Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Плодовської сільської ради Бахчисарайського району АРК про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що співласниками квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про приватизацію, являлись [PERSON], який помер 13.12.2000 року, та [PERSON], яка померла 25.06.2003 року. Після смерті [PERSON], [PERSON], до нотаріуса не зверталась, але як співвласник квартири та за фактом сумісного проживання прийняла спадщину відповідно до закону, та після цього склала заповіт у виконкомі Плодовської сільської ради на йм`я [PERSON], батька позивача. [PERSON] померла 25.06.2003 року, на час її смерті [PERSON], проживав з матір`ю, її утримував та доглядав за нею, а після її смерті здійснив її поховання. Таким чином, він після 25.06.2003 року, відповідно до діючого на той час законодавства, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. 27.02.2011 року помер [PERSON] - батько позивача. Як вказує позивач, він постійно проживав з батьком, доглядав за ним, на час його смерті проживав та продовжує проживати у [INFO]. Після смерті батька він за своєю необізнаністю у законодавстві не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у свою чергу фактично вступив у володіння, користування та управління спадковим майном. Тому позивач вважає, що відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, він має право на успадкування спірної квартири. Представник позивача у судове засідання не з’явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача, сповіщений належним чином, в суд не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та про згоду з позовними вимогами. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з меж судового розгляду, обов'язку сторін по доведенню та поданню доказів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 20.08.1998 року [PERSON] та [PERSON] отримали у власність згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду» на праві спільної часткової власності квартиру № 11 житлового будинку № 11 по вул. Пушкіна у с. Плодове Бахчисарайського району АР Крим загальною площею 54,6 кв. метрів. На вказану квартиру мається технічний паспорт. Як вбачається з свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 13.12.2000 року. Згідно свідоцтву про смерть, [PERSON] померла 25.06.2003 року. Як слідує з даних домової книги, [PERSON], на час смерті [PERSON], була зареєстрована у вказаній квартирі. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України суд вважає за необхідне, при визначенні правової норми, яка підлягає застосуванню, для вирішення спірних правовідносин, застосувати норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Така позиція зазначена і у п. 1 Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно з ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як слідує з даних акту депутата та заповіту, [PERSON], на день смерті [PERSON], проживала сумісно з останнім, та подалі бажаючи розпорядитися квартирою склала заповіт відносно неї у виконкомі сільської ради. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] своїми діями дійсно підтвердила факт управління та володіння спадковим майном. Крім того, судом встановлено, що з [PERSON], на час її смерті сумісно проживав у вказаній квартирі її син [PERSON], який за нею доглядав, та після смерті її поховав і продовжив проживати у спірній квартирі. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Плодовської сільської ради та актом депутата. Таким чином [PERSON] після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину, відкрито та постійно користувався вказаною квартирою. 27.02.2011 року [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як вибачається з свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO] є сином померлого [PERSON]. Як слідує з акту депутата, [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] та на час складання акту постійно проживає у спірній квартирі. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою особою, яка прийняла спадщину. Крім того, як слідує з матеріалів цивільної справи № 103/701/13-ц ( а.с. 35), [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно з частиною 5 вказаної статті закону, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 1269 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження по справі. Таким чином, суд вважає можливим позов задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved