Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на праві власності їй належить будинок [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрована мати позивачки [PERSON], та бувший чоловік позивачки [PERSON], який є відповідачем у справі, та у вказаному будинку не проживає вже більше десяти років. Відповідач забрав свої речі і переїхав до іншого місця проживання, яке позивачці не відоме. В судове засідання з»явилась позивачка, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори від 10.12.2005 року належить жилий будинок [ADDRESS] (а.с.6). Згідно витягу з погосподарської книги господарства за №0478-І в селі Велика Офірна, виданого Малоснітинською сільською Радою, Фастівського району, Київської області за даним будинком, крім [PERSON], зареєстрована та проживає її мати [PERSON], [INFO], та зареєстрований, але не проживає колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], шлюб з яким було розірвано 18.08.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим ЗАГСом Мінського району міста Києва (а.с.5) Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов №250 від 26 квітня 2013 року, та №444 від 23 липня 2013 року підтверджено факт не проживання [PERSON] в належному [PERSON] будинку більше десяти років (а.с.9-10). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. За вимог ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинку [ADDRESS] оскільки як доведено в суді відповідач понад шість місяців у спірному будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень ї прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а враховуючи той факт, що в судовому засіданні доведено, що відповідач не проживає в спірному будинку. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 9, 150, 155, 158, 169 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved