Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, та уточнивши позовні вимоги просив визнати недійсною довіреність на право представлення інтересів [PERSON] від її імені на ім`я [PERSON] посвідченої 21.05.2007 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу. В обґрунтування позову вказує, що 21.05.2007 року приватним нотаріусом посвідчено довіреність на право представлення інтересів, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси. [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про скасування місця реєстрації та виселення, який рішенням суду було задоволено. Однак після ознайомлення з матеріалами справи, позивач виявив, що на момент посвідчення довіреності [PERSON] на території України не перебувала, у зв`язку з чим не могла її підписати. На даний час відкрито провадження на виконання рішення суду щодо виселення. Таким чином позивач вважає, що винесення даного рішення порушило права позивача в частині володіння, користування та розпорядження майном. Вважає, що видана відповідачем довіреність є нікчемним правочином і недійсною через невідповідність її вимогам закону. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача у письмовій заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності. Позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подали, а тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною 3 ст. 244, ст. 249 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати довіреність, або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 21.05.2007 року довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу уповноважила [PERSON] бути її представником у відносинах між іншими суб'єктами цивільно-правових відносин (а.с. 8). Тобто, [PERSON] уклала у встановленій законом формі, належним чином посвідчений односторонній правочин, який може створювати обов'язки лише для неї самої, а не для інших осіб. Таким чином, відповідач [PERSON] уповноваживши [PERSON] вищевказаною довіреністю, не зробила це всупереч Закону, наказу, традиції, не відступила при цьому від чогось установленого, узвичаєного, не порушила при цьому права та інтереси третіх осіб. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] не перебувала на території України на день підписання довіреності, а тому на підставі цього факту, на думку позивача, нотаріус не мав права 21 травня 2007 року видавати оскаржувану довіреність, яка, на думку позивача, є нікчемним правочином і недійсною через невідповідність її вимогам закон, проте жодного підтвердження цього факту суду надано не було. Крім того, позивачем конкретно не вказано, на захист якого суб'єктивного матеріального права або законного інтересу позивача подано даний позов та у чому конкретно полягає порушення права чи законного інтересу позивача з боку відповідачів. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду будь-яких достовірних та допустимих доказів того, що діями відповідача [PERSON], яка видала оскаржувану довіреність [PERSON], уповноваживши останню подавати від її імені заяви, в тому числі-позовні заяви, а також виконувати інші дії, пов'язані з виконанням виданої довіреності, були порушені будь-які законні права та інтереси позивача, а також того, що у позивача є правоздатність у цій конкретній справі, тобто що він володіє юридичною заінтересованістю по справі. Крім того, правочини завжди є правомірними діями, що тягнуть виникнення або відозміни регулятивних цивільних правовідносин, воля в правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну, припинення тощо цивільних прав і обов'язків. Отже, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому відмовляє йому в задоволенні його позову.

Outcome: dismissed