Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У грудні місяці 2013 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 27 червня 2007 року між ТОВ КБ "Дельта", правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №005-22057-270607 згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії відкриває Держателю картковий рахунок, випустив та надав Держателю платіжну картку та Пін-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток на загальну суму 30 000 грн. з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 грн. Однак станом на 25.12.2012 року позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на час звернення з позовом до суду заборгованість за кредитом перед банком складає 1 436,52 грн., Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку, просить справу розглядати без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 27 червня 2007 року між ТОВ КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту за №005-22057-270607 шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та відповідно до вимог пункту 1,3 кредитного договору банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання Договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку 1500 грн.. Банк випустив та надав Держателю платіжну картку та Пін-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті та відкрив картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті -гривні на обслуговування платіжної картки на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії згідно умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Згідно пункту 1.4 умов договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, викладених сторонами у цьому договорі та не потребує підписання додаткових угод. У відповідності до умов договору держатель картки зобов»язаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією за попередній місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній місяць, сплачувати проценти та пеню. Як вбачається із розрахунку наданого позивачем в обґрунтування заявлених вимог кредитування позичальника здійснювалось в межах 364 календарних днів, і наступна кредитна лінія позичальнику не надавалась, 01.10.2007 року позичальником внесено останній платіж. З умов договору випливає, що наданий позичальнику кредит є споживчим кредитом відповідно до пункту 1.5 договору - кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари. Позивачем як кредитором взяті на себе за кредитним договором зобов'язання перед [PERSON] були виконані, що підтверджується анкетою позичальника щодо встановленого ліміту кредитування у 1500 грн., тоді як останній своїх зобов'язань з повернення кредиту у повному обсязі не виконав, зняв готівкові кошти 05.07.2007 року 50 грн., 02.07.2007 року 1300 грн., 09.07.07.2007 року 50 грн., 04.07.2007 року 100 грн. на загальну суму 1500 грн., натомість здійснив лише три проплати по кредиту - 17.07.2007 року 170 грн., 31.08.2007 року 150 грн. та останній внесений позичальником 01.10.2007 року 145 грн. на загальну суму 465 грн. Внаслідок цього позивачем нараховано позичальнику заборгованість на загальну суму 1436, 52грн. станом на 25.12.2012 року. У відповідності до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" також роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Таким чином, оскільки кредит видавався позичальнику на споживчі цілі (п. 1.5 кредитного договору), трирічний строк давності споживчого кредиту у даній справі минув 27.06.2011 року, поважних причин його пропуску позивачем не наведено, продовженої тривалості строку позовної давності сторонами за договором не узгоджувалось, клопотання про продовження цього строку не заявлялось, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав до стягнення вказаної суми. Крім того, враховуючи, що з дати настання строку виконання позичальником зобов'язання (червень 2008 року) за кредитним договором до 2013 року будь-яких повідомлень йому про необхідність сплати заборгованості не надсилалося, із заявою про видачу судового наказу кредитор не звертався, будь-яких дій щодо визнання свого обов'язку в цей проміжок часу він не вчиняв, суд приходить до висновку про те , в позові слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed