Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

[PERSON] 03.09.2013 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вони з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, разом з двома іншими її неповнолітніми дітьми. Зазначила, що їй одній важко утримувати вказаного сина, так як вона на даний час не працює, а відповідач останні два роки ухиляється від утримання своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, маючи достатні доходи від періодичних заробітків. Просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Пояснила суду, що потребує матеріальної допомоги від батька на утримання сина, який останнім часом не надає її у достатній мірі, хоча має таку можливість, будучи працездатною особою. Вона ніде не працює та не має власних значних доходів, так як має на утриманні загалом трьох неповнолітніх дітей. Стан здоровя сина сторін визначила задовільним. Просила задоволити позов. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 300 грн. щомісячно, оскільки він є безробітним та має на утриманні непрацездатних батьків. Стан власного здоровя визначив як задовільний. Зазначив, що окрім нього, у батьків є інший син, однак той проживає окремо від них із власною сімєю. Також зауважив, що один із неповнолітніх синів позивача проживає окремо від неї разом із батьком в іншому населеному пункті, що на його думку не визначає обставин перебування даної дитини на утриманні позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до змісту ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", яка є відповідною частиною законодавства України в обсязі ратифікованих міжнародних договорів, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. З пояснень сторін в судовому засіданні установлено, що відповідач не надає позивачу кошти на утримання їх неповнолітнього сина, хоча має таку можливість, позаяк є працездатною особою; дитина, на утримання якої позивачка просить стягнути аліменти з відповідача, має задовільний стан здоровя; позивачка власного доходу не має, при цьому має загалом трьох неповнолітніх дітей; на час розгляду справи відповідач не має інших дітей, має непрацездатних батьків, стан свого здоровя визначив задовільним, постійного та регулярного доходу відповідач не має. З копії свідоцтва про народження 1-АМ №136164 (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачка просить стягнути аліменти з відповідача. Згідно довідки виконкому Станіславчицької сільської ради Жмеринського району від 02.09.2013 року (а.с.6) син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно даних трудової книжки АХ №546386 (а.с.8-9) позивач з травня поточного року звільнена з роботи. Згідно довідок державної реєстраційної служби та Жмеринського міськрайонного центру зайнятості від 02.10.2013 року (а.с.19,20) відповідач не зареєстрований приватним підприємцем та не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. При цьому, суд враховує, що заявлена позивачем вимога застереження мінімального розміру аліментів в обсязі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є невідповідною основній вимозі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі згідно положень ч.2 ст.182 СК України. Також на думку суду, позивачем не доведено можливість сплати відповідачем заявленого до стягнення розміру аліментів, який вказаний нею виключно з особистих переконань стосовно достатніх доходів останнього, що не підтверджено жодними доказами та не визнано відповідачем. Разом з тим, обставини працездатності відповідача та задовільний стан його здоровя вочевидь визначають можливість отримання ним особистих доходів, а отже, можливість надання ним утримання своєму неповнолітньому сину. Встановлена судом нерегулярність доходів відповідача визначає підстави стягнення з нього аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі. Визначаючи їх розмір суд враховує відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на відміну від наявності у позивача загалом трьох неповнолітніх дітей. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно фактичного проживання однієї неповнолітньої дитини позивачки окремо від неї, оскільки дані обставини не визначають припинення обовязку останньої стосовно надання визначеного законом утримання також і цій дитині, за аналогією обовязку відповідача надання утримання неповнолітньому сину, який не проживає разом із ним. Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно наявності на його утриманні непрацездатних батьків, оскільки їх утримання певною мірою забезпечено їх особистим доходом у виді державної пенсії, недостатність якого за потреби не виключає можливості його належного забезпечення не лише відповідачем, а й іншим їх повнолітнім сином. Натомість вік дитини, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів, визначає відсутність надання їй в теперішній час державної допомоги, що призначається від народження, а тому безумовно потребує її утримання батьками. Отже, з урахуванням вищенаведених обставин, зокрема наявності обовязку позивача стосовно надання утримання двом іншим неповнолітнім дітям, окрім спільної з відповідачем дитині, а також приймаючи до уваги превалюючі вимоги Конвенції ООН "Про права дитини", суд доходить висновку, що переважна частина визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає забезпеченню відповідачем у виді аліментів на утримання неповнолітнього сина, розмір яких суд визначає в сумі 600 грн. щомісячно. Судові витрати по оплаті судового збору, від попередньої оплати якого законом звільнена позивач, слід стягнути з відповідача. При цьому за відсутності документального підтвердження витрат відповідача на правову допомогу судом не вирішуються питання щодо її компенсації пропорційно частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved