Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні частиною будинку. В судовому засіданні позивачка та адвокат позивачки позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та адвокат відповідача позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. [INFO] року померла матір позивачки та відповідача [PERSON]. За своє життя померла [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 09 листопада 1998 року, реєстраційний номер №5986, згідно якого спадкове майно заповідала позивачці [PERSON], яке складається з 11/18 частин домоволодіння [ADDRESS]. 06 серпня 2013 року Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора видала позивачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно спадкової справи №165/2002, зареєстровано в реєстрі за №2257, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно вказаних документів позивачка [PERSON] успадкувала 11/18 часток житлового будинку [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] 5/9 часток на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 12 серпня 1994 року, на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 28 липня 1994 року №931; Договору, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 1994 року за реєстровим №1-3679, право власності на яку зареєстровано Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 19 листопада 2002 року в книзі: 20, номер запису:2765; 1/18 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 17 липня 1996 року за реєстровим №1-3329, дублікат якого виданий [PERSON], приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області 16 листопада 2002 року за реєстровим №5559, право власності на яку зареєстроване Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 19 листопада 2002 року в книзі: 20, номер запису: 2765. Спірний житловий будинок складається в цілому з: одного житлового будинку - літ.«А», загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м.; надвірних будівель: літ.«Д» - сараю; літ.«В» - санвузлу; літ.«Б» - літньої кухні; літ.«Г», літ.«Ж» - гаражів; літ.«Є» - вбиральні та споруд - №1-6,І. Згідно нотаріального посвідченого договору реального користування від 07 жовтня 1994 року, який був укладений між батьками сторін та який був у встановленому законом порядку зареєстрований у виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів, у склад 75/100 частини, якою може користуватися позивачка як правонаступниця матері, увійшли наступні приміщення і споруди: - літ.«А» - 1-1 - коридор; 1-7 - кухня; 1-6 - житлова кімната; 1-4 - житлова кімната; 1-5 коридор, козирок, крильце; - літ. «Б» - літня кухня; - літ. «Г» - гараж; - Брама №1; - хвіртка №2; - водопровід №3; - каналізація №4; - 1 - Замощення. Інші 7/18 частин домоволодіння, як спадкоємцю батька, належать відповідачу [PERSON] зЗ урахуванням договору реального користування, а також того, що відповідач успадкував права та обов'язки спадкодавця (батька сторін), який за життя разом з дружиною (матір'ю сторін) уклав договір реального користування, та який згідно вказаного договору міг користуватися 25/100 частин домоволодіння та згідно ст.118 ЦК УРСР, ст.358 ЦК України є обов'язковим для відповідача [PERSON], який також може користуватися 25/100 частинами домоволодіння, а саме: - літ.«А»: літ.«а» - сіни; 1-3 - житлова кімната; 1-2 - житлова кімната; літ.«Д» - сарай; літ. «Є» - вбиральня, які знаходиться у загальному користуванні. Після смерті батька відповідач [PERSON] на території вищевказаного домоволодіння за відсутності згоди іншого співвласника здійснив самочинне будівництво наступних прибудов: - літ.«А1» - житлова прибудова, площею 17,3 кв.м., яку відповідач переобладнав з сіней - літ.«а»; - літ.«а1» - сіни, площею 23,0 кв.м.; - літ.«Ж» - гараж, площею 15,1 кв.м.. Після побудови вказаних приміщень відповідач позбавив себе можливості проходу до належної йому частини будинку по своєї частині, внаслідок чого у теперішній час незаконно користується належною позивачці [PERSON] хвірткою для проходу по моєї частині домоволодіння (замощенню) для того, щоб попадати у належну йому частину домоволодіння. У зв'язку з самовільним будівництвом вказаних споруд, незаконним користуванням хвірткою, замощенням та каналізацією позивачки, відповідач [PERSON] суттєво порушив її права як співвласника будівлі, а саме, він заблокував прохід, який існував між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS], внаслідок чого став користуватися входом та земельною ділянкою позивачки, на якій знаходиться її майно та за відсутності її згоди підключився до водопроводу та каналізації. Після реєстрації права власності на належне спадкове майно внаслідок вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до мене, [PERSON], про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку, між мною та відповідачем стали посилюватися конфлікти щодо порядку користування домоволодінням по [ADDRESS]. Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON], з 2002 року в судах слухалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], предметом спору було нерухоме спадкове майно по [ADDRESS], внаслідок чого позивачка зареєструвати належним чином право власності на прийняту спадщину у вигляді частини будинку, згідно заповіту по [ADDRESS], не мала можливості. Крім того, відповідач помилково вважає себе одноособовим власником вказаного домоволодіння, не визнає дійсність для нього умов договору реального користування, який було укладено між батьками та не допускає позивачку та її чоловіка до належної їй частини домоволодіння, приміщень, якими вона повинна користуватися згідно вказаного договору. Відповідач [PERSON] самоправно встановив замки на вхідних дверях приміщень та не пускає до них. Внаслідок цих дій позивачка позбавлена можливості користуватися успадкованим майном та правами на нього у відповідності до умов договору реального користування. Намагаючись захистити свої права позивачка зверталась до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС із заявами про неправомірні дії відповідача [PERSON]. Згідно відповіді №51/39240 від 16.12.2008 року Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області по моєї заяві від 06.12.2008 року на неправомірні дії [PERSON] мені було повідомлено про винесення йому офіційного застереження щодо неправомірних дій відносно мене. Згідно висновку Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області по заяві позивачки від 25.06.2013 року на неправомірні дії [PERSON] позивачці було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно відповіді 51/24275 від 28.08.2013 року щодо неправомірних дій [PERSON] відносно чоловіка позивачки [PERSON], було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ст.118 ЦК УРСР, якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов'язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок. Відповідно ст.358 ЦК України, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У зв'язку з вище висловленим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні частиною будинку обґрунтовані і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved