Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні діяльності установ шляхом зобов'язання звільнення приміщення та визнання дій неправомірними та такими, що порушують права державних установ. 13.11.2013 р. позивачі уточнили позовні вимоги та просили визнати дії відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по перебуванню з 20.00 год. 16.01.2013 року до 06.03 год. 18.01.2013 року та проведенню ними в цей час акції громадянської непокори у відокремленому охоронюваному блоці 9 поверху ДЛПЗ «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» неправомірними та такими, що порушують діяльність Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» та Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54). В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що засуджена [PERSON], [INFO], відбуває покарання, призначене за вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2011 року за ч. 3 ст. 365 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної виконавчої влади, пов'язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов'язків на строк 3 роки. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області [PERSON] визначено відбувати покарання у виправній колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання для жінок, вперше засуджених до позбавлення волі, а саме в Качанівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54). [PERSON] проходила лікування в Державному лікувально - профілактичному закладі «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» на підставі рапорту начальника медичної частини Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) про необхідність госпіталізації [PERSON], згідно з висновком лікарів німецької Клініки Шаріте. Згідно з наказом головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 204 від 23.03.2012 «Про організацію роботи закладів охорони здоров'я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» затверджено перелік закладів охорони здоров'я для надання медичної допомоги особам, що знаходяться в установах виконання покарань та узятим під варту, до переліку якого входить Державний лікувально - профілактичний заклад «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці». Відповідно до положень наказу Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» № 48 «Про правила внутрішнього розпорядку і режиму дня хворих, які перебувають на лікуванні в ЦКЛ Укрзалізниці» передбачено режим дня для хворих, які перебувають на лікуванні в ЦКЛ Укрзалізниці. Згідно з додатком №1, що затверджений наказом Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» № 49 від 05.01.2009, години відвідування хворих складають з 8.00 - до 10.00 та з 16.00 - до 19.00 протягом дня. Таким чином, на [PERSON] розповсюджується як дія норм цього наказу, так і Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року № 275. Організація пропускного режиму на охоронювану територію 9 поверху Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці», де перебуває на стаціонарному лікування засуджена [PERSON], здійснюється у відповідності до вимог Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.12.2003 № 237/дск. На підставі ст. 110 КВК України 16 січня 2013 року засудженій надано короткострокове побачення з громадянами України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] упродовж 4 годин, а саме: з 16.00 години 16.01.2013, які у свою чергу являються народними депутатами України. По закінченню відведеного на короткострокове побачення часу відповідачі відмовилися звільнити відокремлений охоронюваний блок дев'ятого поверху Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці», де проходило короткострокове побачення із засудженою [PERSON] При цьому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оголосили про акцію громадянської непокори, яка полягала у їх перебуванні в охоронюваному відокремленому блоці дев'ятого поверху Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» до моменту виконання всіх вимог, вказаних у складеному ними зверненні. Вказані порушення норм закону зафіксовано в акті від 16.01.2013, складеному посадовими особами Качанівської виправної колонії (№54). Працівниками адміністрації Качанівської виправної колонії (№ 54) наголошено відповідачам по справі про закінчення короткострокового побачення (тривалість якого перевищує 4 години) та роз'яснено, що вони порушують перелічені вище норми законодавства, проте заявлена акція громадянської непокори в охоронюваному приміщенні не припинилася. Лікарями ДЛПЗ «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» був складений графік проведення лікарських процедур із засудженою [PERSON], а також графік вільного часу засудженої. Заявляючи акцію громадянської непокори та перебуваючи не визначений час на вказаній охоронюваній території відповідачі унеможливили додержання зазначеного графіку її лікування. На сьогоднішній день відповідачі відсутні у відокремленому охоронюваному блоці Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці». У зв'язку з протиправними діями громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була порушена діяльність Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» та Качанівської виправної колонії (№54) - сторонніми особами незаконно зайняті приміщення, які призначені для забезпечення лікування і відбування покарання засудженою [PERSON], що створило перешкоди для здійснення лікувальних заходів засудженої [PERSON] та унеможливило забезпечення умов режиму відбування нею покарання. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали, просили його задовольнити та надали пояснення відповідно до позовної заяви. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення телеграм, про поважні причини неявки суду не повідомили. Представником відповідачів надано заперечення проти позову, в яких зазначено, що предметом позову фактично є дії народних депутатів України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Перебуваючи у приміщенні Центральної клінічної лікарні ДП «Укрзалізниця» № 5 (м. Харків) народні депутати України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконували повноваження, передбачені Законом України «Про статус народного депутата України». Так, відповідно до частини п'ятої статті 17 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат як представник державної влади у разі порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, що охороняються законом, та інших порушень законності має право на місці вимагати негайного припинення порушення або звертатися з вимогою до відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємстві установ та організацій припинити такі порушення. Відтак, перебуваючи в Державному лікувально-профілактичному закладі «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконували функції народних депутатів України та діяли як суб'єкти владних повноважень. Відтак, справа належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Провадження відкрито з порушенням правил підсудності, оскільки у позовній заяві позивачами вказано наступні зареєстровані місця проживання відповідачів (на підтвердження чого надано довідку ГУ ДМС України в Харківській області від 17.01.2013 за № 3/1-424): щодо [PERSON] - [ADDRESS]; щодо [PERSON] - [ADDRESS]; щодо [PERSON] - [ADDRESS]. Крім цього, у довідці № 3/1-424 від 17.01.2013 ГУ ДМС України в Харківській області зазначено, що відповідачі «за відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Харківській області зареєстрованими/знятими з реєстраційного обліку на території Харківської області не значаться». Відтак, виходячи з наведеного, дана справа не підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова, оскільки жоден із відповідачів не зареєстрований на території Дзержинського району міста Харкова. На думку представника відповідачів правила виключеної підсудності на дані правовідносини не розповсюджуються. Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. Позивачами не зазначено та не обґрунтовано чим саме дії відповідачів порушили права позивачів. Відповідачі знаходились у приміщенні для побачень, які не використовуються для лікування хворих. Також не надано доказів створення перешкод для здійснення лікувальних заходів [PERSON], зокрема погодженого із [PERSON] графіку проведення лікарських процедур та вільного часу, на який є посилання у тексті позовної заяви. Не зазначено, якими діями відповідачів порушено вимоги ст. 110 КВК України, оскільки ст. 110 КВК України регулює порядок побачення засуджених до позбавлення волі з родичами, адвокатами та іншими особами. Названа стаття визначає права засуджених, які відповідачами аж ніяк не порушувалися, принаймні заяв про це від засудженої не надходило. Крім цього, в якості додатку додано до позовної заяви копію заяви [PERSON] про короткострокове побачення з візою начальника караулу. Відтак побачення проходило з 16.00 год. до 20.00 год. в межах вимог та відповідно до чинного законодавства України, у тому числі статті 110 КВК України. Качанівською ВК УДПС України в Харківської області не зазначено, якими саме діями відповідачів порушено вимоги статей 18, 21 Закону України «Про Державну Кримінально- виконавчу службу України». Стаття 18 Закону України «Про Державну Кримінально- виконавчу службу України» встановлює права та обов'язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів. Відтак, порушити вказану норму, можуть лише ті суб'єкти, яким вона адресована - посадові і службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, до числа яких відповідачі не відносяться. Стаття 21 Закону України «Про Державну Кримінально-виконавчу службу України» присвячена правовому статусу персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, відтак тим більше не могла бути порушена відповідачами. З позову не зрозуміло, чим саме дії відповідачів порушують вимоги законів «в частині виконання обов'язків посадовими та службовими особами органів і установ виконання покарань, забезпечення правопорядку, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах покарань, припинення адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань, та втручання у службову діяльність персоналу, тощо...». Вказані вимоги закону є переліком обов'язків Качанівської ВК УДПС України в Харківській області, до яких жодних відношення не мають відповідачі. І текст позову в цій частині свідчить тільки про неналежне виконання Качанівською ВК УДПС України в Харківській області своїх обов'язків намагання перекласти відповідальність за це на відповідачів. Не надано доказів унеможливлення внаслідок дій відповідачів забезпечення умов режиму відбування покарання і несені служби службовими особами Качанівської ВК УДПС України в Харківській області. Прохальна частина позовної заяви не містить вказівки: які саме дії відповідачів позивачі просять визнати неправомірними; які права та яких державних установ порушуються діями відповідачів і яке відношення такі установи мають до позивачів; у діяльності та режимі яких установ мають бути усунені перешкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що засуджена [PERSON], [INFO], відбуває покарання, призначене за вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2011 року за ч. 3 ст. 365 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної виконавчої влади, пов'язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов'язків на строк 3 роки. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області [PERSON] визначено відбувати покарання у виправній колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання для жінок, вперше засуджених до позбавлення волі, а саме в Качанівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54). [PERSON] проходила лікування в Державному лікувально - профілактичному закладі «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» на підставі рапорту начальника медичної частини Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) про необхідність госпіталізації [PERSON], згідно з висновком лікарів німецької Клініки Шаріте. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я» заклад охорони здоров'я - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування несення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних працівників. Відповідно до Статуту Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» (далі - Статут, Лікарня), який затверджено наказом № 542-Ц Державної адміністрації залізничного транспорту України від 28.12.2006, лікарня заснована на державній власності та здійснює свою діяльність на підставі і відповідно до законів України, Указів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства транспорту та зв'язку державної адміністрації залізничного транспорту України, його Статуту (а.с. 24-27). Відповідно до п.2.1 Статуту лікарня створена з метою надання лікувально-діагностичної, консультативної, амбулаторної, стаціонарної, невідкладної профілактичної допомоги . Згідно з п. 6.2 Статуту головний лікар діє без довіреності від імені Лікарні, представляє її у всіх установах та організаціях, видає накази та розпорядження. Відповідно до наказу № ЦУВС - 5 - 45 від 31.03.1987 на посаду головного лікаря Лікарні призначено Афанасьєва М.В. (а.с. 13). Згідно з наказом головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 204 від 23.03.2012 «Про організацію роботи закладів охорони здоров'я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» затверджено перелік закладів охорони здоров'я для надання медичної допомоги особам, що знаходяться в установах виконання покарань та узятим під варту, до переліку якого входить Державний лікувально - профілактичний заклад «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» (а.с. 23-23а). Відповідно до положень наказу Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» № 48 «Про правила внутрішнього розпорядку і режиму дня хворих, які перебувають на лікуванні в ЦКЛ Укрзалізниці» передбачено режим дня для хворих, які перебувають на лікуванні в ЦКЛ Укрзалізниці (а.с. 9). Згідно з додатком №1, що затверджений наказом Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» № 49 від 05.01.2009, години відвідування хворих складають з 8.00 - до 10.00 та з 16.00 - до 19.00 протягом дня (а.с. 10). Таким чином, на [PERSON] розповсюджується як дія норм цього наказу, так і Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року № 275. Відповідно до ч. 1 ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) режим у виправних та виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Положеннями статті 11 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» регламентовано визначення законодавством України особливостей відвідування установ і слідчих ізоляторів та спеціальні вимоги режиму доступу на їх територію. Організація пропускного режиму на охоронювану територію 9 поверху Лікарні, де перебуває на стаціонарному лікування засуджена [PERSON], здійснюється у відповідності до вимог Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.12.2003 № 237/дск. Главою 19 розділу 4 вказаної Інструкції «Служба варти з охорони засуджених у лікувальних закладах Міністерства охорони здоров'я» передбачено, що забороняється приймати та передавати засудженим будь-які речі чи предмети та допускати до них сторонніх осіб, за винятком медичного персоналу лікувального закладу. Згідно з ч. 4 ст. 107 КВК України засудженим забороняється спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції. Згідно зі ст. 138 КВК України засуджені у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання мають право один раз на місяць на короткострокове побачення тривалістю не більше 4 годин. На підставі ст. 110 КВК України 16 січня 2013 року засудженій надано короткострокове побачення з громадянами України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] упродовж 4 годин, а саме: з 16.00 години 16.01.2013, які у свою чергу являються народними депутатами України. По закінченню відведеного на короткострокове побачення часу відповідачі відмовилися звільнити відокремлений охоронюваний блок дев'ятого поверху Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці», де проходило короткострокове побачення із засудженою [PERSON] При цьому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оголосили про акцію громадянської непокори, яка полягала у їх перебуванні в охоронюваному відокремленому блоці дев'ятого поверху Державного лікувально - профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» до моменту виконання всіх вимог, вказаних у складеному ними зверненні. Вказані порушення норм закону зафіксовано в акті від 16.01.2013, складеному посадовими особами Качанівської виправної колонії (№54) (а.с. 21-22). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями відповідачі порушили діяльність державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня «Укрзалізниці», Качанівської вправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) . На підставі викладеного,

Outcome: approved