Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів на дружину, стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] вказує на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. За час подружньго життя позивачка [PERSON]. народила сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач [PERSON] являється батьком сина [PERSON]. Дитина - син [PERSON] являється інвалідом дитинства. Через хворобу органів зору син [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, лікування та профілактичних заходів. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги не надає. В даний час позивачка позбавлена можливості працювати маючи на руках дитину інваліда. Дитина син [PERSON] як інвалід потребує постійного стороннього догляду. Через необхідність доглядати хвору дитину позивачка [PERSON] самостійного заробітку немає а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача по справі, який є здоровим, працездатним, має тимчасові заробітки і таку допомогу може надати, але добровільно не надає. Просить стягнути аліменти на її користь з відповідача на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, стягнути 700 гривень на її утримання щомісячно протягом всього часу проживання дитини з нею. Крім того, оскільки позивачка понесла додаткові витрати на дитину інваліда, пов'язані з організацією лікування, просить стягнути з відповідача 5141,62 гривень на її користь. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що має сина інваліда дитинства, батьком якого є відповідач. Дитина має тяжке захворювання, яке потребує постійного лікування та матеріальних витрат на придбання медикаментів та оплату процедур, пов'язаних з лікуванням дитини. Як найкраще лікування для дитини, позивачка обрала Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова. Оскільки на лікування доводиться їздити в місто Одеса, а позивачка постійно перебуває з сином на руках, який сам майже не пересувається, їй допомагає її брат, який переносить речі в дорозі та супроводжує їх до лікарняної установи, що потребує понесення додаткових витрат, пов'язаних з оплатою квитків. На даний час позивачка не має можливості працювати та постійно знаходиться з дитиною. Посилаючись на небажання відповідача в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу, просить задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Фактично, визнаючи свій обов'язок утримувати дитину та надавати допомогу дружині в зв'язку з перебуванням на її утриманні дитини інваліда та тим, що позивачка не має можливості самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально, відповідач заперечує вимоги про стягнення аліментів на дитину і дружину, вказуючи, що кошти на дитину надає. Що стосується понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини інваліда, відповідач вказує на те, що не було необхідності проходити лікування в місті Одеса, що потребує понесення додаткових матеріальних витрат, посилається на вік дитини, яка має право на лікування за державні кошти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19 червня 2010 року. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Син [PERSON] має важке захворювання та є інвалідом дитинства в зв'язку з чим позивачка отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1064,20 гривень, що підтверджується даними копії посвідчення серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 2012 року УПСЗН Славутської райдержадміністрації. Відповідач [PERSON] інших осіб на утриманні не має, є працездатним, в судовому засіданні пояснив, що працює неофіційно на різних роботах, не зазначаючи розмір свого заробітку. Відповідно до ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги позивачці [PERSON] на утримання дитини, а тому з нього підлягають стягненню аліменти на користь сина [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи цей розмір, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців. Відповідно до ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає; розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивачка потребує матеріальної допомоги оскільки ніде не працює, доглядаючи хвору дитину - інваліда дитинства, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у платника аліментів інших утриманців, змогу відповідача надавати матеріальну допомогу колишній дружині, з якою проживає дитина, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню кошти на утримання позивачки, з якою проживає дитина-інвалід, у розмірі 450 гривень щомісячно, протягом всього часу проживання з нею хворої дитини. Щодо вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачкою додаткових витрат на дитину інваліда, викликані її хворобою, суд вважає, що такі підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача в розмірі 2662,41 гривень, що становить половину документально підтверджених витрат, оскільки згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 гривень.

Outcome: partial