Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

07 серпня 2013 року позивач звернулася з вищевказаним позовом, вказуючи, що вона перебувала у трудових відносинах з Обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти імені [PERSON] на посаді методиста, завідуючої науково-дослідницькою лабораторією, викладача та старшого викладача та доцента кафедри педагогіки та психології. 13 червня 2007 року у зв’язку з виходом на науково-педагогічну пенсію, право на яку передбачено ст. 24 ЗУ “ Про наукову та науково –технічну діяльність “ вона звернулася в порядку передбаченому ст.38 КЗпП України з заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням з підстав виходу на зазначену пенсію, також у заяві зазначила про виплату їй шести окладів, виплата яких передбачена також ч.19 ст. 24 вказаного Закону. Проте відповідно до її заяви вона була звільнена. Всупереч її заяви 14.06.2007 року її було переведено на роботу на умовах строкового трудового договору. При цьому будь-який контракт, строковий договір з передбаченими законодавством умовами праці, оплати праці установою з нею не укладався та нею не підписувався , що свідчить про те, що вона фактично продовжувала працювати на постійному місці роботи. Про те, що строковий трудовий договір з нею не укладався, свідчать і наступні записи трудової книжки. Саме про зазначене свідчить запис № 36, відповідно до якого її переведено на посаду доцента кафедри педагогіки та психології. При цьому будь-які нові контракти, зміни до контрактів, доповнення з нею не укладали та не підписувались. Про неправомірність дії відповідача – інституту свідчить запис № 37 в трудовій книжці, який не відповідає вимогам закону та змісту наказу № 179-ос від 29.08.2012 року відповідно до п.3 якого зазначено, що з 03.09.2012 року кафедру колекційної освіти вважати такою, що припинила своє існування. П.4 даного наказу затверджено новий штатний розпис кафедри педагогіки та психології колекційної освіти КОІППО ім. В. Сухомлинського, що вказує про те, що в інституті пройшла реорганізація умов праці. Згідно ст.40 КЗпП України трудовий договір, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності мали бути розірвані. Розірвання трудового договору – ні строкового, ні безстрокового з нею не проводилося. Натомість до її трудової книжки було внесено відповідний запис № 37, який немає відношення до її трудової діяльності, а свідчить про перейменування кафедри. Крім викладеного про те, що з нею не було розірвано безстроковий трудовий договір свідчить наказ № 180-ос від 08.09.2008 року, відповідно до якого з 10.09.2008 року її переведено на посаду доцента кафедри педагогіки та психології із збереженням 20 % за складність та напруженість у роботі. В записі № 35 відсутні будь-які дані про те, на яку кафедру вона переведена та на яких умовах строкового договору. Так, відповідно до вимог, що передбачені ст.32 та ст. 33 КЗпП України відсутні підстави для її переведення, відповідачем при переведенні її на іншу посаду було грубо порушено її конституційні та трудові права, так як жодних підстав для переведення вище зазначені норми не дають. Вважає, що при видачі наказу № 130-ос від 13.06.2007 року про звільнення допущено порушення трудового законодавства. Окрім того, як при подачі заяви в 2007 році, так і при подачі заяви про звільнення грошова допомога, передбачена ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» не виплачена. Відповідно до ч.19 ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» при виході на пенсію науковому ( науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому КМУ, не менше : для жінок –10 років. Згідно листа УПФУ в м. Кіровограді від 04.07.2013 року № 5072/04-30 посада занесена до Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 зазначеного Закону. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім’ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких чинне законодавство передбачає надання певних пільг, у тому числі виходу на пенсію, крім номеру та пункту статті вказуються причини звільнення, зокрема в наказі необхідно було зазначити: звільнити 13.06.2007 року [PERSON] з посади старшого викладача кафедри педагогіки і психології за власним бажанням у зв’язку з виходом на пенсію згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93р. за №58 обов’язково повинні вказуватися причини розірвання трудового договору з ініціативи працівника, зазначення підстави про звільнення з ініціативи працівника надає право на призначення пенсії в порядку ст. 24 ЗУ “ Про наукову та науково – технічну діяльність “ та виплату грошової допомоги, виходом на пенсію вважається розірвання трудового договору згідно ст. 38 КЗпП України, факт досягнення пенсійного віку та призначення пенсії не вважається виходом на пенсію, так як трудові відносини продовжують тривати. Також, відповідачем станом на сьогоднішній день невиплачена грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, виплата якої передбачена ч.19 ст.24 зазначеного Закону та право на яку настає при наявності вимог: наявності наукового (науково –педагогічного) стажу роботи 10 років та розірвання трудового договору в порядку ст.38 КЗпП України у зв’язку з виходом на наукову пенсію. З довідки № 107 від 15.07.2013 року Кіровоградського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти імені [PERSON] видно, що розмір належної [PERSON]А грошової допомоги складає 30 017,54 грн. Крім того, грубим порушенням трудових прав, які полягали в неправильному формулюванні причини її звільнення, не проведення виплат, передбачених колективним договором, незважаючи на її віддану працю у даному закладі і роботи на протязі всієї педагогічної діяльності, все це принижує її самоповагу, грубо порушує її конституційні, трудові права та є неетичним на її погляд, що завдало моральні страждання, які вона оцінює у грошовому виразі у розмірі 3000,00грн. Просить внести зміни до запису трудової книжки за № 35 та викласти в наступній редакції: «Перевести [PERSON] на посаду старшого викладача кафедри педагогіки та психології»; визнати не укладеним строковий трудовий договір між [PERSON] та Кіровоградським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти імені [PERSON]»; внести зміни до запису трудової книжки за № 38 та викласти в наступній редакції: «Звільнити в зв’язку з виходом на пенсію [PERSON] доцента кафедри педагогіки та психології»; стягнути з Кіровоградського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти імені [PERSON] на її користь 30 017,54 грн. грошової допомоги, а також 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що [PERSON] жодного разу не звернулась з вимогою про необхідність внести зміни до запису трудової книжки за № 35, хоча про дану запис їй відомо з 2007 року. Трудовий договір був укладений з [PERSON] за її заявою і оформлений наказом КОІППО імені [PERSON] від 13.06.2007 року № 130-ОС «Про переведення на строковий трудовий договір [PERSON]А.», з вказаним наказом 13.06.2007 року [PERSON] була ознайомлена і згодна, про що свідчить її підпис на наказі. Згідно Закону України “ Про наукову та науково – технічну діяльність “ працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах при виході на пенсію з посади наукового (науково – педагогічного) працівника. З 01.01.2007 року діє норма ст. 24 вищезазначеного Закону, відповідно до якої наукова пенсія може бути призначена науковим працівникам, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Отже, у випадках, коли з метою призначення наукової пенсії науковий ( науково-педагогічний) працівник не звільняється, а переводиться на роботу за строковим трудовим договором, виплата грошової допомоги у розмірі шести посадових окладів не проводиться, оскільки відсутній факт виходу ( звільнення) на наукову пенсію. Крім того, у разі наступного звільнення в зв’язку з закінченням терміну дії строкового трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України) виплата грошової допомоги науковому працівнику, який працював за строковим трудовим договором після призначення (переоформлення) пенсії згідно з Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» чинним законодавством не передбачена. Стає зрозумілим, що [PERSON] не влаштував розмір пенсії за віком, що була призначена 07.05.2007 року ( про це вказує штамп на перший сторінці трудової книжки [PERSON]А) і тому для отримання наукової пенсії, яка за розміром більше пенсії за віком) за вимогою [PERSON] її після досягнення пенсійного віку 14.06.2007 року було переведено на строковий договір без звільнення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 п.2 , ч.2 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання,або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. У відповідності до ч.1 ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір (п.2 і 3 ст. 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім’ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Частиною 1 ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення – в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов’язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №5 від 25.05.2001 року “ Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди “ роз’яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов’язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно ч. 19 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому КМУ, не менше : для жінок –10 років. З довідки № 988/01/12 від 17.12.2013 року Кіровоградського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти імені [PERSON] видно, що розмір місячного посадового окладу з урахуванням надбавок та доплат доцента кафедри педагогіки, психології і колекційної освіти [PERSON] станом на 01.06.2013 року складав 4662,40 грн. Згідно записів трудової книжки [PERSON] вбачається: запис № 34 - згідно наказу № 280-А від 30.06.2004 року вона була переведена на посаду виконуючого обов’язки доцента кафедри педагогіки та психології, а 07.05.2007 року [PERSON] призначена пенсія за віком.(а.с.20), запис № 35 - згідно наказу № 130-ос від 13.06.2007 року переведено старшим викладачем кафедри на умовах строкового трудового договору, запис № 36 - згідно наказу № 180-ос від 08.09.2008 року переведена на посаду доцента кафедри педагогіки і психології з врахуванням попередніх домовленостей умов строкового трудового договору, запис №37- згідно наказу № 179-0с від 29.08.2012 року кафедру педагогіки і психології перейменовано на кафедру педагогіки , психології і колекційної освіти, запис № 38- згідно наказу № 87-0С від 24.05.2013 року звільнена з 13.06.2013 року із займаної посади у зв’язку із закінченням строкового трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України). З наказу № 130-ОС від 13.06.2007 року видно, що у відповідності до п.2 ст.23 КЗпП України та заяви науково- педагогічного працівника переведено [PERSON]А, старшого викладача кафедри педагогіки і психології, за її згодою, на строковий трудовий договір з 14 червня 2007 року по 13 червня 2013 року включно, з вказаним наказом 13.06.2007 року [PERSON] була ознайомлена і згодна, про що свідчить її підпис на наказі. У відповідності до наказу № 180-ОС від 08.09.2008 року [PERSON] була переведена з 10.09.2008 року на посаду доцента кафедри педагогіки і психології зі збереженням 20% надбавки за складність і напруженість у роботі та врахуванням попередніх домовленостей умов строкового трудового договору, з наказом [PERSON] ознайомлена. Відповідно до наказу № 87-ОС від 24.05.2013 року «Про звільнення [PERSON] вбачається, що підставою для звільнення її з 13 червня 2013 року з посади доцента кафедри педагогіки, психології і корекційної освіти КОІППО імені [PERSON] у зв’язку із закінченням строкового трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України) був наказ від 13 червня 2007 року № 130-ОС «Про переведення на строковий трудовий договір [PERSON]А.», з якими вона була ознайомлена. 12.06.2013 року [PERSON] звернулася з заявою про надання грошової допомоги у розмірі шести окладів, виплата яких передбачена також ч.19 ст. 24 Закону України «Про науково-технічну діяльність» (а.с.25). Відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства юстиції України від 08.06.2001р. за № 259/34/5 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Згідно з п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства юстиції України від 08.06.2001р. за № 259/34/5 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. В судовому засіданні встановлено, що усі записи в трудовій книжці [PERSON] відповідають змісту оригіналів наказів, крім цього, з усіма наказами позивач була ознайомлена під підпис. З урахуванням викладеного, та враховуючи, що [PERSON] 07.05.2007 року призначена пенсія за віком без виходу на пенсію, а згідно наказу № 130-ОС від 13.06.2007 року вона переведена з її згоди на строковий трудовий договір з 14 червня 2007 року по 13 червня 2013 року включно, з 10 вересня 2008 року у відповідності до наказу № 180-ОС від 08.09.2008 року позивач переведена з її згоди на іншу посаду з врахуванням попередніх домовленостей умов строкового трудового договору, позивач не ставила питання перед відповідачем про розірвання достроково строкового трудового договору у зв’язку з виходом на пенсію у відповідності до ч. 1 ст.39 КЗУпП та ч. 19 ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а тільки звернулася з заявою про надання грошової допомоги у розмірі шести окладів, виплата яких передбачена ч.19 ст. 24 Закону України «Про науково-технічну діяльність», усі записи в трудовій книжці [PERSON] відповідають змісту оригіналів наказів, тому суд приходить до висновку, що не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про внесення змін до записів трудової книжки, визнання строкового трудового договору неукладеним, стягнення грошової допомоги та моральної шкоди в повному обсязі.

Outcome: dismissed