Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину рухомого майна, в якому зазначила, що між нею та відповідачем по справі 18.09.2004 року був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 18.09.2004 року, актовий запис № 491. В період шлюбу, нею та відповідачем було набуто рухоме майно: автомобіль вантажний марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації - [NUMBER], та автомобіль вантажний марки ГАЗ 33021-1212 СПГ, номер державної реєстрації - [NUMBER]. Зазначене рухоме майно було придбане за спільні гроші, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя. На сьогоднішній день шлюб між нею та відповідачем не розірвано. Договору та домовленості щодо порядку користування спільним майном між ними не укладалось. Тому маючи на меті захист майнових інтересів спільних дітей подружжя, та уникнення майбутніх непорозумінь з приводу користування майном, позивач звернулась до суду, та просила визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину рухомого майна, а саме: право власності на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації - [NUMBER], та право власності на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 33021-1212 СПГ, номер державної реєстрації - [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України,у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України,майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 25 Пленуму Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 18 вересня 2004 року Відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] вересня 2004 року зареєстрували шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 191. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] зареєстрований ВДАІ УМВС від 26 липня 2006 року, реєстраційний номер [NUMBER], власником транспортного засобу, КФ.ГАЗ.003 на шасі [NUMBER], є [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], зареєстрований 20.10.2006 року, власником транспортного засобу, КФХ 1 на шасі ГАЗ 33021-1212 СПГ, є [PERSON] З позовної заяви вбачається, що сторони з 2004 року перебувають у шлюбі. Спірні транспортні засоби були придбані у 2006 році. Отже, сторонами, вперіод шлюбу, було набуто у власність рухоме майно, яке відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, та виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину рухомого майна. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину рухомого майна підлягає задоволенню.

Outcome: approved