Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка звернулась до суду з даним уточненим позовом посилаючись на те, що в она є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою Кагарлицький район, с. Балико-Щучинка, вул. Комарівська, 5. Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки за адресою Кагарлицький район, с. Балико-Щучинка, вул. Комарівська, 3 є [PERSON]. Заїзд до будинку позивачки проходить через подвір»я відповідачки, а тому даний проїзд являється проїздом загального користування. В серпні 2012 року Відповідач з допомогою свого чоловіка, без дозволу виконавчого комітету [PERSON] сільської ради та не повідомляючи Позивачу, біля свого будинку змінили межі своєї земельної ділянки шляхом встановлення паркану із металевої сітки та бетонних стовпчиків таким чином, що ширина проїзду загального користування зменшилась. Також, відповідачем було зменшену ширину воріт, встановлених на проїзді загального користування. Встановлення паркану та зменшення ширини воріт унеможливлює вільний проїзд Позивачем до свого домоволодіння, оскільки загороджений проїзд загального користування є єдиним можливим проїздом до домоволодіння позивачки, а встановлений Відповідачем паркан частково перекриває заїзд (ворота) безпосередньо до будинку Позивача. Загороджену частину земельної ділянки (дороги) Відповідач використовує для власних потреб, влаштувавши там своє подвіря. При цьому, у звязку з перекриття Відповідачем дороги, залишився проїзд шириною менше 3 метрів, а тому Позивач та члени її сімї не можуть на автомобілі дістатись свого будинку за адресою с. Балико-Щучинка, вул. Комарівська, 5. Також на заяву [PERSON] до сільської ради про погодження меж належної їй земельної ділянки із сусідом [PERSON] в звязку з тим, що через неприязні стосунки остання відмовилась ставити свій підпис в акті погодження меж, що унеможливлює присвоєння кадастрового номера земельній ділянці належній громадянці [PERSON], то дане питання було розглянуто на ХХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради 18.10.2012 р. та прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку громадці [PERSON] без підпису громадянки [PERSON] в акті погодження меж земельної ділянки. В ході розгляду справи Позивач звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, на ХХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради 18.10.2012 р. було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку громадці Відповідачу без підпису громадянки Позивачу в акті погодження меж земельної ділянки. Відповідач зверталась до Позивача з питань погодження меж земельної ділянки лише один раз, ще в 2002 році. При цьому, Позивач вказала свої зауваження на плані земельної ділянки Відповідача щодо необхідності залишення проїзду загального користування у комунальній власності сільської ради для загального користування. На час прийняття сільською радою рішення насправді будь-якого спору між Позивачем та Відповідачем щодо погодження межі земельних ділянок не виникало. Позивач вважає, що діями відповідачки порушені її права, і просить зобовязати [PERSON] звільнити проїзд загального користування до житлового будинку №5 по вул. Комарівська в с. Балико-Щучинка Кагарлицького району, демонтувати встановлений нею паркан біля її будинку №3 по вул. Комарівська в с.Балико-Щучинка Кагарлицького району та встановити його таким чином щоб ширина проїзду становила не менше 3,5 метри; звільнити проїзд загального користування до житлового будинку №5 по вул. Комарівська в с. Балико-Щучинка Кагарлицького району та демонтувати встановлені нею ворота на повороті з вул. Комарівська в с.Балико-Щучинка Кагарлицького району; не чинити перешкод в користуванні [PERSON] проїздом загального користування до житлового будинку №5 по вул. Комарівська в с.Балико-Щучинка Кагарлицького району; визнати незаконним акт постійної комісії [PERSON] сільської ради з питань регулювання земельних відносин №4 від 17.10.2012 р., яким було погоджено земельної ділянки громадянки [PERSON] без підпису громадянки [PERSON] в акті погодження меж земельної ділянки; визнати незаконним та скасувати рішення ХХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради 18.10.2012 р., яким вирішено вважати погодженою межу між земельними ділянками належними громадянам [PERSON] та [PERSON] погодженою та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку в с. Балтко-Щучинка по вул. Комарівська, 3 без підпису громадянки [PERSON] в акті погодження меж земельної ділянки [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1500 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали. Відповідачка та її представник проти позову заперечили, і суду пояснили, що позивачка порушила межі земельноі дылянки, встановивши новий паркан. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON]М пояснила суду, що дійсно сторони є суміжними землевласниками і між ним постійно виникають сварки з приводу користування проїздом загального користування, а тому сільська рада винесла рішення про погодження межі без підпису [PERSON]. На дачний час сільська рада покладається на рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є суміжними землевласниками, і проживають в [INFO] по вул.Комарівська 3 ([PERSON]В.) та №5 ([PERSON] В,А.).. До будинку позивача існує проїзд загального користування, який проходить повз будинок відповідачки. В серпні 2012 року Відповідачка без дозволу виконавчого комітету [PERSON] сільської ради та не повідомляючи Позивача, біля свого будинку змінили межі своєї земельної ділянки шляхом встановлення паркану із металевої сітки та бетонних стовпчиків таким чином, що ширина проїзду загального користування зменшилась. Також, Відповідачем було зменшену ширину воріт менше як на 3 метри, встановлених на проїзді загального користування, а встановлений паркан частково перекриває заїзд (ворота) безпосередньо до будинку Позивача. Згідно листа №479 від 21.12.2012 р., [PERSON] сільської ради та [PERSON] постійної комісії з питань регулювання земельних відносин №4 від 17.10.2012 р., сільська рада повідомила, що рада вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержавння громадянами правил добросусідства на підставі заяви однієї із сторін. Поскільки до сільської ради звернулась із заявою громадянка [PERSON] про погодження меж належної їй земельної ділянки із сусідом [PERSON] в звязку з тим, що через неприязні стосунки сусідка відмовилась ставити свій підпис в акті погодження меж, що унеможливлює присвоєння кадастрового номера земельній ділянці належній громадянці [PERSON], то дане питання було розглянуто на ХХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради 18.10.2012 р. та прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку громадці [PERSON] без підпису громадянки [PERSON] в акті погодження меж земельної ділянки. Без повідомлення та участі Позивача комісія [PERSON] сільської ради із питань регулювання земельних відносин здійснила огляд земельних ділянок Позивача та Відповідача про що склала протокол №4 від 17.10.2012 р., в якому було зазначено, що при огляді виявлено, що межові знаки присутні, межа не порушена, але через неприязні відносини із сусіданами [PERSON] [PERSON] не може підписати акт погодження меж, тому комісія вирішила ввжати спільну межу між [PERSON] та [PERSON] погодженою. Вказаний протокол №4 від 17.10.2012 р. комісія [PERSON] сільської ради із питань регулювання земельних відносин було розглянуто сесією сільської ради 17.10.2012 р. та вирішено ввжати погодженою межу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Такий протокол комісія №4 від 17.10.2012 р. та рішення сесії сільської ради від 17.10.2012 р. суперечить вимогам діючого законодавства. В своєму листі №479 від 21.12.2012 р. [PERSON] сільська рада повідомила, що діяла відповідно до ст. ст. 158, 159 Земельного кодексу України Згідно ч. 2 та 3 ст. 159 Земелнього кодексу України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. В порушення ч. 2 та 3 ст. 159 Земелнього кодексу України комісія та сесія [PERSON] сільської ради завчасно не повідомила Позивача про час і місце розгляду спору, який начебто виник між Позивачем та Відповідачем щодо погодження межі земельних ділянок. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначала, що Відповідач змінила межі своєї земельної ділянки шляхом встановлення паркану із металевої сітки та бетонних стовпчиків таким чином, що ширина проїзду загального користування зменшилась. Також, Відповідачем було зменшену ширину воріт встановлених на проїзді загального користування. Встановлення паркану Відповідачем унеможливлює вільний проїзд Позивачем до свого домоволодіння, оскільки загорожений проїзд загального користування є єдиним можливим проїздом до домоволодіння. Встановлений Відповідачем паркан частково перекриває заїзд (ворота) безпосередньо до будинку позивача. Своїми діями Відповідач фактично позбавила можливості позивача проїзду до будинку, що викликає додаткові незручності для позивача та потребує додаткових зусиль для нормального доступу та користуватись будинком. Вказані Позивачем обставини підтверджені в ході судового розгляду доданими до справи фотознімками, з яких вбачається, що Відповідачем зменшено праву частину воріт на вїзді та встановлений паркан, який не дозволяє відкрити ворота Позивача. Крім цього, Відповідач під час дачі пояснень у судовому засіданні визнавала факт встановлення паркану та зменшення ширини воріт, мотивуючи свої дії тим, що вона встановила паркан згідно меж своєї земельної ділянки по державному акту. Також, в судовому засіданні згідно показів свідка [PERSON] встановлено, що він привозив на автомобілі до [PERSON] в с.Б.Щучинка щебінь, але заїхати у двір він не міг через вузький проїзд до будинку, тому висипав у воротах. З показів свідка [PERSON] також було встановлено, що Відповідач дійсно восени 2012 року встановила паркан на проїзді загального користування, який веде до житлового будинку Позивача та зменшила ширину воріт. Зменшення проїзду загального користування та ширини проїзду також підтверджується топографічним планом складеним ФОП [PERSON], з якого вбачається місця, що обмежують проїзд до земельної ділянки Позивача. Зокрема, зменшення заїзду з вул. Комарівка на 1,33 метри та зменшення ширини воріт на вїзді до подвіря Позивача з 3,04 метри до 2,18 метри. На основі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку про доведеність доводів Позивача щодо створення перешкод у користуванні проїздом загального користування до житлового будинку №5 по вул. Комарівська в с. Балико-Щучинка Кагарлицького району. Відповідно до п. 3.2.2 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. б ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Оскільки суд на основі досліджених в судовому засіданні доказів дійшов висновку про доведеність доводів Позивача щодо створення перешкод у користуванні проїздом загального користування, на підставі вищевказаних норм матеріального права суд приходить до висновків щодо задоволення позовних вимог Позивача про зобовязання Відповідача звільнити проїзд загального користування шляхом демонтажу встановленого нею паркану та воріт, а також зобовязання Відповідача не чинити перешкод в користуванні проїздом загального користування. Відновлення порушених прав Позивача полягає відновленні стану земельної ділянки до первісного стану, тобто до того як Відповідач зменшила ширину проїзду загального користування та встановила паркан, який перешкоджає Позивачу відкрити ворота до свого двору. У звязку з чим Позивач не може користуватись проїздом до свого житлового будинку та земельної ділянки, оскільки рух автомобілів обмежений. Неможливість підїзду до свого домогосподарства позбавляє Позивача можливості підвозити свої речі, вантажі, будівельні матеріали та інше. Також, Позивач не може відкрити ворота до свого подвіря, оскільки їх відкриттю перешкоджає встановлений Відповідачем паркан. Що стосується позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди, яка виразилась у моральних переживаннях та незручності користування власністю, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги слід задоволити частково в сумі 400 грн., так як позивачка належним чином не надала суду доказів спричинення їй моральної шкоди і більшому розмірі . Також, що стосується позовних вимог Позивача про визнання незаконним акту постійної комісії [PERSON] сільської ради з питань регулювання земельних відносин та визнання незаконним і скасувати рішення сесії [PERSON] сільської ради, то судом встановлено наступне. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Актом постійної комісії [PERSON] сільської ради з питань регулювання земельних відносин №4 від 17.10.2012 р. було погоджено межі земельної ділянки Відповідача без підпису Позивача в акті погодження меж земельної ділянки, а рішенням ХХ сесії VI скликання [PERSON] сільської ради 18.10.2012 р. вирішено вважати погодженою межу між земельними ділянками належними Відповідачу та Позивачу погодженою та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку в с. Балтко-Щучинка по вул. Комарівська, 3 без підпису Позивача в акті погодження меж земельної ділянки Відповідача. Згідно ч. 2 та 3 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. В порушення ч. 2 та 3 ст. 159 Земелнього кодексу України комісія та сесія [PERSON] сільської ради завчасно не повідомила Позивача про час і місце розгляду спору щодо погодження межі земельних ділянок, що порушуло права Позивача на участь у вирішенні земельного спору. Також, відповідно до ст. 159 Земельного кодексу України сільські ради наділені повноваженнями щодо вирішення земельних спорів за умови виникнення таких спорів. Відповідачем [PERSON] сільською радою не надано доказів на підтвердження наяності спору між Позивачем та Відповідачем [PERSON] щодо земельної ділянки останньої. Крім цього, [PERSON] сільська рада погоджувала межі земельної ділянки Відповідача [PERSON] в той час як вона вже має державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та межі її земельної ділянки вже закріплені в державному акті. Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України для визначення та відновлення меж земельних ділянок Відповідача необхідно було провести кадастрову зйомку, яка в першу чергу включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки на місцевості, а вже потім погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Відповідачем [PERSON] та [PERSON] сільською радою не надано суду доказів на підтвердження того, що Відповідачем проведено визначення та відновлення меж земельних ділянок згідно кадастрової документації та щодо таких меж виник спір. А пояснення відповідачки, що Позивач порушила межі, юудуючи парка, не заслуговують на увагу, поскільки згідно наданих фотознімків будівництво нового паркану Позивачем проходить поза старим парканом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Позивача про визнання незаконним акту постійної комісії та скасування рішення [PERSON] сільської ради. Що стосується судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача [PERSON] судові витрати понесені Позивачем на правову допомогу адвоката в сумі 4588 гривень, що підтверджено письмовими доказами, а саме : квитанцією про отримання коштів та розрахунком адвоката, в який входить правовий аналіз документів , підготовка позову та заяви про збільшення позовних вимог до суду (двічі по 688,2 грн., всього 1376,4 грн.) та представництво інтересів в суді ( 7 год .х 40% мінімальної заробітної плати 1147 грн. + 3211,60 грн.). Враховуючи викладене,

Outcome: approved