Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-24 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1987 року з приводу легкої розумової відсталості, дебільність вираженої ступеня з вираженою емоційно-вольової нестійкістю. У клініці хвороби переважає недорозвинення інтелектуально- мнестичних функцій і емоційно-вольові порушення. З раннього дитинства відставав у психічному та фізичному розвитку. Живе у важких соціальних умовах. Не працює. Поведінка дома носить хворобливий характер - бродяжить, схильний до невмотивованих афектним спалахам, за собою не стежить, зовні неохайний, схильний до алкоголізації. У стані алкогольного сп'яніння стає злісний, агресивний до матері, поведінка корекції не піддається. Багаторазово перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОПЛ. Остання госпіталізація екстрена з 07.07.2013 р. по 08.08.2013 р. у зв'язку з погіршенням психічного стану: став агресивний до матері, не спав, дратівливий. Підтримуюче лікування не приймає, на прийом до лікаря звертається нерегулярно. За психічним станом схильний потрапляти під чужий вплив, у хворого недостатній самоконтроль, не розвинені вищі емоції, схильний до реакцій протесту, запальний, легко аффектируюєтся, імпульсивний. Хворий оглянутий лікувально-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділом Столбовою Л.І., дільничними психіатрами [PERSON], [PERSON], які, враховуючі схиліть хворого до агресивних дій, розгальмуванням потягів, емоційно-вольові порушення, прийшли до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], [INFO] року народження, уродженця м. Лисичанська, проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. Представник психіатричного закладу Плужнік А.М. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляджу справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням заяву закладу задовольнити та продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON], [INFO] року народження, уродженця м. Лисичанська, проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. В судовому засіданні законний представник хворого [PERSON] підтвердила доводи, викладені у заяві, просила заяву закладу задовольнити. Вислухавши законного представника, думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 березня 2013 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З висновку лікарів-психіатрів від 13.09.2013 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO] року народження, інвалід ІІ групи. З 1987 року перебуває на обліку з діагнозом: легка розумова відсталість, дебільність вираженого ступеня з вираженою емоційно-вольової нестійкістю. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах вісім разів, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 07.07.2013 року по 08.08.2013 року. Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі легкої розумової відсталості, дебільності вираженого ступеня з вираженою емоційно-вольової нестійкістю, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги, а також небезпекою для оточуючих. Таким чином, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані по справі докази вказують на необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку громадянину [PERSON], задовольнити.

Outcome: approved