Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає , що працює в Дружківській ЗШ І-ІІІ ступенів №1 з 31 серпня 2001року . На теперішній час працює на посаді психолога. Наказом начальника відділу освіти Дружківської міської ради № 184 від 22 травня 2013року за порушення трудової дисципліни, яке нібито проявилось у відсутності посередницької роботи між школою та сімєю [PERSON], а також діяльності, спрямованої на подолання особистісних, міжособистісних та внутрішньосімейних конфліктів, порушення п.п. 2.1.,2.6,2.7 посадової інструкції практичного психолога, їй оголошено догану. З наказом вона була ознайомлена лише 23 травня поточного року, коли вийшла на роботу після хвороби. Притягнення до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним. Будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та безпосереднім керівництвом відділу освіти Дружківської міської ради. Її обов»язки визначені посадовою інструкцією психолога, затвердженою наказом директора школи [PERSON] , з якою вона ознайомилась 03 жовтня 2011року. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов"язків. Тобто підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. Адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання неналежного виконання покладених на нього трудових обов»язків. Між тим описова частина вищевказаного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вона вчинила. Відповідач обмежився загальним посиланням на перелік вимог, якими повинен керуватися в своїй роботі психолог школи, та які нібито передбачені п.п. 2.1.,2.6,2.7 посадової інструкції практичного психолога. В тім , посадова інструкція психолога школи, з якою вона ознайомлена, а саме п.2 містить в собі функції, тобто основні напрямки діяльності психолога, та не містить підпунктів, тому їй незрозуміло в чому виразились порушення посадової інструкції нібито припущені нею. Фактично вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за те, що відмовилась підписувати акт про підсумки проведення службового розслідування за зверненням [PERSON], датований 20травня поточного року. Під час службового розслідування, яке проводилося протягом 25.04.2013 20.05.2013 відповідно до наказу по школі від 25 квітня 2013року № 90 «Про створення комісії щодо розгляду звернення громадянина [PERSON]О.» в період з 10 травня по 22 травня вона хворіла, знаходилась на лікарняному, й тому в заключному етапі проведення службового розслідування участі не приймала, як не приймала участі й в складанні самого акту. Про результати цього розслідування та прийняті заходи була повідомлена після виходу з лікарняного, вже після ознайомлення з наказом про притягнення її до дисциплінарної відповідальності . Накладення стягнення під час відсутності працівника на роботі з причин знаходження на лікарняному або знаходження у відпустці недопустимо. Вважає, що оголошення їй догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, і тому позовні вимоги повинні бути задоволенні. Також вважає, що їй завдана моральна шкода , яку оцінює в 2000грн. Вона перенесла моральні страждання у зв»язку з незаконним притягненням її до відповідальності. Були порушені нормальні життєві стосунки та плани, витрачався час на звернення до фахівців, судових органів для захисту прав та інтересів. [PERSON] принижена перед колективом школи де тривалий час працює, погіршився стан її здоров"я. Просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Дружківської міської ради № 184 від 22 травня 2013року в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2000грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити . Пояснили, що в квітні 2013року на ім"я директора школи надійшла скарга бабусі учня 4Б класу [PERSON] [PERSON], в якій було зазначено, що класовод 4Б класу [PERSON] застосовує до [PERSON] фізичну силу, бє його. Після такого звернення вона обстежила клас: провела анкетування та інші дії, такого факту не було виявлено. Особисто до неї родина [PERSON] не зверталася за консультативною психолого-педагогічною допомогою. Ніяких скарг раніше не надходило щодо застосування до дітей з боку вчителя фізичного насильства. [PERSON] не перебував на внутрішньошкільному обліку, як категорійна дитина. Звернення до психолога є добровільним. Вона, як психолог, за своєю ініціативою не має права проводити якісь індивідуальне діагностування, корекційні роботи з учнем без згоди батьків. Оскільки дитина не перебувала на шкільному обліку, то відповідно вона і не проводила ніяких з ним робіт. І в планах її роботи це не було заплановано. Після обстеження класу за скаргою бабусі, вона доповіла директору, що порушень не виявлено з боку вчителя [PERSON]. Потім перебувала на лікарняному, після виходу з лікарняного, 23 травня 2013року , її ознайомили з Актом службового розслідування і з наказом про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 22 травня 2013року, тобто під час перебування на лікарняному, її притягнули до відповідальності, чим порушили порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності. Пункти посадової інструкції, які їй зазначили в порушення, відсутні в інструкції, з якою вона ознайомлювалась і яка була в неї для користування. Інструкцію, яку надав відповідач в судове засідання, вважає фальсифікованою, оскільки явно вбачається, що шрифт першого листка інструкції значно зменшений від шрифту другого листка, щоб не змістити її підпис на інструкції, нумерацію пунктів в розділі 2 взагалі не зазначено. Навіть, якщо відповідач після ознайомлення її з посадовою інструкцією , вирішив розширити їй функції в інструкції, то винен був це робити за допомогою наказу по підприємству, з яким також її ознайомити, після чого внести зміни до інструкції , про що також повинно бути зазначено, що інструкція із змінами, але ж цього не було зроблено, що свідчить про фальсифікацію документу. Після прийняття [PERSON] до школи в 2010р, вона його обстежила, дитина була нормальною. В подальшому дитина навчалася, класовод не бачила з ним проблем, бабуся ні нащо не скаржилась. Підстави для взяття на облік не виявлялися. Той факт, що в попередній характеристиці зазначили, що дитину карали, це ще не значить, що її били. Дитина проживала з бабусею, це також не свідчить про якісь негативи. [PERSON] ходив до школи, заняття не пропускав, був охайний, навчався в силу своїх можливостей. Вважає, що в її діях немає порушень інструкції, а також відповідач порушив порядок притягнення її до відповідальності, тому наказ є незаконним і підлягає скасуванню. Їй також завдана моральна шкода, оскільки вона перенесла душевні страждання , у звязку з незаконним притягненням її до відповідальності. Вимушена була витрачати свій час на звернення до адвоката. Оцінює шкоду в розмірі 2000грн і просить її стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, що наказ є законним, оскільки позивач допустила порушення п.п. 2.1,2.6,2.7 посадової інструкції. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було подання директора школи, матеріали службового розслідування. [PERSON] не здійснила посередницьку роботу між школою та сім"єю [PERSON], а також діяльність , спрямовану на подолання особистістих , міжособистістих та внутрішньосімейних конфліктів. Учень [PERSON] прийшов до школи в 2010році з м.Маріуполя. В матеріалах особистої справи учня була характеристка, яка свідчила про те, що дитина проживала в негативних умовах. Вже на ці обставини психолог винна була реагувати: ініціювати постановку дитини на внутрішньошкільний облік, проводити з ним індивідуальну роботу. Психолог також знала про сімейний стан дитини, оскільки готувала матеріали ля позбавлення батьківських прав матері [PERSON]. Фактично вихованням дитини займалася бабуся без отримання опіки, що є кризовою ситуацією. Дитина почала виходити з під контролю. Бабуся [PERSON] в своїй скарзі зазначила на жорстоке поводження з дитиною з боку класовода [PERSON]. З цього приводу був виданий наказ по школі, створена комісія, членом якої також була позивач. За результатами службового розслідування був складений Акт від 20.05.2013р. Вважають, що психолог самоуснулась від конфлікту, який виник. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачам в трудових відносинах, працює практичним психологом Дружківської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів № 1, що визнається сторонами по справі. Судом встановлено, що згідно наказу директора школи № 90 від 25.04.2013року, було створено комісію щодо розгляду звернення [PERSON], з метою визначення достовірності викладених в заяві фактів. Завданням комісії було вивчити питання про визначенність соціального статусу [PERSON], учня 4Б класу, створення умов для нього щодо утримання, навчання та виховання, об"єктивність оцінювання його навчальних досягнень, взаємин у родині, а також з однолітками та педагогами, у тому числі психологічний аспект цього, роботу з батьківською громадськістю тощо. В ході службового розслідування було виявлено , що соціальний статус сім"ї [PERSON] визначений як "неповна родина" у якій дитину виховує бабуся. Рівень вихованості дитини і системи вихованої роботи з учнем не співвідноситься. Батьківські збори відвідувала бабуся. Класовод [PERSON] родину на дому не відвідувала, акти відсутні. Також актом встановлено, що соціальний педагог школи володіла інфорацією про сім"ю учня 4-б класу [PERSON] з 2010року. З її боку не було зроблено, щоб вияснити з ким, згідно рішення суду, учень повинен проживати протягом цього часу. Сім"я знаходилася у "кризовій ситуації" - були порушені внутрішньородинні зв"язки. Соціальний педагог не створила умов для подолання проблем в сім"ї . Психологом школи [PERSON] проводилась певна робота у 4Б класі протягом року, але індивідуальний характер вона носила тільки стосовно учня [INFO], а ті заходи які були реалізовані нею у 4Б класі, виявилися не ефективними щодо налагодження міжособистистих стосунків "учень-учитель", "учитель - батьки", а також подолання внутрішньо-сімейних конфліктів. Акт містить рекомендації за наслідками проведення службового розслідування: практичному психологу запланувати проведення індивідуальної роботи з учнем [PERSON], а також роботи спрямованої на подолання внутрішньосімейного конфлікту в родині [PERSON] - [PERSON]. Акт про підсумки проведення службового розслідування було складено 20.05.2013р (а.с.50-52). Але вже 16 травня 2013року директор школи [PERSON] звертається до начальника міськВО [PERSON] з поданням про притягнення до дисциплінарної відповідальності психолога [PERSON] за відсутність посередницької роботи між школою та сім"єю [PERSON], а також діяльності , спрямованої на подолання особистістих, міжособистістих та внутрішньосімейних конфліктів, консультативної психолого-педагогічної допомоги дітям, які потребують піклування (п.п.2.1,2.6,2.7 посадової інструкції психолога). (а.с.48). 22 травня 2013року начальником відділу освіти Дружківської міської ради було видано наказ № 184 "Про неналежне здійснення соціально-педагогічного супроводу сім"ї [PERSON]" , в якому зазначено, що [PERSON] був зарахований до закладу 01.09.2010р. на підставі заяви бабусі, що є порушенням пункту 22 постанови КМУ "Про затвердження Положення про загальноосвітній навчальний заклад" від 27.08.2010року № 778. Фактично його вихованням , навчанням і утриманням займалась без оформлення опіки [PERSON] Класовод 4Б класу [PERSON] , соціальний педагог [PERSON] , практичний психолог [PERSON] про реальне становище , в якому знаходилась дитина знали, але не доклали зусиль, щоб подолати кризові явища в її стані та налагодити внутрішньородинні зв"язки. Крім того, [PERSON] порушила педагогічну етику по відношенню до учня. Дії працівників спричинили конфлікту ситуацію між сім"єю [PERSON] - [PERSON], призвели до небажання дитини відвідувати школу. Наказано оголосити догану практичному психологу [PERSON] за відсутність посередницької роботи між школою та сім"єю [PERSON], а також діяльності , спрямованої на подолання особистістих, міжособистистих та внутрішньосімейних конфліктів, порушення п.п.2.1,2.6,2.7 посадової інструкції практичного психолога (а.с.47). Відповідно до ст. 147 КЗпП України підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є порушення нею трудової дісципліни. Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов"язків. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Суд вважає, що [PERSON] неправомірно була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п. 2.1,.2.6,2.7 Посадової інструкції практичного психолога (а.с.37). Наказ № 184 від 22 травня 2013р виданий без визначення дати вчинення дисциплінарного порушення. Розділом 2 цієї інструкції визначені основні напрямки діяльності психолога, в тому числі якими є здійснення посередництва між школою і сім"єю; вплив на подолання особистістих , міжособистістих, внутрішньо сімейних конфліктів; надання консультативної психолого-педагогічної допомоги дітям. Тобто розділ 2 інструкції визначає діяльність практичного психолога за ознаками певної сукупності професійних завдань, які виконує психолог. І саме розділ 3 посадової інструкції визначає посадові обов"язки, то б то коло дій, які винен виконувати психолог для здійснення основних напрямків своєї діяльності. Але , виходячи із змісту Акту про підсумки проведення службового розслідування, наказу № 184 від 22.05.2013року , не вбачається, щоб відповідач встановив, які саме посадові обов"язки, передбачені розділом 3 інструкції, порушені психологом по відношенню до учня [PERSON] та його сім"ї. В судовому засіданні представник відповідача пояснював, що психолог не ініціювала постановку учня на внутрішньошкільний облік, як дитину, яка мешкає в кризовій ситуації, але посадовими обов"язками, які визначені в розділі 3 інструкції психолога , не визначено такого обов"язку. Наказ не розмежовує порушення кожної особи, яка притягнута до відповідальності, а містить узагальнені фрази, що класовод, психолог школи, та соціальний педагог не доклали зусиль, щоб подолати кризові явища в її стані та налагодити внутрішньородинні зв"язки. А хто конкретно винен був вчинити дії та які саме дії, щоб подолати кризові явища в родині, наказ не визначає. В наказі зазначено, що дії працівників призвели до небажання дитини відвідувати школу, але доказів на підтвердження , що саме із-за дій [PERSON] дитина не забажала відвідувати школу суду не надано. Актом про службове розслідування не встановлено причинного зв"язку між діями психолога та небажанням дитини відвідувати школу. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що до такого висновку вони прийшли, оскільки дитина після 22 квітня 2013 до школи взагалі не з"явилася, після закінчення школи була переведена до іншої школи, а бабуся повідомила про небажання дитини навчатися в цій школі. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач помилково прийшов до висновку, що саме із-за дій позивача, дитина не бажає відвідувати школу . Відповідач також стверджував в судовому засіданні, що позивач винна була проводити індивідуальну роботу з учнем [PERSON], але суд не погоджується з такими доводами. Відповідач визнає в судовому засіданні, що дитина не перебувала на відповідному обліку в школі, що бабуся раніше не зверталася ні зі скаргами на дії психолога, ні за допомогою психолога. Із змісту заяви [PERSON] на ім"я начальника відділу освіти (а.с.39), також не вбачається, що бабуся учня [PERSON] мала претензії щодо роботи психолога по відношенню до її онука. Етичним кодексом психолога (п3.1.) визначено, що психологи суворо додержуються принципу добровільної участі клієнта в обстеженнях. Під час роботи з дітьми, пацієнтами з тяжкими психічними розладами (тобто в крайніх випадках) допускаються відхилення від принципу добровільності, але в межах законодавчих норм; обов'язком психолога є намагання налагодити з клієнтом співробітництво. Психологи утримуються від непотрібних лікувань. Враховуючи викладений принцип добровільності, суд вважає, що психолог без звернення до неї за допомогою, не мала права самостійно здійснювати обстеження дитини, та проводити з нею індивідуальну роботу. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала на лікарняному з 13 травня 2013року по 22 травня 2013року, і ця обставина визнається відповідачем (а.с.6). Але під час знаходження позивача на лікарняному, до неї застосовується дисциплінарне стягнення 22 травня 2013року, що суд вважає, є порушенням вимог ст. 148 КЗпП , яка виключає зі строку притягнення до дисциплінарної відповідальності час звільнення працівника від роботи у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю, і дає підстави вважати, що під час перебування особи на лікарняному, застосування до особи дисциплінарного стягнення є неможливим. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено в судовому засіданні факту порушення позивачем посадових обов"язків, і при застосуванні дисциплінарного стягнення відповідачем порушений порядок притягнення до відповідальності передбачений ст. 148 КЗпП України, в частині застосування стягнення під час перебування на лікарняному, тому є підстави для визнання наказу № 184 від 22.05.2013року незаконним і його скасуванню. Відповідно до ст. 237 -1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що в наслідок незаконного притягненя до дисциплінарної відповідальності позивач перенесла душевні страждання. З урахуванням глибини душевних страждань, їх тривалості, вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 500грн. В решті позову необхідно відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за вимоги немайнового характеру в сумі 114,70грн.

Outcome: partial