Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив зобов’язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO], зобов’язати відповідача надавати дитину позивачу п’ять разів на тиждень, забезпечувати 1 місяць спільного відпочинку, необмежене спілкування з дитиною за допомогою засобів зв’язку та надавати інформацію про місцезнаходження дитини. В обґрунтування позову зазначав, що сторони в період з 2006 до 2012 року проживали однією сім’єю без укладення шлюбу та мають спільну дитину – [PERSON] Після припинення сімейних відносин, дитина залишилася проживати разом з відповідачем. Починаючи з січня 2013 року відповідач почала створювати перешкоди позивачу у побаченнях з дитиною. Внаслідок цього позивач вимушений був звернутися до суду. За викладених обставин, посилаючись на норми діючого законодавства та вказуючи на те, що за ситуації, яка склалася порушуються його права як батька дитини, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила суду, що позивач належним чином не довів створення перешкод з її боку у здійснені виховання та спілкування з дитиною, [PERSON], позивач негативно впливає на дитину та налаштовує її проти матері, графік побачень, які запропонував позивач в своєму позові грубо порушує її права як матері на виховання сина, а також інтересам самої дитини,суперечать її віку, стану здоров’я, режиму відпочинку та занять. Представник третьої особи – Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради позовні вимоги підтримала частково в межах, що визначені в рішенні №506 від 31.05.2013 року та висновку №1736/08.01-11 від 21.10.2013 року. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, заслухавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім’єю без укладення шлюбу, починаючи з 2006 року по 2012 рік. За цей період у сторін народився син – [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП №081008, актовий запис №1725. На даний момент сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з відповідачем та перебуває на її утриманні, що випливає з обставин справи та їх пояснень. 27.12.2012 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] Бончевим та змінила свої прізвище на «Богданову», свідоцтво про шлюб серії І-ФП №089911, актовий запис №580. Між сторонами на момент розгляду справи виникають конфлікти з приводу виховання та спілкування позивача з дитиною [PERSON] Зазначене підтверджується заявами відповідача на ім’я Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 15.05.2013 р., 20.05.2013 р., 19.06.2013 р., на ім’я Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 09.09.2013 р., заявою [PERSON] на ім’я Служби у справах дітей Миколаївської міської ради, заявами позивача на ім’я Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 08.04.2013 р., 11.10.2013 р., 14.10.2013 р., відповіді Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради №Т-61-2 від 11.10.2013 р. Крім того, це також вбачається із пояснень свідка [PERSON]. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №506 від 31.05.2013 року, визначено участь позивача у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], шляхом надання йому можливості побачень з сином з 10:00 до 19:00 кожної неділі тижня та з 16.00 до 19:00 кожного вівторка та четверга тижня з правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою батьків. Відповідно до висновку третьої особи щодо вирішення спору про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини від 21.10.2013 р. №1736/08.01-11 та пояснень її представника запропоновано суду визначити участь [PERSON] шляхом надання можливості спілкування позивача з дитиною відповідно до режиму, який був визначений рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №506 від 31.05.2013 року. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, та те, що проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ч. 2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері або батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, та таке рішення є обов’язком для виконання сторонами. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Та в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За викладеного, враховуючи ступінь доведеності позовних вимог, приймаючи до уваги інтереси дитини, з рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №506 від 31.05.2013 року, а також приймаючи до уваги висновок третьої особи 21.10.2013 р. №1736/08.01-11, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При визначенні ступеню та способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], суд відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 159 СК України враховує характеристику на [PERSON] за місцем проживання, довідку – характеристику на [PERSON], складену Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області №16/4923 від 05.04.2013 р., обставини притягнення позивача до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, наявність притягнення його до адміністративної відповідальності після відбуття покарання за вироком суду, акт обстеження умов проживання позивача, вік дитини, стан її здоров’я, наявність у неї певних психологічних та неврологічних розладів, що підтверджується матеріалами медичної документації, психолого-педагогічну характеристику на [PERSON], складену Дошкільним навчальним закладом №52 м. Миколаєва, соціально-психологічний висновок на дитину, складений Миколаївським міським центром соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді №563 від 07.05.2013 р., а також поведінку сторін щодо дитини під час судового розгляду. У зв’язку з вищевикладеним суд погоджується з порядком участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], який було визначено Органом опіки та піклування в рішенні №506 від 31.05.2013 року, а саме систематичні побачення позивача з сином, без присутності матері дитини, кожного вівторка та четверга з 16:00 до 19:00, а також кожної неділі з 10:00 до 19:00 щотижня, з наданням батькам права змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою та не вбачає підстав для відступу від його положень. Щодо позовних вимог [PERSON] про зобов’язання надавати інформацію про місцезнаходження дитини, то такі вимоги суперечать змісту положень ст. 159 СК України. При цьому, суд звертає увагу сторін, що виконання рішення суду щодо визначення участі батька у вихованні дитини пов’язане з певними зобов’язаннями матері дитини, в тому числі і щодо своєчасного повідомлення батька про місцезнаходження дитини, що є необхідною умовою для його реалізації. Суд роз’яснює сторонам, що невиконання зазначеного рішення та вчинення інших дій, що будуть негативно впливати на малолітню дитину може призвести до наслідків, що передбачені ч. 4,5 ст. 159 та ст. 162 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: partial