Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Сімферопольської міської ради АР Крим про виділ в натурі частки житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться у спільній частковій власності та припинення спільної часткової власності на майно, мотивуючі позовні вимоги тим, що згідно з договором дарування від 21.06.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Сімферопольської державної нотаріальної контори, позивачам належить 29/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16. Співвласниками цього ж житлового будинку є [PERSON] 38/100 та Сімферопольська міська рада 33/100 часток відповідно. Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 24.03.1998 року був визначений порядок користування земельною ділянкою №16 по вул. Хацька в м. Сімферополі відповідно до ідеальних часток та визначено у користування [PERSON] на 38/100 часток земельну ділянку №4 площею 369 кв.м., №6 площею 70 кв.м., усього 439 кв.м.; у користування [PERSON] та [PERSON] на 29/100 часток земельну ділянку №5 площею 202 кв.м., №7 площею 128 кв.м., усього 330 кв.м.; у користування Сімферопольської міської ради на 33/100 часток земельну ділянку №6 площею 384 кв.м.; у загальне користування усіх співвласників земельну ділянку №1, площею 84 кв.м. з існуючим в’їздом; у загальне користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку №3 площею 16 кв.м.; у загальне користування [PERSON] та Сімферопольської міської ради земельну ділянку №2 площею 10 кв.м. із доріжкою шириною 0,7м та входом у підвал. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 15, 16, 358, 364, 370 ЦК України позивачі просили суд: припинити право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Сімферопольської міської ради на житловий будинок, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16; виділити в натурі частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16 на користь [PERSON], [PERSON] Під час провадження по справі позивачі звернулися до суду з уточненою позовною заявою та остаточно просили суд: припинити право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Сімферопольської міської ради на житловий будинок, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16; виділити в натурі частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16 на користь [PERSON], [PERSON], а саме літери Б, Д, Е. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень та з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просив вимоги задовольнити та не заперечував проти сплати суми грошової компенсації. Відповідачка [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вважали їх необґрунтованими та просили відмовити у задоволенні позову. Представник співвідповідача виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, у судове засідання не з’явився. Повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. З урахуванням присутніх у судовому засіданні сторін та їх представників, суд ухвалив провести розгляд справи по суті у відсутність представника виконавчого комітету Сімферопольської міської ради. Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін по справі та їх представників, оглянувши матеріали інвентарної справи №13460, дослідивши та оцінивши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в частині 1 статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, суд дійшов до висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, реєстр за №3-972, посвідченого державним нотаріусом Другої сімферопольської державної нотаріальної контори [PERSON] 21.06.1990 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками 29/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов в рівних частках кожен по вул. Хацька, 16 в м. Сімферополі. Згідно з цим договором на земельній ділянці площею 1263 кв.м. розташовано два житлових одноповерхових кам’яних будинку літ. “А” житловою площею 83,7 кв.м. та літ. “Б” житловою площею 45,9 кв.м., наступні господарські та побутові споруди: літня кухня літ. “В”, прибудова літ. “В1”, підвал п/В, сарай літ. “Г”, туалет літ. “И”, гараж літ. “Д”. Співвласниками цього ж житлового будинку з відповідними частками надвірних побудов є [PERSON] та виконавчий комітет Сімферопольської міської ради АР Крим 38/100 часток та 33/100 часток відповідно. Рішенням Залізничного райсуду м. Сімферополя від 24.03.1998 року визначений порядок користування земельною ділянкою №16 по вул. Хацька в м. Сімферополі та визначено у користування [PERSON] на 38/100 часток земельну ділянку №4, площею 369 кв.м., №6, площею 70 кв.м., всього 439 кв.м., що відповідає ідеальній частці; у користування [PERSON] та [PERSON] на 29/100 часток земельну ділянку №5, площею 202 кв.м., №7, площею 128 кв.м., всього 330 кв.м., що відповідає ідеальній частці; у користування Сімферопольської міськвиконкому на 33/100 часток земельну ділянку №6, площею 384 кв.м., що відповідає ідеальній частці; у загальне користування усіх співвласників земельну ділянку №1, площею 84 кв.м. з існуючим в’їздом; у загальне користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку №3, площею 16 кв.м.; у загальне користування [PERSON] та Сімферопольського міськвиконкому земельну ділянку №2, площею 10 кв.м. із доріжкою шириною 0,7м та входом у підвал. Згідно з даними технічного паспорту станом на 17.05.2012 року на земельній ділянці домоволодіння №16 по вул. Хацька в м. Сімферополі розташовані: житловий будинок літ. “А”; півпідвал літ. “А”; прибудова літ. “А1”; підвал літ. “А1”; крильце; навіс літ. “а”; крильце; вхід у підвал; житловий будинок літ. “Б”; мансарда над літ. “Б”; тамбур літ. “б” 1-ий поверх; сходи; тамбур літ. “б” 2-ий поверх; навіс літ. “б1”; балкон; балкон; літня кухня літ. “В”; прибудова літ. “В1”; підвал літ. “В”; вхід у підвал; сарай літ. “Г”; гараж літ. “Д”; сарай літ. “Е”; навіс літ. “М”; душ літ. “Р”; споруди 1-4. Разом з тим, самовільно побудованими є: мансарда над літ. “Б”; тамбур літ. “б” 1-ий поверх; тамбур літ. “б” 2-ий поверх; балкон; балкон. Крім того, зруйновані навіс літ. “а” та крильце. Замість зруйнованого навісу літ. “а” побудована кам’яна споруда, а також до гаражу літ. “Д” прибудована побудова. На вказані побудови відсутні технічні документи, тому ці побудови також є самовільними. Згідно з даними інвентарної справи (без урахуванням самовільно побудованих споруд) житловий будинок літ. “А” з прибудовою літ. “А1”, півпідвалом літ. “А”, підвалом літ. “А1” спірного будинку складається з наступних приміщень: І підвал, площею 18,6 кв.м.; ІІ підвал, площею 3,1 кв.м.; ІІІ підвал, площею 8,2 кв.м.; ІV підвал, площею 17,1 кв.м.; 3-1 житлова кімната, площею 9,1 кв.м.; 3-2 передпокій, площею 1,7 кв.м.; 3-3 комора, площею 1,4 кв.м.; 3-4 передпокій, площею 17,3 кв.м.; 3-5 житлова кімната, площею 20,6 кв.м.; 3-6 кухня, площею 12,3 кв.м.; 3-7 кухня, площею 1,7 кв.м. (приміщення самовільно переобладнано у туалет); 3-8 кухня, площею 2,0 кв.м. (приміщення самовільно переобладнано у коридор); 3-9 кухня, площею 2,6 кв.м. (приміщення самовільно переобладнано у ванну кімнату); 4-1 передпокій, площею 6,2 кв.м.; 4-5 передпокій, площею 7,7 кв.м.; 4-6 кухня, площею 8,5 кв.м.; 4-7 житлова кімната, площею 13,0 кв.м.; 4-8 житлова кімната, площею 12,5 кв.м.; 4-9 ванна кімната, площею 1,6 кв.м. Житловий будинок літ. “Б” складається з наступних приміщень: 1-4 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 1-5 житлова кімната, площею 10,4 кв.м.; 1-6 передня, площею 4,7 кв.м.; 1-7 житлова кімната, площею 10,6 кв.м.; 2-1 кухня, площею 10,4 кв.м.; 2-2 кухня-їдальня, площею 8,7 кв.м.; 2-3 житлова кімната, площею 17,1 кв.м.; 2-8 ванна кімната, площею 2,0 кв.м.; 2-9 туалет, площею 1,0 кв.м.; 2-11 коридор, площею 1,8 кв.м.; комора з частини приміщення 2-2, площею 1,8 кв.м.; сходи; навіс літ. “б1”. Поділ майна, що знаходиться в спільній власності допускається тільки в тому випадку коли це можливо без нерозмірного збитку для призначення цього майна. У судовому засіданні сторони (представники сторін) пояснювали суду, що між ними, фактично, вже склався порядок користування житловими будинками з надвірними побудовами, що, між іншим, підтверджується й висновками проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи від 26 червня 2013 року з урахуванням додатків. Відповідачці [PERSON] судом було роз’яснено право заявлення клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи, у разі незгоди з висновком експерта №3 від 26.06.2013 року. Однак, ані відповідачкою, ані її представником не ставилося питання щодо оскарження висновків експерта, викладені у висновку №3 від 26.06.2013 року та клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи ними суду не подавалося. Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина 2 статті 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Враховуючи пояснення сторін по справі, їх представників, а також висновки вищевказаної судової будівельно-технічної експертизи, суд дійшов до висновку про можливість виділу в натурі житлових будинків з надвірними побудовами, що розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16 та виділення у приватну власність [PERSON] та [PERSON] із спільної часткової власності на належні їм 29/100 часток житлових будинків з відповідними частками надвірних побудов, наступні приміщення та надвірні побудови: у літ. “Б”: 1-4 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 1-5 житлова кімната, площею 10,4 кв.м.; 1-6 передня, площею 4,7 кв.м.; 1-7 житлова кімната, площею 10,6 кв.м.; 2-1 кухня, площею 10,4 кв.м.; 2-2 кухня-їдальня, площею 8,7 кв.м.; 2-3 житлова кімната, площею 17,1 кв.м.; 2-8 ванна кімната, площею 2,0 кв.м.; 2-9 туалет, площею 1,0 кв.м.; 2-11 коридор, площею 1,8 кв.м.; комора з частини приміщення 2-2, площею 1,8 кв.м.; сходи; навіс літ. “б1”; гараж літ. “Д”; сарай літ. “Е” (додаток №5, №6 до висновку №3 від 26.06.2013 року). Дійшовши до вказаних висновків, суд вважає заперечення відповідачки [PERSON] стосовно врахування експертом при виділі частки майна та неможливості виділення самовільних побудов та тимчасових споруд - мансарди над літ. “Б”, тамбуру літ. “б” та сходів є необґрунтованими, оскільки експертом була проведена будівельно-технічна експертиза та згідно із додатком до висновку №3 від 26.06.2013 року ним не були враховані самовільні побудови при наданні висновків щодо виділення частки житлових будинків з надвірними побудовами. Ухвалюючи рішення про виділ в натурі житлових будинків з надвірними побудовами між співвласниками, суд, вважає за можливе припинити між сторонами по справі спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] в цілому на житлові будинки з відповідною часткою надвірних побудов, розташованих за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16. Суд, з урахуванням положень частини 1 статті 3 ЦПК України, у відповідності з якими кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, а також того, що визначене цивільним законодавством право [PERSON] та [PERSON] на виділ належної їм частки зі спільної часткової власності, не визнається та оспорюється іншим співвласником - [PERSON], суд вважає, що порушені права позивачки потребує судового захисту. Враховуючи усе вищевикладене у сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Також, оскільки вартість майна, що виділяється [PERSON] та [PERSON] є більшою на 22111,46 грн. ніж вартість їх частки, а відповідно вартість майна [PERSON] та виконавчого комітету є меншою на таку ж суму згідно висновку експерта №3 від 26.06.2013 року судової будівельно-технічної експертизи з урахуванням доповнень до висновку. У зв’язку з наведеним та враховуючи частки кожного зі співвласників житлових будинків з відповідною часткою надвірних побудов, розташованих за адресою: м. Сімферополь, вул. Хацька, 16, солідарно з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] компенсація вартості її частки у сумі 12161,30 грн., а також на користь виконавчого комітету Сімферопольської міської ради – у сумі 9950,16 грн. З урахуванням того, що позивачі при зверненні до суду сплатили 229,40 грн. судового збору, недоплативши суму судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток від ціни позову, при цьому ціна позову остаточно встановлена у розмірі 137218 грн., з позивачів у дохід Держави підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору в розмірі 1142,78грн. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки позивачами не заявлялись ці вимоги. На підставі статей 317, 321, 358, 364 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved