Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась з названим позовом до суду, мотивуючи вимоги тим, що працювала у відповідача на посаді оператора АЗС з 16.06.2011 р по 23.09.2013 р , З січня 2013 р. по день звільнення, не отримувала своєчасно заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 13141.27 грн. Добровільно відповідач сплатити борг не бажає. Тому вона змушена звернутись до суду про примусове стягнення боргу по зарплаті, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з дня звільнення по день винесення рішення суду, та моральної шкоди в сумі 1000 грн., бо заробіток був єдиним засобом існування її сім»ї, весь час доводилось позичати гроші, що принижувало її , як людину , було приводом до суперечок в сім»ї. Просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання надала заяву, де просить розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги . Відповідач в судове засідання не з»явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення,суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Розгляд справи проводиться за відсутності сторін, на підставі наданих доказів, тому звукозапис відповідно до ст..197 ЦПК України не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст..ст.116,117 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала у роботодавця з 16.06.2011 р по 23.09.2013 р, що підтверджується витягом з трудової книжки а.с.6 На день звільнення заборгованість по заробітній платі у позивача складає 13141.27 грн., про що свідчить розрахунковий лист а.с.7, Розрахунок середньоденного заробітку позивача проводився відповідно даних облікової картки № [NUMBER] застрахованої особи, наданої УПФ України по м.Шостка та Шосткинському району та складає 92.02 грн., а період затримки остаточного розрахунку становить 61 робочий день. Згідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст..116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз»яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, передбаченої ст..117 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що середньоденний заробіток позивача складає 92.02 грн, а період затримки відповідає 61 робочому дню , тому необхідно стягнути на користь позивача 5613 грн. ( 92.02 грн./день * 61 роб.дн.) середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Суд вважає, що моральні страждання, які були викликані у позивача у зв»язку з відсутності заробітної плати, яка не сплачувалась більше, ніж півроку,є безумовними, оскільки заробітна плата для позивача була засобом до існування , відсутність якої була приниженням її особистості, а тому відповідно до ст..1167 ЦПК України підлягає стягненню у заявленому розмірі, який не є запомірним. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Outcome: approved