Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що працювала на відокремленому підрозділі групова збагачувальна фабрика «Новопавлівська» державного підприємства «Донбасантрацит», а з 01.07.2007року - державного підприємства «Вуглезбагачення» Міністерства вугільної промисловості, з 29.11.1984року по 22.08.2008року. У період роботи з 20.03.2008року оформила пенсію за віком за пільговим стажем, а наказом № 113-к від 22.08.2008року по ВП ГЗФ «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення» була звільнена за ст. 38 КЗпП України у зв»язку з переходом на пенсію за віком із виплатою одноразової допомоги в розмірі 3-місячного заробітку. Її стаж роботи на вуглепереробному підприємстві - збагачувальній фабриці «Новопавлівська» складає більш ніж 23 роки, що підтверджується записами у трудовій книжці. У період роботи Відповідач 2 - державне підприємство «Донбасантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Групова збагачувальна фабрика «Новопавлівська» забезпечував позивача побутовим вугіллям у кількості 5900кг на рік. З січня 2007року групова збагачувальна фабрика «Новопавлівська була передана до складу Відповідача 1- державного підприємства «Вуглезбагачення», на яке й було покладено зобов»язання забезпечувати позивача побутовим вугіллям у кількості 5900кг на рік. З липня 2009року цілісний майновий комплекс ВП « Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення» був переданий в оренду ПрАТ «Горно-збагачувальна фабрика «Краснолуцька» згідно договору оренди з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області від 06.07.2009року № 003235/09, і за період 2 півріччя 2009року, 1 та 2 півріччя 2010року позивач отримувала побутове вугілля від ПрАТ «Горно-збагачувальна фабрика «Краснолуцька». За Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 22.06.2012 року № 448 збагачувальна фабрика «Новопавлівська» була повернута з оренди та прийнята за актом приймання-передачі від регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, її балансоутримувачем було визначене Державне підприємство «Донбасантрацит», виконуючий обов»язки генерального директора ДП «Донбасантрацит» Керкез С.Д. був зобов»язаний за пунктом 2.1. вищевказаного Наказу прийняти у встановленому порядку на баланс державне майно цілісного майнового комплексу ВП «Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення», за пунктом 2.4. - забезпечити соціально-правові гарантії працівників, передбачені чинним законодавством. З січня 2010року за Наказом Міністерства вугільної промисловості № 604 від 28.12.2009року була розпочата процедура ліквідації державного підприємства «Вуглезбагачення, але на дійсний час воно ще не ліквідовано. Відповідач 1 виписував позивачці побутове вугілля за 1 та 2 півріччя 2007року, 1 та 2 півріччя 2008року, 1 півріччя 2009року та за 1 півріччя 2012року за вказаною нормою, але не вивіз його у повному обсязі, а саме: залишилась заборгованість за 2 півріччя 2007року в кількості 2950кг, за 1 и 2 півріччя 2008року у кількості 5900кг, за 1 півріччя 2009року в кількості 2950кг. і за 2 півріччя 2012 року в кількості 2950кг. Також позивач вважає, що Відповідач 1 був зобов»язаний виписати та вивезти їй вугілля ще й за 1 півріччя 2012року в кількості 2950кг., оскільки ПрАТ «Горно-збагачувальна фабрика «Краснолуцька» виписано їй вугілля за 1 півріччя 2012року, але так і не вивезено, за її зверненням до суду рішенням Краснолуцького міського суду від 05.12.2012року у справі № 1211/76572012 провадження 2 /1211/2259/2012 їй відмовлено у позові до ПрАТ «Горно-збагачувальна фабрика «Краснолуцька» про стягнення вугілля за 1 півріччя 2012року у кількості 2950кг. Всього заборгованість Відповідача 1 перед позивачкою по невивезеному побутовому вугіллю складає, на її думку, 17700кг., тому вона просить суд стягнути цю заборгованість з Відповідача 1. У жовтні 2012року позивач з групою осіб звернулась до Відповідача 2 із проханням забезпечувати її, як пенсіонера, вугіллям на побутові потреби, але Відповідач 2 відмовив їй, зазначивши у своїй відповіді від 15.10.2012року № 1-1/1883, що не вбачає правових підстав для забезпечення позивача вугіллям на побутові потреби, оскільки Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 22.06.2012 року № 448 про повернення з оренди збагачувальної фабрики «Новопавлівська» на баланс Відповідача 2, не встановлено, що він є правонаступником Відповідача 1, до того ж останній не знятий з державної реєстрації, а відтак продовжує нести відповідальність, в тому числі, й по соціальним гарантіям. Позивач з групою таких саме пенсіонерів звернулася за роз»ясненням до Управління трудової та соціальної політики Міністерства енергетики та вугільної промисловості, яке у своїй відповіді від 07.12.2012року № 129/02-1913 зазначило, що Постановою КМУ від 27.06.2012року № 608 «Про забезпечення твердим пічним побутовим паливом осіб, які мають право на його отримання згідно зі статтею 48 Гірничого закону України» встановлено: територіальним органам виконавчої влади забезпечити здійснення відповідного перерахунку або надання цій категорії осіб реалізувати таке право, виходячи з мінімальної норми забезпечення твердим побутовим паливом у кількості 5900кг на одне домогосподарство на рік особам, які мають право на його отримання відповідно до статті 48 Гірничого закону, після ліквідації або консервації гірничого підприємства. Незавершеність процедури ліквідації ДП «Вуглезбагачення», відсутність акту про прийняття ліквідаційних робіт унеможливлює можливість реалізувати право на забезпечення безоплатним побутовим паливом, а за інформацією голови ліквідаційної комісії Лосієсвского В.І. ДП «Вуглезбагачення» не є платоспроможнім, не здійснює фінансово-господарську діяльність, на рахунку відсутні грошові кошти, сума кредиторської заборгованості перевищує залишкову вартість активів підприємства. Посилаючись на ст. 43 Гірничого закону України, положення п.12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, колективного договору підприємства, якими встановлено, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру, поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років, позивач просить суд зобов»язати Відповідача 2 включити її в списки вуглеотримувачів побутового вугілля з 1 січня 2013року. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Позивач суду пояснила, що пропрацювала 23 роки й вийшла на пенсію з збагачувальної фабрика «Новопавлівська», яка у дійсний час увійшла до складу відокремленого підрозділу «Шахта Новопавлівська» ДП «Донбасантрацит»(Відповідач 2) у якості поверхневого комплексу, тому саме Відповідач 2 відповідно до законодавства повинен забезпечувати її побутовим вугіллям, як пенсіонера. Те, що у Наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 22.06.2012 року № 448 Відповідач 2 не вказаний правонаступником Відповідача 1, не є підставою для відмови їй у забезпеченні побутовим паливом, оскільки пунктом 2.4. цього наказу Відповідач 2 зобов»язаний забезпечити соціально-правові гарантії працівників, передбачені чинним законодавством. Від Відповідача 1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Представники Відповідача 2 позовні вимоги не визнали з тих підстав, що позивач є пенсіонером ВП « Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення», яке на дійсний час не ліквідоване, правонаступника не має, тому саме Відповідач 1 повинен нести зобов»язання по забезпеченню позивача побутовим вугіллям, а після його повної ліквідації позивач зможе отримувати в УПтЗСН компенсацію згідно Постанови КМУ від 31.01.2007року № 77. Суд, вислухавши сторони, перевіривши письмові матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги до Відповідача 1 не підлягають задоволенню, а позовні вимоги до Відповідача 2 підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно із абзацом четвертим ч.7 ст.43 Гірничого Закону України, безоплатне побутове вугілля надається пенсіонерам, якщо вони пропрацювали на підприємствах з переробки вугілля, роботах технологічної лінії на поверхні збагачувальних або брикетних фабриках, - не менше 20 років для чоловіків і не менш 15 років для жінок. Згідно з п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001р. з доповненнями та змінами,безоплатне забезпечення вугіллям пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру, поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, якщо вони відпрацювали в галузі: - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років, ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. Із трудової книжки підтверджується, що позивач [PERSON] має безперервний трудовий стаж на роботі на підприємстві вугільної галузі у технологічному ланцюжку збагачувальної фабрики «Новопавлівська» більш ніж 23 роки, у період роботи оформила пенсію за віком(а.с.13-14),тому має право на забезпечення побутовим паливом відповідно до ст. 43 Гірничого Закону України. У відповідності зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.19 Констітуції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 2.1. Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 22.06.2012 року № 448 «Про повернення з оренди державного майна цілісного майнового комплексу ВП «Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення» зазначено: « прийняти за актом приймання-передачі від регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України державне майно цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу(далі - ВП) «Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» державного підприємства( далі - ДП) «Вуглезбагачення», яке повертається з оренди, та визначити державне підприємство «Донбасантрацит» його балансоутримувачем. Відповідно до пункту 2 вищевказаного Наказу виконуючий обов»язки генерального директора ДП «Донбасантрацит» Керкез С.Д. зобов»язаний прийняти у встановленому порядку на баланс державне майно цілісного майнового комплексу ВП «Збагачувальна фабрика «Новопавлівська» ДП «Вуглезбагачення», підписати акт його приймання-передачі, забезпечити внесення до Єдиного реєстру об»єктів державної власності відомостей про повернуте з оренди державне нерухоме майно та вжити інших заходів, пов»язаних із виданням цього наказу; п.п. 2.4. «забезпечити соціально-правові гарантії працівників, передбачені чинним законодавством»( а.с.20). Судом встановлено, що процедура ліквідації Відповідача1 (ДП «Вуглезбагачення») не завершена, відсутній акт про прийняття ліквідаційних робіт, що унеможливлює реалізацію позивачем права на отримання компенсації в УПтЗСЗН за чинним законодавством. Судом також встановлено, що Відповідач 1(ДП«Вуглезбагачення»)не є платоспроможнім, не здійснює фінансово-господарську діяльність, на рахунку відсутні грошові кошти, сума кредиторської заборгованості перевищує залишкову вартість активів підприємства. Виходячи з викладеного, у ситуації, що склалася, реально забезпечити соціально-правові гарантії позивача щодо реалізації нею свого права на отримання побутового палива відповідно до ст. 43 Гірничого Закону України може лише Відповідач -2, тому на нього й покладено такий обов»язок відповідно до п.п. 2.4. Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 22.06.2012 року № 448. Суд знаходить, що таке тлумачення зазначеного п.п. 2.4 вищевказаного Наказу є єдино вірним, оскільки відповідно до Конституції та законів України звуження існуючих прав та свобод людини не допускається. Згідно із ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На неодноразові запити суду за клопотаннями позивача щодо надання відомостей про виписане та вивезене Відповідачем -1 позивачеві вугілля за 2007, 2008, 2009 та 2012роки зазначені відомості до суду не надійшли з різних причин, на які посилалися сторони (відсутність документів у Відповідача -1, не передача архівних документів Відповідачу -2 в особі ВП «Шахта Новопавлівська»). Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, що у Відповідача-1 існує заборгованість перед позивачем по невивезеному побутовому вугіллю у заявленій кількості та за вказані періоди, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог до Відповідача 1 про стягнення заборгованості з вугілля в кількості 17700кг. за їх недоведеністю.

Outcome: approved