Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 03.07.2012 р. він сплачує в користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час змінився його матеріальний стан, оскільки він не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що із-за відсутності роботи не може працевлаштуватись. Син [PERSON] щотижня, з п"ятниці по понеділок перебуває з ним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що коштів, які сплачує позивач не вистачає на утримання дитини, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що на даний час працює, отримує дохід. Підтвердила, що син [PERSON] перебуває з позивачем щотижня, з п"ятниці по понеділок. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.07.2012 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З дослідженої судом трудової книжки [PERSON] встановлено, що на день ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач працював у ТзОВ "Володимир-Волинський хлібозавод", проте 07.03.2013 р. він звільнений з роботи і на даний час не працевлаштований. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході судового розгляду позивач довів, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини погіршився його матеріальний стан, при цьому відповідач не спростувала доводів позивача про зміну його матеріального стану і не надала суду доказів, що [PERSON] після звільнення з ТзОВ "Володимир-Волинський хлібозавод" працевлаштувався, отримує постійний дохід. Крім цього, з пояснень відповідача встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів її матеріальний стан не змінився, оскільки вона працює, отримує дохід. Враховуючи те, що після визначення судом розміру аліментів позивач звільнився з роботи, відповідачем суду не надано жодних доказів, що він працевлаштувався, отримує дохід, тому суд прийшов до висновку, що змінився матеріальний стан позивача, зокрема погіршився, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги і те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері, котра працює, отримує дохід, а також, що син [PERSON] щотижня з п"ятниці по понеділок знаходиться з батьком.

Outcome: approved