Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

10.09.2013 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи наступним. 14.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKL6AN14590041, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 12 795,75 доларів США, строком до 13.03.2015 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56 % річних. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань 14.03.2008 року [PERSON] передала в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб марки «Daewoo», моделі «Nexia», номер шасі «[NUMBER]», реєстраційний номерний знак «[NUMBER]». У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування, позивач має право задоволити свої вимоги за рахунок заставлено майно, однак, за наявності арешту на спірне майно боржника, банк не може задоволити свої вимоги за рахунок заставлено майна, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю - просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач, а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не з'явились, причини неявки суду не повідомили, а тому суд в порядку ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKL6AN14590041, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 12 795,75 доларів США, строком до 13.03.2015 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56 % річних. Згідно умов договору позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, сплатити винагороду (комісію) в строк та в порядку, встановленому договором, а саме, щомісячно в період сплати, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок погашати рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору належні до сплати платежі за договором. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № MKL6AN14590041 від 14.03.2008 року [PERSON] передала в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб марки «Daewoo», моделі «Nexia», номер шасі «[NUMBER]», реєстраційний номерний знак «[NUMBER]». З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № MKL6AN14590041 від 14.03.2008 року, складає 30 040,30 доларів США, з яких: 4328,67 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 8276,73 доларів США - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 33,28 доларів США - заборгованість по відсоткам; 3925,50 доларів США - заборгованість по простроченим відсоткам; 726,66 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 15 749,46 доларів США - пеня. У ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує. Судом достовірно встановлено, що позивач не може скористатись своїм право на звернення стягнення на заставне майно для задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням позичальника, оскільки, як слідує із витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 41688209 від 27.08.2013 року, а також відповіді МВ ДВС Ужгородського МРУЮ № 07-54/17249 від 23.08.2013 року на запит позивача спірне майно обтяжено постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: № 33400384 від 17.09.2012 року; № 333922788 від 12.07.2012 року; № 29784758 від 01.12.2011 року; № 30088181 від 28.11.2011 року; № 21534067 від 24.09.2010 року; № 16239141 від 04.12.2009 року, постановами про розшук майна боржника: № 33392788 від 04.10.2012 року; № 30088181 від 03.02.2012 року, а також постановами про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майна боржника: № 18794537 від 21.04.2010 року; № 22683942 від 10.11.2010 року; № 24461033 від 15.02.2011 року, якими накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на спірний автомобіль, та заборонено його відчуження. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Пунктами 8.1, 17.9 та 17.10 кредитно-заставного договору № MKL6AN14590041 від 14.03.2008 року визначено, що заставодавець передає в заставу, якою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань заставодавця за кредитним договором № MKL6AN14590041 від 14.03.2008 року, рухоме майно - транспортний засіб марки «Daewoo», моделі «Nexia», номер шасі «[NUMBER]», 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак «[NUMBER]». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. У ході розгляду справи достовірно встановлено, що позивач володіючи зареєстрованим у встановленому законом порядку пріоритетом, має переважне право на звернення стягнення на предмет застави, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 41688209 від 27.08.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» встановлено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами у справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги що зобов'язання, забезпечене заставою, не виконано, заставодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет застави, інші стягувачі, в інтересах яких МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було накладено арешт та заборону на відчуження майна, яке перебуває в заставі позивача, не являються заставодержателями, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про зняття арешту із рухомого майна, а саме: транспортного засобу марки «Daewoo», моделі «Nexia», номер шасі «[NUMBER]», 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак «[NUMBER]», який згідно кредитно-заставного договору № MKL6AN14590041 від 14.03.2008 року перебуває в заставі банку, є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved