Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

29 липня 2013 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 13 298 грн. 49 коп. станом на 20 квітня 2013 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2007 р. між банком та відповідачкою укладено кредитний договір, відповідно до якого банк відкрив відповідачці картковий рахунок в національній валюті, видав платіжну картку для здійснення операцій з картковими рахунками та відкрив кредитну лінію на суму 30 000 грн., встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 337грн. 41 коп. Банк має право в межах кредитної лінії один раз на місяць змінювати розмір ліміту, при цьому укладення додаткової угоди не потрібно. Згідно договору кредитні кошти та власні кошти держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання своїх зобов'язань та вчинення інших операцій, передбачених договором. Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній місяць, сплачувати проценти, пеню у разі порушення строків виплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом. В рахунок погашення заборгованості держатель доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку. Позивач свої зобов'язання виконав, а відповідач не дотрималася зобов'язання, заборгувавши 13 298 грн. 49 коп. , з яких 3 855 грн. 04 коп. - тіло кредиту, заборгованість за відсотками - 2675 грн.41 коп. , заборгованість з комісії - 6 768 грн. 04 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи він не заперечує. Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Суд встановив, що 12 жовтня 2007 р. сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті, видав картку для здійснення операцій з картковими рахунками та відкрив кредитну лінію на суму 30 000 грн. для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки, виконання зобов'язань перед банком та вчинення інших дій. Договором передбачено, що він діє до повного виконання сторонами зобов'язань. Відповідач не дотримався своїх зобов'язань, в зв'язку з чим банк нарахував йому заборгованість станом на 20 квітня 2013 р. на суму 13 298 грн. 49 коп. Наявність правовідносин між сторонами підтверджуються договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки , укладеним в письмовій формі, як того вимагає закон - ч.1 ст. 1055 ЦК України. Договір визначає предмет договору, строк його виконання, порядок розрахунків. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, по суті вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до п.1.4 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Як свідчать дані розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка остаточно припинила виконувати свої зобов'язання, починаючи з січня 2010 р., а позивач звернувся до суду 29 липня 2013 р., тобто після спливу позовної давності. Законом передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Наразі в справі відсутні дані про укладення такого договору. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ч.2 ст. 252 цього Кодексу). Умова кредитного договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим строком припинення дії договору, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Оскільки між сторонами у справі укладено договір споживчого кредиту ( для розрахунків за товари та послуги), то на дані правовідносини застосовуються норми Закону України « Про захист прав споживача». Як передбачено ч.1 ст. 11 цього Закону , договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Закон України «Про захист прав споживачів» забороняє кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув ( п.7 ч.13 ст. 11). У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Така позиція викладена в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5. Отже, суд відмовляє у позові в зв'язку із спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed