Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що в провадженні Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-1349/11 виданий Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з нього заборгованості в сумі 55 651,34 гривні на користь ПАТ Банк «Траст». Про існування даного богру він і не підозрював, дізнався лише коли на його домашню адресу поштою 22.08.2013 року, було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження. Отримавши таку інформацію, він почав самостійно розбиратися, звідки взялася не зрозуміла для нього заборгованість, в результаті чого вияснилися наступні обставини. 15 травня 2008 року він уклав з ПАТ Банк «Траст» договір поруки № S031/0002067- G-1 від 15.05.2008 р., відповідно до умов якого зобов'язувалася солідарно і в повному обсязі відповідати перед Банком за виконання зобов'язань [PERSON] на умовах укладеного ним кредитного договору № S031/0002067. При укладенні Договору поруки передбачено плату за користування кредитними коштами в розмірі 24,5% річних, де він виступив як поручитель [PERSON] і був впевнений, що відповідач належним чином буде виконувати свої забовязання по кредитному договору № S 031/0002067 від 15.05.2008 року. В іншому випадку ніколи б не надав згоди на укладення вищезазначених договорів, та не став-би його поручителем. Як з'ясувалося, розмір грошових зобов'язань [PERSON] збільшився перед ПАТ Банк «Траст», отже і його грошові зобов'язання та обсяг відповідальності збільшились без згоди. Чисельні порушення з боку відповідачів норм чинного законодавства та його прав поручителя, призвела до негативних наслідків для нього та його родини. Саме норми ст. ст. 553 - 559 Цивільного Кодексу України, визначають порядок укладення та припинення договору поруки. В інших випадках боржник та кредитор отримують можливість для зловживань відносно поручителя, шляхом збільшення його обов'язків без його відома до розміру, за якого поручитель вже не зможе погасити борг. Саме для недопущення таких зловживань та захисту прав поручителя і передбачені в Цивільному кодексі України положення статті 559. Отже такі дії Кредитора та Боржника суперечать вимогам ч.1 ст.559 ЦК України та положенням укладеного між сторонами договору поруки. Відповідачі, порушивши приписи чинного законодавства та умови договору поруки, підвищили розмір частини зобов'язань, що підлягає поверненню у відповідний термін, без згоди на те поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позивача, як поручителя, що суперечить положенням ч. 1 ст. 651 ЦК України яка гласить що зміна або розірвання умов договору можлива лише за взаємною згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк та Позичальник оформляли неодноразово зміни графіку, без погодження з Поручителем. Хоча вищевказані дії відповідачів повинні бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, та завізовані поручителем зміни до основного договору шляхом проставлення його підпису як поручителя та з отриманням його письмової згоди з такими змінами, шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями, укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін, що в свою чергу, вказує на те, що такі зміни повинні були б здійснюватися за взаємною згодою сторін, що цілком відповідало би приписам ч.1 ст.651 ЦК України. Частина 2 ст. 651 ЦК України вказує як на одну з підстав для розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї із сторін істотне порушення умов договору іншою стороною. При цьому, істотним порушенням слід зважати таке порушення стороною договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З моменту укладання відповідачами змін до договору істотно збільшилися його зобов'язання, що порушує відношення майнових інтересів сторін та позбавляє його як позивача того, на що він розраховував при укладенні договору - на виконання обов'язків по договору поруки, які значно перевищують розмір видатків, на які було розраховано під час укладення договору. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 р. де зазначено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Частину 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Так, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 559, 651 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, шаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У відповідності до п. п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Правосуддя у судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, ст.43 Господарського процесуального кодексу України). Відповідно до п. 3.1. Договору поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед ПАТ Банк «Траст», у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником - [PERSON] взятих на себе зобов'язань по іредитному договору. В даному випадку ПАТ Банк «Траст» вимагає від нього погасити заборгованість за кредитним договором, тобто виконати грошові зобов'язання за рахунок власних грошових коштів. Отже, на сьогодні істотно порушені його майнові права, та членів його сім'ї в цілому, у тому числі права на достатній життєвий рівень, на власність, на житло. Згідно ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України «право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Одночасно вважає за необхідне заявити клопотання про вжиття заходів забезпечення цивільного позову шляхом заборони ПАТ Банк «Траст» вчиняти будь-яких заходів, спрямованих на стягнення з [PERSON] майна за договором поруки № S031/0002067-G-1 від 15.05.2008 р. оскільки невжиття таких заходів може ускладнити в подальшому виконання можливого рішення суду про визнання вказаного договору поруки недійсним. За вказаних обставин, виходячи з вимог розумності та справедливості, він вважає що не повинен нести ризик незаконної зміни обставин, бо це не передбачено договором та жодною нормою цивільного законодавства України. Таким чином його позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами позову, а тому підлягають задоволенню і вважає зобов'язання поруки № S031/0002067-G-1 від 15.05.2008 р. припиненим з моменту підписання змін кількістю 12 разів, починаючи 11.08.2009 року, і останні зміни було внесено 15.02.2010 року, до кредитного договору № S031/0002067 відповідачем [PERSON] та ПАТ Банк «Траст». В судове засідання представник позивача не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути даний позов у її відсутність, позов прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, позов визнав, прохав задовольнити. Представник відповідача ПАТ Банк «Траст» в судове засідання не з'явився,надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, прохав відмовити у позові та надав суду заперечення в яких послався на те, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області (суддя - Потетій А.Г.) від 25.10.2013 року, у справі № 545/4175/13-ц, відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ», [PERSON] про визнання договору поруки № S031.0002067-G-1 від 15.05.2008 р. недійсним. Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» отримало матеріали позовної заяви та не вбачаючи позовні вимоги законними та обґрунтованими, в порядку ч. 1 ст. 128 ЦПК України, подає в адресу суду це письмове заперечення проти позову, обґрунтовуючи його наступним: 15.05.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством Банк "РНС" (назва якого в подальшому була змінена на "Публічне акціонерне товариство Банк "ТРАСТ") та [PERSON] укладено Кредитний договір № S031.0002067 разом з додатком №1 до нього. Згідно п.п. 1.1 Кредитного договору ПАТ Банк «Траст» надав [PERSON] кредит в сумі 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) зі сроком повернення 16.05.2011 р., процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена в розмірі 24,5% (двадцять чотири цілих і п'ять десятих відсотка) річних. [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом їх перерахування Банком на поточний рахунок [PERSON] №26254011125795 в Полтавському відділені №29 Філії УніКредит Банку ТОВ у м. Києві (МФО 300744) згідно з п. 2.5 Кредитного договору. В забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором, 15.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк "РНС" (назва якого в подальшому була змінена на "Публічне акціонерне товариство Банк "ТРАСТ") та [PERSON] укладено Договір поруки за № S031.0002067- G -1. Відповідно до умов укладеного Договору поруки [PERSON] (Позивач) зобов'язався солідарно відповідати перед ПАТ Банк «Траст» в разі невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі. Так, п.2.1 Договору поруки зазначено, що поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором погасити заборгованість по Кредитному договору: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та відшкодувати можливі збитки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В подальшому, між ПАТ Банк «Траст» та [PERSON] укладались нові редакції Графіку погашення кредиту (Додатку №1 до Кредитного договору). Остання редакція Додатку №1 до Кредитного договору укладена 15.02.2010 року. Зауважують, що всі укладені та й остання редакція Додатку № 1 до Кредитного договору не збільшують обсяг відповідальності [PERSON], а відтак і [PERSON] Відсоткова ставка за Кредитним договором та кінцевий термін повернення кредиту не змінювався. 24.11.2010 року, в зв'язку з неналежним виконанням боржником та поручителями зобов'язань за кредитним договором, ПАТ Банк «Траст» звернувся з позовом до Октябрського районного суду Полтавської області про солідарне стягнення з них заборгованості. Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2011 р. справа № 2-1349/11, що залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.09.2013 року позов ПАТ Банк «ТРАСТ» задоволено - стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON]. [PERSON] на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 561 грн. 34 коп. та в рівних частинах судові витрати в сумі 675.61 грн. Виконавчі листи, на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2011 р„ направлені Банком до відповідних виконавчих служб. Вважають, що виключно з метою ухилення від виконання рішення суду, [PERSON] подав незаконну та необгрунтовану позовну заяву про визнання Договору поруки недійсним. Незаконність позовних вимог полягає в наступному: 1. В мотивувальній частині позовної заяви, в обґрунтування підстав задоволення вимог, Позивач здійснює посилання на статті Цивільного Кодексу України, що констатують підстави припинення договору поруки, тоді як в прохальній частині позовної заяви ставить вимогу про визнання договору поруки недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Жодних доказів та фактів на застосування підстав недійсності правочину, попри обов'язок ст. 60 ЦПК України, як і на припинення Договору поруки Позивачем не надано та не може бути надано в зв'язку з їх відсутністю. 2. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Питання дійсності оспорюваного Договору поруки вже розглядалось Октябрським районним судом м. Полтави (справа № 2-1349/11) та як результат - ухвалено рішення від 25.03.2011 р. Ухвалюючи рішення Суд керувався в т.ч. ст. 214 ЦПК України, тобто питання дійсності Договору поруки та відповідності його нормам законодавства, дійсності, вже було предметом судового розгляду. Як встановлено Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області: «Не заслуговує на увагу посилання апелянта ([PERSON].) на те. що позивач порушив строк пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений статтею 559 ПК України, оскільки позов поданий ПАТ Банк «Траст» 24.11.2010 року тоді як строк виконання основного зобов'язання спливав 16.05.2011 року. Також не є обґрунтованим твердження відповідача [PERSON], що в результаті зміни графіків погашення кредиту, шляхом підписання нових редакцій Додатку № 1. відбулась зміна зобов 'язань, згоду на яку він не надавав, в зв язку з тим, що внаслідок зміни графіку погашення кредиту не збільшився обсяг його відповідальності. Висновок місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка». 3.Позивач також ставить вимогу: «Вжити заходів забезпечення цивільного позову шляхом заборони ПАТ Банк «ТРАСТ» вчиняти будь-яких заходів, спрямованих на стягнення з [PERSON] майна за договором поруки № S031.0002067-G-1 від 15.05.2018 р.». Вимога в цій частині є незаконною та необгрунтованою, адже: - за Договором поруки Позивач виступає як фінансовий, а не як майновий поручитель. Позивачем не надано доказу, що ПАТ Банк «Траст» чи [PERSON] порушують чи можуть порушити його право як власника майна. - наразі, постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 05.03.2013 року відкрито виконавче провадження № 36800213 по стягненню з Позивача на користь Відповідача-2 коштів. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2011 р. справа № 2-1349/11 [PERSON] в касаційному порядку не оскаржено та є чинним. Вжиття заходу забезпечення позову, про який просить Позивач, може призвести до ускладнення виконання зазначеного рішення та порушення прав ПАТ Банк «Траст». Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З позовної заяви та доданих доказів не вбачається на порушення будь-яких прав Позивача, отже вважають, що позов пред'явлено безпідставно, незаконно та необгрунтовано. Таким чином, вимога Позивача про покладення на відповідачів судового збору, також, не підлягає задоволенню. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15 травня 2008 року позивач уклав з ПАТ Банк «Траст» договір поруки № S031/0002067- G-1 від 15.05.2008 р., відповідно до умов якого зобов'язувалася солідарно і в повному обсязі відповідати перед Банком за виконання зобов'язань [PERSON] на умовах укладеного ним кредитного договору № S031/0002067. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2011 р. справа № 2-1349/11, що залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.09.2013 року позов ПАТ Банк «ТРАСТ» задоволено - стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON]. [PERSON] на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 561 грн. 34 коп. та в рівних частинах судові витрати в сумі 675.61 грн. Виконавчі листи, на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2011 р„ направлені Банком до відповідних виконавчих служб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Жодних доказів та фактів на застосування підстав недійсності правочину, попри обов'язок ст. 60 ЦПК України, як і на припинення Договору поруки Позивачем не надано. Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25.03.2011 р. набрало законної сили, питання щодо дійсності даного договору поруки вже розглядалось судом, а тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з позивача.

Outcome: dismissed