Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави 01.07.2013 року звернувся до суду з зазначеним позовом до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання повернути земельну ділянку, у якому, з врахуванням поданих до суду уточнень від 30.08.2013 року (а.с.91), зазначив, що Рішенням Коблівської сільської ради Березанського районну Миколаївської області № 21 від 02.04.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду для комерційного використання земельної ділянки площею 0,0150 га із земель не наданих у власність та користування в межах села Коблево Березанського району Миколаївської області, а Рішенням Коблівської сільської ради Березанського районну Миколаївської області № 24 від 25.10.2012 року затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] в дострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 0,0129 га (кадастровий номер 4820982200:12:045:0013), нормативною грошовою оцінкою 320 823 грн., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану по [ADDRESS]. На підставі вказаного Рішення Коблівської сільської ради Березанського районну Миколаївської області № 24 від 25.10.2012 року 20.11.2012 року між Коблівською сільською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі. Однак, позивач вважає, що зазначені рішення Коблівської сільської ради підлягають визнанню незаконними та скасуванню, а земельна ділянка поверненню територіальній громаді, мотивуючи це тим, що земельна ділянка, передана в оренду відповідачці [PERSON] на підставі оспорюваних рішень, розташована у пляжній зоні прибережної захисної смуги Чорного моря, оскільки, як свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного 21.05.2013 року державним інспектором сільського господарства на території Миколаївської області, вказана земельна ділянка розташована на відстані 17-20 м. від узрізу Чорного моря. Разом з тим, відповідно до вимог ст.4 Водного кодексу України, ст.58 Земельного кодексу України, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів відносяться до земель водного фонду. Статтею 88 Водного кодексу України та статтею 60 Земельного кодексу України передбачено, що з метою охорони водних об'єктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прилежна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від узрізу води. У межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від узрізу води. Згідно ст. 59 Земельного кодексу України та ст.85 Водного кодексу України органами виконавчої влади та місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися громадянам лише на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг, водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних цілей, тощо. Частиною 1 статті 90 Земельного кодексу встановлено, що прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток та лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковими централізованим постачанням та каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. Цією ж статтею, а також статтею 62 Земельного кодексу України встановлено, що у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Таким чином, будівництво та обслуговування будівель торгівлі у прибережній захисній смузі моря, у тому числі в межах пляжної зони, законодавством заборонено. Отже, і надання цих земель для таких цілей суперечить вимогам вищенаведених норм земельного та водного законодавства. Посилаючись на наведене просить суд: - визнати незаконним та скасувати Рішення Коблівської сільської ради Березанського районну Миколаївської області № 21 від 02.04.2012 року в частині надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду для комерційного використання земельної ділянки площею 0,0150 га в [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати Рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 24 від 25.10.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання [PERSON] в дострокову оренду терміном на 49 років земельної ділянки площею 0,0129 га в [ADDRESS]; - зобов'язати відповідачку повернути територіальній громаді в особі Коблівської сільської ради Березанського районну Миколаївської області земельну ділянку площею 0,0129 га, вартістю 320 823 грн., (кадастровий номер 4820982200:12:045:0013), розташовану по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи це тим, що твердження позивача з посиланням на ст. 88 Водного кодексу України, ст.60 Земельного кодексу України про те, що земельна ділянка, яка надана відповідачці, розміщена в межах прибережної смуги і відноситься до земель водного фонду, а відтак, в силу положень ст.59 ЗК України, не може перебувати у приватній власності, на його думку, є безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів віднесення спірної земельної ділянки до прибережної смуги. Вважає, що для підтвердження даного факту позивачу необхідно надати затверджений проект із землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Чорного моря, складений та затверджений у відповідності з Законом «Про землеустрій», так як у відповідності до ч.3 ст.60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Представник відповідача Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. У поданій до суду письмовій заяві від 13 грудня 2013 року №1564 (а.с.117) відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить справу розглянути без участі його представника, та відмовляється від раніше поданої ним до суду письмової заяви, у якій він зазначив, що визнає позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд з'ясував наступні обставини. Як встановлено судом, Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 21 від 02.04.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду для комерційного використання земельної ділянки площею 0,0150 га із земель не наданих у власність та користування в межах села Коблево Березанського району Миколаївської області (а.с.9). Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №24 від 25.10.2012 року був затверджений проект землеустрою та надано [PERSON] в довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 0,0129 га в [ADDRESS] в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.10). Даних про те, що зазначений проект виготовлено з порушеннями вимог чинного законодавства України, а також даних про відсутність в проекту усіх, передбачених законом погоджень з боку відповідних органів державної влади, судом не встановлено. З вихідної земельно-кадастрової інформації відділу Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,0129 га, за рахунок якої запроектоване відведення, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.64). Позивач, посилаючись на Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.05.2013 року (а.с.33), з якого вбачається, що передана відповідачці [PERSON] в строкове користування земельна ділянка, розташована на відстані 17-20 м. від узрізу Чорного моря, вважає зазначені рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області незаконними, оскільки на його думку, дані рішення суперечать вимогам земельного законодавства. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, суд керується наступним. Відповідно до ч.3 ст.60 ЗК України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЗК України та ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, за окремими проектами, що розробляються, узгоджуються та затверджуються відповідними органами, встановлюються прибережні захисні смуги з режимом обмеженої господарської діяльності. З наданого позивачем до суду листа відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 19.09.2013р. №01-32-79 вбачається, що проект відведення прибережної захисної смуги Чорного моря в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області у відділі відсутній (а.с.116). Разом з тим, згідно правової позиції, викладеної в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого Суду України від 25.09.2013р. у справі за позовом Дніпровського екологічного прокурора в інтересах держави в особі державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції сільського господарства України до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Особа 3, Особа 4, Особа 5, Особа 6 про визнання незаконним розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації, недійсними державних актів на право власності на землю, повернення земельної ділянки, межі земельних ділянок, на які розповсюджуються права будь-яких фізичних чи юридичних осіб або органів місцевого самоврядування, у тому числі, зони спеціальних обмежень щодо використання земель, повинні бути визначені у відповідності до існуючих вимог. За відсутності встановлених меж земельних ділянок спеціального обмеження (меж прибережних захисних смуг) порушення або перетин таких меж є неможливим. За висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а для визначення, встановлення та закріплення меж прибережної захисної смуги, та як наслідок віднесення цієї території до земель водного фонду, законодавством України передбачений відповідний порядок, який полягає у розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Аналогічна позиція висловлена і в Постанові Верховного Суду України від 22.05.2013р. у справі №6-25цс13, виходячи зі змісту якої, необхідними передумовами для встановлення прибережної захисної смуги є розроблення, погодження та затвердження проекту визначення розмірів і меж водоохоронних зон, у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.3607 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили, що на дату прийняття спірних рішень Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 21 від 02.04.2012 року та №24 від 25.10.2012 року були визначені розмір та межі водоохоронної зони з прибережною захисною смугою у встановленому законом порядку, зокрема, дані про наявність розробленого та затвердженого проекту із землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Чорного моря в межах території Коблівської сільської ради, судом не приймається до уваги доводи прокурора щодо незаконності виділення спірної земельної ділянки на землях прибережної захисної смуги вдовж моря. При цьому, оцінюючи як доказ Акт перевірки дотримання земельного законодавства від 21.05.2013р. (а.с.33-34), на який посилається позивач, обґрунтовуючи позов, суд, при прийнятті рішення у справі, звертає увагу на те, що у даному документі, виходячи з його фактичного змісту, зазначено, що оспорювана земельна ділянка відноситься як до земель водного фонду, так і до земель сільськогосподарського призначення, що, на думку суду, суперечить положенням земельного законодавства України, оскільки, Земельним кодексом України не передбачено поєднання декількох категорій земель на одній земельний ділянці. В зв'язку з цим, враховуючи, що предметом доказування у даній справі є факт порушення відповідачами вимог ст.90 ВК України, а Акт перевірки дотримання земельного законодавства від 21.05.2013 року містить суперечливі дані стосовно того, до якої категорії земель відноситься спірна земельна ділянка, суд вважає зазначений доказ в цій частині недостовірним, і тому, відхиляє при ухваленні рішення у справі. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог, і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed