Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

11 грудня 2013 року до Розівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом до ТОВ «Прогрес», в якому вказав, що вона є власницею земельної ділянки № 119 площею 6,99 га, розташованої на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі – Азовська сільська рада). 15 січня 2009 року між нею та ТОВ «Прогрес» укладено договір оренди землі, зареєстрований 15 березня 2010 року у Розівському відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Договір було укладено на термін до 1 жовтня 2013 року. Оскільки позивач бажає обробляти земельну ділянку самостійно, то в зв’язку з цим вона не має наміру укладати новий договір оренди з ТОВ «Прогрес», про що повідомляла орендатора в письмовій та усній формах. Але відповідач без будь-яких правових підстав на час звернення до суду проводить сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, що свідчить про небажання повертати землю. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з позовом про зобов’язання повернути земельну ділянку, як таку, що перебуває у незаконному володінні без відповідної правової підстави. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали суду відповідні пояснення. Представник відповідача [PERSON], маючи відповідні процесуальні повноваження та діючи в інтересах ТОВ «Прогрес», в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON], посилаючись на те, що 1 жовтня 2013 року закінчився термін дії договіру оренди земельної ділянки від 15 січня 2009 року між позивачкою та ТОВ «Прогрес». Перед закінченням строку дії договору [PERSON] листом № 609 від 22 липня 2013 року було запропоновано укласти новий договір оренди на більш вигідних умовах, але в зв’язку з небажанням орендодавця продовжувати орендні відносини користування спірною ділянкою припинено, будь-які сільськогосподарські роботи на цій землі ТОВ «Прогрес» не проводяться. Доказів протилежного позивачем не надано. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки за номером на схемі паювання 119 площею 6,99 га, розташованої на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області. Земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ІІ-ЗП № 053474. 15 січня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Прогрес» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки з терміном його дії до 1 жовтня 2013 року. Згідно пункту 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п’ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. З матеріалів справи вбачається, що державну реєстрацію договору оренди було проведено 15 березня і в цей же день складено акт прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Факт припинення дії договору землі з 1 жовтня 2013 року визнано в судовому засіданні визнано представником відповідача та не оспорюється сторонами по справі. В пунктах 21-25 договору, які регулюють умови повернення земельної ділянки, вимога щодо укладення акту приймання-передачі відсутні. Законом України «Про оренду землі» також не передбачено укладення акту приймання-передачі при поверненні земельної ділянки. Крім того, позивач до суду не надав доказів того, що ТОВ «Прогрес» продовжує користуватися земельною ділянкою після 1 жовтня 2013 року, чим не виконав вимоги статті 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Щодо листа ТОВ «Прогрес» № 609 від 22 липня 2013 року до [PERSON], то на думку суду цей лист не є належним доказом порушення ТОВ «Прогрес» прав власності позивача – він містить в собі тільки пропозицію укладення нового договору оренди. Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов’язаний повернути на умовах, визначених договором. В даному випадку умовами договору, а саме пунктом 21 не визначений порядок повернення земельної ділянки і як пояснив представник відповідача земельна ділянка була зорана та підготовлена для використання її орендодавцем, тому суд вважає, що взагалі відсутній предмет спору. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] Відповідно до статті 88 ЦПК України вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed