Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

у вересні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3А1АW00275912, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 38037 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 травня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 16 травня 2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21154, рік випуску: 2007, тип ТЗ: СЕДАН, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. Однак, [PERSON] умови кредитного договору не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 9 серпня 2013 року складає 56 671 грн. 79 коп. Тому, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Договором у розмірі 56 671 грн. 79 коп., вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21154, рік випуску: 2007, тип ТЗ: СЕДАН, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля. Також, позивач просить звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ та стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3А1АW00275912, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 38 037 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 травня 2012 року (а.с. 15-19). Однак, відповідач умови кредитного договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 9 серпня 2013 року складає 56 671 грн. 79 коп. та складається з: заборгованість за кредитом - 20 171 грн. 71 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 091 грн. 30 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2 738 грн. 70 коп.;пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15 670 грн. 08 коп. (а.с. 6-10 ). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого [PERSON] передав ПАТ КБ «ПриватБанк» у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21154, рік випуску: 2007, тип ТЗ: СЕДАН, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. 13 грудня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави автотранспорту, № К3А1АW00275912 від 16 травня 2007 року (а.с. 25). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позовні вимоги банку ґрунтуються на положеннях статей 526, 527, 530 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про заставу», статей 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Судом встановлено про наявність правовідносин між сторонами по справі відповідно до кредитного договору від 15 травня 2007 року № К3А1АW00275912 та відповідно до договору застави рухомого майна від 16 травня 2007 року. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачем не надано належних доказів щодо надання грошових коштів громадянину [PERSON] відповідно до зазначеного кредитного договору. Тому, підстав для застосування до правовідносин, що виникли між сторонами по справі положень статей 526, 527, 530 ЦК України судом не вбачається. Також, відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Зазначена вимога Закону позивачем виконана (а.с. 25). Крім того, згідно статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Однак, належних доказів щодо звернення до відповідача із вимогою про добровільне відшкодування заборгованості по кредиту та про повідомлення про реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, в супереч вимог статті 60 ЦПК України суду не надано. Тому, робити висновок про невиконання [PERSON] обов'язку щодо передачі предмета забезпечувального обтяження передчасно. Крім того, повідомлення від 13 листопада 2012 року № 30.1.0.0/2-746, яке адресоване [PERSON] взагалі ніким не підписане (а.с.11), наявність реєстру повідомлень про наявність боргу не є доказом про обізнаність відповідача про зазначені обставини (а.с.12-13). Доказів того, що відповідачеві повідомлялось про реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання матеріали справи взагалі не містять. За таких обставин судом зазначається про недоведеність обставин щодо порушення прав позивача і про відсутність підстав для задоволення позову, з урахуванням обраного позивачем способу захисту. У такому випадку, відповідно до статті 88 ЦК України відсутні підстави для стягнення із відповідача судових витрат на користь банку.

Outcome: dismissed