Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб укладений 20 вересня 1996 року між ними та зареєстрованого у Ялтинському відділі реєстрації актів цивільного стану, Автономна Республіка Крим, Україна, актовим записом № 428. Вимоги мотивовані тим, що сторони з 20 вересня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З літа 2012 року їх відносини погіршилися, оскільки позивачці стало відомо про умови кредитних договорів, які були укладені чоловіком без її згоди. З того часу вони не проживають як подружжя. Оскільки іншого житла вона не має продовжують мешкати в одній квартирі, але у різних кімнатах. Прожив разом довгий час, вони втратили один до одного інтерес, в них різні погляди на подружнє життя та на ведення сумісного господарства. Їх шлюб носить формальний характер, його збереження не можливе, тому як буде суперечити інтересам сторін, а також інтересам дитини. Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи сповіщені завчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач визнав позов у в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, справу розглянуто без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб, відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 109 СК України, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 20 вересня 1996 року між ними та зареєстрованого у Ялтинському відділі реєстрації актів цивільного стану, Автономна Республіка Крим, Україна, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис за № 428, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що, відповідно до вимог ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. Судом достовірно встановлено, що відповідач мотиви позову визнав у повному обсязі, що в свою чергу підтверджує, що сторони сімейні відносини не підтримують з літа 2012 року, спільного бюджету не мають та сумісного господарства не ведуть. Шлюб існує формально, та його збереження неможливе, що в свою чергу не порушує їх особисті та майнові права, а також права їх дитини, подальше життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. Крім того, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 114,70 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved