Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Позивачка 23.08.2013 року звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 23.08.2013 року до досягнення ним повноліття Свої вимоги мотивує тим, що з 24.11.1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20.08.2012 р. шлюб було розірвано. Зазначає, що неповнолітній син проживає разом з позивачем, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання для забезпечення нормальних умов життя. Також зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, оскільки знаходиться у працездатному віці та має стабільний заробіток. Враховуючи вище наведене, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що на належному рівні піклується та матеріально утримує сина. Стверджує, що син [PERSON] проживає разом з ним, оскільки вільно обрав місце свого проживання разом з батьком, у відповідності до вимог ч.2 ст.29 ЦК України. Визнав, що за звичай часу, дитина ночує у спільній з позивачем квартирі, оскільки має там частку у праві власності. Не заперечував, що позивач також піклується про свого сина та забезпечує його матеріально по мірі можливості. Проте, стверджує, що утриманням дитини займається саме відповідач та порядок утримання дитини, якому виповнилося 17 років, погоджено з сином [PERSON] та узгоджується в порядку ст. 32 ЦК України . Просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Встановлено, що сторони з 24.11.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20.08.2012 р. шлюб було розірвано. Також встановлено, що сторони проживають окремо. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти посилаючись на те, що неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на забезпечення належних умов його життя. Суд не погоджується з даними твердженнями позивача, виходячи з наступного. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], в якій також значиться зареєстрованими позивач та відповідач по справі. Дана квартира на праві власності належить сторонам по справі та частка у ній також належить неповнолітньому [PERSON]. Встановлено, що у вказаному вище помешканні відповідач не проживає, дані обставини не оспорюються сторонами. Як вбачається з пояснень сторін та встановлено в суді, неповнолітній [PERSON] періодично проживає з позивачем та відповідачем по справі. Проживання у квартирі за місцем реєстрації пов»язано з навчанням неповнолітнього [PERSON] у м.Києві. Встановлено, що позивач і відповідач, як батьки, що мають рівні права матеріально утримують свого сина, виходячи з матеріального достатку кожного із них. При цьому з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач в більшій мірі утримує та забезпечує неповнолітнього сина. Допитаний в суді неповнолітній [PERSON] пояснив, що він вільно обрав своє місце проживання саме з батьком за адресою: [ADDRESS]. Підтвердив, що в основному утримує його батько та забезпечує усім необхідним, виходячи з його потреб та такий порядок його влаштовує. Підтвердив, що частину часу він проживає в квартирі з матірю, оскільки є співвласником та йому зручніше там ночувати, оскільки навчається в м.Києві. Пояснив, що з матірю веде розрізнене господарство. Також пояснив, що не погоджується з твердженням матері, що він проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає з матірю та батьком, але на її думку в більшій мірі його утримує саме мати. Пояснила, що [PERSON] підтримує батька, оскільки він заляканий, що батько перестане надавати йому кошти та позбавить його матеріальної підтримки. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Виходячи з тлумачень даної статті вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає неповнолітня дитина. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до вимог ст.32 ЦК України , особи у віці від 14 до 18 років мають неповну цивільну дієздатність, зокрема, самостійно розпоряджатися своїми грошовими коштами. Як встановлено в суді, неповнолітній [PERSON] обрав місцем свого проживання разом з батьком, який його на належному рівні матеріально утримує. Рішення суду згідно якого б було встановлено місце проживання неповнолітнього з матірю, відсутнє. За таких обставин та враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], відсутні. З огляду на викладене, позов [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed