Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

до Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулось ПАТ «Укрсиббанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В позові вказано, що 13/02/2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № 11117451000, за умовами якого відповідачка отримала позику в сумі 150000 доларів США з поверненням згідно графіку платежів до 12/02/2014 року зі сплатою процентів згідно п. 1.2.2. договору позики. Відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання, а тому позивач просить стягнути заборгованість в сумі 1718571 гривню 17 копійок в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав вказаних в позові. Також представник позивача надав суду пояснення про те, що відповідачка отримала позику, про що свідчить виписка по рахунку, що відповідно до роз`яснень НБУ є доказом безпосереднього отримання позики. Представник відповідачки позов заперечив з тієї підстави, що позивач не надав доказу отримання позики та просив суд застосувати до даного позову позовну давність і відмовити в позові з цієї підстави. Також представник відповідачки надав суду пояснення про те, що відповідно до розділу №11 договору встановлено порядок дострокового повернення кредиту, який передбачає надіслання вимоги і, яку позивач вже надсилав відповідачці, а тому момент виникнення права вимоги вже наступив і строк позовної давності позивач пропустив. Судом встановлено, що 13/02/2007 р. позивач та відповідачка уклали договір кредиту № 11117451000, за умовами якого відповідачка отримала позику в сумі 150000 доларів США з поверненням згідно графіку платежів до 12/02/2014 року зі сплатою процентів згідно п. 1.2.2. договору позики. Відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання, а тому позивач просить стягнути заборгованість в сумі 1718571 гривня 17 копійок. Відповідно до п. 1.2.1 договору кредиту кредит надано до 12/02/2014 року. Відповідно до п. 4.1. договору кредиту позичальник зобов`язаний повернути кредит в терміни, встановлені договором. Відповідно до виписки по рахунку відповідачки вона отримала позику в сумі 150000 доларів США за угодою № 11117451000 від 13/02/2007 р. в п. 5.6. постанови Правління НБУ від 18.06.2003 № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 1 ст. 261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Однак сторони не подали суду доказу дати вручення відповідачці вимоги про дострокове виконання зобов`язання. Таким чином посилання представника відповідачки про виникнення обов`язку щодо дострокової виплати заборгованості та розрахунку з цієї дати строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідний доказ суд не подано. В п. 5 ст. 261 ЦК України вказано, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.2.1 договору кредиту кредит надано до 12/02/2014 року. 22/01/2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу було видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці на забезпечення виконання зобов`язань за спірним договором кредиту. Представник відповідачки не подав суду жодного доказу або розрахунку на спростування розрахунку позивача та, доказів спливу позовної давності. Відповідно до п. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до глави наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис вчиняється виключно у разі безспірності вимоги стягувача. Оскільки відповідачка не оспорювала виконавчий напис нотаріуса, тому вона вчинила дії щодо визнання свого зобов`язання перед позивачем за спірним кредитним договором, в тому числі і щодо повернення суми позики, що заперечив в судовому засіданні представник позивачки. Відповідно до п. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, в додатку № 1 до договору кредиту від 13/02/2007 року передбачено графік погашення кредиту, який складають ануїтетні платежі. При такому способі виконання позикового зобов`язання до кожного платежу включено оплату за користування кредитом протягом всього строку з моменту його видачі до терміну сплати всього кредиту. Однак відповідачка та її представник не подали суду розрахунку, який би обґрунтовував можливість застосування позовної давності до відповідних грошових вимог. Моментом початку обчислення строку позовної давності за вказаними вимогами є термін завершення строку користування позикою. Відповідно до п. 24 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. Крім цього відповідно до постанови державного виконавця від 14/11/2013 року виконавчий напис може бути пред`явлений для виконання до 15/11/2014 року. Отже право вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки зберігає свою чинність до вказаного терміну. При цьому відповідно до ст. 593 ЦК України акцесорна вимога не може існувати без основної вимоги. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином судом встановлено наявність заборгованості відповідачки щодо виконання її грошових зобов`язань за договором кредиту на основі розрахунку позивача та відсутність доказів у відповідачки на спростування таких вимог. Доказу виникнення обов`язку дострокового погашення кредиту представник відповідачки суду не подав. Відповідно до зазначеного та на підставі ст. ст. 526, 629, 1049, 1054 ЦК України суд, -

Outcome: approved