Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір оренди земельної ділянки від 12.01.2010 року, укладений між ПП «Родник Плюс» в особі [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у Державному реєстрі 30.06.2010 року, недійсним, стягнути з відповідача ПП «Родник Плюс» на його користь понесені ним судові витрати за сплату судового збору та витрати за судовопочеркознавчу експертизу в розмірі 1324,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 065061, виданого на підставі розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 552 від 22.12.2003 року, яка розташована в адміністративних межах Драбівської селищної ради Черкаської області. До 2014 року ним був укладений договір оренди земельної ділянки з фермерським господарством «Джерело». В 2013 році йому стало відомо, що 12 січня 2010 року від його імені був укладений договір оренди землі з ПП «Родник Плюс» терміном на 10 років, який зареєстрований у Драбівському райвідділі ЦРФ Центру ДЗК. Вказаний договір він не підписував і повноважень на укладення договору від свого імені він нікому не надавав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, не повідомив причину неявки до суду, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів представник позивача [PERSON] проти такого порядку вирішення справи не заперечує. Суд, вислухавши доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні доведено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 065061, виданого на підставі розпорядження Драбівської районної державної адміністрації № 552 від 22.12.2003 року, яка розташована в адміністративних межах Драбівської селищної ради Черкаської області. До 2014 року ним був укладений договір оренди земельної ділянки з фермерським господарством «Джерело». В 2013 році йому стало відомо, що 12 січня 2010 року від його імені був укладений договір оренди землі з ПП «Родник Плюс» терміном на 10 років, який зареєстрований у Драбівському райвідділі ЦРФ Центру ДЗК. Повноважень на укладення договору від свого імені він нікому не надавав. Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з оглянутим в судовому засіданні висновком експерта № 1203-П/13-23 судової - почеркознавчої та судової - технічної експертизи документів від 22.10.2013 року проведеного в справі за позовом [PERSON] до ПП «Родник Плюс» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в оригінальному примірнику договору оренди землі від 12 січня 2010 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Тому суд вважає, що оскільки оспорюваний правочин між сторонами не підписувався, то з огляду на вимоги ст.261 ЦПК України, перебіг позовної давності в даному випадку не почався. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 215 ЦК України та виходячи зі змісту ст.638 ЦК України, ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та встановивши, що спірний договір був укладений з порушеннями і не відповідає вимогам, що пред'являються до даних правочинів, але був зареєстрований у встановленому законом порядку, суд вважає, що є підстави для визнання договору недійсним. Суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення на його користь понесених ним судових витрат за сплату судового збору підлягають до задоволення на підставі ст. 88 ЦПК України в розмірі 229 грн. 40 коп. в повному обсязі, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у вказаному обсязі і його вимоги задоволено повністю. Витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи не підлягають до задоволення, так як в даній справі вказана почеркознавча експертиза не призначалася та не проводилася, а тому заявлені в цій частині вимоги є безпідставними.

Outcome: approved