Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року її малолітній дочці належить 1/3 частина квартири, розташованої в [ADDRESS]. Відповідачу по цій справі належить також 1/3 частина вказаної квартири. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Малолітня [PERSON] володіє своєю часткою квартири, але позбавлена права користуватись нею як житлом з наступних причин. В належній за правом спільної часткової власності квартирі її дочка не має можливості проживати, оскільки квартирою повністю розпоряджається відповідач. Вона, задовго до одержання правових документів, без відома її, як законного представника малолітньої, та органів опіки і піклування, вселила в спірну квартиру наймачів. Ключі від квартири знаходяться у відповідачки, вона відмовилась їх віддати. Вселити добровільно позивачку з дочкою в квартиру відповідачка відмовилась Таким чином, її дочка позбавлена права користуватись належною їй власністю. Вона проживає з дочкою в чужому приміщенні, у них немає ніякого іншого житла ні за правом власності, ні за правом користування. Тому її дочка має потребу в спірній квартирі, яка необхідна їй як житлове приміщення. Просила вселити малолітню [PERSON], [INFO], в квартиру, розташовану в [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 12 листопада 2013 року позивачка подала заяву про доповнення позовних вимог, у якій просила вселити її разом з малолітньою дочкою в квартиру, розташовану в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені та доповнені позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просили позов задовольнити. Відповідачка та її представник позов визнали частково. Відповідач суду пояснила, що вона згодна на вселення до спірної квартири лише малолітньої онуки і заперечує проти вселення позивачки, оскільки після смерті її сина - [PERSON], залишились його борги по кредитах в банку, які погашала лише вона. Ні позивачка, ні третя особа не брали участі у погашенні боргів. Крім того, вона після смерті сина постійно робила в спірній квартирі ремонт за власний кошт, без допомоги позивачки та третьої особи. У зв'язку з цим вона проти задоволення позову у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], позов підтримав, та просив його задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ровеньківської міської ради, в судове засідання не з'явився. Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за їх відсутності. Просили позов задовольнити. Вислухавши позивача та її представника, відповідача та її представника, третю особу [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений та доповнений позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року (ар.с. 6-7). [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (ар.с. 12). З копії домової книжки квартири [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими у вказаній квартирі (ар.с. 9-11). Факт реєстрації [PERSON] за вказаною адресою підтверджується також копією її паспорту (ар.с. 4-5). Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Оскільки малолітня [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS], суд вважає, що її мати - позивачка [PERSON] як законний представник малолітньої має право вимагати усунення перешкод у користуванні квартирою. Як встановлено ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. В судовому засіданні було встановлено, що діями відповідачки малолітня [PERSON] була позбавлена права користування належною їй 1/3 частиною квартири [ADDRESS]. Тому це її порушене право підлягає поновленню, малолітня [PERSON] підлягає вселенню у спірну квартиру. Оскільки малолітня [PERSON] в силу свого віку не може самостійно здійснювати право користування своєю часткою квартири та потребує догляду, утриманню та вихованню з боку матері, суд вважає за необхідне вселити малолітню [PERSON] разом з її матір'ю - [PERSON] Посилання відповідача на те, що позивач не має права на проживання у спірній квартирі, оскільки не приймала участі у сплаті боргів, суд до уваги прийняти не може, оскільки питання щодо погашення боргів померлого [PERSON] виходить за межі заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції про сплату судового збору, позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved