Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

КП «ЖЕО Центрального району м. Сімферополя» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території укладеним. Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «ЖЕО Центрального району м. Сімферополя» є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м. Сімферополь, вул. 60 років Жовтня, буд.37. Відповідачі є співвласниками квартири № 34 за вказаною адресою, та зобов’язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг з підприємством, на балансі якого знаходиться будинок, і який обслуговує будинок та прибудинкову територію. Відповідачі, послуги по утриманню будинку та прибудинкової території отримують, але відмовляються від укладання договору з КП ЖЕО. Просить суд визнати договір укладеним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, мотивуючи тим, що укласти договір не відмовляється, але на інших умовах, зважаючи на те, що КП ЖЕО не виконує ті послуги, які вказані у цьому договорі. У запропонованому позивачем договорі порушуються їх права, послуги, що надаються не розписані. Вона як споживач, врахувала ті недоліки, які на її погляд порушують їх права, та надала КП ЖЕО свій варіант договору, тому твердження позивача, що вона ухиляється від укладення договору, неспроможні. Крім того, її син, [PERSON], який не проживає у квартирі, має право на несплату вартості комунальних послуг. Запропонований КП ЖЕО договір не враховує цього. До того ж, наданий позивачем договір підписаний від імені начальника КП ЖЕО не уповноваженою на те особою, а саме начальником абонентського відділу, отже цей варіант договору не відповідає вимогам діючого законодавства. Просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності з ч.5 ст.74 ЦПК України. Вислухав представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що КП «ЖЕО Центрального району м. Сімферополя» є виконавцем житлово-комунальних послуг житлового будинку за адресою: м. Сімферополь, вул. 60 років Жовтня, 37. Відповідачі є співвласниками квартири № 34, яка розташована у вказаному житловому будинку. Відповідачам було запропоновано укласти договір на утримання будинку та прибудинкової території, копію якого було надіслано на їх адресу, та отримано ними, але у запропонованому КП ЖЕО вигляді договір укладати не бажають. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. За приписами п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ст.206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642, 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Закріпивши у ст.ст. 6, 627 ЦК України засади свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов’язки. Аналіз цього Закону дає підстави вважати, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов’язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов’язок відповідає зустрічному обов’язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Обов’язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов’язок, а не право сторін, а тому в разі відмови споживача послуг від укладення договору виконавець послуг має право на судовий захист в обраний ним спосіб. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов’язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов’язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов’язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначена позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-110 цс12, № 6-107 цс12, яка є обов’язковою відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Судом досліджено договір № 86034 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що долучений позивачем до матеріалів справи та який запропоновано позивачем визнати укладеним, на предмет його відповідності умовам Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529. Отже, у типовому договорі повинно бути зазначено: предмет договору; оплата спожитих послуг; права та обов’язки сторін (споживач має право, споживач зобов’язаний, виконавець має право, виконавець зобов’язаний); відповідальність сторін; порядок розв’язання спорів; форс - мажорні обставини; строк дії договору; інші умови; адреси і підписи сторін. Усі зазначені умови, дотримано та він відповідає типовому договору, зокрема, у ньому, зазначено розмір щомісячної плати за надані послуги, адреси сторін, строк дії договору (укладається на п’ять років і набирає чинності з моменту його укладення), підписано керівником КП ЖЕО та скріплено печаткою. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач в порушення зазначених вимог закону не надав суду доказів щодо невідповідності типового договору затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Таким чином право виконавця послуг вимагати укладення договору та обов’язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом, а тому в разі ухилення чи відмови споживача від укладення договору, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов’язкової дії. Доводи відповідача про відсутність у договорі всіх необхідних умов, неспроможні, оскільки досліджений у судовому засіданні договір № 86034 відповідає умовам Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529. Доводи відповідача про те, що її син [PERSON], який не проживає у квартирі, має право на несплату вартості комунальних послуг, не відноситься до предмету даного спору. Інші доводи суд також не знаходить такими, що звільняють відповідачів від їх обов’язку на укладення договору. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 229,40 грн., який підлягає стягненню з них у рівних частках. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved