Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування рішення комісії Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного підрозділу «Енергозбут Київенерго» з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією для населення оформленого Протоколом №11 від 17.01.2013 року щодо визнання акту про порушення №112815 від 12.12.2012 року правомірним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2012 року працівниками рейдової бригади структурного підрозділу «Енергозбут Київенерго» було складено акт про порушення №112815 у зв'язку із порушенням Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS]. Рішенням комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією для населення оформленого Протоколом №11 від 17.01.2013 року акт №112815 було визнано правомірним та визначено період нарахування суми до сплати за не донараховану електричну енергію, а саме: з 03.09.2012 року по 12.12.2012 року, яке позивач вважає таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Комісія приймаючи рішення виходила з того, що позивач є власником [ADDRESS]з 03.09.2012 р., посилаючись на Свідоцтво про право власності серії ВРХ № 480672, видане позивачу 03.09.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач вказав, що державна реєстрація права власності на [PERSON] на квартиру [ADDRESS], відбулося 18.12.2012 р., отже право власності позивача виникло тільки 18.12.2012 року, тобто після складання акту порушення №112815 від 12.12.2012 року. Таким чином висновки комісії є неправомірними та необґрунтованими. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини, викладені у позові та просив задовольнити вимоги з врахуванням уточнень. Представник відповідача Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного підрозділу «Енергозбут Київенерго» в судовому засіданні про позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], посвідчено Свідоцтво від 03.09.2012 року, яке зареєстровано в реєстрі за №3031, згідно якого [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності майно, що складається з [ADDRESS]. 12.12.2012 року працівниками «Київенерго» було складено акт про порушення №112815 позивачем Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS], а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі з порушенням схеми обліку - без дозволу електропередавальної організації замінено електролічильник. В даному Акті міститься запрошення позивача на комісію по розгляду даного акту. 14.01.2013 року та 17.01.2013 року відбулися засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, на яких був присутнім представник позивача. Відповідно до Протоколу №33 від 14.01.2013 року засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та Правил користування електричною енергією для населення та умов договорів на постачанняелектричної енергії, на якому був присутній представник позивача, з'ясовано, що спірне помешкання належить [PERSON], рішення комісії: Акт №112815 від 12.12.2012 року складено правомірно; для визначення періоду нарахувань необхідно отримати від споживача свідоцтва про право власності. Відповідно до Протоколу №11 від 17.01.2013 року засідання комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією для населення та умов договорів про користування електричною енергією і нарахувань за ним, на якому був присутній представник позивача, встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: без дозволу електропередавальної організації замінено електролічильник; рішення комісії: Акт №112815 від 12.12.2012 року складено правомірно. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо скасування рішення комісії Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного підрозділу «Енергозбут Київенерго» з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією для населення оформленого Протоколом №11 від 17.01.2013 року щодо визнання акту про порушення №112815 від 12.12.2012 року правомірним, а отже вимоги позивача задоволенню не підлягають. Посилання позивача на те, що висновки комісії є неправомірними та необґрунтованими, оскільки право власності позивача виникло тільки 18.12.2012 року, тобто після складання акту порушення №112815 від 12.12.2012 року, є необґрунтованим та таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Аналізуючи надані докази та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача,оскільки позивачем не надано беззаперечних доказів щодо неправомірних дій відповідачів та порушення ними норм Закону. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed