Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та про визнання за ним права власності посилаючись на такі обставини. Він, 01.06.2013 року у [PERSON] згідно із розпискою, придбав будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], про що було складено відповідну розписку. При цьому відповідачка зобов'язалась оформити цю угоду нотаріально впродовж двох місяців. На даний час відповідачка від нотаріального оформлення купівлі - продажу будинку злісно ухиляється. Він звертався в нотаріальну контору з проханням засвідчити договір купівлі - продажу, йому надали перечень необхідних для цього документів, які він не мав можливості надати, оскільки відновити їх може тільки власниця будинку - [PERSON], яка категорично відмовляється це робити. Він в даний час користується цім будинком, мешкає в ньому. Вважає, що ним були виконані усі умови договору купівлі-продажу, але нотаріально він оформити договір купівлі-продажу не має можливості, тому змушений звернутися до суду з зазначеною заявою. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Її інтереси в судовому засіданні представляла адвокат [PERSON], пояснила, що частина оригіналів документів, необхідних для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу утрачена, частина - відсутня і [PERSON] категорично відмовляється їх збирати через поганий стан здоров'я, але не заперечує той факт, що вона продала свій будинок своєму сину - [PERSON] Суд, вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із договором дарування від 23.10.1964 року, який було зареєстровано за реєстром № 7802 [PERSON] належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 9-10). Із довідки КП «БТІ» № 349 від 19.11.22013 р вбачається, що згідно із технічною інвентаризацією [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 23). Як вбачається із розписки від 01.06.2013 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташована за адресою: [ADDRESS] за 10 000 (десять тисячі) гривень, гроші за будинок отримала у повному обсязі, ніяких претензій матеріального характеру до [PERSON] не має, зобов'язалась оформити договір нотаріально впродовж двох місяців (а.с. 8). Перелік необхідних для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку [ADDRESS] міститься у відповіді державного нотаріуса Брянківської державної нотаріальної контори (26), частину з цих документів без згоди власниці будинку надати неможливо. З пояснень сторін вбачається, що вона категорично відмовляється збирати необхідні документи через стан здоров'я. Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може виникнути у набувача також з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України, суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 01.06.2013 року між сторонами було укладено письмовий договір, який хоча й не було посвідчено нотаріально, але є дійсним, оскільки право власності у позивача виникло з моменту оплати та прийняття майна. Надані докази по справі суд вважає достовірними, бо їх об'єктивність не викликає сумнівів. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved