Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 січня 1999 року Докучаєвським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області. В обґрунтування своїх вимог він зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалось у зв'язку з тим, що між ними виникли неприязнені відносини, через суперечки та постійні сварки. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою між ними залишається проживати з ним, та доньку - [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою між ними залишається проживати з відповідачкою. Шлюбні відносини припинили з 18 жовтня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спору про спільне майно на час розірвання шлюбу не має. На примирення з відповідачкою не згоден. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, судові витрати просив покласти на нього та розглянути позовну заяву у попередньому судовому засіданні. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надавши заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутності, не заперечувала про розгляд справи у попередньому судовому засіданні, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище "[PERSON]". Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач заявивши про визнання позову розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved