Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 травня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1450 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання виконав, перерахувавши кредит на лімітну платіжну картку. Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 вересня 2013 року склалась заборгованість у розмірі 17137 грн. 70 коп., де 3991 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 11853 грн. 89 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, а також 500 грн. - сума штрафу (фінансова частина), 792 грн. 27 коп. - сума штрафу (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 17137 грн. 70 коп. та судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника (а.с.25,26). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві, наданій судові, позов визнала частково. Не заперечувала наявності заборгованості за кредитом, однак вважала безпідставним нарахування їй суми відсотків за користування кредитом, оскільки банк не повідомляв їй про наявність існуючої заборгованості та тривалий час не звертався за захистом свого порушеного права до суду (а.с.28). Сторони та їх представники в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.24,27), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.25,28). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 1450 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, його дія продовжується на такий же термін. Сторони у Договорі передбачили порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Проте належним чином [PERSON] своїх зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2013 року утворилась заборгованість (а.с.4-6). З системного аналізу стст.526,543,625,629,1048-1050,1054,1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якими врегульовано спірні правовідносини, вбачається що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. В матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно стст.6,627 ЦК України уклали договір кредиту. Згідно стст.207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. 15 травня 2006 року відповідач звернувся до позивача з заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту у сумі 1450 грн. з базовою процентною ставкою 36% річних. При цьому відповідач вказав, що він ознайомлений і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в «ПриватБанку», він висловив згоду, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що банк має право збільшувати або зменшувати кредитний ліміт (а.с.6-10). Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором від 15 травня 2006 року підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 17137 грн. 70 коп., де 3991 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 11853 грн. 89 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, а також 500 грн. - сума штрафу (фінансова частина), 792 грн. 27 коп. - сума штрафу (процентна складова). Що стосується заперечень відповідача проти позову, то вони, на переконання суду, не ґрунтуються на законі. Так, 15 травня 2006 року закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») відкрито [PERSON] кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 1450 грн. з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому позичальник сплачує щомісячні платежі рівними частинами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.6 зворотна сторона). Встановлено, що договірні відносини (зобов'язання) між сторонами за кредитним договором не припинялись, відповідач до банку з вимогою про розірвання кредитного договору не звертався, а належне виконання умов кредитних договорів є основним обов'язком відповідача. Само по собі неповідомлення банком відповідачу [PERSON] про наявність існуючої заборгованості за кредитним договором не звільняє останню від виконання зобов'язань за договором. Навпаки, позичальник зобов'язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені по ньому операції; стежити за витратою засобів у межах платіжного ліміту тощо (відповідно до розділу 6 Умов та правил надання банківських послуг). Зволікання ПАТ КБ «ПриватБанк» із зверненням до суду з вимогою про захист свого цивільного права, про яке вказала відповідач [PERSON] у своїх запереченнях проти позову, не впливає на суть прийнятого судом рішення. При цьому слід зазначити, що звернення до суду з даною вимогою є правом особи, а не обов'язком, та воно здійснено у визначені законом строки (стст.256,257 ЦК України). Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 229 грн. 40 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду (а.с.16). На підставі викладеного,

Outcome: approved