Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд зобов"язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою 0,0946 га., яка перебуває в її користуванні, що розташована на території с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] за дорученням адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та в їх обґрунтування покликається на те, що у володінні позивачки [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0946 га. розташована с. Борщовичі, Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, суміжної до якої є земельна ділянка площею 0,1001 га. яка перебуває у власності відповідача [PERSON], який самовільно зайняв частину належної позивачці [PERSON] земельної ділянки та чинить перешкоди у користуванні нею. Представник позивачки стверджує, що факт вчинення перешкод у користуванні належною її довірительці [PERSON] земельною ділянкою стверднуться листом головного управління Держкомзему у Львівській області № 01-16/12-5172 від 29.07.2011 року, згідно якого всупереч того, що відповідно до кварталу забудови рішенням Борщовицької сільської ради відповідачу [PERSON] передана земельна ділянка площею, 0,08 га., ним використовується земельна ділянка площею, 0,1001 га. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що не створює жодних перешкод позивачці у користуванні належної їй земельною ділянкою. Доводи позивачки не підтвердженні жодними доказами та окрім цього згідно акту земельної комісії Борщовицької сільської ради від 20.04.2010 року жодних втручань з його боку у земельну ділянку позивачки [PERSON] не встановлено. На підставі наведеного просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю таких. Проаналізувавши покази сторін, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають, з таких підстав : Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; Судом встановлено, що у власності позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки укладеного 06.02.2006 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON], перебуває земельна ділянка розташована в с. Боровичі, Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передана рішенням сесії Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 12 від 29.12.1994 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площа якої згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 01441 становить 0,0946 га. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] володіє земельною ділянкою, площею 0,1001 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно кадастрового плану від Г до А є суміжною до земельної ділянки позивачки [PERSON] На підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів № 259 від 16.10.1983 року та дозволу на право виконання будівельних робіт відповідно до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки відповідачем [PERSON] проведено забудову належної йому земельної ділянки. Згідно ч. 3, 5 ст. 158 ЗК України,. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Згідно акту земельної комісії Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.04.2010 року при проведені замірів земельної ділянки [PERSON] встановлено, що земельна ділянка для індивідуальної житлової забудови [PERSON] відповідає розмірам вказаних у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-СГ № 010441 від 25.04.2001 року та жодних втручань у дану земельну ділянку з боку власника суміжної земельної ділянки [PERSON] не встановлено. Також згідно, акту складеного депутатською комісією Борщовицької сільської ради з питань будівництва земельнх відносин та охорони навколишнього природного середовища від 15.08.2012 року, відповідно до технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON] жодних порушень межі між ділянкою [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень. Суд критично оцінює посилання позивачки [PERSON] на лист головного управління Держкомзему у Львівській області № 01-16/12-5172 від 29.07.2011 року, як доказ створення відповідачем [PERSON] перешкод у користуванні належної їй земельної ділянки шляхом самовільного зайняття, оскільки такий не стверджує та не наводить жодних фактів порушення відповідачем [PERSON] прав позивачки [PERSON] як власника земельної ділянки. Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до переконання, що обставини на які покликається позивачка, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах та матеріалах справи, зокрема позивачкою не представлено жодних доказів самовільного зайняття та створення з боку відповідача [PERSON] перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, а тому в їх задоволені слід відмовити.

Outcome: dismissed