Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-08 00:00:00

У березні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, який потім уточнювали, посилаючись на те, що 23 березня 2010 року близько 18 години 00 хвилин в районі перехрестя вул. Леніна та вул. Горького в м. Дніпропетровську з вини водія транспортного засобу «Мерседес», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю [PERSON] - «Вольво», державний номер 21732АЕ, під керуванням [PERSON] були завдані механічні ушкодження. На момент ДТП за кермом автомобіля Мерседес», державний номер [NUMBER] знаходився відповідач [PERSON], якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2010 року було визнано винним у скоєнні ДТП. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 21 486,19 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року провадження у справі зупинено та призначено судову автотоварознавчу експертизу, яку через відсутність матеріалів та обєкт дослідження не проведено. У судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представники у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2010 року близько 18 години 00 хвилин в районі перехрестя вул. Леніна та вул. Горького в м. Дніпропетровську з вини водія транспортного засобу «Мерседес», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю [PERSON] - «Вольво», державний номер 21732АЕ, під керуванням [PERSON] були завдані механічні ушкодження. На момент ДТП за кермом автомобіля Мерседес», державний номер [NUMBER] знаходився відповідач [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави. Відповідно висновку кваліфікованого оцінювача [PERSON] про вартість обєкту оцінки вартість матеріальної шкоди, причиненої автомобілю «Вольво», державний номер 21732АЕ, за результатами розрахунків складає 44 322 грн. 19 коп. Згідно довідки Дніпропетровської філії ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» від 26.10.2010 року Вих. № 577/0 в рахунок відшкодування за полісом № ВС/1280544 від 01.03.2010 року позивачці [PERSON] страховою компанією було виплачено 24 990 грн. 00 коп. В позовній заяві та у судовому засіданні позивачі, представники позивачів просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 21 486,19 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Крім того, на підтвердження даних вимог позивачами представлені лише копії довідок щодо вартості необхідних для ремонту запчастин, перелік вартості ремонтних робіт, калькуляція ремонтних робіт, однак жодних оригіналів квитанцій, які б свідчили про фактичні витрати, понесені на ремонт автомобіля, надано не було. У звязку з цим, у суду, при оцінці представлених доказів, виникають сумніви щодо правильності, безспірності та достовірності витраченої та заявленої позивачем суми на ремонт транспортного засобу. Також, суд ставиться категорично й до суми заявленої моральної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вимогам чинного законодавства України факти, на які позивачі посилаються як на підстави своїх вимог, не знайшли свого підтвердження та належного обґрунтування в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачена позивачем сума судового збору на його користь не компенсується.

Outcome: dismissed