Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Реєстраційна служба Шаргородського РУЮ) про встановлення факту належності на праві власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина на майно, яке складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області, спадкоємцем за заповітом якого є він - [PERSON] Він прийняв спадщину, оскільки вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме: протягом шести місяців після смерті батька розпорядився домашніми та особистими речами померлого, проводив поточні ремонти вказаного будинку та користувався земельною ділянкою. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на житловий будинок та господарські будівлі встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок батько при житті не отримав. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями державним нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить встановити факт належності спадкодавцеві [PERSON]., який помер [INFO] року житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку, позначеного в плані під літерою "А" загальною площею 77,1 м.кв, в тому числі житловою площею - 56,4 м.кв., з верандою "а" та ганком "а1", літньою кухнею з сараєм «Б», погребом «В», огорожею 1-3, загальною вартістю 89484 грн., що знаходяться по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] по день смерті проживав і був зареєстрований у спадковому будинку в [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 власником житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою є [PERSON], який помер [INFO] року, проте, з невідомих причин спадкодавець свідоцтво про право власності на будинок в сільській раді при житті не отримав, що є перешкодою для позивача в оформленні спадщини після смерті батька - [PERSON] За вказаних підстав Носиківська сільська рада Шаргородського району Вінницької області не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ в судове засідання не з'явився. Від начальника реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Залокоцької В.Д. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.35). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Носиківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 17.07.1998 року (а.с.8). [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Носиківської сільської ради № 848 від 16.10.2013 року (а.с.12) та погосподарською книгою за 1996 - 2000 роки (особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.23), оглянутими в судовому засіданні. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON].є його син - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 13.09.1996 року за реєстром № 9 [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті [PERSON] (а.с.10). На день смерті [PERSON] вказаний заповіт не змінено і не відмінено (а.с.10/2). Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняв, оскільки вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме: протягом шести місяців після смерті [PERSON] розпорядився домашніми та особистими речами померлого, проводив поточні ремонти вказаного будинку та користувався земельною ділянкою, що підтверджується довідкою Носиківської сільської ради № 848 від 16.10.2013 року (а.с.12). В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини за заповітом з'ясувалося, що спадкодавцем не був отриманий правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Із оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на садибний житловий будинок по [ADDRESS] Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.15-18). Відповідно до довідки виконкому Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 957 від 20.12.2013 року свідоцтво про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області не видавалося ( а.с.48). Як вбачається із довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" за № 218 від 12.09.2013 року право власності на домоволодіння по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області не реєструвалося ( а.с.20). Відповідно до рішення виконавчого комітету Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 20.10.1993 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,80 га. На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О. 25.11.2013 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Вінницької області через відсутність правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно (а.с.7). Із довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 17.10.2013 року про технічний стан та оцінку будинку за [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку кам'яного, 1955 року забудови загальною площею 77,1 м.кв, в тому числі житлової площею - 56,4 м.кв., з верандою "а" та ганком "а1", літньою кухнею з сараєм «Б», погребом «В», огорожею 1-3, Загальний стан будівлі не задовільний, підлягає ремонту, можлива експлуатації, має 55 % зносу. Загальна вартість вказаного нерухомого майна становить 89484 грн. ( а.с. 19). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що проживають по сусідству з спадкодавцем і їм достеменно відомо, що будинок за [ADDRESS] побудував [PERSON], який з 1955 року до дня смерті проживав там зі своєю сім'єю. Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими судом і має для позивача [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] року і іншого порядку його встановлення не має. Позивачем [PERSON] надані суду докази про відсутність можливості одержання чи відновлення правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема відмову Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у видачі свідоцтва про право власності, відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, технічний паспорт на житловий будинок, в якому відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Законом У країни " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року " Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українські РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району зобов'язано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і до складу якого входить житловий будинок 1955 року забудови з господарськими прибудовами, що підтверджується даними погосподарської книги за 1986 - 2000 роки (а.с.25-26). Він же, залишався головою вказаного двору на час відкриття спадщини - [INFO] року (а.с.10), що підтверджується даними погосподарської книги за 1986 - 2000 роки (а.с.25-26). Відповідно до довідки Носиківської сільської ради № 848 від 16.10.2013 року (а.с.12) та погосподарської книги № 1 (особовий рахунок № [NUMBER]), оглянутої в судовому засіданні у спадковому будинку [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області постійно, з дня забудови будинку (1955 року) і до дня смерті [INFO] року проживав і був зареєстрований [PERSON] Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1268 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1,2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняв, оскільки вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме: протягом шести місяців після смерті [PERSON] розпорядився домашніми та особистими речами померлого, проводив поточні ремонти вказаного будинку та користувався земельною ділянкою, що підтверджується довідкою Носиківської сільської ради № 848 від 16.10.2013 року (а.с.12). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

Outcome: approved