Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у спадкуванні до відповідача Прокуратури Чернівецької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON], є єдиною спадкоємицею за заповітом померлого - громадянина України [PERSON]. В ході оформлення своїх спадкових прав, а саме, права власності на квартиру [ADDRESS], нотаріусом було встановлено, що згідно постанови прокуратури Чернівецької області від 15 листопада 1977 року, на неї був накладний арешт, який на даний час продовжує свою дію, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу № 177/02-14/2/2013 від 17 вересня 2013 року. Запис вищезазначеного арешту в електронній базі заборон з'явився згідно архівних даних (інформація спадкової справи), а тому для отримання цієї постанови від 15.11.1977 р., а також доказів про повне виконання вироку - було здійснено звернення, у вигляді адвокатського запиту, до Заставнівського районного суду Чернівецької області. Згідно листа Заставнівського районного суду Чернівецької області № 6769 від 19.09.2013 р., вбачається, що матеріали кримінальної справи № 1-39/1977 р. знищені за закінченням терміну зберігання. Позивачка, вважає, що вищезазначений арешт підлягає скасуванню, оскільки, помилково не був знятий після повного виконання вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області № 1-39 від 15 листопада 1977 року, згідно з якого спадкодавця - [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено покарання у вигляді конфіскації всього його особистого майна. Так, під час виконання вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області № 1-39 від 15 листопада 1977 року, засуджений [PERSON] мав у своїй особистій власності вищезазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1971 року, яка у 1979 році була передана у власність Чернівецької міської Ради народних депутатів, про що видно із рішення ВК Чернівецької міської ради народних депутатів № 177/11 від 07.05. 1991 р. «Про продаж квартир/будинків/ в особисту власність громадянам, та закріплення за ними земельних ділянок», згідно п. 1.44 якого вирішується: продати будинки та квартири громадянам: 1.44 - [PERSON] 26/100 частин будинку [ADDRESS]. 07 травня 1991 р. на підставі рішення виконавчого комітету №177/11 Чернівецької міської ради народних депутатів та договору купівлі-продажу від 08 липня 1991р. - [PERSON] стає вдруге власником квартири [ADDRESS] і не відчужує її до своєї смерті. За умови переходу всіх прав і обов'язків відносно спадкового майна від померлого до позивачки за заповітом і враховуючи неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка вважає необхідним звернутись до суду щодо усунення обставин які не дають їй реалізувати своє право на спадкування. Крім цього, позивачка в позові зазначає, що аналізуючи норми КПК України, вбачає, що питання щодо зняття арешту з спадкового майна позивачки на даний час не входить до компетенції відповідача. Позивачка просить, усунути їй [PERSON], перешкоди у оформленні права власності на спадкове майно за померлим [PERSON], шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS], якій був накладений слідчим обласної прокуратури згідно постанови б/н, від 15.09.1977 р. За клопотанням представника позивачки в судовому засіданні ухвалою суду від 31.10.2013 року в якості співвідповідача по даній справі було притягнуто Чернівецьку міську раду. (а.с. 46) Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник прокуратури Чернівецької області в судовому засіданні позов до прокуратури Чернівецької області не визнала, вказавши, що будь-які дії прокуратури області в даному позові не оскаржуються. Що стосується накладеного постановою прокуратури Чернівецької області 15 листопада 1977 року арешту на спірну квартиру, то він вичерпав свою дію при передачі кримінальної справи щодо [PERSON] до суду. Представник ЧМР в судовому засіданні пояснила, що дійсно на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 07.09.1991 р. №177/11 та договору купівлі-продажу від 08.07.1991 р. гр. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. З довідки фінансового управління міської ради від 21.11.2013 р. за №10/07-16/2069, вбачається, що [PERSON] сплатив 12369 крб. за викуплену квартиру і вказана сума надійшла на рахунок міської ради згідно платіжного доручення від 03.06.1991 р. Чи передбачалась на той час процедура перевірки даних про наявність чи відсутність арешту на квартиру, та чи проводилась тоді така перевірка - їй не відомо. Разом з тим, представник ЧМР ствердила, що вважає, що рішення суду по даному позову ніяким чином не може вплинути на інтереси територіальної громади міста Чернівців в даному випадку, у зв»язку з чим вважала, що ЧМР є неналежним відповідачем по даному позову. Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до довідки Приватного нотаріуса [PERSON] від 17.09.2013 року № 177/02-14/2013 - 26 лютого 2013 року за №2/2013 ним, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до заяви громадянки Ізраїлю, [PERSON], про прийняття спадщини за заповітом заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS]. Відповідно до матеріалів спадкової справи до складу спадщини входить квартира [ADDRESS]. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є у спадковій справі, зазначена квартира перебуває під арештом, що накладений на підставі: «постанова, б/н, 15.09.1977, Облпрокуратура м. Чернівці, за реєстром» ( а.с. 10). Згідно ксерокопії вироку Народного суду Заставнівського району Чернівецької області № 1-39 від 15 листопада 1977 року [PERSON] засуджено за ст.ст. 84 ч.3, 172 УК ССР до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. А також з [PERSON] солідарно з іншими засудженими стягнуто на користь Заставнівської заготівельної контори 5680 руб. ( а.с. 15-23). Як вбачається з відповіді голови Заставнівського районного суду Чернівецької області № 6769 від 19.09.2013 р. - матеріали кримінальної справи № 1-39/1977 р. по обвинуваченню [PERSON] - знищені за закінченням терміну зберігання. У зв»язку з їх відсутністю надання інформації про виконання покарання у вигляді конфіскації особистого майна [PERSON] являється неможливим. (а.с.30) Ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. На підставі викладеного, а також з огляду на висунуті позовні вимоги, спрямовані до прокуратури Чернівецької області та ЧМР, в яких позивачка просить усунути їй перешкоди у оформленні права власності на спадкове майно за померлим [PERSON] шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позивачкою в даному випадку обраний не той спосіб захисту своїх прав. Суд вважає, що не підлягають скасуванню в порядку цивільного судочинства ті документи (в даному випадку постанова прокуратури області), що приймались згідно вимог кримінально-процесуального законодавства. Більше того, сама позивачка в позові зазначає, що питання щодо зняття арешту з її спадкового майна на даний час не входить до компетенції прокуратури Чернівецької області. Що стосується відомостей нотаріуса про накладення постановою прокуратури Чернівецької області 15 листопада 1977 року арешту на спірну квартиру, то при передачі кримінальної справи до суду, органи прокуратури вже не вирішують долю цього арешту. А питання щодо конфіскації майна та стягнення коштів по цивільним позовам віднесено до органів виконавчої служби. Крім цього, посилаючись в позові на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка не надала суду відповідних доказів з цього приводу. Так, відмова нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину в матеріалах позову відсутня. Як ствердив сам представник позивачки в судовому засіданні, дії нотаріуса щодо оформлення позивачкою спадщини на спірну квартиру - позивачкою не оскаржувались. При цьому, будь-які дії прокуратури Чернівецької області чи Чернівецької міської ради в поданому до суду позові позивачкою не оскаржуються. Що стосується Чернівецької міської ради, яка за клопотанням представника позивачки була притягнута в якості співвідповідача по даній справі, то рішення суду по цій справі ніяким чином не може вплинути на права та інтереси територіальної громади міста Чернівців в даному випадку, що підтвердила в судовому засіданні сама представник ЧМР, у зв»язку з чим ЧМР, на думку суду, є також неналежним відповідачем по даній справі. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed