Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-09 00:00:00

В червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просив визнати належність правовстановлюючого документу - договору міни від 21 вересня 1999 р. В обґрунтування заяви заявник вказав, що 21 вересня 1999 року між заявником та [PERSON] було укладено договір обміну, відповідно до якого остання обміняла належні їй 11/20 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд та будівель що знаходяться за адресою [ADDRESS] на належну заявнику житлову квартиру [ADDRESS]. Однак у вказаному договорі його прізвище помилково вказано «[PERSON]» в той час коли належним є написання «[PERSON]». За викладених обставин та вказуючи на те, що зазначені розбіжності у написанні його прізвища унеможливлюють вчинення будь яких правочинів з приводу зазначеного майна заявник просив суд заявлені вимоги задовольнити. Заявник в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглядати заяву за її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що вимоги заявника підтверджуються наступними обставинами: Згідно тексту договору обміну від 21 вересня 1999 року що укладено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір обміну, відповідно до якого остання обміняла належні їй 11/20 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд та будівель що знаходяться за адресою [ADDRESS] на належну позивачам житлову квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено нотаріально та зареєстровано у відповідному державному реєстрі за №4089. При цьому в тексті вказаного договору однією із сторін вказано [PERSON], всі вказані данні якого відповідають аналогічним даним [PERSON], зокрема - відомості щодо місця проживання у період укладення договору. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з вище викладеного, згідно п.1 ст.256 ЦПК України, відповідно до якого суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються дійсними з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, враховуючи всі надані суду докази та відомості, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved