Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 28 листопада 2008 року між орендодавцем [PERSON] і відповідачем, як орендарем, строком на 25 років щодо земельної ділянки площею 14,1088 га на території Стоянівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, а також скасувати рішення про державну реєстрацію 28 листопада 2008 року за номером 38 в Книзі договорів оренди земельних ділянок права оренди відповідача на підставі вказаного вище договору. Просить також усунути перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою з кадастровим номером 5121685400:01:001:0034 за номерами 11, 12 на масиві № 14 на території Стоянівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, заборонивши перебування на ній та виконання будь-яких робіт відповідачем в особі його працівників та осіб, які перебувають з ним у цивільно-правових відносинах. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] померла 02 вересня 2006 року, а тому зміст оспорюваного договору не відповідає дійсності, бо вона не підписувала сам договір і акт приймання-передачі земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує повністю і просить також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді оплати судового збору 229 грн. 40 коп. та правової допомоги в сумі 2000 грн.. Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що позивач після смерті [PERSON] щорічно отримував належну їй орендну плату, у 2007 році надав свідоцтво про право на спадщину щодо належної їй земельної ділянки і оскільки позивач згідно цього свідоцтва ще не отримав державний акт на земельну ділянку, то у 2008 році договір оренди землі був оформлений на імя [PERSON]. Третя особа надала суду заяви, у яких просить розглянути справу за відсутності її представника і позовні вимоги визнає у повному обсязі. Заслухавши представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 02 вересня 2006 року в селі Павлівка Фрунзівського району Одеської області. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому 10 квітня 2007 року у спадковій справі № 40/07 за реєстровим № 2-1140 Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області, зазначено, що позивач на підставі заповіту [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна у вигляді земельної ділянки площею 14,1088 га на території Стоянівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 277540, виданого Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області 20 січня 2005 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 36. У договорі оренди землі від 28 листопада 2008 року вказано, що він укладений між відповідачем, як орендарем, та Орендодавцем [PERSON]. За цим договором орендар передає Орендодавцю в строкове, платне користування. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 25 років з 01.09.2008 р. по 01.09.2033 р. земельну ділянку площею 14,1088 га на території Стоянівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, яка належить Орендодавцю на підставі державного акта на право власності на землю № 277540 серія ЯА, від 20 січня 2005 року, договір набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації (пункти 1, 2, 8 договору). У договорі наявні підписи сторін, зазначено, що його невідємною частиною є акт прийому-передачі обєкта оренди, який доданий до договору і на ньому також наявні підписи сторін. Цей договір був зареєстрований третьою особою 28 листопада 2008 року за № 38 в Книзі договорів оренди земельних ділянок. 26 серпня 2011 року позивач на підставі зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 181495, згідно якого він є власником зазначеної вище земельної ділянки № 11, 12 масив № 14 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5121685400:01:001:0034. Вказаний державний акт зареєстровано 05 жовтня 2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 512160001000457. На підставі викладеного, суд вважає встановленими фактичні обставини справи, які не заперечуються сторонами, і полягають у тому, що оспорюваний договір оренди землі був оформлений, підписаний та зареєстрований після смерті орендодавця [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи наведені обставини з правової точки зору, суд виходить з положень частини 1 і 2 статті 792 Цивільного кодексу України про те, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України Про оренду землі встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14); передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (стаття 17); відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі, зокрема, є акт приймання-передачі об'єкта оренди; (стаття 15). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Положеннями Цивільного кодексу України також визначено загальні вимоги щодо укладення правочину, які полягають у тому, що його зміст не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 1, 2, 3 статті 203). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Цим Кодексом також визначено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частини 1, 2, 4 статті 25); цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (частини 1 статті 30); правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207); підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі встановлених обставин справи та положень законодавства суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає наведеним вище вимогам, оскільки підписаний за орендодавця невідомою особою від імені померлої [PERSON], цивільна правоздатність якої припинилась у звязку зі смертю, вона на день підписання договору не мала цивільної дієздатності і не могла своїми діями набувати цивільних прав та обовязків, земельну ділянку відповідачу за відповідним актом не передавала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються, оскільки наведені ним обставини не підтверджені доказами і вони не спростовують встановлених судом обставин щодо недійсності оспорюваного договору оренди землі. Положеннями частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України також встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а частиною 2 статті 386 цього Кодексу також передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки позивач, як власник земельної ділянки, позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому земельною ділянкою, яка є предметом оспорюваного договору оренди, то необхідно у судовому порядку усунути ці перешкоди, заборонивши відповідачу перебування на ній та виконання будь-яких робіт.

Outcome: approved