Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

15.11.2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 065 грн. 12 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 10.11.2005 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 065 грн. 12 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 3 682 грн. 51 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 8 382 грн. 61 коп. В судове засідання представник позивача не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, посилаючись на сплив позовної давності для пред’явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору б/н від 10.11.2005 року. При цьому звертав увагу суду на чисельні порушення Банком вимог законодавства при укладенні обумовленого договору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір шляхом оформлення платіжної кредитної картки, за яким Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік (в разі порушення строків сплати платежів – 72 %) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який не може перевищувати двох років. В зв’язку з наведеним 10.11.2005 року на ім’я відповідача було відкрито рахунок № 54570829003722598. При цьому, в договорі про відкриття картрахунку, відповідач стверджував, що він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та погодився з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору та є обов’язковими для виконання сторонами. Вказаний договір ними підписаний. Зі змісту договору про відкриття картрахунку, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (договір про відкриття картрахунку, Тарифи); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.5 Умов); підписи сторін (договір про відкриття рахунку). Обумовлений договір (його окремі частини) в передбаченому законом порядку не визнаний недійним. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунками позивача, станом на 30.09.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 065 грн. 12 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 682 грн. 51 коп., заборгованості за процентами в розмірі 8 382 грн. 61 коп. Також матеріали справи вказують на те, що останній платіж відповідач [PERSON] здійснив 18.05.2010 року в розмірі 100 грн. 00 коп., які було зараховано в порядку погашення нарахованих процентів, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача. Прострочена заборгованість за кредитом виникла 30.10.2009 року. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно з Законом України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють умови надання кредиту. Так, як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладання договору між сторонами, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту платіжну карту, її вид та строк дії визначено в заяві і в пам'ятці клієнта, внаслідок підписання якого клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки банку» в заяві. В даному випадку – 10.11.2005 року. Таким чином, встановлено, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту. Правилами користування платіжною карткою передбачено, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів та зарахування їх банком на картрахунок держателя картки (п.п. 5.2 Правил). Підпунктом 5.4 визначено строк погашення по кредиту по платіжним карткам без установленого мінімального обов'язкового платежу, зокрема, - строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, - строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті (в поле МОNТН ). Таким чином, на підставі викладеного, право пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання у позивача виникло щодо повернення процентів з дня останнього погашення цих процентів - 18.05.2013 року, а для повернення кредиту з 30.10.2012 року. Отже, на момент звернення Банку до суду 15.11.2013 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним споживчим кредитом, трирічний строк, в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув. При цьому, суд не приймає до уваги положення п.п. 5.12 Правил користування платіжною карткою щодо встановлення позовної давності тривалістю 5 років, оскільки це є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, нормами якої передбачена необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, Банком відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Outcome: dismissed