Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

20.12.2013 року до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1424 га, кадастровий номер 7122510100:08:001:0013, яка знаходиться за адресою: вул. Кутузова, 1, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що йому 12.01.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №708487, але позивач його загубив, за видачею документа, який би підтверджував реєстрацією права власності звернувся до реєстраційної служби та до відділу Держземагенства, але там йому відмовили у видачі документу, що підтверджує право власності. Представник позивача у судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що право позивача на земельну ділянку не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, Державної реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, в судове засідання не з’явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов належить до повного задоволення. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №708487, виданого 12.01.2006 року, на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради №32-7/1 від 27.10.2005 року, [PERSON] передана в приватну власність земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,1424 га, розташована по вул. Кутузова, 1, в м. Корсунь-Шевченківському, акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010678800031 (а.с.10). В зв’язку із втратою державного акту позивач розмістив в місцевій газеті “Надросся” №69 від 06.09.2013 оголошення про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №708487, виданого на ім’я позивача та в зв’язку з втратою вважати даний документ недійсним (а.с.18). Відділ Держземагенства у Корсунь-Шевченківському районі відмовив позивачу у видачі дублікату державного акту, оскільки відсутні законодавчі акти для такої дії з 01.01.2013 року (а.с.16-17). Позивач звернувся до реєстраційної служби із заявою про видачу документу про право власності на земельну ділянку, але державний реєстратор прав на нерухоме майно 30.10.2013 року рішенням про відмову у задоволенні заяви №7410987, відмовив позивачу у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована по вул. Кутузова, 1, в м. Корсунь-Шевченківському Черкаської області, кадастровий номер 7122510100:08:001:0013, за позивачем у зв’язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 14,15). Згідно витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7100727422013 від 07.10.2013 року власником земельної ділянки площею 0,1424 га, розташованої по вул. Кутузова 1, в м. Корсунь-Шевченківському Черкаської області, є [PERSON] (а. с. 11-13). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки №861 від 27.08.2013 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1424 га, розташованої по вул. Кутузова 1, в м. Корсунь-Шевченківському Черкаської області, власником якої є [PERSON], складає 22633,24 грн. (а. с. 19). Положення ст. 126 Земельного Кодексу України в редакції, яка діяла на час видачі позивачу Державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на 2006 рік, передбачали посвідчення права власності на земельну ділянку державними актами, форми яких затверджувались Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9. Розділу VII Закону України “Про Державний земельний кадастр” до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постанова Кабінету Міністрів України №449 від 02.04.2002 року “Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою” втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року №483. Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 “Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі” втратив чинність (згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404. Отже, окремого порядку видачі дублікатів взамін втрачених або зіпсованих документів, підтверджуючих право власності, користування земельними ділянками законодавство на даний час не передбачає. Згідно ст.126 Земельного кодексу України у редакції після 01.01.2013 року “Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Стаття 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (далі - Закон) визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені в ст.19 Закону, відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі і державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Норми ст.321 ЦК України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Юридично позивач не позбавлений права власності, але фактично не в змозі ним скористатись, через відсутність правовстановлюючого документа, а саме через його втрату. Поновити державний акт також не може через зміни в законодавстві. Право позивача, як власника земельної ділянки ніким не оспорюється. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що право власності позивача на земельну ділянку було належним чином оформлено та зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства, але в зв'язку із втратою державного акту на право власності на земельну ділянку воно не визнається, що є підставою для повного задоволення позову. Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 250498, від 30.11.2010 року, [PERSON]О є інвалідом першої групи з 05.11.2010 року, тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору як інвалід І групи. Оскільки позов повністю задовольняється, суд, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в розмірі 229,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved