Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 10.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що було зроблено актовий запис № 244. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У період сумісного проживання після реєстрації шлюбу між ними стали виникати конфлікти, з 28.08.2013 року [PERSON] виїхала до адреси реєстрації свого місця проживання, у зв'язку з чим фактично шлюбні відносини були припинені, вони стали проживати окремо, стосунки не підтримують. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що проживання з відповідачем однією сім'єю та збереження шлюбу вже неможливо, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява від [PERSON] в якій вона просила справу розглядати у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2013 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що було зроблено актовий запис № 244. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що після укладенні шлюбу, відносини між подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а також з інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання та збереження сім'ї. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, про що зазначали сторони у справі в судовому засіданні.

Outcome: approved