Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІНТЕХ КОМПАНІ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №29/к від 18 квітня 2013 року, стягнення заробітної плати за період з січня 2013 року по 18 лютого 2013 року, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим , що 15 грудня 2010 року на підставі наказу Пр № 9/к від 15 грудня 2010 року його було прийнято на посаду водія «ІНТЕХ КОМПАНІ». 18 лютого 2013 року позивачем у зв'язку з невиплатою заробітної плати подано заяву про звільнення його з посади водія за ст. 38 КЗоТ України. 18 лютого 2013 року на підставі наказу Пр №10/к від 18 лютого 2013 року позивача було звільнено. У день звільнення не йому не було видано трудову книжку та не сплачено заробітну плату за січень та лютий 2013 року. 17 квітня 2013 року позивачем було отримано лист від ТОВ «ІНТЕХ КОМПАНІ» від 08 квітня 2013 року за вихідним номером 19 зі змісту якого вбачається вимога терміново до 15 квітня 2013 року з'явитись до відділу кадрів підприємства та надати інформацію, про причини відсутності на роботі з 19 лютого 2013 року. 18 квітня 2013 року позивачу начальником відділу кадрів йому було видано трудову книжку з формулюванням звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. 18 лютого 2013 року позивача незаконно було звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу Пр № 29/к від 18 квітня 2013 року, а запис № 34 зроблений у трудовій книжці визнаний недійсниим . Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у ній матеріалів. Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного. З 15 грудня 2010 року по 18 лютого 2013 року позивач працював на посаді водія «ІНТЕХ КОМПАНІ». 18 лютого 2013 року на підставі наказу Пр №10/к від 18 лютого 2013 року позивача було звільнено за власним бажанням. У день звільнення не йому не було видано трудову книжку та не сплачено заробітну плату за січень та лютий 2013 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про видачу трудової книжки та про повний розрахунок. Згідно з довідкою позивачу за січень 2013 рік нарахована заробітна плата у сумі 1700 гривень. За лютий 2013 року позивачу має бути нарахована заробітна плата у сумі 994,68 гривень. Розрахунок з позивачем не проведено до теперішнього часу. Статтею 116 КЗпП України передбачено ,що при звільненні працівника сплата усіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації здійснюються у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював то, зазначені суми повинні бути сплачені, не пізніше наступного дня пред'явлення звільненим працівником вимог щодо розрахунку. Згідно до ст.117 КЗпП України,в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,зазначені в ст. 116 цього Кодексу,при відсутності спору про їх розмір підприємство,установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Викладене приводить суд до висновку про те , що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню підлягають стягненню нараховану, але несплачену заробітну плату за січень 2013 року по 18 лютого 2013 року в розмірі 2694,68 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 18 лютого 2013 року по 25 вересня 2013 року в сумі 12157,00 грн. 17 квітня 2013 року позивачем було отримано вказаний лист від ТОВ «ІНТЕХ КОМПАНІ» від 08 квітня 2013 року за вихідним номером 19 яким вимагається терміново до 15 квітня 2013 року з'явитись до відділу кадрів підприємства та надати інформацію, про причини відсутності на роботі з 19 лютого 2013 року. Цим листом відповідач позивача вважав відсутнім на роботі без поважних причин з 19 лютого 2013 року. 18 квітня 2013 року позивачу начальником відділу кадрів йому було видано трудову книжку з формулюванням звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. на підставі наказу Пр № 29/к від 18 квітня 2013 року, а запис № 34 зроблений у трудовій книжці визнаний недійсним . Статтею 38 КЗпП України встановлено , що працівник має право розірвати трудовий договір. Викладене приводить суд до висновку про те , що позивач, звільнений 18 лютого 2013 року на підставі наказу Пр №10/к від 18 лютого 2013 року за власним бажанням не може бути відсутнім на робочому місці без поважних причин та бути звільненим за прогул. Пунктом 4 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Викладене приводить суд до висновку про те, що наказ Пр № 29/к від 18 квітня 2013 року про звільнення позивача за прогул без поважних причин п.4.ст.40 КЗпП України підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Наказу Пр №10/к від 18 лютого 2013 року яким позивача було звільнено за власним бажанням то вказаний наказ підлягає визнанню дійсним. Судом встановлено, що з позивачем на час розгляду справи не проведено розрахунок. Позивачеві несвоєчасно видана трудова книжка, що потягло за собою неможливість працевлаштування. Вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди так як останній був вимушений робити додаткові зусилля для організації склавшогося порядку життя. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене приводить суд до висновку, що з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації моральної шкоди слід стягнути 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved