Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовами, де зазначають, що є власниками земельних ділянок, розташованими на території Чаплинської селищної ради Херсонської області. У 2009 році між сторонами укладені договори оренди земельних ділянок строком на 49 років. Згідно договорів орендар зобовязався використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням, а саме вести товарне сільськогосподарське виробництво, за що вносити орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не пізніше як у термін до 15 листопада кожного року. На теперішній час орендар не виконав свої зобовязання за користування земельними ділянками за 2012 рік, внаслідок чого вони позбавлені прибутку, на отримання якого розраховували при укладенні договорів. Просять достроково розірвати договори оренди землі, а позивач [PERSON], крім розірвання договору, просить також стягнути заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 6325 гривень 50 копійок , пеню в сумі 204 гривні 88 копійок та 3% річних від простроченої суми в розмірі 41 гривня 07 копійок. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги доповнили, зазначивши, що протягом дії існування договорів земельні ділянки не використовувались за призначенням, орендна плата виплачувалась несвоєчасно, а за 2011 та 2012 роки відповідач взагалі не розрахувався з позивачами. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що підстав для дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок немає, а заборгованість по орендній платі, яка утворилась за 2012 рік у звязку з настанням форс-мажорних обставин, підлягає реструктуризації, шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, від укладання якої позивачі відмовились. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду землі орендна плата це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Поняття договору оренди, його форма, умови та порядок укладення, чинність, термін дії, державна реєстрація визначені Законом України Про оренду землі від 06 жовтня 1998 року зі змінами і доповненнями. Згідно ст. 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Судом установлено, що у 2009 році позивачі уклали договори оренди землі з товариством Вішва Ананда, про що в Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи. Пунктами 1,9, 11 договорів оренди передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове володіння і користування земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності в сфері товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років. Орендна плата вноситься протягом терміну дії договору не пізніше 15 листопада кожного року у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування землею, що складає 3401 гривну 84 копійки. Орендар, в порушення договорів оренди землі, не виконав зобовязання в частині виплати орендної плати позивачам за 2012 рік. Однією з причин невиплати орендної плати є форс-мажорні обставини, що виникли через жорсткі агрометеорологічні умови, а саме: тривалу грунтову та повітряну засуху на території Чаплинського району, в результаті якої загинули посіви озимої пшениці на площі 8885 га на 100%, озимого ячменю на площі 621 ,81 га на 100%, озимого ріпаку на площі 1345,32 га на 100%, сорго на площі 1834 га 100%, соняшника на площі 897,18 га на 100 відсотків, що підтверджується висновками Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 01 червня та 19 листопада 2012 року. Відповідно до п.41 договорів про оренду землі в разі виникнення форс-мажорних обставин, повязаних з неврожаєм, орендар укладає додаткову угоду з орендодавцем про реструктуризацію боргу по орендній платі на наступний після неврожайного року рік. Такої додаткової угоди між сторонами не укладено. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості по орендній платі підлягають задоволенню. Пунктом 14 договорів оренди землі, укладеними між сторонами, передбачено, що в разі несплати орендарем суми орендної плати в строк більше трьох місяців підряд після настання кінцевого строку щорічного платежу, тобто несплата орендної плати до 15 лютого наступного за попереднім роком без письмового погодження з орендодавцем, орендодавець має право розірвати договір в установленому порядку. У судовому засіданні встановлено, що, крім невиплати орендної плати у 2011-2012 роках, починаючи з часу укладення договорів оренди землі і по теперішній час земельні ділянки за цільовим призначенням не використовуються, тобто підприємницька діяльність в сфері товарного сільськогосподарського виробництва не здійснюється. Передані в оренду земельні ділянки не обробляються, не засіваються, заростають бурянами, що погіршує екологічний стан і родючість землі. Ці обставини не заперечує і представник відповідача. Враховуючи, що відповідач не використовує земельні ділянки за цільовим призначенням, що є порушенням вимог ст.ст. 24, 25 Закону України Про оренду землі, а також умов договорів оренди землі, систематично не сплачує орендну плату, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок підлягають задоволенню

Outcome: approved