Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2011 року по вул. Симиренка у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Фольцваген» держ.номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля „Мазда", держ.номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2011 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, в результаті якої автомобіль „Мазда", держ.номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 13.07.2010 р. між сторонами був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту від 20.04.2011 р., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля „Мазда", держ.номер [NUMBER] становить 8 028,18 грн., проте, відповідно до страхового акту № 1422-ЦВ від 02.06.2011 р., позивачем було прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 518,18 грн., яка була виплачена громадянину [PERSON] відповідно до видаткового касового ордеру від 07.06.2011 р. 24.04.2013 р. позивач направив відповідачу претензію з вимогою відшкодування сплаченої страхової суми, проте, вказана вимога була залишена відповідачем без реагування та сума страхового відшкодування в розмірі 7 518,18 грн. позивачу не відшкодована. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 7 518 грн. 18 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у день вчинення ДТП 10.04.2011 р. він належним чином в телефонному режимі повідомив позивача про скоєння ДТП, а тому позивач безпідставно звернувся до суду з вказаним позовом, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2011 року по вул. Симиренка у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Фольцваген» держ.номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля „Мазда", держ.номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2011 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме за порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху (а.с. 4). Встановлено та підтверджено відповідачем, що 13.07.2010 р. між ним та позивачем був укладений Поліс № ВС/9424405 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 13.04.2011 р. представник водія [PERSON] - [PERSON] звернувся до АСК «ОМЕГА» З ЗАЯВОЮ щодо виплати страхового відшкодування (а.с. 9). Встановлено, що відповідно до звіту № 14886 від 20.04.2011 р., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля „Мазда", держ.номер [NUMBER] становить 8 028,18 грн., проте, відповідно до страхового акту № 1422-ЦВ від 02.06.2011 р., позивачем було прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 518,18 грн., яка була виплачена громадянину [PERSON] відповідно до видаткового касового ордеру від 07.06.2011 р (а.с. 7, 8, 10-12). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановлено, що 24.04.2013 р. позивач звернувся до відповідача [PERSON] в порядку регресу з вимогою сплатити суму страхового відшкодування в розмірі 7 518 грн. 18 коп., проте, до теперішнього часу вказані кошти не сплачені позивачу (а.с. 3 зворот). Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Суд не приймає до уваги посилання відповідача про безпідставність поданих позовних вимог, саме: з підстав належного повідомлення відповідачем позивача у передбачений законом строк про вчинення Дорожньо-транспортної пригоди, оскільки доказів в підтвердження вищезазначеного, відповідачем, в супереч ст. 60 ЦПК України, не було надано суду. При цьому, встановлено, що з часу направлення зазначеної вище досудової вимоги (24.04.2013 р.), де позивачем вказано підстави стягнення суми страхового відшкодування, відповідач не вчинив жодних дій щодо спростування доводів позивача щодо стягнення цієї суми саме з нього. Таким чином, в судовому засіданні відповідач всупереч ст. 60 ЦПК України, не надав суду письмових доказів в підтвердження своїх заперечень та в спростування позовних вимог, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, які в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved