Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «УСК «[PERSON] - Авто» в особі ХФ в порядку регресу суму завданої шкоди внаслідок ДТП в розмірі 7290,70 грн. та судові витрати у розмірі 229, 40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив такі обставини: 25.12.2010 року о 13:00 годині на дорозі М-05 Київ – Одеса, відповідач керуючи транспортним засобом Тойота Камрі, реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON], держаний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті пошкодження автомобіля [PERSON], державний номер [NUMBER], власнику авто був нанесений матеріальний збиток, розмір якого складає 7800,70 грн. з ПДВ. Згідно страхового полісу обов’язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/1329447 від 26.04.2010 року, відповідальність відповідача, за шкоду нанесену третім особам під час експлуатації автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ХФ ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», у відповідності з вимогами Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Черговими загальними зборами Акціонерів ВАТ «УСК «[PERSON], що відбулися 20.04.2011 року було прийнято рішення про зміну найменування, а саме ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» змінило назву на ПАТ «УСК «[PERSON] - Авто». Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.02.2011 року, справа №3-505/11, відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Визнавши дорожньо – транспортну пригоду страховим випадком, ХФ ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» сплатила страхове відшкодування потерпілому [PERSON], шляхом перерахування коштів в сумі 7290,70 грн. по платіжному дорученню №632 від 16.05.2011 року. Позивач зазначив, що у відповідності до пп. 33.1.2 п. 31.1 ст. 33 ЗУ «Про обов’язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, не пізніше трьох робочих днів після ДТП мав повідомити страховика, з яким було укладено договір обов’язкового страхування цивільно – правової відповідальності про настання дорожньо – транспортної пригоди. ДТП сталася 25.12.2010 року, відповідач як винна особа у скоєному ДТП і на яку розповсюджується дія договору обов’язкового страхування цивільно – правової відповідальності укладеного з ХФ ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», зобов’язаний був повідомити страхову компанію у термін до 28.12.2010 року про настання ДТП, проте відповідач не повідомив страховика про настання ДТП взагалі. Згідно пп. 38.1.1 г) пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, сплативши 16.05.2011 року страхове відшкодування, набув право регресної вимоги до відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив розглядати справу без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3-505/11, суд встановив, що постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2011року (справа №3-505/11) [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП, яке сталося 25.12.2010 року біля 13-00 год. на а/ш Київ – Одеса, 51 км. (а.с. 5). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ХФ ВАТ «УСК «[PERSON] – Гарант», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство “Українська страхова компанія “ГАРАНТ АВТО”, що підтверджується Полісом №ВС/1329447 обов’язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.4). Згідно страхового акту №1018091 (117334) від 10.05.2011 року, дорожньо – транспортна пригода, яка мала місце 25.12.2010 року на а/ш Київ – Одеса, 51 км., була визнана страховим випадком, і ХФ ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» сплатила страхове відшкодування потерпілому [PERSON] в сумі 7290,70 грн. (а.с.6,8). Відповідно до претензії від 12.08.2011 року №388 (а.с. 12), направленої на адресу відповідача, позивач - ПАТ “УСК “ГАРАНТ-АВТО” звертався до відповідача для досудового врегулювання спору, але претензія була залишена відповідачем без задоволення. Згідно із положеннями статті 27 ЗУ “Про страхування” та статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Доказів відшкодування публічному акціонерному товариству “Українська страхова компанія “ГАРАНТ-АВТО” суми шкоди у розмірі 7290,70 грн. суду не надано, а тому ці кошти мають бути стягнені з відповідача примусово. У відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved