Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 4 квітня 2013 року, посилаючись на його незаконність, неповне з'ясування судом обставин справи, непризначення бухгалтерсько-економічної експертизи. Апеляційний суд вважає рішення .про стягнення кредитної заборгованості таким, що повинне бути змінене із зменшенням стягнутої судом суми з наступних підстав. Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 1 лютого 2007 року позивач подав відповідачу заяву про встановлення ліміту кредитування в сумі 5000 гривень (а.с.10-11), на підставі якої 12 лютого 2007 року відкрито рахунок в Банку та оформлено кредитну картку № [NUMBER], про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку». Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений та погоджувався відповідач, про що свідчить його підпис на заяві клієнта, датою укладення договору - є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки банку» заяви клієнта, тобто 12.02.2007 року. Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості (а.с.5-9). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2012 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 25422,11 гривень, яка складається з : заборгованості за кредитом - 8652,53 гривень, заборгованості по процентам - 8533,49 гривень, заборгованість по комісії 6549,32 гривень, штраф - 500 гривень (фіксована частина), штраф - 1186,77 гривень (процентна складова). Визнаючи факт наявності заборгованості, яка згідно пояснень відповідача була викликана поважними причинами, він, разом з тим, категорично заперечував суму заборгованості, заявив в апеляційній інстанції клопотання про призначення відповідної експертизи. Враховуючи, що місцевий суд конкретних мотивів по розрахунку позивача та сумі не привів,- апеляційний суд призначив бухгалтерсько-економічну експертизу, яка проведена не була з причин несплати відповідачем її вартості. В той же час, доказів відносно іншої суми заборгованості відповідач суду не надав, свого розрахунку суми боргу не здійснив. За таких обставин є підстави виходити із розрахунку, наданого позивачем. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена відповідальність відповідача за порушення клієнтом строків платежів, на підставі чого позивачем був нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів, відповідно до наданого розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вимоги зазначених норм закону, той факт, що відповідач не виконав в повній мірі свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, суд зробив обґрунтований висновок про стягнення суми заборгованості. Однак, при цьому він залишив без уваги, що Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена фіксована штрафна санкція у розмірі 500грн., а інший вид штрафу (процентна складова) Умовами не передбачений, в той час як Банк включив до свого розрахунку крім 500 грн. ще штрафну санкцію в сумі 1186,77 гривень. З огляду на викладене, рішення в частині стягнення цієї штрафної суми повинне бути змінене з виключенням її із загальної суми заборгованості-25422,11 гривень, в результаті чого загальна сума складе 24 235,34грн. Твердження відповідача про те, що він не виявляв бажання на збільшення ліміту кредитування та фактично його не використовував, суд вірно не взяв до уваги, оскільки такі твердження спростовуються випискою з особового рахунку, з якої вбачається списання коштів з карткового рахунку та їх періодичне зарахування шляхом поповнення самим клієнтом, що свідчить про обіг коштів за рахунком та їх фактичне використання і часткове повернення відповідачем. На підставі викладеного та, враховуючи, що відповідач не використав своє право експертним шляхом перевірити суму заборгованості, доводи апеляційної скарги не можуть бути в повній мірі визнані обґрунтованими, а підлягають частковому задоволенню в результаті зменшення стягнутої суми.

Outcome: partial