Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

18.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що зникло почуття любові та взаємний інтерес, сімейне життя сторін не склалося, через різні погляди на життя та сімейні відносини, що призвело до припинення сімейних відносин. Позивач зазначив, що сторони з червня 2013 року не мають спільного сімейного бюджету та спільного побуту, оскільки проживають окремо та мають власне особисте життя, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 26.12.2013 року представник позивача подала суду заяву [PERSON] про розгляд справи у йог відсутності в якій позивач зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 26.12.2013 року відповідачка [PERSON] подала суду нотаріально засвідчену заяву в якій [PERSON] зазначила, що відповідно до ст. 174 ЦПК України вона визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просить позов задовольнити. Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.09.2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 535. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та спільного побуту, проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Сторони прийняли спільне рішення про розірвання шлюбу та просили не надавати строк для примирення. Відповідачка [PERSON] в своїй заяві від 26.11.2013 року про визнання позову ці обставини визнала і не оспорювала. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Крім цього, відповідачка [PERSON] в своїй заяві просить суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 29.09.2007 року відповідачка [PERSON] до реєстрації шлюбу з [PERSON] іменувалася прізвищем [PERSON]. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідачки про відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп..

Outcome: approved