Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути аліментb в розмірі ? частини на утримання доньки [PERSON], [INFO] та в розмірі 1/5 частини на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з 01.08.2013 року. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона з відповідачем з 12.01.2013 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. З серпня 2013 року відповідач добровільно перестав приймати участь в утриманні дитини та надавати матеріальну допомогу. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не може повністю самостійно утримувати дитину та забезпечувати їй нормальний життєвий рівень та матеріальне забезпечення мінімальних життєвих потреб оскільки, окрім соціальних виплат, іншого доходу вона не має, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Представник позивачки, [PERSON], надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, при цьому не досягла трирічного віку, відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини та в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Виомги позивачки щодо стягнення аліментів починаючи з 01.08.2013 року не грунтуються на законі, оскільки згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позовна заява подана до суду 23.10.2013 року і саме з цього часу слід присуджувати аліменти. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок, а також на користь позивачки витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн., що підтвержено відповідними доказами. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial