Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Красноармійськвугілля про стягнення одноразової допомоги при звільнені у звязку з виходом на пенсію. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 червня 2001 року його було звільнено за власним бажанням, згідно наказу № 81 к від 27 червня 2001 року, у звязку із переходом на пенсію за віком з шахти ім. О. Г. Стаханов Виробничого обєднання Красноармійськвугілля, правонаступником якого є відповідач - ДП Красноармійськвгілля. Загалом на підприємствах вугільної промисловості він пропрацював з 1980 року та мав стаж роботи на час вказаного звільнення майже 19 роки. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП Украни власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статтi 116 КЗпП Украни. Вiдповiдно до ст. 116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацi провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст. 116 КЗпП Украни його не було письмово повiдомлено про виплату нарахованих йому сум при звiльненi, тому він не мiг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифноi) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 07.08.2001 року. З метою зясування сум належних йому при звiльненi він 26.04.2013 року звернувся до ВП шахта ім. О. Г. Стаханова ДП Красноармійськвугілля. Останній своєю відповіддю від 14 травня 2013 року № Д-11-1 його повiдомив, що передбачена одноразова допомога при звiльненi йому не виплачено. В свою чергу вiдповiдачем не було його усно та\\або письмово повiдомлено про виплату нарахованих сум при звiльненi та про те що одноразова допомога при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю вiдповiдачем не нарахована та не сплачена він дiзнався пiсля вручення йому вiдповiдi відповідачем. Таким чином вбачається що він дізнався про порушення своїх прав у середині травня 2013 року з відповіді відповідача. За змістом ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Вiдповiдно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками працiвнику, що має право на пенсiю за вiком чи по iнвалiдностi, при виході на пенсію має право отримати одноразову допомогу, розмiр якої залежить вiд стажу роботи в галузi i середнього заробiтку, але не менше 10 рокiв - середньомiсячного заробiтку, 15 рокiв - двохмiсячного заробiтку, 20років i бiльше - трьохмiсячного. Ця допомога сплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат на які має право працівник згідно з чинним законодавством. В свою чергу згідно п.3.2 відповідної угоди положення угоди є обовязковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів а також під час розгляду трудових спорів. При звiльненнi у червні 2001 року вказана допомога йому не була виплачена. Оскiльки його стаж роботи на пiдприємствi на час звiльнення складав понад 20 рік, він мав право на виплату одноразовоi допомоги в розмiрi трьох середньомiсячних заробiтних плат, що складала на час звільнення 901,20 грн. (450,60 грн. - його середня зарплата х 2 міс). Згiдно ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi у ст. 116 КЗпП України, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство повинно виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На думку позивача, у звязку з тим, що згідно п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками він має право на відповідну одноразову допомогу при звільненні у звязку з виходом на пенсію то відповідач винен йому як одноразову допомогу так і зобовязаний сплатити середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згiдно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 22 грн. 53 коп. Він був звільнений 27.06.2001 року, а повний розрахунок пiдприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звiльненi з 28.06.2001 року по 05.06.2013 рік 4 359 календарних днiв. Отже, 4 359 календарних днiв затримки розрахунку х 22,53 грн. = 98 208,27 грн. Загалом за затримку належних звiльненому працiвниковi сум при звiльненi вiдповiдач за перiод з 28.06.2001 року по 05.06.2013 рік повинен виплатити загалом середнiй заробiток, невиплачену одноразову допомогу у розмiрi 99 109 грн. 47 коп. (901,20 грн. + 98 208,27 грн.) Крім того, на думку позивача, вчасно не виплативши належнi йому при звiльненнi суми у встановленi законодавством строки, вiдповiдач спричинив йому моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях у звязку з порушенням його законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей та матерiальних труднощах у звязку з цим, на протязi тривалого часу. Це привило до порушення його звичного життєвого устрою, він став замкнутий, мало товариський, втратив який або iнтерес до житгя. Для забезпечення нормального життєвого рiвня, йому доводилось брати у борг грошi у знайомих, товаришiв, а в звязку з не виплатою вiдповiдачем належних йому грошей, він не мав змоги в обумовленi строки повертати борги, що зруйнувало вiдносини з його кредиторами, якi до тепрiшнього часу не налагодженнi. Для налагоджування стосункiв з кредиторами, у нього виникає необхiднiсть витрачати власнi кошти. Оцiнуючи характер та тривалiсть моральних страждань, вчинену йому моральну шкоду, він оцiнює у 99 109 грн. 47 коп. До судового засіданні позивач не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участи. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Cуд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2001 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням, згідно наказу № 81 к від 27 червня 2001 року, у звязку із переходом на пенсію за віком з шахти ім. О. Г. Стаханов Виробничого обєднання Красноармійськвугілля, правонаступником якого є відповідач - ДП Красноармійськвгілля. Загалом на підприємствах вугільної промисловості він пропрацював з 1980 року та мав стаж роботи на час вказаного звільнення майже 19 роки. Вiдповiдно до ст. 47 КЗпП Украни власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi в статтi 116 КЗпП Украни. Вiдповiдно до ст. 116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацi провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст. 116 КЗпП Украни [PERSON] не було письмово повiдомлено про виплату нарахованих йому сум при звiльненi, тому [PERSON] не мiг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифноi) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками вiд 07.08.2001 року. З метою зясування сум належних [PERSON] при звiльненi він 26.04.2013 року звернувся до ВП шахта ім. О. Г. Стаханова ДП Красноармійськвугілля. Останній своєю відповіддю від 14 травня 2013 року № Д-11-1 його повiдомив, що передбачена одноразова допомога при звiльненi йому не виплачено. В свою чергу вiдповiдачем не було його усно та\\або письмово повiдомлено про виплату нарахованих сум при звiльненi та про те що одноразова допомога при звiльненнi у звязку з виходом на пенсiю вiдповiдачем не нарахована та не сплачена [PERSON] дiзнався пiсля вручення йому вiдповiдi відповідачем. Таким чином вбачається, що [PERSON] дізнався про порушення своїх прав у середині травня 2013 року з відповіді відповідача. За змістом ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Вiдповiдно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками працiвнику, що має право на пенсiю за вiком чи по iнвалiдностi, при виході на пенсію має право отримати одноразову допомогу, розмiр якої залежить вiд стажу роботи в галузi i середнього заробiтку, але не менше 10 рокiв - середньомiсячного заробiтку, 15 рокiв - двохмiсячного заробiтку, 20років i бiльше - трьохмiсячного. Ця допомога сплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат на які має право працівник згідно з чинним законодавством. В свою чергу згідно п.3.2 відповідної угоди положення угоди є обовязковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів а також під час розгляду трудових спорів. При звiльненнi у червні 2001 року вказана допомога [PERSON] не була виплачена. Оскiльки його стаж роботи на пiдприємствi на час звiльнення складав понад 20 рік, він мав право на виплату одноразовоi допомоги в розмiрi трьох середньомiсячних заробiтних плат, що складала на час звільнення 901,20 грн. (450,60 грн. - його середня зарплата х 2 міс). Згiдно ст. 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi у ст. 116 КЗпП України, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство повинно виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На думку позивача, у звязку з тим, що згідно п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди мiж Держвуглепромом i галузевими вугiльними профспiлками він має право на відповідну одноразову допомогу при звільненні у звязку з виходом на пенсію то відповідач винен йому як одноразову допомогу так і зобовязаний сплатити середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згiдно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 22 грн. 53 коп. Він був звільнений 27.06.2001 року, а повний розрахунок пiдприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звiльненi з 28.06.2001 року по 05.06.2013 рік 4 359 календарних днiв. Отже, 4 359 календарних днiв затримки розрахунку х 22,53 грн. = 98 208,27 грн. Загалом за затримку належних звiльненому працiвниковi сум при звiльненi вiдповiдач за перiод з 28.06.2001 року по 05.06.2013 рік повинен виплатити загалом середнiй заробiток, невиплачену одноразову допомогу у розмiрi 99 109 грн. 47 коп. (901,20 грн. + 98 208,27 грн.) Суд вважає, що суму, яку необхідно стягнути з відповідача за невиплачену одноразову допомогу при звільнені у звязку з виходом на пенсію необхідно розраховувати не з розрахунку календарних днів, як вимагає позивач за період з 28.06.2001 року по 05.06.2013 рік - 4 359 календарних днів та відповідно суму 99 109 грн. 47 коп., а з розрахунку робочих днів, яка, за вказаний період становить 2 998 робочих дні. Отже, за 2 998 робочих днів затримки розрахунку відповідач повинен сплатити [PERSON] 67 544 (шістдесят сім тисяч пятсот сорок чотири гривни) 94 коп. з розрахунку (2\~ 998 календарних днів х 22,53 грн. середньоденної заробітної плати). Крім того, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 901 грн. 20 коп. невиплачену одноразову допомогу при звiльненнi за власним бажанням у звязку iз виходом на пенсію, Щодо стягнення моральної шкоди позивачеві, суд вважає, що дана частина позову задоволенню не підлягає, так як позивач не довів суду наслідки не виплати відповідачем належних йому при звiльненнi суми у встановленi законодавством строки. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial