Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області про зняття заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS], яка була вжита на підставі договору довічного утримання, посвідченого Рубіжанською державною нотаріальною конторою 14.01.1989 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що зазначений житловий будинок належить їй на підставі рішення суду, в реєстрації її права власності їй було відмовлено, оскільки у 1989 році було зареєстровано обтяження на підставі договору довічного утримання за колишнім власником будинку, яке на теперішній час не знято, що порушує права позивача як власника спірного будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Державний нотаріус в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.09.2013 року по цивільній справі № 2/425/586/13 за позовом [PERSON] до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності, задоволено позовні вимоги та визнано за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. Рішення набрало законної сили (а.с. 6-7). Рішенням державного реєстратора № 6822950 від 16.10.2013 року відмовлено [PERSON] в державній реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі наявності державної реєстрації обтяження щодо цього майна (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок належав матері позивача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] 04.09.1996 року за реєстром № 2261, який було укладено між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем. Згідно п. 1 цього договору житловий будинок належав продавцю на підставі договору довічного утримання, посвідченого Рубіжанською держнотконторою 31.08.1994 року. Згідно п. 5 договору продавець свідчив, що до підписання договору житловий будинок нікому проданий, не подарований, в спорі і під забороною не перебуває (а.с. 8-9). Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.12.2013 року № 14361701, наявне обтяження, зареєстроване у реєстрі 01.12.2005 року за № 2647237 - заборона (архівний запис) на підставі договору довічного утримання від 14.01.1989 року, об'єктом обтяження є житловий будинок [ADDRESS], власник [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на 01.01.1994 року, державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження, зокрема, при посвідченні договору довічного утримання. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на 01.01.1994 року, одержавши повідомлення, зокрема про припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Таким чином, з врахуванням факту укладення договору купівлі-продажу 04.09.1996 року [PERSON], заборона на підставі договору довічного утримання від 14.01.1989 року, повинна бути знята Рубіжанською державною нотаріальною конторою, проте після відчуження будинку у 1996 році [PERSON] на користь [PERSON], 01.12.2005 року за № 2647237 заборона відчуження будинку реєстратором була накладена помилково, тобто без врахування тієї обставини, що правові підстави для реєстрації заборони перестали існувати через посвідчення договору купівлі-продажу 04.09.1996 року. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для здійснення реєстраційних дій. Таким чином, оскільки наявна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборона на належний позивачу житловий будинок порушує її право на вільне розпорядження своїм майном та державна реєстрація припинення зазначеного обтяження не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи визнання позову відповідачем, тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved