Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 360,00 грн. матеріальної шкоди та 1000,00 грн. моральної шкоди та витрати за надання правової допомоги. В обґрунтування позову посилається на те, що ним було придбано за готівку дошки вартістю 210,00 грн. По номеру телефону зазначеному в оголошенні газети «Звягель» домовився з відповідачем про їх перевезення. В погоджений з відповідачем день приїхали в с. Немильня, погрузили дошку та привезли до місця проживання позивача. В цей же день з відповідачем було проведено розрахунок за перевезення в сумі 150,00 грн. Однак відповідач заявив, що з ним не повністю проведений розрахунок в зв'язку з цим він загрузив дошки назад на автомобіль та забрав їх. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити його. Відповідач в судовому засіданні, позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що дошки йому не потрібні і він не проти, щоб позивач їх забрав, а також зазначив, що вартість перевезення коштує 300 грн., проте позивач заплатив йому тільки, 150 грн., через що він був змушений забрати дошки. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 25.07.2013 року позивачем було придбано дошки вартість 210грн., згідно накладної № 25 (а. с. 4). Як встановлено в судовому засіданні відповідач є фізичною особою підприємцем та згідно свідоцтва платника єдиного податку має право займатися господарською діяльністю(а. с. 22,23). За усною домовленістю відповідач здійснив перевезення дощок з с. Немильня, Новоград-Волинського району до будинку позивача. Дану обставину підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] - дружина позивача. Наказом № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», зокрема п.п. 3.1., передбачено, що Договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі(надалі-Перевізники),та вантажовідправниками або вантажоодержувачами(надалі - Замовники). Договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання. Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. зі змінами №9 від 24.10.2003р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Докази розміру шкоди, та причинного наслідкового зв'язку між шкодою та діями винної особи мають бути належними, допустимими, тобто такими, які відповідають вимогам закону, підтверджують необхідні обставини та не викликають сумніву у їх достовірності. Позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження обумовленої вартості перевезення вантажу в сумі 150 грн., крім того відповідач не заперечує щодо повернення позивачеві дощок, вартість яких складає 210грн. Тому вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставні та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed