Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить визнати недійсним підвищення відсоткової ставки з 9,6 %річних до 21% річних за кредитним договором № DN81AR13710278 від 10.01.2008 року укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», здійснене ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку 01.02.2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 10.01.2008 року було укладено кредитний договір № DN81AR13710278, за яким Відповідачем було надано позивачу кредитні кошти з 10.01.2008 року по 09.01.2015 року включно в розмірі 76 963,60 грн., з яких 51 700, 00 грн. на купівлю автомобіля; 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування; 2636,70 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR13710278 від 10.01.2008 року та договором особистого страхування № DN81LK13710278 від 10.01.2008 року на строк до 09.01.2009 року; 4 136,00 грн. винагорода за надання фінансового інструменту; 18 456,90 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених Договором. Відсоткову ставку за вказаним кредитним договором встановлено в розмірі 0,80 % на місяць, що в сумі складає 9,6% на рік. Таким чином щомісячний платіж встановлений до плати склав 1 250 грн.. В забезпечення виконання зобов'язань позивачем між ним та відповідачем 10.01.2008 року також було укладено договір застави рухомого майна № DN81AR13710278, за яким заставним майном виступив автомобіль марки DAEWOO FSO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, тип транспорту - Седан легковий, кузов - [NUMBER], об'єм двигуна 1.5, державний номер - [NUMBER]. 13.01.2009 року між позивачем та відповідачем також було укладено додаткову угоду до договору застави, за якою позивач зобов'язався сплачувати періодичні платежі в розмірі 1 300 грн. на місяць. Позивач виконував умови кредитного договору, проте 26.02.2010 року представники банку заблокували колеса автомобіля і під примусом забрали технічний паспорт і ключі від заставного транспортного засобу, мотивуючи тим, що у позивача наявна заборгованість за вищезгаданим кредитним договором. Позивачем було подано позов до суду про витребування заставного майна із чужого незаконного володіння, у зв'язку із чим з 26.02.2010 року по червень 2011 року позивачем платежі за кредитним договором не сплачувалися. Вказаний позов рішенням апеляційного суду Херсонської області було задоволено. Під час розгляду вказаної справи апеляційним судом позивач дізнався, що за спірним кредитним договором в нього наявна заборгованість, в зв'язку із тим, що банк 01.02.2009 року в односторонньому порядку підвищив позивачу відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 9,5 % річних до 20% річних. Вважає таке підвищення незаконним, оскільки його не було належним чином повідомлено про зміну відсоткової ставки, окрім того відсоткова ставка була підвищена тоді, коли вже діяли положення ст. 1056-1 ЦК України, щодо заборони підвищення відсоткової ставки за кредитними договорами в односторонньому порядку. Вказує про те, що жодних додаткових угод щодо підвищення відсоткової ставки за спірним кредитним договором ним не укладалось, та жодних листів із повідомленнями про таке підвищення в односторонньому порядку він не отримував. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з викладених у позові підстав, та просили їх задовольнити. Представник відповідача Зайченко К.С., яка діє на підставі довіреності, щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Заслухавши доводи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. 10.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DN81LK13710278, згідно умов якого банк зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 76 963,60 грн., а позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 2.3.1. вказаного кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку: зміни кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміни курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленому НБУ на момент укладення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відшкодувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк повинен направити відповідачу письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки на протязі календарних днів з дати прийняття зміненої відсоткової ставки. Підвищення відсоткової ставки Банком можливе в межах кількості пунктів, на які збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань до пенсійного фонду, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США. Слід зазначити, що укладення додаткової угоди для погодження зазначеного питання сторони вказаним договором не передбачили. Як вбачається з реєстру направлень рекомендованих листів ПАТ КБ «Приват Банк» № 1151 від 08.01.2009 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] що вказана останнім у договорі, було направлено лист від 06.01.2009 року № 37976 яким було повідомлено, що за кредитним договором № DN81AR13710278 від 10.01.2008 року починаючи з 01.02.2009 року відсоткову ставку було підвищено до 21% . Суд вважає, що направивши відповідачу вищезгадане повідомлення, банк виконав умови договору в частині порядку підвищення процентної ставки, та вищезгаданий реєстр, відповідно, є належним тому доказом. Слід відмітити, що за спірним договором не є обов'язковою умовою для вчинення дій щодо підвищення відсоткової ставки банком отримання останніми відомостей про вручення відповідачу повідомлення про здійснення такого підвищення. Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року, що набрав чинності 10.01.2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, згідно якої фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Суд звертає увагу на те, що рішення про підвищення відсоткової ставки за спірним кредитним договором та направлення повідомлення про таке рішення було здійснено банком до 10.01.2009 року, тобто до набрання чинності положеннями ЦК України щодо заборони здійснення такого підвищення в односторонньому порядку. Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни та враховуючи, що сторони при укладенні спірного кредитного договору передбачали умови підвищення процентної ставки, суд вважає, що такі умови мають виконуватись сторонами, та те, що момент такої домовленості настав. З наданих відповідачами доказів та пояснень їх представника встановлено, що зміна процентної ставки за користування кредитом у спірних правовідносинах викликана зміною кон'юктури грошових ресурсів України і збільшення процентної ставки відбулося в межах середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ), що відповідає обумовленим сторонами умовам кредитного договору. Слід також зазначити, що згідно розрахунку заборгованості за договором № DN81LK13710278, від 10.08.2008 року, навіть після підвищення відповідачами відсоткової ставки за спірним кредитним договором, яке відбулось починаючи з 01.02.2009 року, останній продовжував здійснювати за цим договором платежі, аж до 11.03.2010 року, тобто протягом більше ніж одного року, та вказані оплати ним здійснювались у більшому розмірі, аніж це відбувалось до підвищення відсоткової ставки за спірним договором. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про згоду відповідача із підвищенням ПАТ КБ «Приватбанк» відсоткової ставки за спірним кредитним договором за вищевикладених обставин. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на укладену сторонами 13.01.2009 року додаткову угоду до кредитного договору як на досягнуту згоду щодо непідвищення процентної ставки, оскільки ця додаткова угода, по перше укладена не до спірного кредитного договору, а до Договору застави рухомого майна № DN81AR13710278 від 11.01.2008 року, та стосується зміни розміру щомісячного платежу за спірним кредитним договором з моменту підписання (з 11.01.2008 року) і, в ній не йдеться про умови спірного кредитного договору в частині визначеної процентної ставки за користування кредитом, який відповідно до письмового повідомлення банку підлягав зміні та був змінений з 01 лютого 2009 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на нормах законодавства, які діяли на час виникнення спірних відносин, та , відповідно задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed