Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2009 р. о 15 год. на озері Клєшня, яке знаходиться біля туристичної бази Клєшня в сел. Сиротине, відповідач керував належним йому моторним човном Adventure, обладнаним двигуном Suzuki 15. Відповідач здійснив на неї наїзд під час купання в озері, в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. З 27.07.2009 р. по 16.11.2009 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в Сєвєродонецькій міській лікарні. Кримінальну справу у відношенні відповідача було закрито постановою Сєвєродонецького міського суду від 01.09.2011 р. на підставі Закону України Про амністію. На день отримання травми вона займалась підприємницькою діяльністю, як фізична особа підприємець, її середній заробіток в 2009 р. за місяць становив 13 750 грн. Після отриманих травм вона знову стала до роботи в січні 2010 р. Її неотриманий дохід за 6 місяців 2009 р. становить 82 510 грн. Для одужання їй необхідно один раз на півроку проходити санаторно курортне лікування, середня вартість путівки становить 7 032 грн. В результаті отриманої травми вона стала погано пересуватись, а на її тілі є багато рубців, що потребує проведення лікування та пластичних операцій. Розмір витрат на придбання ліків з часу отримання ушкоджень на момент подання позову становить 13954, 96 грн. Вона не могла пересуватись в громадському транспорті, тому змушена була користуватись послугами таксі, на що витратила 2855 грн. Загалом сума матеріальних збитків становить 119 174, 65 грн. Діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона переносить душевні страждання, втратила рухові функції та отримала тяжкий стрес. Під час лікування терпіла сильний біль. Знаходження тривалий час на стаціонарному лікуванні порушило її щоденні звязки з рідними, друзями, колегами на роботі. Діти допомагали їй з медичними процедурами. В результаті отриманих травм вона отримала 2 групу інвалідності. Розмір моральної шкоди оцінила в 100\~ 000 грн. Просила стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 119\~ 174, 65 грн. та суму морального збитку в розмірі 100 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений позов, підтвердила доводи викладені в позові. Додатково суду пояснила, що 27.07.2009 р. о 9-00 год. вона приїхала на турбазу відпочивати. Під час купання в озері приблизно о 15 год. на неї моторним човном наїхав відповідач і вона потрапила під гвинти двигуна його човна. Коли випливла з води, то побачила порізи. На машині швидкої медичної допомоги її відвезли до лікарні, де було зроблено операцію. Лікування безпосередньо в лікарні тривало 50 днів. В цей час її старша донька працювала замість неї. Самостійно вона не може вдягнутись, пересуватись по вулиці. ЇЇ 11-річний син робив їй перевязки. Для зменшення болю вживає знеболюючі препарати. Коли вона перебувала в лікарні, то давала чеки, а відповідач оплатив ці чеки приблизно на 6 000 грн. Також [PERSON] оплатив їй окрему палату із розрахунку 30 грн. на добу. В грудні 2009 р. відповідач двічі дав їй по 300 грн. на поїздку до м. Луганська. Кожного року їй потрібно проходити санаторно-курортне лікування. Необхідно робити операцію на нозі прибирати рубці. В день трагедії вона випила 0,350 л вина. Лікарняний лист їй оплатив фонд соцстраху. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи викладені в позові. Додатково суду пояснив, що 27.07.2009 р. мав місце нещасний випадок з [PERSON] В звязку з нанесеними травмами було ушкоджене її здоровя. Позивач витратила на своє лікування 13\~ 954,96 грн., тому ці гроші слід стягнути з відповідача, який є винним в ушкодженні здоровя позивачки. Травми, які отримала [PERSON], не давали можливості виконувати медичні маніпуляції вдома, тому вона була змушена рухатись на таксі, на що витратила 2855 грн. Середній дохід позивачки за місяць становив 13 855 грн., тобто за 6 місяців [PERSON] могла заробити 82150 грн. Є довідки та медичні рекомендації щодо необхідності її санаторно курортного лікування. Середня вартість путівки становить 7\~ 000 грн. Також позивач потребує проведення операції по заміні тазостегнового суглобу, яка коштує 50\~ 000 грн. Моральна шкода в сумі 100\~ 000 грн. лише частково компенсує спричинену моральну шкоду. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що позивачка не дотримувалась заходів безпеки. У нього на право керування човном є такі документи: технічний паспорт на човен, талон технічного огляду, свідоцтво на право керування маломірними судами, судновий білет. Офіційно за чеками він сплатив позивачці 9\~ 523,19 грн., а без чеків ще 15\~ 000 грн. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що вважає, що позов заявлений до неналежного відповідача. [PERSON] керував моторним човном, що відноситься до підвищеної небезпеки. Дії [PERSON] і [PERSON] регламентуються Правилами поведінки на водних обєктах. Правила забороняють вживати спиртне і купатись в нетверезому стані. Просив відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це його дружина. 27 числа влітку 2009 р., місяць він не памятає, дружина з подругою відпочивала на Клєшні. Коли він приїхав на турбазу, дружина пішла купатись, а згодом прибігли і повідомили, що на неї наїхав човен. Дружину відвезли в лікарню. Весь час, коли дружина лікувалась, він був поруч з нею. Взагалі не працював, щоб допомогти їй. Він бачив перевязки, кров, виносив за нею горщики. Коли повернулись додому з лікарні, то усі обовязки дружини він виконує сам, вона стала інвалідом. Через день жінці колють знеболювальне, сама вона не може рухатись. [PERSON] грошима допомагав частково, якусь частину ліків оплатив за чеками. Перші два тижні [PERSON] купував ліки, коли вони йому дзвонили. В січні 2010 р. [PERSON] вийшла на роботу. До нещасного випадку вони часто спілкувались з друзями, ходили в гості, приймали гостей у себе. Після травми дружина щоночі плакала, коли перевертається вночі, то стогне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є другом родини [PERSON] з 90-х років. Одного разу вона попала до [PERSON] на перевязку і бачила, що у неї не заживали рани, пальці на ступні стирчали в різні сторони. Світлана лежала в індивідуальній палаті. До нещасного випадку [PERSON] була оптимістичною людиною, зараз все змінилось. Світлана вдома плаче, психологічно почувається жахливо. На кухні стоїть крісло, а в ньому полулежить [PERSON] Після травми [PERSON] стала подавлена, вона живе в постійному страху. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює перевязочною медсестрою. Знає позивачку і відповідача, але не має з ними ніяких стосунків. [PERSON] поступила в лікарню в липні 2009 р., де знаходилась приблизно два місяці. Вона і ще 2 особи робили [PERSON] складну перевязку, яка тривала 1,5 год. Мілкі рани почали загоюватись, а великі ні. Рани були забруднені. Світлана плакала на перевязках, у неї в ранах було 56 дренажів. Кожного дня з [PERSON] був чоловік. [PERSON] виписали з лікарні через 2 місяці, але вона до квітня їздила на перевязки у лікарню. Від ран у хворої залишились рубці. Кожного дня, а іноді декілька разів на день [PERSON] давали знеболювальне. Пошкоджена нога у [PERSON] постійно набрякала. Під час лікування [PERSON] знаходилась в індивідуальній платній палаті №18. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки. 27.07.2009 р. її повідомили про те, що сталось з сестрою. Світлану привезли в лікарню, де протягом 6 годин робили операцію. [PERSON] важко пережила ці події. В лікарні сестра лежала на жорсткому матраці, що викликало біль у ранах та призвело до виникнення рани в попереку. Під час перевязок вона (свідок) особисто допомагала медсестрам. Шви рвались, рубці зрізали та знову накладали шви. Після аварії [PERSON] впала в депресію, їй було важко ходити, вона часто плаче. Дома [PERSON] потребує сторонньої допомоги при одяганні. [PERSON] віддавав гроші за ліки, коли йому приносили чеки, також він оплатив індивідуальну палату. Після виписки з відділення сестра ще 1,5 місяці знаходилась на лікарняному. Кожні півроку [PERSON] змушена проходити лікування. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду від 01.09.2011 р. 27.07.2009 р. приблизно о 15 год. [PERSON], знаходячись на водній поверхні озера Клєшня, керуючи належним йому човном Adventure, обладнаним двигуном Suzuki 15, в порушення Правил користування маломірними (малими) судами і базами (спорудженями) для їх стоянки на водних обєктах Луганської області скоїв наїзд на [PERSON] під час купання її в озері в результаті чого від руху лопастей гвинта моторного човна останній були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді множинних (27) рублено різаних ран лівого стегна, лівої сідничної області, множинних відкритих переламів основних фаланг пальців лівої ступні, відкритого перелому пятої плюснової кістки, множинних подряпин спини, поперекової частини, травматичного шоку 1 ступеня (а.с. 4-7, т.1). Цією ж постановою [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, передбачений ст. 128 КК України на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію. Згідно свідоцтва про придатність малого судна до плавання власником самохідного судна з регістровим номером З-721030 Adventure, моторного, прогулянкового, є [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Судновий білет №009939 засвідчує, що судно ЛУГ 0595К має право плавання під Державним прапором України та у Судновій книзі України серії СК №149 під записом №0595 зазначено таке: судно М 360 №ADVМ 3652 G 108 є прогулянковим, власником його є [PERSON], судно має двигун Suzuki 15 №CWD -3588, потужністю 15 кінських сил. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто закон містить вказівку на те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Таким чином, відповідач [PERSON], зобовязаний відшкодувати позивачці матеріальну шкоду, спричинену ушкодженням здоровя. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Як вбачається з позовної заяви позивач [PERSON] вимагає повного відшкодування її втраченого доходу як фізичної особи підприємця за період перебування на лікарняному, тобто з 27.07.2009 р. по 15.11.2009 р., включно, в сумі 82150 грн. Згідно листків непрацездатності серії АБЦ №117189, серії АБЦ №010493 [PERSON] перебувала на лікуванні з приводу невиробничої травми в період з 27.07.2009 р. по 15.11.2009 р., включно (а.с. 16,т.1). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В02 №114031 [PERSON] з 05.04.2004 р. зареєстрована як підприємець (а.с.136, т.1). Згідно довідки Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 06.02.2012 р. №2 [PERSON] на момент страхового випадку була застрахованою особою у системі загальнообовязкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та за період з 27.07.2009 р. по 15.11.2009 р. отримала за рахунок коштів Фонду допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 4106,66 грн. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] отримала допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 4106,66 грн., яка відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням компенсувала їй втрату доходу в період тимчасової непрацездатності внаслідок травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, то її вимоги про відшкодування доходу в сумі 82150 грн. задоволенню не підлягають. В судовому засіданні з пояснень позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] було встановлено, що останній оплачував позивачці витрати на її лікування і вона ці гроші до стягнення з відповідача не заявляла. Крім пояснень сторін, зазначена обставина підтверджується також копіями квитанцій та товарних чеків, представлених відповідачем (а.с. 174 -224,т.1). Стосовно вимог про відшкодування витрат на лікування в сумі 13\~ 954,96 грн. суд відзначає, що ці витрати були зроблені позивачкою після 15.11.2009 р., тобто вже після закінчення лікування від отриманої травми. Як вбачається з виписки з історії хвороби [PERSON] №16390 (а.с. 102, т.1) вона перебувала на лікуванні з 17.03.2010 р. по 26.03.2010 р. з приводу коксартрозу правого колінного суглоба, яким хворіла з дитинства (а.с. 102,т.1). Згідно виписного епікризу №20079 (а.с. 103,т.1) [PERSON] перебувала на лікуванні з 11.10.2010 р. по 18.10.2010 р. в травматологічному відділенні Сєвєродонецької міської лікарні з діагнозом деформуючий артроз правого тазостегнового суглоба 3 ст., коксартрозу, деформуючого артрозу обох колінних суглобів. Ухвалу Сєвєродонецького міського суду від 09.11.2012 р. (а.с.11-13, т.2) Луганським обласним бюро судово-медичних експертиз було повернуто без виконання, оскільки [PERSON] на огляд експертами не зявилась, що підтверджується листом від 15.03.2013 р. №85 (а.с.41, т.2). Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України суд вважає недоведеним причинний зв'язок між тілесними ушкодженнями, отриманими [PERSON] внаслідок травми, яка сталась 27.07.2009 р. і її знаходженням на лікуванні в травматологічному відділенні МБЛ м. Сєвєродонецька з 11.10.2010 р. по 18.10.2010 р., на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні МБЛ м. Сєвєродонецька з 17.03.2010 р. по 26.03.2010 р., на лікуванні в травматологічному відділенні МБЛ м. Сєвєродонецька з 21.10.2011 р. по 04.11.2011 р. Інших належних та достатніх доказів того, що необхідність у лікуванні вищезазначених хвороб викликана саме травмою, отриманою 27.07.2009 р., що ці обставини знаходяться в причинному звязку, що це не була потреба у їх періодичному лікуванні, оскільки позивачка хворіє на ці хвороби з дитинства, суду не було представлено не було. Суд вважає, що позивач [PERSON] не виконала свого процесуального обовязку, встановленого ч.3 ст.11 ЦПК України та не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог про відшкодування витрат на лікування. Виходячи з цього, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат на лікування в сумі 13\~ 954, 96 грн. Стосовно вимог про відшкодування витрат на оплату послуг таксі в сумі 2855 грн. суд відзначає, що індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 17.11.2009 р. (а.с. 13, т.1) позивачці протипоказана тривала ходьба. В матеріалах справи є товарні чеки на оплату послуг таксі за перевезення по м. Сєвєрожонецьку, до м. Луганська та м. Донецька. Проте позивач не надала доказів потреби проїзду містом або до іншого населеного пункту саме на таксі, а не громадським транспортом, або доказів неможливості пересуватись громадським транспортом. За таких обставин суд не вбачає підстав для відшкодування цих витрат. Стосовно вимог про стягнення вартості санаторно курортної путівки суд відзначає, що ч. 1 ст. 1195 ЦК України передбачає стягнення додаткової витрати, викликаної необхідністю санаторно курортного лікування. Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1499, як реабілітаційній захід, позивачці [PERSON] рекомендоване санаторно курортне лікування опорно рухового апарату у м. Слав'янську або м. Бердянську (а.с. 121,т.1). Згідно довідки туристичної компанії Телемак в 2011 р. вартість лікування в санаторії Ювілейний у м. Слав'янську становила 7680 грн. (а.с. 25,т.1). Позивач в позові просить стягнути на оплату санаторно курортного лікування 7032 грн. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 12 ЦПК України щодо меж розгляду заявлених вимог, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно курортного лікування в сумі 7032 грн. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як вбачається з ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно листків непрацездатності серії АБЦ №117189, серії АБЦ №010493 лікування невиробничої травми [PERSON] тривало з 27.07.2009 р. по 15.11.2009 р., тобто 111 днів. Згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду від 01.09.2011 р. [PERSON] 27.07.2009 р. при направленні її до лікарні перебувала в стані алкогольного спяніння середнього ступеня (зворот а.с. 5, т.1) Зі свідчень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що позивач в звязку з хворобою дійсно перенесла емоційні страждання, важко сприйняла наслідки травми, змушена була вживати знеболювальне. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ №094271 [PERSON]В на період до з 01.12.2011 р. до 01.12.2012 р. встановлена 2 група інвалідності (а.с. 114, т.1). Проте в судовому засіданні не було підтверджено доказами наявність причинного звязку між травмою позивачки, отриманою 27.07.2009 р., та встановленням їй 2 групи інвалідності. Крім того, з пояснень позивачки в судовому засіданні було встановлено, що після закінчення лікування вона повернулась до роботи і продовжує займатись підприємницькою діяльністю. Враховуючи викладене, оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 20\~ 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 270, 32 грн.

Outcome: partial