Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-22 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ Ніка про визнання недійсним рішення загальних зборів, внесення змін до установчих документів та стягнення коштів. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що є спадкоємицею майна після смерті [PERSON] згідно із свідоцтвом про право власності у порядку спадкування за законом. Спадкове майно складається з частки у статутному фонді та майні ТОВ Ніка, яка дорівнює 37000,00 грн. та пропорційна 25 % статутного фонду товариства. 31.07.2003 р. позивачка звернулась до ТОВ Ніка із заявою про внесення змін до складу учасників товариства та включення її до складу учасників як правонаступника померлого [PERSON] 21.08.2003 р. проведено загальні збори учасників ТОВ Ніка, на яких, за твердженням позивачки, не розглядалась заява про внесення змін до складу учасників товариства та було прийнято рішення про відсутність грошових зобовязань перед [PERSON] Вказані збори, на думку позивачки, проведено з порушенням закону та всупереч п. 11.7 статуту ТОВ Ніка. Також позивачка зазначила, що неправомірними діями товариства їй спричинено значну моральну шкоду, знижений престиж та ділова репутація. В подальшому позивач багаторазово уточнювала свої позовні вимоги. У серпні 2006 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, за якою просила суд визнати рішення загальних зборів ТОВ Ніка та протокол зборів ТОВ Ніка від 21.08.2003 р. недійсними, зобовязати ТОВ Ніка усунути перешкоди в реалізації прав позивача, стягнути з ТОВ Ніка вартість частини майна, пропорційної частці померлого [PERSON], в розмірі 52806,74 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. У жовтні 2010 року позивачка звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог, згідно з якою просила суд визнати недійсними рішення загальних зборів ТОВ Ніка та протокол зборів ТОВ Ніка від 21.08.2003 р., зобовязати ТОВ Ніка усунути перешкоди в реалізації прав позивача, стягнути вартість частки майна, пропорційну частці померлого [PERSON], в розмірі 52806,74 грн., стягнути моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., стягнути заборгованість за договорами позики в розмірі 54240,79 грн. Згідно з останньою заявою про уточнення позовних вимог від 25.04.2012 року позивачка просить суд визнати рішення загальних зборів ТОВ Ніка та протокол зборів ТОВ Ніка від 21.08.2003 року недійсними, внести зміни до установчих документів (статуту товариства) щодо кількості осіб, які обов'язково мають бути присутні, для того щоб збори учасників були правовими, зобов'язати ТОВ Ніка усунути перешкоди в реалізації прав позивача, стягнути з ТОВ Ніка на користь позивача вартість частини майна, пропорційній частці померлого [PERSON] в розмірі 24605,72 грн., стягнути з ТОВ Ніка на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн., стягнути з ТОВ Ніка на користь позивачки суму боргу за договорами позики в розмірі 36303,28 грн. Обґрунтовуючи уточнення позову в частині стягнення 36303,28 грн., позивач послалась на те, що між [PERSON], спадкоємицею якого вона є, та ТОВ Ніка були укладені договори позики, згідно яких [PERSON] надав товариству безвідсоткові позики на загальну суму 16040,25 грн., а саме: за договором від 08.09.1999 року 5950,00 грн., за договором від 10.11.1999 р. 1806,25 грн., за договором від 16.10.2000 р. 8284,00 грн., а товариство зобовязалось повернути грошові кошти, чого не зробило. Представник відповідача позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких послався на те, що позовна заява в частині вимог про визнання рішення загальних зборів недійсними, внесення змін до установчих документів, зобов'язання усунути перешкоди в реалізації прав не містить жодних обґрунтувань, не вказано, з яких підстав рішення мають бути визнані недійсними, яким вимогам вони не відповідають, не зазначено, в чому полягають перешкоди у реалізації прав позивача, яким способом вони мають бути усунуті. Щодо вимог про стягнення частки спадкодавця зазначив, що учасники товариства виплатили на користь [PERSON] в якості компенсації частки [PERSON] грошові кошти у сумі, що є навіть більшою за передбачену законодавством, кошти сплачувалися [PERSON] періодичними платежами з 30.11.2001 р. по 06.05.2003 р. через її доньку [PERSON], яка працювала в ТОВ Ніка на посаді бухгалтера. Крім того, зазначає, що вартість частки спадкодавця [PERSON], яку позивач заявляє до стягнення, не є обґрунтованою. Вказує на відсутність, на його думку, правових підстав для застосування ст. 625 ЦК України та на порушення позивачем вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України в частині розрахунків. У вимогах про стягнення боргу за договорами позики просить відмовити з підстав пропуску позовної давності. Вимоги про стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими, оскільки відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах не передбачене законом. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази та висновок експертизи, суд вбачає можливим частково задовольнити вимоги позивача виходячи з викладеного. Згідно статуту ТОВ Ніка в редакції від 1999 року одним із учасників товариства був [PERSON] із часткою у статутному фонді у розмірі 25 %. 24.11.2001 року [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2003 р. спадкоємцем майна померлого 24.11.2001 року [PERSON] є [PERSON], спадкове майно складається з частки в статутному фонді та майні ТОВ Ніка, яка належить спадкодавцю і складає 37000,00 грн. В подальшому, на підставі вказаного свідоцтва, позивач звернулась до ТОВ Ніка із заявою від 30.07.2003 р. про заміну в установчих документах частки її покійного чоловіка на її імя та виплату їй дивідендів. 21.08.2003 р. ТОВ Ніка проведено збори засновників товариства, на порядок денний яких винесено питання щодо заяви [PERSON] від 30.07.2003 р. За результатами розгляду вирішено, що ТОВ Ніка немає ніяких майнових та будь-яких інших зобовязань перед [PERSON] При цьому, з протоколу зборів засновників ТОВ Ніка від 21.08.2003 р. вбачається, що засновники дійшли такого висновку у звязку зі сплатою [PERSON] згідно розписок на протязі 2001 2002 років грошових коштів у сумі 67000,00 грн. Позивач із таким висновком не погодилась, про що зазначила на самому протоколі. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 55 Закону України Про господарські товариства в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного фонду товариства підлягає зменшенню. Таким чином, хоча закон і наділяє спадкоємця померлого учасника господарського товариства правом на вступ до товариства, вирішення питання про прийняття його до учасників товариства або про відмову в прийнятті відноситься до компетенції самого товариства. Вирішуючи спір в частині вимог [PERSON] про визнання рішення загальних зборів ТОВ Ніка та протоколу зборів ТОВ Ніка від 21.03.2003 року недійсними, внесення змін до установчих документів товариства, зобовязання ТОВ Ніка усунути перешкоди в реалізації прав позивача, суд зазначає, що [PERSON] не наведено переконливих мотивів та не надано доказів неправомірності рішень відповідача, які вона оспорює, не доведена наявність перешкод з боку відповідача, а питання про внесення змін до статуту товариства до компетенції суду взагалі не відноситься. Крім того, наявність у позові вимоги про стягнення на користь позивача вартості частки померлого [PERSON] фактично свідчить про визнання [PERSON] рішення відповідача про відмову в прийнятті до товариства, оскільки позивач бажає отримати від товариства компенсацію, право на яку виникає лише в разі відмови в прийнятті до складу учасників. Щодо вимог про стягнення на користь позивача вартості частки [PERSON] в розмірі 24605,72 грн. суд приймає до уваги наступне. Як зазначалося вище, за правилом ч. 2 ст. 55 Закону України Про господарські товариства, при відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного фонду товариства підлягає зменшенню. Наведене збігається з положеннями ст. ст. 147, 148 ЦК України в редакції 2003 року. Висновком судово-економічної експертизи № 7371/7523 від 31.10.2007 р. по справі встановлено, що документально бухгалтерськими документами виплата спадкоємцям [PERSON] компенсації за його частку як учасника товариства - не підтверджується; станом на 01.01.2002 р. вартість частки [PERSON] в майні ТОВ Ніка, пропорційна 25% статутного фонду, яку належало виплатити його спадкоємцям, становила 8275,00 грн. Надаючи оцінку розпискам, котрі, як вважає відповідач, підтверджують сплату позивачу частки померлого у статутному капіталі та майні товариства, суд зазначає, що зі змісту даних документів неможливо достовірно встановити, які саме обставини вони можуть підтвердити. В розписках міститься запис Недухин Сергей Петрович, вказуються дати, суми та міститься підпис без зазначення прізвища отримувача коштів. Посилання представника відповідача на висновок № 11857/02 судово-почеркознавчої експертизи від 28.09.2004 року підтверджує лише той факт, що підписи в даних розписках про отримання грошових коштів виконані [PERSON] Проте, вказане не свідчить, що ці кошти були передані саме в якості виплати частки [PERSON] Отже, право позивача на отримання вартості частки померлого [PERSON] у статутному капіталі та майні ТОВ Ніка є порушеним і підлягає захисту. Згідно висновку судово-економічної експертизи № 7371/7523 від 31.10.2007 р. вартість частки [PERSON] в майні ТОВ Ніка, яку належало виплатити його спадкоємцям, становила 8275,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наявність у ТОВ Ніка заборгованості перед позивачем в розмірі 8275,00 грн. та вимоги ст. 625 ЦК України, суд вважає частково обґрунтованим розрахунок позивача про стягнення з відповідача інфляційних та річних на встановлену суму заборгованості, з урахуванням строків захисту цивільного права позивача, обчислених згідно із ст. 54 Закону України Про господарські товариства, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України. З огляду на положення вказаних статей, стягненню на користь позивача підлягають 3392,75 грн. інфляційних (період заборгованості, на який здійснюється нарахування, з 22.08.2004 р. по 22.08.2007 р., сукупний індекс інфляції за період за даними Держкомстату 1,41, формула розрахунку (8275?1,41)-8275 = 3392,75) та 745, 43 грн. річних (період заборгованості, на який здійснюється нарахування, - з 22.08.2004 р. по 22.08.2007 р., загальна кількість днів прострочення 1096, формула розрахунку - 8275?3?1096/365/100 = 745,43). Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з ТОВ Ніка заборгованості за договорами позики у розмірі 36303,28 грн., суд виходить з наступного. 08.09.1999 р. між [PERSON] та ТОВ Ніка укладено договір позики № 27, згідно якого [PERSON] надав товариству безвідсоткову позику у розмірі 5950,00 грн. зі строком погашення до 01.09.2005 р. 10.11.1999 р. укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав товариству безвідсоткову позику у розмірі 1806,25 грн. зі строком погашення до 10.11.2003 р. 16.10.2000 р. укладено договір позики № 34, згідно якого [PERSON] надав товариству безвідсоткову позику у розмірі 8284,00 грн. зі строком погашення до 16.10.2004 р. Як вбачається із висновку судово-економічної експертизи № 7371/7523 від 31.10.2007 р., у ТОВ Ніка мається кредиторська заборгованість перед [PERSON] в сумі 16040,25 грн. за довгостроковою позикою. В силу приписів ст. 1216, 1218 ЦК України позивач має право вимоги до боржників свого спадкодавця. Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Як випливає зі змісту договорів позики, строк погашення заборгованості за договором від 08.09.1999 р. № 27 закінчився 01.09.2005 р., за договором від 10.11.1999 р. закінчився 10.11.2003 р., за договором від 16.10.2000 р. № 34 закінчився 16.10.2004 р. Перебіг строків позовної давності за договором від 08.09.1999 р. № 27 почався з 02.09.2005 р. та закінчився 02.09.2008 р., за договором від 10.11.1999 р. почався 11.11.2003 р. та закінчився 11.11.2006 р., за договором від 16.10.2000 р. № 34 почався 17.10.2004 р. та закінчився 17.10.2007 р. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії позовної заяви [PERSON] до ТОВ Ніка, датованої жовтнем 2003 року, по справі № 2-1967/2004, позивачу на момент звернення з вказаним позовом було відомо про наявність договорів позики, укладених між [PERSON] та ТОВ Ніка. В подальшому даний позов був залишений Малиновським районним судом м. Одеси без розгляду. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики були заявлені [PERSON] лише 19 жовтня 2010 р., тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за договорами позики з підстав пропуску строку позовної давності. Дійсно, в силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених ст.ст. 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Однак, наслідки порушення грошового зобовязання визначені законом та встановлені зокрема ст. 625 ЦК України, що не передбачає відшкодування моральної шкоди. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про необґрунтованість відповідної вимоги та відмовляє позивачеві в її задоволенні.

Outcome: partial