Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, який склав їх батько, [PERSON],20.09.2012року, яким він в квартиру [ADDRESS] заповідав старшій дочері, [PERSON] , оскільки при складанні заповіту державним нотаріусом Поляком Д.В. були порушені вимоги щодо його форми та у зв*язку з сумнівами в дієздатності померлого. В суді до останнього судового засідання , яке відбулося 30.09.2013року, інтереси [PERSON] представляв за довіреністю [PERSON], який вказав щодо невідповідності заповіту вимогам ЦК України, а саме, що в заповіті державним нотаріусом не повністю вказане саме своє особисте ім*я та по-батькові, при складанні заповіту людиною, який є частково недієздатним в силу віку, [PERSON] на час складання заповіту було 84 роки, обов*язково повинні бути присутніми опікуни або особи, які за ним доглядали, в заповіті повинні бути вказані всі спадкоємці, які мають право на спадок, а вказана лише [PERSON], [PERSON] був неадекватною людиною при прийнятті рішень,страдав на невростенію, що підтверджують його творческі здібності, але представник [PERSON] відмовився від виклику державного нотаріуса Поляка, який реєстрував заповіт, а також не вважав необхідним проведення експертизи для визначення стану здоров*я [PERSON] на час складання заповіту. Також представник [PERSON] вказав на порушення, яке буцім-то було допущено при лікуванні [PERSON] в Біловодській ЦРБ, відсутність даних розтину після смерті, відмова в розтині, про сумніви в необхідності негайного поховання [PERSON] донькою [PERSON] та інше, що є, на його думку, підставою для визнання заповіту недійсним. 26.09.2013року довіреність на представництво інтересів у судових органах України будь-якої ланки та оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], виданного на ім*я [PERSON], за заявою [PERSON] скасовано. В суді 30.09.2013року позивач [PERSON] вимогу про визнання заповіту недійсним підтримала з тих підстав, що [PERSON] склав заповіт під тиском слів та дій відповідачки [PERSON], тобто, його волевиявлення під час складання заповіту не було вільним та не відповідало його волі. Вказала, що її батько, [PERSON], як літня людина ,останнім часом хворів , тому періодично лікувався в різних медичних закладах. Батько був шановна людина в районі, писав та видавав книги, був цілком дієздатною особою. Вона постійно з ним спілкувалися по телефону, а в разі можливості- приїжджала до нього. У 2002 році він написав всім дітям листа, в якому висловив свою думку щодо спадка, яке залишиться після його смерті, бажав, щоб воно було поділено між всіма 4 дітьми порівну. Він був дієздатною особою, але вважає , що старша сестра, [PERSON], яка проживала в Біловодську поблизу з батьком, шантажувала його тим , що лише вона буде за ним доглядати в разі його хвороби, а інші діти ні , тим самим спонукавши його до складання заповіту на її користь. Крім того, вважає підставою для визнання заповіту недійсним той факт, що в заповіт нотаріусом не були внесені всі спадкоємці, які є пенсіонерами та інвалідами 1 та 2 групи, з заповітом під час його складання не були ознайомлені всі діти спадкоємця. Нотаріусом не було батьку роз*яснені всі його права або обов*язки при складанні заповіту, але доказів тому у неї немає. Додала, що вважають негативною поведінку сестри [PERSON],яка не сказала правду про заповіт, запевнила [PERSON] про його відсутність ще у вересні 2012року, коли племінниця в вересні 2012року їй повідомила, що батько відписав квартиру старшій сестрі. Вони не бажали ставити батьку питання щодо спадку, вважали це не вірним щодо нього. Цей позов надали до суду для подальшого справедливого поділу спадку між всіма спадкоємцями. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, вказавши, що в вересні 2012року, після складання батьком заповіту, він бачив у нього на серванті документ, який був схожий на заповіт, але його не читав. Батьтко був дієздатною особою, розумів значення своїх дій, але хвилювався кожний раз ,коли його думку не сприймали інші, сердився на це, що свідчить про його нервову возбудимість і необхідність присутності при складанні заповіту сторонніх осіб з числа спадкоємців, якщо б він був присутнім при складанні заповіту, батько б ніколи не заповів свою квартиру [PERSON], а поділив би спадок порівну між всіма дітьми. Вважає, що старша сетра [PERSON] шантажувала батька і наполягла на складання заповіту на свою користь., оскільки завжди була корисливою людиною, але доказів цього у нього немає. Також добавив, що батько не раз висловлювався щодо спадку, який він оформить на одну дитину, а «далі будете ділити як самі захочете». Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав з підстав його необгрунтованості. В поясненнях вказав, що сумніватися в дієздатності [PERSON] не було підстав, у свої 84 роки він був діяльною людиною, писав та видавав книги, проводив зустрічи з читачами, зустрічався з ветеранами та інше. В жовтні 2012року у нього відбулася презетація його останньої книги, де він особисто виступав з промовою, що свідчить про його здоровий психічний стан. Про наявність заповіту на свою користь [PERSON] узнала напередодні смерті батька, [PERSON], а не одразу після його складання, як показують позивачі. Крім того, представник відповідача показав в суді, що позивачі дуже рідко приїжджали до батька,оскільки проживали на відстані від нього, до нього постійно приходила старша його донька [PERSON], але особисто [PERSON] опіки не потребував, так як був психічно здоровою людиною, сам себе обслуговував, готував їжу, водив автомобіль та інше. Позивач [PERSON] особисто супроводив батька до лікарні, спілкувався з ним напередодні, знав про його стан здоров*я. Одразу після смерті [PERSON], саме для запобігання сварок між спадкоємцями про поділ спадку, він, [PERSON], склав список майна, яке було у [PERSON] на час його життя , це майно не охоплено заповітом і підлягає поділу між спадкоємцями за законом. Відповідач - державний нотаріус Біловодської державної нотаріальної контори Анхонін О.О. позов до державної нотаріальної контори не визнав, вказавши, що по справі відсутні доказі того, що під час складання заповіту [PERSON] не розумів значення своїх дій, був недієздатним, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Спірний заповіт по формі відповідає вимогам закону , складений без порушень Інструкції . Крім того пояснив, що нотаріусом не приймалося постанови щодо позбавлення недієздатних спадкоємців, дітей [PERSON], їх обов*язкової частки у спадщині. Свідок [PERSON], син позивача [PERSON], пояснив в суді, що 5 грудня 2012року від батька він узнав про поганий стан здоров*я діда, [PERSON] Приїхавши до нього, побачили діда, який лежав на кроваті, дуже важко дихав, на ногах бачив пятна синюшного кольору, але про наявність у нього онкологічного захворювання він не знав. Перед цим бачив діда 11 серпня 2012року, він керував автомобілем та був цілком здоровою , дієздатною людиною. Аналогічні поясненні дав в суді свідок [PERSON], онук [PERSON] та син [PERSON], який вказав, що за тиждень до смерті він спілкувався по телефону з дідом, він скаржився на погіршення стану здоров*я, розмова була жвава, дід все розумів, що казав. Підстав вважати, що в вересні 2012року [PERSON] був не у своєму розумі, не розумів значення своїх дій у нього немає. Свідок [PERSON], лікар-терапевт Біловодської ЦРБ пояснила в суді, що поступив [PERSON] в лікарню в незадовільному стані, він останні кілька років страждав на хронічний бронхіт, 15 листопадла 2012року у нього виявили фіброзну зміну, патологію в предстатевій залозі, були скарги на болі в області правого підребір*я , виявлено онкологічне захворювання, у зв*язку з чим для зняття болі вона призначила йому ін*єкції наркотичного засобу промедол. Він сам просив виписати його з лікарні, так як вдома буде краще. Свідок [PERSON] , син померлого [PERSON], пояснив в суді, що спілкувався з батьком останній раз перед тим, як батьку лягти в лікарню. Він був цілком дієздатним, розумів значення своїх дій та поступків. Але за характером він те, що задумав, ніколи не змінював, даже якщо був неправий., ніхто не міг на нього, його думку вплинути та її змінити . Він незадоволений тим, що їх сестра, [PERSON] сама, без їх відома, поховала батька. Свідок [PERSON] пояснив в суді, що знав [PERSON] з 1968 року, разом працювали в органах ДАІ. З віком його стан здоров*я погіршувався, але ніяких відхилень в психічному стані [PERSON] не було. Він писав книги, видавав їх. В жовтні 2012року у нього була презентація його останньої кнги, де він, свідок, виступав з річчю.Перед святкуванням дня міліції в листопаді 2012року він заїжджав до [PERSON] для вирішення питання щодо його участі у святкуванні, але останній скаржився на стан здоров*я, у зв*язку з чим не міг бути присутнім на святі. Свідок [PERSON] пояснив в суді, що знав [PERSON] з дитинства, а потім став його сусідом по під*їзду, кожного дня він з ним спілкувався, знає всіх його рідних. Він скаржився на дітей, що не приїздять до нього, одна лише [PERSON] постійно навідувала його.В листопаді він відвозив [PERSON] до лікарні і в його присутності померлий казав своїй дочці , [PERSON], що він їй зробив на день народження подарунок, коробку цукерок, яка лежить на серванті в його квартирі . Після його поховання [PERSON] йому сказала, що в цій коробці цукерок лежав заповіт батька. В грудні 2012року йому подзвонив [PERSON] та попросив забрати його з лікарні, оскільки по пільгах йому ліки не видають, а по повній ціні він не має грошей на придбання ліків. Може підтвердити той факт, що [PERSON] дуже важко було переконати , якщо він щось надумав собі,даже якщо він не правий.Такий був характер у нього. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, оглянув амбулаторну карту хворого [PERSON], стаціонарні картки хворого [PERSON] під час його лікування 03.08.2010року у шпиталі ветеранів ВВв, 23.11.2012року в Біловодській ЦРБ, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з положення ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод , кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обов*язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В суді встановлено, що 20 вересня 2012 року [PERSON], [INFO], діючи добровільно і перебуваючи в здоровому розумі та в ясній пам*яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства, а саме ст..ст. 207,1233-1236,1241,1248,1253-1255,1307 ЦК України, склав заповіт, за умовами якого квартиру [ADDRESS], заповідав [PERSON],1947 року народження .Заповіт посвідчено 20.09. 2012 року державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори Поляком Д.В. в реєстрі за № 611. Даний заповіт був особисто прочитаний та підписаний заповідачем [PERSON], про що він поставив свій підпис, в дійсності якого ніхто з позивачів не сумнівається. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірена нотаріусом.( арк..спр.14). Статтею 1233,1235,1236 ЦК України передбачено, що заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїм спадкоємцем одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право скласти заповіти щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Положеннями ст..203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так, заповіт, складений 20.09.2012 року [PERSON], відповідає вимогам законодавства щодо його складання, підписання та посвідчення. Судом не виявлено порушень законодавчих норм при складанні спірного заповіту з боку заповідача, відповідача, нотаріуса. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, не передбачена обов*язковість державного нотаріуса при засвідченні заповіту повністю вказувати своє ім*я та по-батькові, у зв*язку з чим підставу для визнання заповіту недійсним, а саме- написання своїх імені та по-батькові в скороченому вигляді - Поляк Д.В. , суд вважає надуманою, не обгрунтованою. Доводи представника позивача [PERSON] про наявність у [PERSON] з 2004 року психічного або неврологічного розладу, посилаючись на запис у амбулаторній карті щодо наявності у нього неврастенії, що дає підстави вважати його частково недієздатним , і з цього приводу необхідність присутності при складанні заповіту опікунів чи оглядальників суд вважає необґрунтованими, оскільки наявна у справі медична документація, яка була оглянута в судовому засіданні, не несе в собі відомостей щодо будь-якого погіршення психіатричного стану [PERSON], що впливало на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Доводи позивачів [PERSON], [PERSON], представника позивача [PERSON] про вплив відповідачки [PERSON] на думку батька, [PERSON] , щодо розподілу спадкового майна, щодо складання заповіту на користь відповідачки , суд також вважає необґрунтованим, оскільки не підтверджений жодним доказом. Під час судового слідства представник позивача [PERSON] від призначення експертизи для визначення психічного та фізичного стану здоров*я [PERSON] на час складання заповіту відмовився, позивачами [PERSON] та [PERSON] також не заявлялося клопотання про призначення даної експертизи, у зв*язку з чим відповідно до наявних у справі доказів у суду немає підстав вважати [PERSON] недієздатним на час складання спірного заповіту. Посилання позивачів на лист [PERSON], датованого 2002 роком, де він буцім-то вирішив поділити все своє майно порівну між всіма дітьми, тому викладене в спірному заповіті не відповідало його волі, суд не бере до уваги, оскільки в даному листі, який залучений до матеріалів справи на арк.. 51-65, особа описує ставлення всіх його дітей до себе, про своє життя з їх матір*ю, і описує варіанти розподілу майна, яке нажито ним з їх матір*ю під час їх спільного життя, де в п.4 ( арк..спр.64) вказує про можливість залишення заповіту на одну особу і поділу його між всіма дітьми. Коли був написаний цей лист та ким з листа не видно. Якщо ж брати до уваги, що цей лист написаний саме [PERSON], то після написання даного листа пройшло 12 років і свою волю [PERSON] виклав в спірному заповіті. Згідно ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами не було надано суду достатніх та необхідних доказів на підтвердження своєї правової позиції, доказів про особливий стан [PERSON]під час складення заповіту, а посилання на вік [PERSON] , як на підставу його недієздатності, є безпідставним. Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів суд приходить до висновку щодо недоведеності позивачами доказів та підстав для визнання заповіту, складеного [PERSON] Андрієвичем 20.09.2012року недійсним, у зв*язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Також не підлягає задоволенню позовні вимоги , пред*явлені саме до державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області, оскільки державний нотаріус не є належним відповідачем у даній справі, так як він лише фіксував волю заповідача 20.09.2012року, та не є спадкоємцем за заповітом і не має інтересу при вирішенні даної справи.

Outcome: dismissed