Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідачів про втрату права на користування жилим приміщенням та виселення, покликаючись на те, що 16.08.2013 р. ПП «Спеціалізоване Підприємство «Юстиція» проводило прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна. Предметом торгів була квартира [ADDRESS]. 16.08.2013 р., вона отримала перемогу у вищевказаних торгах та придбала зазначену квартиру за 213400 грн. Проте, після звернення до відповідачів з проханням виселитись з квартири та знятись з реєстраційного обліку, отримала категорично відмову та останні запевнили, що не мають на меті виселятись із спірної квартири. Вважає дії відповідачів неприпустимими, такими, що грубо порушують її права, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просить задовольнити позовні вимоги та постановити рішення згідно якого визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та виселити їх із зазначеної квартири. Відповідачі будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи у відповідності до ст. 74 ЦПК України, що стверджується витягом з газети „Високий Замок" від 12 листопада 2013 року, в судове засідання не з'явилися. Від них не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Представник третьої особи Червоноградського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби в Україні в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з протоколу № 03/247/13/а-1 від 16.08.2013 р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], переможцем аукціону стала [PERSON] та відповідно до квитанцій від 2.08.2013 р. та 16.08.2013 р. сплатила вартість лоту в розмірі 213400 грн. Як викладено в правовій позиції Верховного суду України - Постанова у справі №6-116цс12 від 24.10.2012 р., яка в силу ст. 360-7 ЦПК України обов'язкова судами до застосування при вирішенні аналогічних справ, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст.650,655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Відповідно до свідоцтва від 22.08.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS] яке придбане [PERSON] від імені якої по довіреності діє [PERSON] - переможцем торгів за 213400 грн., що раніше належало боржнику [PERSON] на підставі договору дарування від 2.12.2003 р. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка набула право власності на спірну квартиру на законних підставах, оскільки відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається власністю на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи наведене, судом встановлено, що права позивачки, як власника спірної квартири, порушено і тому таке підлягає захисту судом. Таким чином, суд вважає, що позивачкою представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою по [ADDRESS] та виселення їх із спірної квартири.

Outcome: approved