Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

у грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.07.2010 року. Від спільного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки вони різні за характером люди, у них різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Подружні стосунки між ними припинились з жовтня 2013 року і з того часу вони проживають окремо. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте, від неї надійшла заява, у якій позивач позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, справу просить розглянути у її відсутність. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки вони різні за характером люди, у них різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Подружні стосунки між сторонами припинились з жовтня 2013 року і з того часу вони проживають окремо. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються, Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб згідно ч. 1 ст. 36 СК України, є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір в сумі 229,40 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved