Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись на наступні обставини. 22.02.2011 року між сторонами було укладено договір, згідно якого підприємство зобов'язалося здійснити навчання відповідача за професією водія тролейбуса, а відповідач - відпрацювати на підприємстві водієм тролейбуса не менше 3 років. В разі розірвання трудового договору раніше 3-річного строку відповідач повинен відшкодувати підприємству матеріальні збитки з розрахунку 9,67 грн за кожен календарний день. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання, с 22.02.2011 року відповідач був зарахований до групи підготовки водіїв тролейбуса в учбово-курсовий комбінат зі стипендією 500 грн, а с 02.09.2011 року - переведений водієм тролейбуса 3-го класу в тролейбусне депо № 1. Проте, 26.12.2012 року відповідач звільнився з підприємства за власним бажанням. Розмір матеріальних збитків за невідпрацьований час за 614 календарних днів складає 5937,38 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Не заперечував, що дійсно він пройшов навчання за професією водія тролейбуса за рахунок підприємства. За час навчання отримував стипендію в розмірі 500 грн щомісячно. Проте, після працевлаштування водієм тролейбуса його не влаштовували розмір заробітної плати та затримки у її виплаті, тому він звільнився. Вважає, що його звільнення не спричинило підприємству ніяких збитків. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 30.01.2011 року був прийнятий на роботу кондуктором пасажирського транспорту 3-го класу ККП ДГС «Донелектроавтотранс». 22.02.2011 року між ККП ДГС «Донелектроавтотранс» та відповідачем було укладено договір, згідно якого підприємство зобов'язалося здійснити навчання відповідача за професією водія тролейбуса, а відповідач - відпрацювати на підприємстві водієм тролейбуса не менше 3 років. Згідно п. 2.4 зазначеного договору в разі розірвання трудового договору раніше 3-річного строку відповідач повинен відшкодувати підприємству матеріальні збитки з розрахунку 9,67 грн за кожен календарний день. Згідно наказу № 295 л від 18.02.2011 року відповідач з 22.02.2011 року був зарахований до групи підготовки водіїв тролейбуса в учбово-курсовий комбінат зі стипендією 500 грн. Згідно наказу № 1565 л від 01.09.2011 року відповідач переведений водієм тролейбуса 3-го класу в тролейбусне депо № 1. Згідно наказу № 2168 л від 26.12.2012 року відповідач звільнився з підприємства за власним бажанням на підставі заяви від 25.12.2012 року. З розрахунку, який перевірений судом та визнаний правильним, вбачається, що відповідач не відпрацював за договором від 22.02.2011 року 614 календарних днів, чим спричинив підприємству матеріальні збитки в розмірі 5937,38 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи відповідача є неспроможними, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 72, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягаєь стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved