Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст. 116 ЖК України виселити останнього з кімнати № 4 квартири [ADDRESS] та зобов'язати Деснянський районний відділ Державної міграційної служби в м. Чернігові зняти відповідача з реєстрації за даною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у спірному житловому приміщенні, що складається з однієї кімнати у гуртожитку, зареєстрована вона, відповідач, який є її колишнім чоловіком та їхня неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач вигнав з кімнати позивача з дочкою та на даний час вони не мають можливості проживати у спірній кімнаті, оскільки відповідач у період сумісного проживання постійно влаштовував сварки, систематично порушував правила співжиття, створював нестерпні умови для проживання інших членів сім'ї, бив та неодноразово виганяв з дому позивача, дочку, зараз проживає у спірному помешканні з іншою жінкою, змінив замки та не надає ключів позивачу. Вважає спільне проживання сторін неможливим оскільки побоюється за своє життя. Також зазначає, що неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідача та йому виносилися попередження про недопустимість такої поведінки, але це виявилось безрезультатним. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивач пояснила суду про обставини, що описані вище. Вважає свій позов доведеним та обґрунтованим, просить його задовольнити. Відповідач позов не визнав, але не заперечував того, що дійсно порушував правила співжиття та на даний час сумісне проживання сторін у спірному помешканні неможливе через неприязні відносини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради підтримав позовні вимоги. Заслухавши пояснення, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи за №№ 70, 2870, 3108 за 2010 рік, № 19291 за 2011 рік, № 91 20 за 2012 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, у кімнаті № 4 квартири [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON], шлюб між якими було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2013 року, та їхня неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 cт. 116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частина 1 cт. 116 ЖК України визначає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У всіх трьох випадках до винних осіб мають попередньо вживати заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно роз'яснень Постанови пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", №2 від 12 квітня 1985 р, при розгляді справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути й у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів. Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть слугувати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Виселення без надання іншого житлового помешкання обумовлено ще і безрезультатністю застосованих до винної особи заходів попередження і суспільного впливу. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили про те, що відповідач створював нестерпні для сумісного проживання умови позивачу з дочкою, вчиняв сварки, виганяв з дому, бив позивача, у зв'язку з чим остання часто була в синцях, на даний час вона з дочкою не можуть проживати у спірній квартирі. Також в матеріалах справи містяться копії постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.01.2010 року, 03.03.2010 року, 09.03.2010 року, 08.07.2011 року, 06.10.2011 року, 19.05.2012 року, 23.04.2013 року, 28.04.2013 року, зі змісту яких вбачається, що за місцем мешкання сторін відповідач постійно вчиняв сварки, створював перешкоди іншим членам сім"ї в користуванні житлом, у зв'язку з чим з ним неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру та виносились протоколи офіційного попередження про недопущення протиправних дій по відношенню до [PERSON] В судовому засіданні також досліджені відповідні матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи ДВМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області за №№ 70, 2870, 3108 за 2010 рік, № 19291 за 2011 рік, № 91 20 за 2012 рік. Відповідно до інформації Чернігівського міського центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді про діагностичне обстеження малолітньої [PERSON] від 25.03.2010 року, дитина постійно відчувала психотравмуючий вплив внаслідок зловживання батьком спиртними напоями та вона була свідком насильницьких дій з боку батька по відношенню до неї та її матері. Також зазначено про те, що під час бесіди [PERSON] підтвердила, що її батько в стані алкогольного сп'яніння постійно психологічно та фізично знущається над неї та її матір'ю, виганяє їх з дому, іноді - в нічний час. Також засвідчила, що вона з матір'ю не можуть потрапити до квартири через зміну вхідних замків її батьком. Таким чином, враховуючи те, що позивачем надано суду достатньо доказів порушення відповідачем правил співжиття, вчинення ним протиправних дій по відношенню до позивача та їхньої неповнолітньої дитини, беручи до уваги, що після застосування до відповідача заходів попередження з боку органів міліції з приводу його протиправної поведінки, такі виявилися безрезультатними та останній продовжує антигромадське поводження, його поведінка носить систематичний характер, що тягне за собою неможливим сумісне проживання сторін та їхньої дитини в одній кімнаті, суд доходить висновку про наявність підстав для виселення відповідача на підставі ст. 116 ЖК України, у зв'язку з чим позов про виселення та відповідно про зобов'язання Деснянський районний відділ Державної міграційної служби в м. Чернігові зняти відповідача з реєстрації за даною адресою обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved