Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадщину. Відповідач [PERSON] також зареєстрований у зазначеній квартирі з 2007 року, як її чоловік. Однак фактично у ній не проживає з серпня 2010, його особисті речі там відсутні, оскільки він їх зібрав та поїхав мешкати до своїх батьків, шлюбні відносини між ними розірвані за рішенням суду. Сварок між ними не було, перешкод для вселення у квартиру вона йому не чинила, більше він не повертався та вселитися в квартиру не намагався. Оскільки відповідач у спірній квартири не проживає понад встановлений термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Згідно наданої заяви позовні вимоги підтримала у повному та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, є власницею квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.08.2004 р., виданого державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотконтори Васильєвою Н. М. за реєстровим №3-829 (а.с. 7), що зареєстроване у КП БТІ м. Донецька за №6493773 в реєстровій книзі 43/26дк-23 номер запису 34 від 30.08.2004 р. (а.с. 8). Позивачка зареєстрована у зазначеній квартирі з 20.09.2006 року, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с. 12). Крім неї у квартирі також зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], відповідач по справі, що підтверджується довідкою КП «КК Ленінського району м. Донецька» (а.с. 11). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 09.08.2010 року, яке набрало чинності 19.08.2010 року (а.с. 14). За зазначеною адресою відповідач не проживає з жовтня 2009 року, що підтверджується довідкою, наданою головою ЖБК «Мир-29» (а.с. 6). Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із змінами «Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час, більше, ніж один рік, без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, домовленостей щодо користування цим приміщенням між сторонами не було, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування даним жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved