, після звернення позивача до суду, йому повторно було надіслано копію відповіді на його заяву від 15 травня 2013 року. Таким чином просили відмовити позивачу в задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.ч.1,3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» надає послуги з технічного обслуговування ліфту в будинку [ADDRESS]. 15 травня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» із заявою, копія якої наявна в матеріалах справи, яку було зареєстровано за вхідним номером №296, в якій просив повідомити причини з яких з 09 травня 2013 року майже тиждень в третьому блоці будинку [ADDRESS] не працював ліфт (а.с.7, 49, 60-61). 20 травня 2013 року за вихідним номером №231 [PERSON] за підписом директора ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» Дубовик А.І. було направлено відповідь на його заяву від 15 травня 2013 року (а.с.53). Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] на те, що відповідь йому не надана, оскільки це спростовується витягом з книги вихідної кореспонденції (а.с.56). Крім того, 26 липня 2013 року на адресу позивача повторно було надіслано відповідь від 20 травня 2013 року на його заяву від 15 травня 2013 року, що підтверджується книгою вихідної кореспонденції та поштовим повідомленням про отримання відповіді (а.с.50,52,53,55). Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» надати [PERSON] у повному обсязі інформацію, яку він запитав у своїй заяві до ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» від 15 травня 2013 року (вх. №296), вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу бездіяльністю ТОВ «СП «Дніпропетровськліфт-2» щодо його заяви від 15 травня 2013 року (вх. №296) до відповідача, оскільки такої бездіяльності судом не встановлено, а позивачем не доведено. Щодо позовних вимог про відшкодування на користь позивача судових витрат, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки доказів того, що позивач поніс такі витрати суду не надано, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням результату розгляду справи, Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого позивач звільнений від сплати судового збору та згідно з вимогами ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed