Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

28.03.12 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди, які чинить відповідач позивачу у здійсненні ним права власності, права розпорядження майном та правом користування шляхом переносу гаражу відповідача з території позивача. Заяву мотивує тим, що він є членом авто гаражного кооперативу „ Ветеран" та йому на праві власності належить гараж № [NUMBER]. Гараж відповідача знаходиться на виїзді з гаражів і на даху гаражів інших членів кооперативу. Оскільки із-за облаштування гаражу відповідачем постійно заливається його гараж, такий знаходиться в аварійному стані. Крім того, він має намір добудувати другий поверх до свого гаражу, що є неможливим із-за відповідача Враховуючи наведене, вимоги ст. 391 ЦК України просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у письмових заперечення, долучених до матеріалів справи. Представник АГК" Ветеран" Пчелінцев В.В. в судовому засіданні пояснив, що у вирішенні даного спору покладається на рішення суду. В судовому засідання як представник Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради , так і представник Львівської міської ради проти позову заперечили, в подальшому подали заяву про розгляд справи в їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення, виданого Львівським МБТІ 09.08.96 р., позивач є власником гаражу [ADDRESS] . Також позивач є членом АГК" Ветеран", що стверджується довідкою за № 67 від 10.06.96 р. Відповідач [PERSON] є власником гаражу [ADDRESS], що стверджується копією договору купівлі-продажу від 10.03.03 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.03 р. Як вбачається з договору оренди землі від 12.09.13 р., кадастрового плану земельної ділянки, що передається в оренду, відповідач є належним користувачем земельної ділянки пл. 0,0017 га за вказаною адресою . Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, в процесі розгляду справи судом не знайшло свого підтвердження покликання позивача на ту обставину, що відповідачем чиняться йому будь-які перешкоди у користуванні його гаражем чи дорогою. Зокрема, як вбачається з фотографій, викопіювання плану території АГК „ Ветеран" гараж відповідача не знаходиться на території вказаного АГК. Це встановлено і рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 25.11.09 р., Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.11 р., що набрали законної сили. Відтак, в силу дії ч. 3 ст. 61 ЦПК України такі обставини не потребують додаткового доказування. Крім того, з вказаних документів вбачається, що гаражі позивача та відповідача не межують між собою. Статтею 321 ЦК України врегульовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або Законом, що врегульовано ст. 322 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуванні та розпорядження своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність і вимоги позивача щодо переносу гаражу відповідача з території позивача, оскільки жодних доказів того, що позивачу передавалась будь-яка земельна ділянка у користування чи власність не надано. Не представлено позивачем доказів і на підтвердження того, що у визначений законом спосіб ним отримано дозвіл на проведення робіт по будівництву другого поверху належного йому на праві власності гаражу. Тому безпідставними є і його покликання в судовому засіданні на те , що відповідач чинити йому перешкоди у проведенні будівельних робіт. У позовній заяві не наведено позивачем і правових підстав, які б регулювали питання переносу нерухомого майна, що належить особі на праві приватної власності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed