overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї за актовим записом № 234 між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, сімейні відносини припинені, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з січня 2012 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Шлюб існує лише формально, тому примирення та подальше збереження сім`ї не бажає. В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON], позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направивши на адресу суду клопотання про розгляду справи за її відсутності. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 28 лютого 1998 року зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї за актовим записом № 234 (а.с.4) Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують з січня 2012 року, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 26 травня 2002 року з відповідачкою зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 15. Від спільного проживання разом у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їхня сім'я фактично розпалася. Позивач вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 229,40 грн., які підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

5 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою про встановлення факту родинних відносин із своєю бабою [PERSON], яка померла [INFO] в с.Ракова Томашпільського району Вінницької області, посилаючись на те, що після смерті баби виникла необхідність в оформленні спадщини, однак виявилося, що існують розбіжності записів у правовстановлюючих документах, оскільки у свідоцтві про народження покійного батька заявниці ім'я баби заявниці-матері покійного батька-вказано (російською мовою) «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть і у свідоцтві про право власності на житловий будинок ім'я баби вказано [PERSON]. В зв'язку з тим, що факт родинних відносин має для заявниці юридичне значення і впливає на прийняття спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу за її заявою слухати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Раківської сільської ради у судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, розглянувши заяви сторін у справі дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин із своєю бабою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області. Той факт, що [PERSON] являється онукою [PERSON] підтверджується довідкою Раківської сільської ради № 570 від 9 грудня 2013 року. Згідно довідки Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 569 від 9 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являвся однією і тією ж особою. Згідно довідки Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 533 від 25 листопада 2013 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцем залишився [PERSON], який спадщину не встиг прийняти, оскільки помер, тому єдиним спадкоємцем залишилася [PERSON]. Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємця, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби. Причиною неможливості одержання заявницею свідоцтва про право на спадщину є неможливість відновлення актового запису про свідоцтво про народження. Оскільки, судом встановлено, що заявниця [PERSON] дійсно являється онукою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області, даний факт підтверджується довідками Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, факт родинних відносин має для заявниці юридичне значення і впливає на прийняття нею спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визначення часток у праві спільної часткової власності. 13.11.2013 року позивач уточнила вимоги та заявила ті самі вимоги і до [PERSON], вказуючи, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] власниками цієї квартири є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та вона. У свідоцтві не зазначена частка кожного співвласника спірної квартири. Вона бажає прийняти спадок після смерті [PERSON], але не може його оформити, так як не визначені частки у квартирі кожного співвласника. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якому позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. У заяві просив позов задовольнити. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.09.2000 року власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про одруження від 11.12.1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.08.1995 року і останній привласнено прізвище після одруження [PERSON] (а.с.9), тобто [PERSON] та позивач є однією особою. Із свідоцтва про смерть від 14.03.2007 року видно, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). За свідоцтвом про смерть від 24.09.2012 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду " передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки цим цим законом не визначено умов, за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною. Виходячи з сенсу ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду" частки співвласників спірної квартири є рівними, тому слід визначити, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є рівними, тобто кожному належить по 1/5 її частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилався на те, що 31.05.1997 року Відділом реєстрації актів громадського стану Московського району м. Києва, актовий запис № 413 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не складалось протягом останніх трьох років, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з серпня 2011 року, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини її неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31.05.1997 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Московського району м. Києва, актовий запис № 413. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 114,70 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

24.10.2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON], де вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] і користується всіма видами комунальних послуг, у тому числі і послугами опалення і гарячого водопостачання. Але оплату за даний вид послуг не проводить, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.10.2011 року до 01.09.2013 року складає 2747,46 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та 229,40 грн. понесених по оплаті судового збору, а разом 2976,86 грн. Представник позивача Земблінова О.Ю., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, додатково просила стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою публікації оголошення в газеті в розмірі 174,00 грн. та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у її відсутність у відповідності зі ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 67, 68 ЖК України відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Згідно з витягом з особового рахунку від 16.08.2013 року (а. с. 5) відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], про що також свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.08.2000 року (а. с. 4). З відповіді на запит Адресно-довідкової роботи ГУ ДМС в Донецькій області вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрованою по Донецькій області не значиться. Згідно з витягом з особового рахунку по ККП ДМР "Донецькміськтепломережа" за адресою: [ADDRESS], виникла заборгованість по оплаті послуг опалення і гарячого водопостачання, сума якої за період з 01.10.2011 року до 01.09.2013 року складає 2626,03 грн. (а. с. 6), також стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3 % річних в розмірі 121,43 грн. (а. с. 7). Розрахунок вказаної заборгованості перевірено у судовому засіданні, відповідає затвердженим тарифам на опалення та на гаряче водопостачання, і підлягає стягненню з відповідача у загальному розмірі 2747,46 грн. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь держави в розмірі 229,40 грн., що підтверджується наданими платіжними дорученнями № 8134 від 17.06.2013 року та № 10410 від 19.08.2013 року (а. с. 1, 2). Стягненню з [PERSON] на користь позивача відповідно до п.6 ч.2 ст.79 ЦПК України також підлягають судові витрати позивача, пов'язані з оплатою публікації оголошення в газеті «Донбас» про виклик відповідача, які відповідно до платіжного доручення № 15525 від 02.12.2013 року складають 174,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

25.07.2013 року ДКП «Дзержинськжитлосервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але за цією адресою не з'являлись з 2011 року. Квартира двокімнатна, державна, знаходиться на 3 поверсі, триповерхового будинку. Квартира перебуває в незадовільному стані, поточний ремонт не проводиться. Комунальні послуги не оплачуються, борг за комунальні послуги складає 2760,54 грн. На теперішній час виникла потреба зняття з реєстрації квартиронаймача, тому як житлове приміщення повинно бути надане для заселення категорії пільговиків та потребуючих в житлі. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, зазначила, що відповідачі за вказаною адресою не проживають, комунальні послуги не сплачують, зі смітників все знесли до квартири, двері забиті. [PERSON] живе зі співмешканкою по [ADDRESS]. [PERSON] в суді позовні вимоги визнає в повному обсязі, зазначив, що квартира йому не потрібна, двері були забиті ним давно, жити в квартирі наміру не має. [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила. що вона працює в ДКП «Дзержинськжитлосервіс» інспектором по житлу, за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який 10 років потому виїхав до Вінницької області. [PERSON] зніс до квартири сміття, забив двері, комунальні послуги не сплачує, квартира йому не потрібна. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON] суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він обґрунтований та документально підтверджений. Так з матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] ( а.с. 4). Згідно актів від 17.04.2013 року, від 02.09.2013 року квартира двокімнатна, державна, знаходиться на 3 поверсі, триповерхового будинку. Квартира перебуває в незадовільному стані, поточний ремонт не проводиться. Комунальні послуги не оплачуються, борг за комунальні послуги складає 2760,54 грн., [PERSON], [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають. [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] (а. с. 5, 13 ), а [PERSON] 10 років потому виїхав на постійне проживання у Вінницьку область. Згідно ст. 71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі не мешкають в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців. Поважних причин відсутності відповідачів в жилому приміщенні понад шість місяців в суді не здобуто.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Судацького міського управління юстиції Автономної республіки Крим, актовий запис № 89. Від шлюбу є неповнолітні діти - донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини не підтримуються, в сім»ї часто виникають конфлікти. Шлюбні відносини не підтримуються, діти знаходиться на її утриманні. Збереження сім'ї не можливе. Примирення не можливе. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей не має. Матеріальну допомогу відповідач на утримання та виховання дітей не надає. Просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи знаходиться заява від імені [PERSON] про визнання позовних вимог в повному обсязі та слухання справи у його відсутність, однак при реєстрації заяви не була встановлена особа заявника, що ставить під сумнів її достовірність, тому суд не приймає її до уваги та вважає необхідним провести слухання справи в порядку ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб носить формальний характер, сім'ю зберегти неможливо, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно представлених копій свідоцтв про народження, [PERSON] має двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачає засіб виконання обов'язків батьків утримувати дитину у вигляді стягнення з матері, батька, за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від доходу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню: стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 14455 гривень за договором позики та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2012 року, відповідач позичив у нього 1490 літрів дизельного палива на загальну суму 14455 гривень та зобов»язувався повернути цей борг до 08 листопада 2012 року, про що свідчить письмова розписка відповідача. В зв"язку із закінченням терміну позики, він неодноразово нагадував відповідачу [PERSON] про повернення заборгованого палива або коштів за паливо, але всі його просьби залишилися без реагування. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задоволити в повному об»ємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов слід задоволити з наступних підстав. З копії письмової розписки вбачається, що відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 1490 літрів дизельного палива на суму 14455 гривень і зобов»язується повернути цю позику до 08 листопада 2012 року. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики на суму 14455 гривень, про що свідчить письмова розписка відповідача [PERSON], а тому заявлений позов підлягає до задоволення. З відповідача [PERSON] слід також стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved