Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району, Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 02 жовтня 2005 року померла його мати – [PERSON]. На момент смерті матері, вони мешкали разом, та вели спільне господарство за адресою: вул. Підгірна-55, с.Олексапіль, Білокуракинського району, Луганської області. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), згідно сертифіката серії ЛГ № 0113839 від 07.02.1997 року, виданого на підставі рішення Білокуракинської райдержадміністрації від 20 січня 1997 року № 21, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП „Заріччя” розміром 9,56 в умовних кадастрових га, зареєстрованого 26 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 115, вартістю 104565,50 грн. Спадщину після матері він фактично прийняв, так як на момент смерті мешкав разом з нею та має на руках всі правовстановлюючі документи. З метою подальшого переоформлення переходу права власності на спадкове майно він звернувся до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину де дізнався про те, що відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Проте, надати оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікат він не зміг, оскільки, за невідомих обставин сертифікат було втрачено, залишилася лише його копія. Через об’яву в газеті „Життя Білокуракинщини” вищевказаний документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0113839 від 07.02.1997 року було визнано втраченим. Унеможливлення подальшого переоформлення документів про право власності та впорядкування спадкового майна на його ім’я, що належало його матері, яка померла 02 жовтні 2005 р., змусило його звернутися до суду за захистом його прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити повністю. В судове засідання представник відповідача - Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області - в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, судом встановлено, що в свідоцтві про народження серії 1-ЕД № 338491 [PERSON] народився [INFO], в графі „мати” вказана [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 035336 [PERSON] померла 02 жовтня 2005 року. Згідно довідки № 1588, виданої відділом Держземагенства у Білокуракинському районі, [PERSON] дійсно отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП "Заріччя" серії ЛГ № 0113839 від 26.02.1997 року за № 115, вартість якої становить 104565,50 грн. (а.с.6) Позивачем було подано оголошення до місцевої газети “Життя Білокуракинщини” №№95-96 від 30 листопада 2013 року про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП "Заріччя" серії ЛГ № 0113839 від 26.02.1997 року за № 115, про що зроблено запис у книзі реєстрації, виданий на ім'я [PERSON] - вважати недійсним (а.с.10). Згідно довідки № 912 від 10.09.2013 року [PERSON] на момент смерті мешкала разом з [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved