Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] 06.09.2007 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - [PERSON] про відшкодування вартості майна та збитків. В редакції позову від 06.09.2007 року [PERSON] зазначав, що 04.07.2007 року [PERSON] - чоловік його доньки [PERSON], разом з невідомою особою, відібрали ключі від належного йому (позивачу) автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] у [PERSON] та уїхали на зазначеному автомобілі; з приводу цієї події він (позивач) звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами; на звернення позивача по телефону - [PERSON] відповідав, що автомобіль належить йому, не заперечуючи, що автомобіль знаходиться в нього. 16.08.2007 року він (позивач) надіслав на адресу [PERSON] листа з вимогою повернути автомобіль, але відповіді не отримав, тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просив суд постановити рішення, яким витребувати належний йому ([PERSON]) автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] із незаконного володіння у [PERSON] та повернути вказаний автомобіль власнику (позивачу) - а.с.4-5 т.1. В редакції позовної заяви від 12.10.2007 року [PERSON] зазначав, що він не впевнений, що належний йому автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] не є відчуженим або знищеним відповідачем, тому позивач [PERSON] просив суд витребувати автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] із незаконного володіння у [PERSON] та повернути вказаний автомобіль власнику (позивачу); або у разі неможливості повернути автомобіль в натурі, стягнути з відповідача на його (позивача) користь вартість автомобіля згідно договору купівлі-продажу автомобіля - у розмірі 195330,00 грн. (а.с.101-102 т.1). В редакції позовної заяви від 08.04.2010 року (а.с.87-89 т.2 - остаточна редакція) [PERSON] (позивач) зазначив, що подія заволодіння автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] мала місце 04.07.2007 року біля Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві - по вул. О.Кошиця, 3; після незаконного заволодіння автомобілем відповідачем [PERSON] місце знаходження автомобіля не встановлено; у зв»язку з чим позивач змушений був орендувати інший автомобіль у СГД [INFO], за час оренди автомобіля позивач сплатив [INFO] вартість оренди автомобіля у розмірі 70800,00 грн.; тому позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги та просив суд постановити судове рішення, яким - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] у розмірі 195330,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати за оренду автомобіля у СГД [INFO] - в сумі 70800,00 грн., а також - витрати на правову допомогу адвокатом [PERSON] в сумі 20000,00 грн. та судовий збір. [PERSON] у січні 2008 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на майно; [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності на ? частину майна. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2008 року виділені матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності на ? частину майна - передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю (а.с.155-156 т.5). [PERSON] зазначав, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.07.2004 року, в шлюбі вони спільних дітей не мають, проживали подружжя (сторони) разом до 23.06.2007 року. За час шлюбу він [PERSON]) за власні кошти придбав наступне майно: квартиру [ADDRESS] - згідно договору купівлі-продажу від 06.06.2005 року, вартістю 60500,00 грн.; автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER], вартістю 15000,00 доларів США; на даний час автомобіль «Мерседес Бенц Е200» знаходиться у його володінні. 25.06.2007 року він (позивач) виявив відсутність свого автомобіля на автостоянці по [ADDRESS]; пізніше з»ясувалося, що відповідачка [PERSON] разом із батьком [PERSON] викрали з автостоянки зазначений автомобіль без його відома; автомобіль йому було повернено 23.12.2007 року лише після його звернення у жовтні 2007 року до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про витребування майна. Оскільки на початку вересня 2007 року відповідачка [PERSON] потрапила у ДТП на його автомобілі, керуючи автомобілем збила пішохода, він (позивач) вимушений був в лютому 2008 року займатися ремонтом автомобіля (за наслідками ДТП); після закінчення ремонту автомобіля відповідачка [PERSON] разом з невідомими особами облили його автомобіль білою фарбою, у зв»язку з чим він був змушений повторно займатися відновленням автомобіля; відповідно - він (позивач) поніс витрати: по ремонту автомобіля в лютому 2008 року - у розмірі 23980,00 грн. та у березні 2008 року - у розмірі 5150,00 грн. Відповідачка [PERSON] до серпня 2007 року не заперечувала, що квартира [ADDRESS] є його особистою власністю, але після того, за допомогою інших осіб, вона неодноразово намагалася заволодіти квартирою [ADDRESS] В липні 2008 року він (позивач) встановив другий замок в залізні двері квартири [ADDRESS] і перевіз до квартири побутову техніку та меблі, які ним були придбані в період з осені 2007 року - зимою 2008 року, оскільки він планував проживати в квартирі разом зі своєю матір»ю. В жовтні 2008 року відповідачка [PERSON] разом з іншими особами вирізали в квартирі замки, заволоділи квартирою [ADDRESS]; із квартири відповідачка [PERSON] винесла всю побутову техніку, меблі, його особисті речі, а саме: телевізор Самсунг PS-50С914 - 9500,00 грн., холодильник Вірпул - 3556,00 грн., плита Горен»є - 1582,00 грн., витяжка Ілата - 673,00 грн., пральна машина Індезіт - 2500,00 грн., праска Сатурн - 500,00 грн., пилосос Самсунг - 600,00 грн., дошка для прасування - 300,00 грн., люстри 5 шт. - 2000,00 грн., світильники 2 шт. - 400,00 грн., диван - 2000,00 грн., крісла 4 шт. - 2000,00 грн., ліжко - 1000,00 грн., ортопедичний матрац - 5000,00 грн., обігрівач - 500,00 грн., стіл - 1000,00 грн., табуретки 6 шт. - 600,00 грн., штори 4 комплекта - 4000,00 грн., гардини 4 комплекти - 4000,00 грн., особисті речі та документи - на суму 10000,00 грн. - на загальну суму 51711,00 грн. (за підрахунком позивача - на загальну суму 48500,00 грн.). Крім того, на протязі жовтня - грудня 2008 року відповідачка заселила в квартиру [ADDRESS] більше 30 осіб, від чого отримувала прибуток; в грудні 2008 року він зумів потрапити до своєї квартири, в лютому 2009 року він поновив вхідні двері і частково зробив ремонт в квартирі - на суму 9100,00 грн. Оскільки між сторонами існує спір щодо майна та з приводу понесених позивачем [PERSON] збитків, [PERSON] просив в редакції позовної заяви від 27.04.2010 року (а.с.71-73 т.6) постановити рішення, яким: - визнати право власності за [PERSON] (позивачем) - на трикімнатну квартиру [ADDRESS] та на автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER], 1995 року випуску; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування матеріальної шкоди - 89941,00 грн. (за підрахунками позивача - 86730,00 грн.), яка складається з: вартості ремонтів автомобіля Мерседес (23980,00+5150,00) грн., вартості ремонту квартири [ADDRESS] - 9100,00 грн., та вартості вивезеного майна у жовтні 2008 року - 51711,00 грн. [PERSON] в своєму зустрічному позові до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності на ? частину майна (позовні вимоги нею неодноразово змінювались - а.с.55-56 т.5, а.с.60-61, 97-98 т.6, а.с.205-207 т.9) зазначала, що в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] вона перебуває з 23.07.2004 року; під час шлюбу сторони придбали у спільну сумісну власність - трикімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль «Мерседес Бенц Е200», чорного кольору, номерний знак [NUMBER], 1995 року випуску; починаючи з березня 2006 року, [PERSON] (відповідач) чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою [ADDRESS]; відповідач [PERSON] здає в оренду квартиру [ADDRESS] без її дозволу та отримує прибутки від цього, які використовує на власні потреби; [PERSON] поміняв замки від вхідних дверей квартири, тому вона (позивачка) не має доступу до квартири [ADDRESS]; тому, заперечуючи проти позовних вимог [PERSON], вона ([PERSON]) в останній уточненій редакції зустрічного позову від 15.08.2013 року (а.с.205-207 т.9) просить постановити судове рішення, яким: - в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; - в порядку поділу спільного майна подружжя виділити автомобіль «Мерседес Бенц Е200», чорного кольору, номерний знак [NUMBER], 1995 року випуску у власність [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля - у розмірі 60000,00 грн.; - зобов»язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину прибутку від здачі в оренду квартири [ADDRESS] за період з січня 2006 року по серпня 2013 року у розмірі 201890,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 124400,00 грн. та судові витрати. Крім того, [PERSON] 20.07.2009 року (а.с.144-147 т.3) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3 особи - Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав покупця, усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном, про визнання договорів дарування квартири недійсними та відшкодування збитків, про відшкодування майнової шкоди та витребування майна. Позивач [PERSON] зазначав, що в січні 2005 року він отримав тяжку травму, внаслідок чого він був більше півроку прикутий до ліжка; в той час [PERSON] почала його вмовляти продати квартиру та автомобіль в м. Харкові (придбані за його кошти, а зареєстровані на ім»я його матері); на той час вони (подружжя) проживали в м. Києві та знімали квартиру, на що він (позивач) погодився. 13.04.2005 року згідно договору купівлі-продажу його матір продала в м. Харкові квартиру з меблями за 70000,00 доларів США та автомобіль Рено-19 за 7000,00 доларів США; від продажу цього майна в м. Харкові сторони (подружжя) придбали автомобіль «Мерседес Бенц Е200» номерний знак [NUMBER], 1995 року випуску та трикімнатну квартиру [ADDRESS]. В червні 2005 року він (позивач) отримав кошти за корпоративні права в сумі еквівалентній 300 000,00 доларів США. В той час, [PERSON] умовила його придбати іншу квартиру, на що він погодився, оскільки квартира на вул. Колекторній їх не влаштовувала. Оскільки за станом здоров»я йому було важко вільно пересуватися та він довіряв дружині, тому він надав дружині 317000,00 грн. на придбання квартири [ADDRESS]; дану квартиру [PERSON] повинна була оформити на своє ім»я, але, як пізніше з»ясувалося, вона, зловживаючи його довірою, оформила квартиру [ADDRESS] на ім»я свого батька - [PERSON] На початку 2006 року дружина умовила його допомогти купити ще квартиру для проживання її доньки [PERSON] від першого шлюбу та її матері [PERSON] за адресою [ADDRESS], на що він (позивач) також погодився. На придбання квартири [ADDRESS] батько дружини - [PERSON] надав 27000,00 доларів США, а він (позивач) погодився додати ще 54000,00 доларів США; за усною домовленістю квартира повинна була оформлятися повністю на дружину, або на дружину 2/3 частини та її матір - 1/3 частина, але пізніше йому (позивачу) стало відомо, що дружина, діючи по довіреності від імені свого батька [PERSON], разом зі своєю матір»ю [PERSON], 10.02.2006 року оформила право власності на квартиру [ADDRESS] на своїх батьків - в рівних частках. У лютому 2006 року він (позивач) разом з дружиною вирішили придбати новий автомобіль; на придбання автомобіля він позичив у партнерів 40000,00 доларів США (оскільки більшу частину коштів, отриманих за корпоративні права, було вкладено в бізнес); він (позивач) був присутнім в офісі, а дружина оформлювала документи на автомобіль, оскільки на той час, після повторної операції з приводу розірвання ахілового сухожилля, він був ще обмежений у вільному пересуванні. Після оформлення документів на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] він (позивач) побачив, що дружина оформила автомобіль на свого батька [PERSON], а він (позивач) був вписаний в свідоцтво тільки як особа, яка має право керування автомобілем. [PERSON] умовила його забрати автомобіль і не вимагати негайного анулювання свідоцтва, мотивуючи тим, що машина їхня спільна; до 04.07.2007 року автомобіль дійсно був у безперешкодному користуванні позивача. Вважаючи, що [PERSON] протягом 2005-2006 років, будучи його дружиною, користуючись його довірою та його хворобою, за домовленістю зі своїми батьками, у такій спосіб набули право власності на майно за рахунок його (позивача) особистих коштів, чим були порушені його законні права та інтереси як власника (він фактично був позбавлений права власності на квартиру [ADDRESS] та на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport»), а також йому було завдано значної матеріальної шкоди (він був позбавлений права на грошову компенсацію за його частку в квартирі [ADDRESS]). Таким чином, стверджуючи, що квартира [ADDRESS] була придбана за його (позивача) особисті кошти - за рахунок продажу корпоративних прав; автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» був придбаний за позичені кошти; відносини щодо ведення спільного господарства з дружиною були припинені в червні 2007 року, а за борговими зобов»язаннями він розрахувався в лютому 2008 року; дружина під час оформлення вищезазначених угод зловживала його (позивача) довірою, а він помилково вважав, що всі документи вона оформлює на їхню сім»ю; що автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] знаходиться у розпорядженні відповідачів (вони його переховують), але купувався автомобіль саме для нього (позивача) та за його особисті кошти, тому позивач [PERSON] просив суд постановити рішення, яким: - Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 25.08.2005 року за реєстровим №2214 - в частині покупця [PERSON] та перевести права та обов»язки покупця за цим договором на [PERSON]; - Зобов»язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] - Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним збитки у розмірі 714400,00 грн., які складаються з компенсації коштів, як внесених ним на придбання квартири [ADDRESS] у розмірі 54000,00 доларів США, що становить за курсом НБУ 7,6 грн. за 1 долар США - 410400,00 грн., та з вартості автомобіля Міцубісі Паджеро Спорт, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - [NUMBER] номерний знак [NUMBER] у розмірі 304000,00 грн. Крім того, [PERSON] позовною заявою в редакції від 03.06.2011 року (а.с.18-20 т.8) фактично збільшив попередні свої позовні вимоги, де зазначав про таке. 23.02.2011 року позивачу [PERSON]) під час розгляду даної справи стало відомо про те, що квартиру [ADDRESS] 21.05.2008 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подарували своїй дочці [PERSON], а остання, також під час розгляду справи, 17.01.2009 року подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] Оскільки 2/3 частини квартири [ADDRESS] належать йому (позивачу), відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перешкоджали йому користуватися квартирою [ADDRESS] з червня 2007 року; відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] (з пояснень останнього); у цій квартирі залишилось особисте майно позивача [PERSON], а саме: холодильник Ардо, 2003 року випуску - вартістю 5000,00 грн., пральна машина Сіменс, 2003 року випуску - вартістю 4500,00 грн., двоспальне ліжко, 2006 року - вартістю 2500,00 грн., матрац - вартістю 2500,00 грн., дві тумбочки, 2006 року - загальною вартістю 2000,00 грн., стіл, 2006 року - вартістю 1000,00 грн., чотири стільці, 2006 року - загальною вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 18500,00 грн., тому позивач [PERSON] просив додатково постановити рішення, яким: - визнати недійсними - договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 21.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2915, та договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 17.01.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №207; - зобов»язати [PERSON] повернути [PERSON] холодильник Ардо, 2003 року випуску - вартістю 5000,00 грн., пральну машину Сіменс, 2003 року випуску - вартістю 4500,00 грн., двоспальне ліжко, 2006 року - вартістю 2500,00 грн., матрац - вартістю 2500,00 грн., дві тумбочки, 2006 року - загальною вартістю 2000,00 грн., стіл, 2006 року - вартістю 1000,00 грн., чотири стільці, 2006 року - загальною вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 18500,00 грн. Крім того, 19.12.2008 року [PERSON] (позивач) дізнався про те, що в квартирі [ADDRESS] проживали більше 30 чоловік квартирантів, яких з жовтня 2008 року поселила [PERSON]; після виселення цих осіб квартира [ADDRESS] потребувала ремонту; тому в 2010 році позивачем [PERSON]) були оплачені роботи по приведенню квартири в належний стан на суму 29640,00 грн. Також, 07.04.2011 року незнайомі люди разом з [PERSON], перебуваючи в квартирі [ADDRESS], причинили шкоду майну позивача, а саме, пошкодили та побили: замки дверні 3 шт. - 1200,00 грн., залізні двері - 5000,00 грн., дверний глазок - 200,00 грн., вимикачі 5 шт. - 250,00 грн., домофон - 250,00 грн., розетки 15 шт. - 750,00 грн., холодильник - 3500,00 грн., карнизи 4 шт. - 2000,00 грн., комод - 1000,00 грн., тумбу - 500,00 грн., пуфи 2 шт. - 1000,00 грн., сидіння та кришка унітазу - 200,00 грн., посуд (тарілки, чашки, сільниці, банки для круп) - 2000,00 грн., кухонні меблі (гарнітур) - 5000,00 грн., усього на суму 22850,00 грн.; також, в квартирі були пошкоджені наступні речі, які потребують поновлення та ремонту: телевізійний, телефонний та інтернет кабелі - на суму 2000,00 грн., ручки міжкімнатних дверей 6 шт. - на загальну суму 300,00 грн., міжкімнатні двері 6 шт. - на суму 1200,00 грн., електричні проводи та кабелі - на суму 5000,00 грн., вартість відновлення стін після поновлення електропроводки - на суму 20000,00 грн., каналізаційні труби (вирвані та пошкоджені) - на суму 500,00 грн., усього на суму 29000,00 грн. Також цими ж особами в той же день були незаконно вивезені із квартири [ADDRESS] наступні речі: люстри 7 шт. (по 500,00 грн.) - на суму 3500,00 грн., настінний світильник - вартістю 400,00 грн., електролічильник - вартістю 500,00 грн., змішувач для душової кабіни - вартістю 2000,00 грн., автоматичні запобіжники напруги 2 шт. - на загальну суму 400,00 грн., усього на суму 6800,00 грн., тому позивач [PERSON] просив суд постановити рішення, яким: - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму збитків у розмірі (29640,00 + 22850,00 + 29000,00 + 6800,00) = 88290,00 грн. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно розглядалися судом у трьох провадженнях; ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2010 року цивільні справи №2-67/10, №2-252/10 та №2-1710/10 за повторним клопотанням [PERSON] були об»єднані в одному провадженні (а.с.118 т.2). В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] - від свого імені та як представник [PERSON], представники [PERSON] - [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] - уточнені (в остаточних редакціях) позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, заперечуючи відповідно проти зустрічних вимог; відповідач [PERSON] в особі представників [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, стверджуючи, що належного [PERSON] майна в квартирі [ADDRESS] не має з моменту набуття ним ([PERSON]) права власності на зазначену квартиру і по теперішній час, просив в задоволенні позову [PERSON] до нього відмовити повністю. Відповідачка [PERSON], а також 3 особи - представник КП БТІ м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], представники Головного управління юстиції у м. Києві, Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації - в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи (у 10 томах), суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2004 року; від шлюбу спільних дітей вони не мають (а.с.12 т.3). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2010 року (справа №2-7974/10 за позовом [PERSON].) шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.118 т.7); рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2012 року були внесені зміни до рішення суду першої інстанції у зазначеній справі - в частині виключення з мотивувальної частини рішення певних висновків суду щодо взаємовідносин подружжя (а.с.229 т.8). У зв»язку із розірванням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.167-169, 172 т.7). [PERSON] має від першого шлюбу доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.108 т.6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2010 року не було встановлено (у часі) факт припинення ведення сторонами (подружжям) спільного господарства; в судовому засіданні під час розгляду даної справи [PERSON] стверджує факт припинення ведення сторонами спільного господарства - з червня 2007 року, а [PERSON] - з початку січня 2008 року; [PERSON] і [PERSON] проживають окремо з січня 2008 року. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. В судовому засіданні встановлено також, що в період з моменту реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON] було придбано наступне нерухоме майно: - Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2005 року [PERSON] в особі [PERSON] продав, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS], за умовами договору - за 60500,00 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3566 від 06.06.2005 року (а.с.44-45 т.3); дана квартира зареєстрована у БТІ м. Києва на ім»я [PERSON] (а.с.96-97 т.7); - Згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2005 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS], за умовами договору - за 317040,00 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2214 від 25.08.2005 року (а.с.51-52 т.3); дана квартира зареєстрована у БТІ м. Києва на ім»я [PERSON] (а.с.96-97 т.7); - Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] в особі [PERSON] купили в рівних долях двохкімнатну квартиру [ADDRESS], за умовами договору - за 14000,00 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 88 від 10.02.2006 року (а.с.53-54 т.3); дана квартира згідно договору дарування квартири, посвідченого 21.05.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2915, була подарована [PERSON], а згідно договору дарування квартири від 17.01.2009 року [PERSON] подарувала зазначену квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.33-34, 36 т.7); дана квартира зареєстрована у БТІ м. Києва на ім»я [PERSON] (а.с.96-97 т.7). В період з моменту реєстрації шлюбу між [PERSON] і [PERSON] було придбано також два автомобілі: - Автомобіль «Мерседес Бенц Е200» номерний знак [NUMBER], 1995 року випуску на ім»я [PERSON]; даний автомобіль зареєстрований на ім»я [PERSON] (а.с.14-15 т.5); - Згідно договору купівлі-продажу №2509-0206 від 25.02.2006 року на ім»я [PERSON] було придбано у ТОВ «Ніко-Україна» автомобіль Міцубісі Паджеро Спорт, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - [NUMBER] номерний знак [NUMBER] - вартістю 193770,00 грн. (а.с.23-32 т.1); даний автомобіль є зареєстрованим на ім»я [PERSON] по теперішній час, на автомобіль накладено арешт і автомобіль знаходиться у розшуку (а.с.15, 51, 94-98, 104, 112 т.1). Як стверджує в судовому засіданні позивач [PERSON], придбані за час шлюбу - квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 06.06.2005 року, вартістю 60500,00 грн. та автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER], вартістю 15000,00 доларів США у 2005 році - були придбані за належні йому особисті кошти, а саме - за рахунок коштів від продажу 13.04.2005 року згідно договору купівлі-продажу його матір»ю [PERSON] чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS], разом з меблями - за 70000,00 доларів США та автомобіля Рено-19, 1991 року випуску - за 7000,00 доларів США. Згідно наданої копії договору купівлі-продажу від 13.04.2005 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], за умовами договору вартість квартири становила 212000,00 грн. (а.с.14-19 т.3). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.08.2003 року автомобіль Рено-19, 1991 року випуску, номерний знак [NUMBER] був зареєстрований на ім»я [PERSON] (а.с.58 т.3); [PERSON] 30.05.2005 року надала довіреність на ім»я [PERSON] на право керування (експлуатації) зазначеного автомобіля (а.с.59 т.3), а 15.06.2006 року [PERSON] надала довіреність на ім»я [PERSON] на право керування (експлуатації) та розпорядження зазначеним автомобілем (а.с.152 т.3 - копія); надана копія розписки [PERSON] щодо отримання нею від [PERSON] суми 7000,00 доларів США, як плату за проданий автомобіль Рено-19, датована 30.05.2005 року (а.с.60 т.3), тобто у день, коли [PERSON] видала довіреність на ім»я [PERSON] лише на право керування (експлуатації) автомобілем. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2005 року квартири [ADDRESS], п.6 цього Договору передбачено, що Покупець [PERSON]) набуває квартиру у спільну сумісну власність з дружиною [PERSON] (а.с.44 т.3), свою згоду на придбання квартири [ADDRESS] відповідно до умов договору, [PERSON], як дружина, надала письмовою заявою, нотаріально посвідченою 06.06.2005 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за №3565 (а.с.44, 223 т.3). Позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що отримані від продажу [PERSON] квартири [ADDRESS], разом з меблями - за 70000,00 доларів США та автомобіля Рено-19, 1991 року випуску - за 7000,00 доларів США - були передані йому особисто у власність, а також, що саме ці кошти (у разі їх отримання у власність) були використані ним на придбання спірних квартири [ADDRESS] та автомобіля «Мерседес Бенц Е200», номерний знак [NUMBER]. За встановлених обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] та автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER] - були придбані за належні йому до шлюбу особисті кошти; відтак, зазначені квартира [ADDRESS] та автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак АА 0530 АР - є об»єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними. Таким чином, виходячи з обсягу позовних вимог позивачів в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS], підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку у спільному майні подружжя, а в задоволенні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на цілу квартиру [ADDRESS], як належну йому на праві приватної власності, має бути відмовлено. Посилання [PERSON] на договір позики від 10.03.2005 року з [PERSON] на суму 410000,00 грн. (а.с.64 т.6 - копія), на розписку від 17.11.2007 року [PERSON] на суму 30000,00 доларів США (а.с.83 т.6 - копія), на договір позики від 25.05.2005 року із [PERSON] на суму 52000,00 грн. (а.с.84 т.6 - копія), на розписку від 06.06.2005 року на суму 40000,00 доларів США від імені [PERSON] (а.с.116 т.6), а також на розписку від 01.06.2005 року на суму 45000,00 доларів США від імені [PERSON] - судом не приймаються, оскільки зазначені копії, які заперечуються позивачем [PERSON], не можна вважати належними доказами; крім того, виходячи з об»єму заявлених позовних вимог [PERSON] в частині квартири [ADDRESS] та автомобіля «Мерседес Бенц Е200» (в остаточній редакції), зазначені в цих документах обставини не мають правового значення для вирішення спору в частині вимог позивачів. [PERSON] не заперечує того, що автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER] на даний час знаходиться у його володінні; сторони в судовому засіданні дійшли згоди в частині оцінки спірного автомобіля «Мерседес Бенц Е200» - на суму еквівалентну 7000,00 доларів США. За таких обставин, в порядку поділу спільного майна подружжя автомобіль «Мерседес Бенц Е200» чорного кольору, номерний знак [NUMBER], як неподільна річ, підлягає виділенню на праві власності [PERSON], зі стягненням з нього на користь [PERSON] (на що вона погоджується, заявляючи саме таку вимогу) ? від суми вартості автомобіля, яка дорівнює (7000,00 : 2) = 3500,00 доларів США х 7,993 грн. за 1 долар США = 27975,50 грн. Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном. [PERSON] фактично не заперечує стверджень позивачки [PERSON] про те, що остання не має на даний час доступу до квартири [ADDRESS] у зв»язку з тим, що він не визнає за нею право співвласника на ? частину квартири, тому підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині її вселення в квартиру та зобов»язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], як співвласникові зазначеної квартири. Ствердження [PERSON] про те, що [PERSON] без її згоди здавав в оренду квартиру [ADDRESS] у період з січня 2006 року по серпень 2013 року, за що отримував прибуток, тому вона просить стягнути з [PERSON] на її користь ? частку від суми прибутку у розмірі 201890,00 грн. - в судовому засіданні не доведені, тому в задоволенні позову [PERSON] в цій частині має бути відмовлено. З наданих до матеріалів справи копій договорів оренди жилого приміщення - квартири [ADDRESS] вбачається, що такі договори укладалися відповідачем [PERSON] в період вересня 2006 року по березень 2007 року (а.с.62-63 т.6), що відноситься до періоду ведення спільного господарства подружжям (сторонами). Ствердження [PERSON] про те, що відповідачка [PERSON] у вересні 2007 року, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц Е200», скоїла дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), внаслідок чого автомобіль був пошкоджений, у зв»язку з чим він проводив відновлювальні роботи по ремонту автомобіля у лютому 2008 року на суму 23980,00 грн.; що відповідачка [PERSON] повторно пошкодила автомобіль «Мерседес Бенц Е200» (облила автомобіль білою фарбою), у зв»язку з чим він повторно проводив відновлювальні роботи на суму 5150,00 грн., суд вважає також не доведені в судовому засіданні, оскільки відсутні відповідні матеріали щодо скоєння відповідачкою ДТП; як стверджує [PERSON], сторони (подружжя) до січня 2008 року вели спільне господарство, відповідно вони мали право спільно користуватися автомобілем, отже і зобов»язані спільно утримувати належне їм майно; факт участі у ДТП та причетність до облиття автомобіля білою фарбою вона заперечує. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суми (23980,00 + 5150,00) грн. задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь суми 9100,00 грн. - як витрат на частковий ремонт квартири [ADDRESS], як проведений позивачем після виселення квартирантів, які були поселені в квартиру дружиною та проживали в квартирі [ADDRESS] в період жовтня - грудня 2008 року, та понесені позивачем у лютому 2009 року (поновлення вхідних дверей та частковий ремонт приміщень квартири); та вимога [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь суми 29640,00 грн. - як витрат на ремонт квартири [ADDRESS], як проведений позивачем після виселення квартирантів, які були поселені в квартиру дружиною, та понесені позивачем у 2010 році - у зв»язку з відсутністю достатніх належних доказів на підтвердження цих вимог. Надані позивачем [PERSON] копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суми 29640,00 грн. (а.с.21 т.8), 5150,00 грн. (а.с.22 т.8), 23980,00 грн. (а.с.23 т.8), 3500,00 грн. (а.с.25 т.8), видаткової накладної на суму 3200,00 грн. (а.с.24 т.8) - не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення суду у відповідній частині вимог позивача - за умови не доведення в судовому засіданні вини (винних дій) відповідачки [PERSON] у заподіянні такої шкоди (спричиненні збитків), зазначені документи не є платіжними документами, тощо. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними та достатніми доказами також позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування на його користь за рахунок [PERSON] вартості майна: телевізора Самсунг PS-50С914 - 9500,00 грн., холодильника Вірпул - 3556,00 грн., плити [PERSON]»є - 1582,00 грн., витяжки Ілата - 673,00 грн., пральної машини Індезіт - 2500,00 грн., праски Сатурн - 500,00 грн., пилососу Самсунг - 600,00 грн., дошки для прасування - 300,00 грн., люстри 5 шт. - 2000,00 грн., світильників 2 шт. - 400,00 грн., дивану - 2000,00 грн., крісла 4 шт. - 2000,00 грн., ліжка - 1000,00 грн., ортопедичного матраца - 5000,00 грн., обігрівача - 500,00 грн., столу - 1000,00 грн., табуреток 6 шт. - 600,00 грн., штори 4 комплекта - 4000,00 грн., гардин 4 комплекти - 4000,00 грн., особистих речей та документи - на суму 10000,00 грн. - на загальну суму 51711,00 грн., як вивезеного відповідачкою [PERSON] із квартири [ADDRESS] у жовтні 2008 року; а також в частині відшкодування на його користь за рахунок [PERSON] вартості, як пошкодженого 07.04.2011 року майна в квартирі [ADDRESS]: замків дверних 3 шт. - 1200,00 грн., залізних дверей - 5000,00 грн., дверного глазка - 200,00 грн., вимикачів 5 шт. - 250,00 грн., домофона - 250,00 грн., розеток 15 шт. - 750,00 грн., холодильника - 3500,00 грн., карнизів 4 шт. - 2000,00 грн., комоду - 1000,00 грн., тумби - 500,00 грн., пуфи 2 шт. - 1000,00 грн., сидіння та кришки унітазу - 200,00 грн., посуд (тарілки, чашки, сільниці, банки для круп) - 2000,00 грн., кухонних меблів (гарнітура) - 5000,00 грн., усього на суму 22850,00 грн.; як пошкоджених 07.04.2011 року речей в квартирі [ADDRESS]: телевізійного, телефонного та інтернет кабелів - 2000,00 грн., ручки міжкімнатних дверей 6 шт. - 300,00 грн., міжкімнатних дверей 6 шт. - 1200,00 грн., електричних дротів та кабелів - 5000,00 грн., вартості відновлення стін після поновлення електропроводки - 20000,00 грн., каналізаційних труб - 500,00 грн., усього на суму 29000,00 грн.; а також - вартості, як вивезеного 07.04.2011 року відповідачкою [PERSON] із квартири [ADDRESS] майна: люстри 7 шт. - 3500,00 грн., настінного світильника - 400,00 грн., електролічильника - 500,00 грн., змішувача для душової кабіни - 2000,00 грн., автоматичних запобіжників напруги 2 шт. - 400,00 грн., усього на суму 6800,00 грн. Позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження фактів існування цього майна, як належного [PERSON] як власнику, кількості та вартості цього майна, вини [PERSON] у заволодінні майном чи його пошкодженні. Надані позивачем [PERSON] до матеріалів справи копії постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, листування - з матеріалів перевірок Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд вважає не є достатніми для задоволення майнових вимог позивача [PERSON] в частині відшкодування вартості майна, у тому числі як пошкодженого (а.с.187-214 т.7, 26-31 т.8). Що стосується позову [PERSON] в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], - в частині покупця [PERSON] та переведення прав та обов»язків покупця за цим договором на [PERSON]; та зобов»язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] в будинку №58-А по вул. Харківське шосе в м. Києві, суд приходить до наступного. Як вже зазначалось, згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2005 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS], за умовами договору - за 317040,00 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2214 від 25.08.2005 року (а.с.51-52 т.3); дана квартира зареєстрована у БТІ м. Києва на ім»я [PERSON] - батька [PERSON] (а.с.96-97 т.7). Як стверджує позивач [PERSON], в серпні 2005 року за станом здоров»я йому було важко вільно пересуватися та він довіряв дружині, тому він надав дружині 317000,00 грн. на придбання квартири [ADDRESS]; квартиру [PERSON] повинна була оформити на своє ім»я, але, пізніше він дізнався, що дружина, зловживаючи його довірою, оформила квартиру [ADDRESS] на ім»я свого батька - [PERSON]; зазначена квартира була куплена за кошти, отримані позивачем за відчуження корпоративних прав в сумі еквівалентній 300 000,00 доларів США. [PERSON] від свого імені та як представник [PERSON] стверджує про те, що квартира [ADDRESS] була придбана саме батьком та за його особисті кошти; вона також заперечує факт отримання [PERSON] грошової суми 300000,00 доларів США за відчуження ним корпоративних прав. Як вбачається з наданих позивачем [PERSON] копій - договору купівлі-продажу корпоративних прав від 09.07.2000 року між ним та [PERSON] на суму 300000,00 доларів США, розписки [PERSON] про отримання ним зазначеної суми від [PERSON] від 10.06.2005 року та довідки від імені [PERSON] від 13.01.2009 року (а.с.15-17 т.4), зазначений договір сторонами нотаріально не був посвідчений; документальне переоформлення (перереєстрація) підприємства ПП «Авінір» у зв»язку з відчуженням 100% статутного фонду (капіталу) відсутнє; оригінали зазначених документів позивачем не надані, тощо. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. За встановлених обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено факт придбання квартири [ADDRESS] для нього та за особисті кошти позивача; заперечення відповідача [PERSON] в цій частині позову не спростовані наявними у матеріалах справи доказами. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги щодо недійсності правочину та переведення прав та обов»язків покупця за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не доведені в судовому засіданні; сторони договору мали на меті реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме - перехід права власності на квартиру; сторонами договору було додержано усіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, який посвідчується нотаріально (ст.203 ЦК України), тому в задоволенні позову [PERSON] в цій частині має бути відмовлено. На підставі вищенаведеного, не підлягають задоволенню і вимоги [PERSON] в частині зобов»язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] в особі [PERSON] купили в рівних долях двохкімнатну квартиру [ADDRESS], за умовами договору - за 14000,00 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 88 від 10.02.2006 року (а.с.53-54 т.3). Ствердження позивача [PERSON] про те, що квартира [ADDRESS] була придбана в частині вартості 2/3 частини квартири, що дорівнює 54000,00 доларів США за його особисті кошти, які він передав [PERSON]; що квартира мала бути оформлена на дружину [PERSON] повністю або 2/3 - на дружину та 1/3 - на [PERSON], які заперечуються сторонами договору; у зв»язку з чим, як стверджує позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повинні солідарно відшкодувати на його [PERSON]) користь суму збитків - компенсації коштів, як внесених ним на придбання квартири [ADDRESS] у розмірі 54000,00 доларів США, що становить за курсом НБУ 7,6 грн. за 1 долар США - 410400,00 грн. - не підтверджені позивачем належними доказами, тому задоволенню не підлягають. Оскільки позивач [PERSON] не був власником або співвласником квартири [ADDRESS], заявлена ним вимога щодо солідарного відшкодування суми збитків - компенсації коштів, як внесених ним на придбання квартири [ADDRESS], не може бути підставою для визнання недійсними подальших договорів дарування власниками зазначеної квартири, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсними - договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 21.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2915, та договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 17.01.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №207, має бути відмовлено, як заявленого без достатніх правових підстав. Позивачем [PERSON] не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що в квартирі [ADDRESS] залишалось належне позивачу майно: холодильник Ардо вартістю 5000,00 грн., пральна машина Сіменс вартістю 4500,00 грн., двоспальне ліжко вартістю 2500,00 грн., матрац вартістю 2500,00 грн., дві тумбочки загальною вартістю 2000,00 грн., стіл вартістю 1000,00 грн., чотири стільці загальною вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 18500,00 грн.; що зазначене майно утримується відповідачем [PERSON] без достатніх правових підстав, тому в задоволенні вимоги [PERSON] про зобов»язання [PERSON] повернути [PERSON] вищезазначене майно на загальну суму 18500,00 грн. має бути також відмовлено. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №2509-0206 від 25.02.2006 року на ім»я [PERSON] було придбано у ТОВ «Ніко-Україна» автомобіль Міцубісі Паджеро Спорт, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - [NUMBER] номерний знак [NUMBER] - вартістю 193770,00 грн.; після придбання автомобіля він був переданий власнику [PERSON] згідно акту прийняття-передачі від 28.02.2006 року (а.с.23-32 т.1). Даний автомобіль зареєстрований на ім»я [PERSON] по теперішній час, на автомобіль накладено арешт і автомобіль знаходиться у розшуку (а.с.15, 51, 94-98, 104, 112 т.1), що не заперечується сторонами. Згідно постанови про закриття кримінальної справи від 21.12.2008 року кримінальну справу відносно [PERSON] за ст. 289 ч.2 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) було закрито у зв»язку з відсутністю в його діях складу злочину (а.с.57-58 т.2). За встановлених обставин, ствердження [PERSON] про те, що саме він купляв автомобіль Міцубісі Паджеро Спорт, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - [NUMBER] згідно договору купівлі-продажу від 25.02.2006 року, за належні йому грошові кошти, не спростовані в судовому засіданні позивачем [PERSON], останнім не доведено того, що зазначений автомобіль було придбано за його [PERSON]) особисті кошти, тому в задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь суми 304000,00 грн., як вартості зазначеного автомобіля, має бути відмовлено. Позивачем [PERSON] також не доведено факту заволодіння автомобілем Міцубісі Паджеро Спорт, 2006 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - [NUMBER] номерний знак [NUMBER] відповідачем [PERSON] та незаконного утримання автомобіля останнім; позивачем [PERSON] не підтримано в судовому засіданні вимоги до [PERSON] щодо витребування (повернення) автомобіля Міцубісі Паджеро Спорт, а заявлено вимогу лише в частині відшкодування вартості автомобіля у розмірі 195330,00 грн., тому в задоволенні позову [PERSON] в цій частині підтриманих позивачем вимог має бути відмовлено, а розписка [PERSON] датована 28.08.2007 року, копія якої надана до матеріалів справи (а.с.221 т.7) не може бути покладена в основу рішення суду в частині вимог позивача [PERSON] Враховуючи вищенаведене, вимога [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] суми витрат за оренду іншого автомобіля у СПД [INFO] та [PERSON] у період з листопада 2007 року по березень 2010 року у загальному розмірі 70800,00 грн. - задоволенню не підлягає (а.с.96-100 т.2). Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - не спростовують вищезазначених обставин, як встановлених в судовому засіданні обставин справ, прав та обов»язків сторін. Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню: з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1100,00 грн.; а також - з [PERSON] на користь держави - судовий збір в сумі 1825 грн. 70 коп. та з [PERSON] на користь держави - судовий збір в сумі 2455 грн. 70 коп. Вимога позивачки [PERSON] в частині відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 124400,00 грн. не підтверджена належними розрахунками та належними оригіналами платіжних документів, тому задоволенню не підлягає.

Outcome: partial