Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у квартирі [ADDRESS], зареєстровані та мешкають разом [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, [PERSON], з 26 листопада 2009 року. Відповідач мешкав у квартирі з нею та членами її сім'ї з червня 2008 року, як цивільний чоловік та батько її сина. З дня реєстрації відповідач не мешкає у квартирі, про що свідчить довідка, видана Головою домового комітету від 16.07.2013 року. Позивач, ніяким чином, не перешкоджала відповідачу в проживанні у квартирі, він мав змогу користуватись жилим приміщенням, але добровільно залишив квартиру [ADDRESS] Відповідач забрав всі свої речі та пішов з квартири, не маючи наміру мешкати спільно у квартирі. Звісток про своє місце перебування відповідач не надав. Матеріальної допомоги не надає. Вищевказана квартира належить їй та членам її сім'ї, а саме: позивачу - [PERSON], третій особі - [PERSON], сину - [PERSON] та дочці - [PERSON] - на праві спільної сумісної власності - в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 14861 від 29 грудня 2005 року, виданого органом приватизації Лисичанської міської ради. Квартира була зареєстрована в БТІ від 02.02.2006 року під реєстраційним номером 13731780. З 29 грудня 2013 року - [PERSON] знята з реєстрації у зв'язку з переїздом та реєстрацією місця проживання за місцем знаходження її чоловіка. У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день відповідач не є виписаним з квартири, яка належить позивачеві та членам її сім'ї, охоронювані законом права та інтереси, як власників квартири порушуються, зокрема вони несуть збитки щодо оплати комунальних послуг, так як згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживач у разі зняття його з реєстрації місця проживання та реєстрації в іншому місці буде мати право на зменшення розміру плати за житлово-комунальні послуги, тобто після зняття з реєстрації відповідача, вона буде сплачувати мешу суму за вищевказані послуги. Також у позивача виникають труднощі при отриманні довідок з ЛКТ «Паспортна служба», вона вимушена отримувати різноманітну кореспонденцію на ім'я відповідача, який прописаний у квартирі, але не мешкає там. З відповідачем у позивача склались погані відносини. Відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації із спірної квартири, участі у витратах на її утримання не бере, а його реєстрація за вищевказаною адресою створює їй перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, тому просила суд ухвалити рішення про усунення перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції закріплює у нормі-гарантії, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 319 ЦК України регламентує наступне: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 321 ЦК України призюмує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Згідно з статтею 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Стаття 382 ЦК України дає легальне визначення квартири, тобто квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло № 14861 виданого Лисичанською міською радою, відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі від 29.12.2005 року на підставі розпорядження № 1031 від 29.12.2005 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках та зареєстрована Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації 02.02.2006 року в книзі № 17, номер запису № 377 (а.с. 36-37). Згідно з копією домової книги на квартиру [ADDRESS], у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 38-39). Згідно з довідкою № 338, наданою КП «ПАСПОРТНА СЛУЖБА» від 08.07.2013 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] р.н. (а.с. 18). Згідно з довідкою № 32, наданою Головою домового комітету від 16.07.2013 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований [PERSON], але у квартирі він не проживає з дня реєстрації (а.с. 19). Згідно з довідкою, наданою Лисичанським КАТП 032806 від 15.06.2013 року, за адресою: вул. Свердлова, 360/78, послугою по вивозу ТБО (сміття) користуються чотири чоловіки. Заборгованість за послугу по вивозу ТБО (сміття) станом на 01.07.2013 рік відсутня (а.с. 25). Згідно з довідкою, виданою КП «ЛЖЕК №1» від 12.07.2013 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], має заборгованість станом на 01.07.2013 рік у розмірі 45,41 грн. (а.с. 27). Згідно з довідкою, наданою Лисичанським управлінням по експлуатації газового господарства від 11.07.2013 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] заборгованість з оплати за користування природним газом не має (а.с. 28). Згідно з довідкою № 283, наданої Директором КЗ «ЛСШ І-ІІ ступенів № 8» від 17.07.2013 року, син [PERSON], [PERSON], [INFO] року народження, навчається в 9-В класі КЗ «ЛСШ І-ІІІ ступенів № 8». Батько [PERSON], [PERSON], участі у вихованні сина не приймає (не бачили його, до школи на батьківські збори не навідується, [PERSON] про свого батька не розповідає і не згадує, зі слів сина, батько з ними не мешкає) (а.с. 31). Згідно з довідкою № 893, наданої УПСЗН м. Лисичанська від 10.07.2013 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам до 18 років на дитину - інваліда до 18 років [PERSON], [INFO] року народження з 23.01.2006 року по 20.05.2015 рік у розмірі 1230,80 грн. щомісячно з надбавкою на догляд (а.с. 35). На підтвердження оплати за комунальні послуги позивач надав суду довідки (а.с. 26, 29, 30, 34). Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує його права, так як вона, разом з третьою особою, змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 26.11.2009 року. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач [PERSON] дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2009 року, тобто понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини відсутності відповідача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ групи. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Тому судовий збір по справі складає 114,70 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 114 гривень 70 копійок.

Outcome: approved