Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

03.09.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що в 1998 році придбала у відповідачки 49/100 частини будівлі за № 79 в с. Білогрудово, Голопристанського району Херсонської області, який розташований на земельній ділянці площею 2500 кв. м. Договір купівлі-продажу був зареєстрований у Голопристанському відділенні Товарної біржі «Ва-Банк» 14 вересня 1998 року. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано 30 вересня 1998 році в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації під № 3827. У зв’язку з тим, що позивачка вирішила продати домоволодіння і звернувся до нотаріуса, який пояснив, що договір-купівлі продажу не є правовстановлюючим документом, оскільки нотаріально не посвідчений, і порадив звернутися в суд. Просить задовольнити її позов і визнати за нею право власності на будинок, який вона придбала за договором купівлі-продажу. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка в судове засідання не з’явилась, причини не явки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши інвентарну справу на домоволодіння №3827 в с. Білогрудово, Голопристанського району Херсонської області, заслухавши сторони, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні судом встановлено, що 14.09.1998 року сторони уклали договір купівлі-продажу № 2-0466, зареєстрований на товарній біржі «Ва-Банк», згідно якого відповідач продала, а позивач придбала 49/100 частини будівлі за № 79 в с. Білогрудово, Голопристанського району Херсонської області розташований на земельній ділянці площею 2500 кв. м. за 5972 грн. (а.с.6). Сторони в судовому засіданні підтвердили, що розрахунок між ними відбувся в повній мірі. Продавець спірного будинку [PERSON], володіла спірним будинком на підставі договору купівлі-продажу, який був досліджений судом (матеріали інвентарної справи). Право власності на спірний будинок позивач зареєстрував 30.09.1998 року в Херсонському ДБТІ під №3827. За змістом статті 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог статті 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення угоди), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Разом з тим, відповідно до положень статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на момент укладення угоди), угоди купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] придбавши у відповідачки [PERSON] за угодою купівлі-продажу житловий будинок, на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу», статті 128 ЦК УРСР набув права власності на домоволодіння, однак в силу положень статті 227 ЦК УРСР неналежним чином посвідчив укладену угоду, що унеможливлює йому в подальшому вільно розпоряджатися своєю власністю, а за таких обставин, його право підлягає судовому захисту, відповідно до вимог статті 392 ЦК України.

Outcome: approved