Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом КП «Введенське Подільського району м. Києва» про зобов»язання здійснити перерахунок плати за споживання гарячого водопостачання та скасувати заборгованість у сумі 776 грн. 12 коп. за період з грудня 2008 р. по лютий 2009 р.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі- продажу від 18.01.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 105, та зареєстрованого 23.01.2008 р. у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна за № 5034 п., являється власником нежитлових приміщень з № 1-5 (групи приміщень № 2а) (в літ. А), розташованих по [ADDRESS]. 03.03.2008 р. уклав з КП «Введенське» договір № 609 про надання комунальних послуг та експлуатаційне обслуговування. Відповідно до п. 1 цього договору виконавець зобов'язується надавати споживачеві комунальні послуги та експлуатаційне обслуговування, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Пунктом 5 договору передбачено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплої енергії сплачуються за їх показаннями згідно з п. п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. 25.07.2013 р. від Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надійшло повідомлення про те, що КП «Введенське» Подільської районної у м. Києві ради перейменоване на - «КП «Введенське Подільського району м. Києва» та зміну реквізитів. З 2009 р. почав отримувати рахунки-фактури, відповідно до яких мав заборгованість за гарячу воду. 31.07.2013 р. отримав рахунок - фактуру № 609/2 за надання комунальних послуг за попередній місяць та поточних експлуатаційних послуг за липень 2013 р., відповідно до якого був нарахований борг за гарячу воду у розмірі 776 грн. 12 коп. з ПДВ. Проте, будь-якої заборгованість за комунальні послуги протягом п»яти років не мав, жодного разу не допускав затримання платежів, тому не погоджується з виставленим рахунком - фактурою № 609/2, нічим не підкріпленим, з наступних підстав: У зв'язку з подорожчанням тарифів на гарячу та холодну воду, в кінці грудня 2008 р. поставив лічильники гарячої та холодної води, які були опломбовані, і за їх показниками оплачував водопостачання. У лютому 2009 р., після встановлення лічильника гарячої води, надійшов рахунок - фактура, в якому зазначений борг у розмірі 776 грн. 12 коп. з ПДВ, підстави такого нарахування були не зрозумілі. Тобто, нарахування плати за гарячу воду за період з кінця грудня 2008 р. по лютий 2009 р. мало здійснюватись за показаннями лічильника. Усні звернення КП «Введенське Подільського району м. Києва» проігнорував, у відповіді на письмову заяву зазначив незрозумілі тарифи і розрахунки, не вказав, на якій саме підставі нарахував борг у розмірі 776 грн. 12 з ПДВ. Лічильник гарячої води було встановлено у нежитловому приміщені по [ADDRESS], у якому є лише один умивальник, ванна кімната відсутня, ніяких інших приладів, де потрібна гаряча вода, немає, тому така сума за гарячу воду не могла бути нарахована. 26.02.2009 р. зняв лічильник гарячої води і повністю відмовився від гарячого водопостачання. Разом з тим, виходячи з представленого розрахунку заборгованості, вважаю, що сума боргу не підлягає стягненню, оскільки щодо неї закінчився встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки. При цьому, КП «Введенське Подільського району м. Києва» не наводить обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку давності щодо суми заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність законних підстав щодо стягнення з позивача боргу у розмірі 776 грн. 12 коп. з ПДВ за гарячу воду. Крім того, вважає, що позов підлягає задоволенню і з тих підстав, що щодо пред'явленої суми боргу закінчився встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки, КП «Введенське Подільського району м. Києва» не навело обставин у підтвердження поважності причин пропуску строку давності, а в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач просив зобов»язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за постачання гарячої води з грудня 2008 р. по лютий 2009 р., скасувати нараховану заборгованість у сумі 776 грн. 12 коп. за цей період у зв»язку з пропущенням строку позовної давності, відшкодувати витрати за надання правової допомоги у сумі 1000 грн. та зі сплати судового збору в загальній сумі 229 грн. 40 коп.. У судове засідання представник позивача за довіреністю, [PERSON], не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, наведених у заяві, просить задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, КП «Введенське Подільського району міста Києва», з позовом ознайомлений, заперечень не надав, у судове засідання представник повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Суд установив, що відповідно до договору купівлі - продажу від 18.01.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 105, зареєстрованого 23.01.2008 р. у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна за № 5034, позивач є власником нежитлових приміщень з № 1-5 (групи приміщень № 2а) (в літ. А), розташованих по [ADDRESS] ( а. с. 9-11). 03.03.2008 р. позивач уклав з КП «Введенське», надалі перейменоване на - «КП «Введенське Подільського району міста Києва», договір № 609 про надання комунальних послуг та експлуатаційне обслуговування, за умовами п. п. 1, 5, 14 якого виконавець зобов'язується надавати споживачеві комунальні послуги та експлуатаційне обслуговування, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплої енергії сплачуються за їх показаннями згідно з п. п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Виконавець зобов'язаний: надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості; ознайомлювати споживача з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг ( а. с. 12-15). У кінці грудня 2008 р. позивач поставив лічильники гарячої та холодної води, які були опломбовані, та за їх показниками оплачував водопостачання. У лютому 2009 р. позивач одержав рахунок - фактуру на борг у розмірі 776 грн. 12 коп. з ПДВ, з якого вбачає, що нарахування плати за гарячу воду за період з кінця грудня 2008 р. по лютий 2009 р. було здійснено не за показаннями лічильника. Позивач неодноразово звертався до КП «Введенське Подільського району м. Києва» в усній формі та з письмовою заявою, але зрозумілих роз»ясень з приводу нарахування боргу в розмірі 776 грн. 12 з ПДВ не отримав. Відповідно п. п. 2, 8 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 ч.1, п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 21 цього Закону виконавець має право: доступу в приміщення, будинки і споруди, зокрема: для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. Виконавець зобов'язаний: розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Пунктами 10, 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктами 33, 36, 37, 39 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв'язуються у суді. Споживач має право на досудове розв'язання спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Аналіз законодавчих і нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що відповідач зобов»язаний нараховувати плату за гаряче водопостачання з урахування показань засобів обліку, в разі незгоди споживача з розміром плати за надані послуги, провести перевірку в порядку, визначеному Правилами. Позовні вимоги про скасування безпідставно нарахованої заборгованості за гарячу воду у сумі 776 грн.12 коп. не підлягають задоволенню, оскільки саме Правилами передбачена процедура узгодження та перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг, яка відповідачем має бути дотримана, сплив позовної давності згідно п. 4 ст. 267 ЦК України може бути підставою для відмови у позові про стягнення цього боргу, у разі його пред»явлення до позивача. Крім того, ч. ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню частково, у частині зобов»язання відповідача здійснити перерахунок плати за гаряче водопостачання в нежитловому приміщенні по [ADDRESS] за період з грудня 2008 р. по лютий 2009 р. з урахування показань засобів обліку. Суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 257, 267, 509, 526, 527, 901-903 ЦК України, ст. с. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 ,

Outcome: partial