Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Креді агріколь банк» в особі філії «Одеська дирекція ПАТ «Креді агріколь банк», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 березня 2008 року він уклав з Акціонерним товариством «Індустріально-експортний Банк», (нині ПАТ «Креді агріколь банк») кредитний договір №109-Н, за умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кредит у сумі 252 840 дол. США, що на день укладення договору по курсу НБУ складало 1 276 842 грн., терміном користування до 19 березня 2028 року. В цей же день, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, позивач передав під іпотеку належну йому 759/1000 частин квартири [ADDRESS]. Також позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору у серпні місяці 2008 року відповідачем була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості разом з пенею, яка складає 19 847, 58 грн. та попереджено, що у разі несплати простроченої заборгованості, банк вимагатиме дострокового погашення усього кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 24 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], загальною площею 152,8 кв. м. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] не мала законних підстав для вчинення виконавчого напису нотаріуса у зв'язку з тим, що заборгованість позивача перед Банком не була безспірною згідно вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», так як з метою підтвердження безспірності заборгованості позивачу не надсилалась письмова вимога про необхідність дострокового погашення усієї заборгованості за кредитним договором у сумі 1 275 682, 05 грн., тобто нотаріус в порушення п.12 вказаної Інструкції не упевнився у відсутності у позивача заперечень проти вчинення виконавчого напису та позбавив його права звернення до суду для оспорювання права Банку на здійснення виконавчого напису на вказану суму. Крім того, оскільки кредит відповідно до п.1.2. Кредитного договору №109-н від 19 березня 2008 року надавався на оплату нерухомого майна у вигляді 759/1000 квартири [ADDRESS], то будь-яких правових підстав вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на усю квартиру в цілому у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] не було. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Креді агріколь банк» в особі філії «Одеська дирекція ПАТ «Креді агріколь банк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказав, що [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором №109-н від 19 березня 2008 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 19 847, 58 грн. Тому 24 вересня 2008 року за заявою АТ «Індекс-Банк» приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці згідно іпотечного договору від 19 березня 2008 року. Тому нотаріус, дотримуючись вимог закону, вчинив вищевказаний виконавчий напис на основі документів, наданих Банком. На останнє судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2008 року [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «Індустріально-експортний Банк», (тепер ПАТ «Креді агріколь банк») кредитний договір №109-Н, за умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кредит у сумі 252 840 дол. США, що на день укладення договору по курсу НБУ складало 1 276 842 грн., терміном користування до 19 березня 2028 року (а. с. 6). В цей же день, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, позивач передав під іпотеку належну йому 759/1000 частин квартири [ADDRESS] (а. с. 11). Також судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору 13 серпня 2008 року відповідачем була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості разом з пенею, яка складає 19 847, 58 грн. та попереджено, що у разі несплати простроченої заборгованості, банк вимагатиме дострокового погашення усього кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно розділу 5 іпотечного договору посвідченого 19 березня 2008 року, [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за №943, тобто на 759/1000 частин квартири [ADDRESS] (а. с. 47). 24 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], загальною площею 152, 8 кв. м., що належить позивачу (а. с. 49). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак судом встановлено, що безспірна заборгованість на час вчинення виконавчого напису складала 19 847, 58 коп., про необхідність погашення якої АТ «Індекс Банк» була направлена вимога від 13 серпня 2008 року. Вимоги про стягнення коштів у розмірі 1 275 682, 05 грн., про які йде мова у виконавчому написі, ні банком, ні нотаріусом на адресу позивача не направлялось. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір від 19 березня 2008 року достроково розірваний не був. Тому сам факт дострокового стягнення основного зобов'язання, термін сплати якого ще не настав (19 березня 2028 року, відповідно до п.1.1 Кредитного договору) з урахуванням штрафних санкцій ставить під сумнів його безспірність. Таким чином, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису на суму зобов'язання термін виконання якої не настав не було, що суперечить також вимогам ст. 530 ЦК України. Відповідно до п.8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України «Про нотаріат», зокрема сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити. Відповідно до п.12 даної Інструкції нотаріус повинен упевнитись про відсутність заперечень проти вчинення нотаріальної дії. За заявою зацікавленої особи, яка бажає звернутися до суду для оспорювання права або факту, про посвідчення яких просить інша зацікавлена особа, вчинення нотаріальної дії повинно бути відкладене на строк не більше десяти днів. Якщо за цей строк від суду не буде одержано повідомлення про надходження заяви, нотаріальна дія повинна бути вчинена. У разі одержання від суду повідомлення про надходження заяви зацікавленої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша зацікавлена особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Відповідно до ч. 4 п. 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Проте судом встановлено, що в порушення вищезазначених вимог, з метою підтвердження безспірності заборгованості позивачу письмової вимоги про необхідність дострокового погашення усієї заборгованості за кредитним договором у сумі 1 275 682, 05 грн. не надсилалось, тобто нотаріус в порушення п.12 вказаної Інструкції не упевнився у відсутності у [PERSON] заперечень проти вчинення виконавчого напису та позбавив його права звернення до суду для оспорювання права банку на здійснення виконавчого напису на вказану суму. За таких обставин, сума, на яку був вчинений виконавчий напис не може вважатися безспірною. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», п. 5.2. Іпотечного договору, право звернення стягнення на предмет іпотеки, розпочинається лише у разі якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишилась без задоволення. Проте кредит відповідно до п.1.2. Кредитного договору №109-н від 19 березня 2008 року надавався [PERSON] на оплату нерухомого майна у вигляді 759/1000 квартири [ADDRESS], відповідно це ж майно виступало й предметом іпотеки - п.1.1. Іпотечного договору. Наслідки невиконання позивачем досудової вимоги банку передбачали звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на 759/1000 частини вказаної квартири. Таким чином, будь-яких правових підстав вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на усю квартиру в цілому (замість 759/1000 її частин) у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] не було. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до 3 ст. 10 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved