Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

09 липня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення та визначення порядку права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що унаслідок дій відповідача порушується її право власника жилого приміщення. У судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалися на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначили, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 04 квітня 2012 року сторонам в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Під час шлюбу позивачка разом з дітьми та відповідачем певний час мешкала в вищезазначеній квартирі. Згодом шлюб було розірвано, внаслідок конфлікту з відповідачем вона мешкає з дітьми у своїх батьків. На теперішній час вона бажає вселитися в спірну квартиру, однак відповідач чинить перешкоди, чим порушує її законне право на володіння та користування належною їй власністю. Квартира складається з трьох кімнат загальною жилою площею 53,77м2, жилою площею - 29,60 м2. Жила площа складається з трьох кімнат площею 9,8 м2, 7,70 м2 і 11,98 м2. Кімнати площею 9,8 м2 та 7,7 м2 є ізольованими. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд винести рішення про вселення та визначення порядку користування вказаною квартирою, виділивши їй в користування кімнату, площа якої менше частки, що припадає їй - площею 9,8 м2, відповідачу виділити кімнату площею 7,7 м2, інші кімнати та господарські споруди залишити у загальному користуванні. Відповідач [PERSON], спочатку заперечуючи проти задоволення позовних вимог, в подальшому їх фактично визнав, зазначивши, що дійсно із своєю новою сім'єю проживає в спірній квартирі, яка належить йому та позивачці в рівних частках. Позивачка не має можливості нею користуватися, оскільки він встановив нові вхідні двері і у неї не має ключа від замка. Вони з дружиною займають кімнату площею 7,7 м2, а кімната площею 9,8 м2 порожня - залишена ним для позивачки, що відповідає її позовним вимогам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 04 квітня 2012 року, яке набуло законної сили, квартира [ADDRESS], в рівних частинах - по одній другій частині належить [PERSON] та [PERSON]. Викладені обставини визнані сторонами в судовому засіданні і на підставі положень частини першої ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Статтею 41 Конституції України та в статті 321 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, встановлених законом. Згідно до приписів статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно приписів ст. 358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що дані у п. 14 постанови від 22.12.95 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Мотивуючи свої вимоги про визначення порядку користування жилим приміщенням, позивачка стверджує, що виділення їй у користування жилої кімнати площею 9,8 м2 не порушить право власності іншого власника спірної квартири. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] є трикімнатною, загальною площею 53,77 м2, жилою площею - 29,60 м2. Квартира представляє собою ? житлового будинку літ.А1 з господарськими спорудами. З наданого плану квартири вбачається, що жила площа складається з трьох кімнат площею 9,8 м2, 7,7 м2 і 11,98 м2. Кімнати площею 9,8 м2 та 7,7 м2 є ізольованими. Інші кімнати загального користування - 9,4 м2, 2,6 м2, 7,9 м2. Приймаючи до уваги, що жила площа спірної квартири 29,60 м2, жила площа, що припадає на долю позивачки складає 14,80 м2 (29,60:2). Таким чином, при такому варіанті визначення порядку користування жилим приміщенням і закріпленні за позивачем ізольованої кімнати жилою площею 9,8 м2, а за відповідачем - ізольованої кімнати жилою площею 7,7 м2, права сторін і житлові права відповідача не порушуються. З огляду на наведене суд вважає, що є можливість встановлення порядку користування спірною квартирою за представленим позивачем варіантом, оскільки не порушуються житлові права відповідача та встановлені законодавством норми жилої площі на одну особу для проживання. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачкою документально підтверджена квитанцією сплата судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 107,30 грн. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved