Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій прохає суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 81442,74 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила ,що 24.01.2012 року вона звільнилася за власним бажанням з ДП СКТБЕ НВО « Електроапарат»,де працювала за безстроковим трудовим договором з листопада1994 року. У день звільнення роботодавець мав перед нею заборгованість по заробітній платі у розмірі 4028,57 грн.,яка не була погашена, про що видав їй довідку. 13.06.2012 року Ленінський районний суд м. Харкова видав наказ про стягнення з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у вищевказаній сумі але , незважаючи на наявність зазначеного наказу роботодавець розрахувався з нею лише 12.06.2013року . Представник позивача у судове засідання з*явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання призначене на 04.10.2013 рік не з'явився,через канцелярію суду подав заяву з проханням перенести розгляд справи у зв'язку з його участю у розгляді іншої справи. На підтвердження поважних причин неявки , доказів не надав. У судове засідання призначене на 31.10.2013 рік, представник відповідача повторно не з'явився , через канцелярію суду подав заяву з проханням перенести слухання справи на іншу дату, у зв'язку з його занятістю в іншому процесі. Доказів поважних причин своєї неявки суду не надано. Враховуючи зазначене, а також відповідно до вимог ч.4 ст.169ЦПКУкраїни та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] 17листопада 1994 року уклала безстроковим трудовий договір з Державним підприємством « Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури науково-виробничого об*єднання «Електроапарат». Приказом № 1-к від 24.01.2011 року [PERSON] була звільнена з посади головного бухгалтера Державного підприємства « Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури науково-виробничого об*єднання «Електроапарат»,за власним бажанням відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України . Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як було встановлено в судовому засіданні , [PERSON] в день її звільнення з Державного підприємства « Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури науково-виробничого об*єднання «Електроапарат» працювала і отримала тільки трудову книжку,заборгованість із заробітної плати у розмірі 4028,57 грн. відповідач перед нею не погасив, пославшись на відсутність у нього коштів,про що було видано довідку. 13 червня 2013року Ленінським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про стягнення з ДП СКТБЕ НВО « Електроапарт» на користь [PERSON] нараховану,але не виплачену заробітну плату в сумі 4028 грн. 57 коп. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили ,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не було спростовано сторонами , відповідач, ДП СКТЕ НВО « Електроапарат» заборгованість перед позивачко по заробітній платі в сумі 4028,57грн. погасив лише 12 червня 2013 року,тобто з затримкою на 848 календарних днів, з яких597 днів є робочими. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Спору між сторонами щодо розміру приналежних позиваці виплат не виникало, про що свідчить довідка заборгованості по заробітній платі на яку суд посилався при видачі судового наказу від 13.06.2012 року. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов*язана відповідна виплата . Цими двома місяцями є листопад 2010 року ,у якому налічувалося 22 робочих дня ,за який заробітна плата позивачки складала 3140,00 грн та грудень 2010 року , у якому робочих днів було 23 і заробітна плата склала у розмірі 2999,00 грн. Виходячи з цього середня заробітна плата [PERSON] за два останніх календарних місяці перед її звільненням склала у розмірі 3069,50 грн. Денна ж сплата склала 136,42 грн. Таким чином середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] складає у розмірі 81442,74 грн.( 136,42 грн. х597). На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з пп.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягнення судового збору на користь держави у розмірі 814 грн. 42 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved