overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно , починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею, його вихованням і утриманням займається вона. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не виплачує. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява в якій позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати дану справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій проти вимог позивача не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з позивачем, вона займається його вихованням та утриманням. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги позивачу не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який згідно рішення Комсомольського міського суду від 14.03.2011 р. сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку і інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 2001 рік, від якого мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання ї дитини, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно. У судове засідання позивач, її представник та третя особа не з'явилися, попередньо надавши суду заяви, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнає частково, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.12.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 275; від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні(а.с. 5). [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Полтавської аграрної академії(а.с.3). Відповідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні також і неповнолітньою дитини - [PERSON], [INFO]. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючі конкретні обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку за весь час навчання сина, але не більше ніж до 23-х років. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, інших дітей на утриманні не має. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 грудня 2013 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 16 лютого 2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З січня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище " [PERSON] " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 лютого 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 39 (а.с 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З січня 2013 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] та сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 листопада 2013 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 21 квітня 2001 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах. [INFO] народилась дитина - син [PERSON], [INFO] народився син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав заяву з клопотанням розглядати справи у його відсутності, з позовними вимогами погодився у повному обсязі. Суд заслухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги повністю підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у шлюбі з 21 квітня 2001 року, від даного шлюбу [INFO] народилась дитина - син [PERSON], [INFO] народився син -[PERSON]. Відповідно актового запису № 400 від 29 жовтня 2001 року зробленного відділом реєстраціі актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 9). Відповідно актового запису № 311 від 21 липня 2010 року, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.10) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітніх дітей не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Степанківської сільської ради та третьої особи: Управління Держземагенства у м. Черкаси Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача та спадкодавець - [PERSON], яка постійно мешкала у [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у виді: - ? частини земельної ділянки площею 0,41 га, яка розташована на території Степанківської сільської ради, що належала померлій на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 06.01.2006 року. Позивач є спадкоємцем по закону, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі йому відмовлено, оскільки померла за час життя належним чином не завершила оформлення правовстановлюючих документів, а саме надано документи на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку але у зв'язку зі смертю, його не отримано. Вказана обставина не дозволяє позивачеві належним чином оформити свої спадкові права.. В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від Степанківської сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували та просили його задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] в [ADDRESS] була власником ? частини земельної ділянки площею 0,41 га, яка розташована на території Степанківської сільської ради, що належала померлій на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 06.01.2006 року. Дані факти підтверджуються довідками Степанківської сільської ради, копією спадкової справи, наданої Черкаською районною державною нотаріальною конторою та іншими письмовими доказами. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією паспорту, копією свідоцтва про народження, а відтак є спадкоємцем за законом. Враховуючи, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного ст.ст. 1217,1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 16 серпня 2000 року він та його батьки уклали договір обміну квартири, відповідно до якого у їх спільну сумісну власність перейшла [ADDRESS]. Вказував, що [INFO] помер його батько, а [INFO] померла мати, які були співвласниками даної квартири. Також вказував, що 19 липня 2013 року він звернувся до нот контори із заявою у прийнятті спадщини від батьків, але в зв»язку з тим, що не визначено частки у спільному майні його батьків та його, він як єдиний спадкоємець та співвласник вказаної квартири, не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Просив визначити, що частка кожного із співвласників - [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею - 27, 30 кв.м., складає по 1/3 ідеальної частки у кожного та припинити право спільної сумісної власності на цю квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Чернівецької міської ради в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно позивачеві та його померлим батькам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що стверджено копіями договору обміну квартир від 16 серпня 2000 року, свідоцтв про смерть батьків позивача, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, технічного паспорту на квартиру, довідки ЧКБТІ №1337 від 26 липня 2013 року. Згідно вимог ст.1226 ЦК України суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі, а зі змісту ст.372 ЦК України випливає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а у разі поділу спільного майна на частки, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.224 Інструкції - «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається лише після визначення частки померлого у спільному майні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 1 квітня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. Сторонами були погоджені та підписані умови договору, змін до договору не вносилося. Вказував що відповідач не виконує належним чином зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта», однак станом на 25 грудня 2012 року заборгованість відповідачем не погашена і становить 2277,32 грн. та складається з: тіло кредиту - 1448,08 грн., заборгованість за відсотками - 352,94 грн., заборгованість за комісіями - 476,30 грн., які і просив стягнути на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просила позов задоволити. Крім того пояснила, що в добровільному порядку відповідач вказаний борг не погашає. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, по телефону повідомив, що борг визнає, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договру відповідач проти них не заперечував, змін до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копіями договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №[NUMBER] від 01 квітня 2008 року, додатку до цього договору з тарифами на обслуговування карток, розрахунку ціни позову. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 11 липня 1997 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що з липня 2013 року сімейні стосунки погіршилися, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин, з ініціативи чоловіка постійно виникають сварки, відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім»ю і не надає їй допомоги на утримання дитини. Між ними розвинулася неприязнь, втрачено почуття любові та поваги. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1200 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснивши, що на примирення вона не згодна. Чоловік займається підприємницькою діяльністю, а тому спроможний сплачувати аліменти саме в такій сумі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши до суду заяву, в якій вказав, що на розлучення згоден, а стосовно аліментів згоден на стягнення з нього половини встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши заяву відповідача, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків з липня 2013 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення позивачка не згодна, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім цього, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі по 1200 грн. щомісяця, до її повноліття. При визначенні розміру аліментних платежів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність даних про наявність у відповідача будь-кого на утриманні, поганий стан його здоров»я, тощо, що унеможливлювало би сплату ним цих аліментів, саме в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між АКБ «ТАС-Комерц банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 1 листопада 2007 року був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 12 356 доларів США, з розрахунку 13,50 % річних, за користування кредитом з 1 листопада 2007 року по 1 листопада 2014 року. Крім того, вказував, що 25 травня 2012 року між ними було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем 22 квітня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно якого він надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказував, що станом на 14 жовтня 2013 року відповідач має заборгованість в сумі 23982,64 грн., з яких 3002,87 грн. - заборгованість за кредитом, 12997,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6363,78 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1118,22 грн. - (штраф) процентна складова, яку і просив стягнути з нього на свою користь, а також стягнути судовий збір в сумі 239,83 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча судом були прийняті міри про належне повідомлення його про час та місце розгляду справи за адресою, вказаною в договорі, яка стверджена довідкою АДП ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договору відповідач проти нього не заперечував, змін та доповнень до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копією кредитного договору, розрахунком заборгованості по ньому, заяви позичальника. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, оскільки ним, покладені на нього умовами кредитного договору забов»язання не виконувалися, що є недопустимим, в той час, як позивачем умови договору виконувалися добросовісно.

Outcome: approved