Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи сповіщений належним чином, згідно ст.74 ЦПК України. Надав заяву про відкладення розгляду справи до 25.12.2013р. Причини його неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшло. Позивач, [PERSON], не з'явилась у судове засідання, надала суду заяву, в якій вказала, що збільшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Судом були досліджені наступні документи: свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у 22.01.2011р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області № 14; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; лист-відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській обл. за вх. № 5527 від 18.07.2013р.; заява [PERSON] про збільшення позовних вимог від 18.09.2013р. за вх. № 7134; заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності від 26.12.2013р.; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] просить розірвати шлюб із відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 22 січня 2011р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області № 14. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, оскільки під час шлюбу постійно виникали сварки, непорозуміння, вони перестали розуміти один одного. На даний час сторони спільно не проживають, дитина залишилась на утриманні матері. Позивач вважає, що подальше сумісне проживання з відповідачем, [PERSON], неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги. Відповідач, [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, тому позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В своєму позові, позивач також вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, просить залишити дитину проживати разом із нею, також просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки позивач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляє, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. З урахуванням положень ст.235 ЦПК України «у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається». Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень сімейного законодавства України, визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність непрацездатних членів сім`ї, інші істотні обставини.

Outcome: approved