Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати право власності на нежиле приміщення, яке розташоване по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Підстави набуття права власності передбачені в ст. 328 ЦК України, ч.1 статті визначає - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виконавши всі вимоги чинного законодавства України, які було виконано без будь-яких порушень закону, позивач не може, на даний момент, зареєструвати свого права, тобто не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном з причин бездіяльності відповідача щодо подальшого оформлення технічної документації. Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно до стаття 392 власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язує передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Так судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будівлі ветлєчебниці від 25 листопада 2002 року, [PERSON] придбав в власність будівлю, загальною площею 380 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 4800 гривень (а.с.5-6). Начальником реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції Луганської області Полторак Л.О. відмовлено в реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна (а.с.7). Згідно акту прийому - передачі від 29 листопада 2002 року встановлено, що [PERSON] прийняв та оплатив будівлю (ветлєчеблині), загальною площею 380 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). 29 листопада 2002 року [PERSON] придбав у ТОВ Агрофірма «Нива» будівлю бойні-лазарет в с.Плугатар Біловодського району Луганської області, де гроші вніс в касу підприємства та отримав відповідну накладну №12 та корінець прибуткового касового ордеру №105 (а.с.9). Відповідно довідки № 390 виконавчого комітету Плугатарської сільської ради Біловодського району Луганської області від 3 вересня 2013 року будівля ветлєчебниці знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] 25 листопада 2002 року придбав у ТОВ Агрофірма «Нива» будівлю бойні-лазарет в с.Плугатар Біловодського району Луганської області, внісши гроші в касу підприємства та отримав накладну, корінець прибуткового касового ордеру. На підставі зазначеного суд доходить висновку, що право власності на об'єкти нерухомого майна набуто позивачем на законних підставах, а тому підлягає визнанню за останнім. На підставі викладеного та

Outcome: approved