Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

23 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: [PERSON], П'ята Донецька державна нотаріальна контора та просить звільнити нерухоме майно - двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - арешт вказаної двокімнатної квартири. Свої вимоги мотивують наступним. Ухвалою суду від 03.12.2009 накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON], на підставі вказаної ухвали внесено відповідний запис до Єдиноо реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 96448480. Як стало відомо позивачу в провадженні Куйбишевського районного суду м. Донецька перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в рамках забезпечення позову по якій було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що заходи про забезпечення позову Пат «ПУМБ» у виді накладання арешту на майно [PERSON] підлягають скасування, оскільки у 2008 році між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту під заставу нерухомого майна, відповідно до якого банк надав останній у тимчасове користування на умовах, передбачених у кредитному договорі грошові кошти у сумі 55000доларів США, [PERSON] прийняла кошти та зобов'язалася повернути кредит не пізніше встановленого договором строку та інші витрати в порядку і на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором був укладений іпотечний договір № 37 від 10.04.2008, предметом якого стала кв. [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2000. У зв'язку із укладанням зазначеного іпотечного договору, 10.04.2008 року проведено державну реєстрацію іпотеки спірного нерухомого майна. Оскільки вимоги кредитного договору були порушені [PERSON], у 2009 банк звернувся до суду з відповідним позовом про дострокове стягнення заборгованості а звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27.03.2009 позовні вимоги задоволено. Однак виконання вказаного рішення суду унеможливлюється, у зв'яжу з тим, що на предмет іпотеки накладено арешт в інтересах ПАТ «ПУМБ», у зв'язку чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу та постановити рішення за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Наполягав на заочному розгляді справи, оскільки представник відповідача навмисно ухиляється від явки до суду. Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово, вчасно сповіщалися судовими повістками, про що свідчать поштові повідомлення, доказів поважності причин неявки до суду не надали. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Надала до суду, вдруге, заяву в якій просила суд перенести слухання справи на іншу дату у зв'язку не можливістю прибути до судового засідання, при цьому доказів поважності причин неявки суду не надано. Представник П'ятої Донецької державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Так, взявши до уваги думку представника позивача, який у своїй заяві наполягав на заочному розгляді справи, суд вважає за можливе, заочно розглянути справу під час відсутності представника відповідача та на підставі наявних матеріалів справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Також вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи. Так, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 10.04.2008 між ПАТ «ФідоБанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту під заставу нерухомого майна, відповідно до якого банк надав останній у тимчасове користування на умовах, передбачених у кредитному договорі грошові кошти у сумі 55000доларів США. Відповідача в свою чергу прийняла кошти та зобов'язалася повернути кредит не пізніше встановленого договором строку та інші витрати в порядку і на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором був укладений іпотечний договір № 37 від 10.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого стала [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2000. 10.04.2008 року проведено державну реєстрацію іпотеки спірного нерухомого майна, про що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено відповідний запис за № 6988983. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала у зв'язку з чим банк звернувся до суду з відповідним позовом про дострокове розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27.03.2009 позовні вимоги задоволено. Проте примусове виконання вищевказаного рішення є неможливим, оскільки на підставі ухвали Куйбишевського районного суду м. Донецька від 03.12.2009, в інтересах ПАТ «ПУМБ» було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], про що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено відповідний запис за № 9648530. Статтею 572 ЦК України, зазначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, ще залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником-забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Тим більше, відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 11 вищевказаного закону визначено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону, взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 2 даної статті реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Частиною 3 даної статті визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав та вимог декількох обтяжувачів, на користь, яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 14 Закону, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. На підставі викладеного, та беручи до уваги, що позивач має пріоритет обтяження над відповідачем у порядку черговості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ «ФідоБанк» про виключення майна з під арешту На підставі викладеного та

Outcome: approved