Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

23 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 893,44 грн. (в т.ч. заборгованість за тілом кредиту в сумі 655,91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 24237,53 грн.) та судовий збір в сумі 248,94 грн. В позовній заяві зазначав, що 23.05.2007 року між Кредитною спілкою «Надія» (далі - КС «Надія») та [PERSON] був укладений кредитний договір із забезпеченням заставою рухомого майна та порукою. КС «Надія» повністю та своєчасно виконала свої зобов’язання за договором, надавши кредит в розмірі 12000 грн. Разом з тим, для забезпечення виконання зобов’язань по кредиту між КС «Надія» та [PERSON] був укладений договір поруки №152 с 07-п від 23.05.2007 року, за яким останній відповідає солідарно з позичальником по всім зобов’язанням. Боржник не виконав умови договору, а саме: прострочив виконання зобов’язання, здійснивши останній платіж 30.04.2013 року. Загальна сума заборгованості за кредитом складає 33496,7 грн. 20 травня 2013 року між первісним кредитором КС «Надія» та новим кредитором [PERSON] був укладений договір цесії, за умовами якого КС «Надія» передала йому право вимоги по кредитному договору №152 с 07 від 23.05.2007 року з додатком №1 до цього договору, договору застави майна №152 с 07 від 23.05.2007 року, договору поруки №152 с 07-П від 23.05.2007 року від боржників суми кредиту в розмірі 24893,44 грн., сплати заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також сплати всіх інших платежів, обов’язок по сплаті яких передбачених кредитним договором та діючим законодавством України. Кредитор письмово попередив позичальника про відступлення права вимоги по зобов’язанню боржника новому кредитору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з’явилися, своїх представників до суду не направили, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надіслали, в зв’язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 23.05.2007 року між КС «Надія» в особі заступника голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №152 с 07. Відповідно до п.1.1 вказаного договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит відповідно до умов, передбачених цим Договором, та сплатити відсотки за користування кредитом. На виконання умов зазначеного вище договору КС "Надія" надала відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 12000 грн. на побутові потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,137% від суми фактичного залишку кредиту за кожен день користування їм з кінцевим терміном повернення 23 травня 2009 року, виконавши таким чином взяті на себе зобов'язання. Відповідно до п.4.1, п.4.2 кредитного договору позичальник повинен здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячними платежами, сума яких не має бути меншою від вказаних в Графіку погашення кредиту та сплати процентів, що є невід’ємною частиною та Додатком № 1 до кредитного договору (а.с.15). На підставі пункту 3.2.1 цього договору у випадках порушення позичальником, заставодавцем або поручителем умов кредитного договору, договору застави, поруки, кредитний договір у відповідності з Положенням «Про кредитування» переходить у режим кредитів з «підвищеним ризиком». При цьому, на період знаходження договору в цьому режимі застосовується підвищена процентна ставка, тобто до ставки, зазначеної в кредитному договорі, застосовується коефіцієнт збільшення 0,2. Згідно видаткового касового ордеру №1752 від 23.05.2007 року, власноруч підписаного [PERSON], останній отримав позику в розмірі 12000 грн. за договором №152 с 07 від 23.05.2007 року, що підтверджує факт повного виконання КС «Надія» перед ним своїх зобов'язань. Також в забезпечення виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] 23 травня 2007 року був укладено договір застави майна №152 с 07, відповідно до якого КС «Надія» було передано відповідачем [PERSON] в заставу майно, зазначене у додатку №1 до вказаного договору (а.с.18). Крім того, відповідно до умов п.6.5 кредитного договору в разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, кредитор (первісний кредитор) має право відступити всі права вимоги до позичальника іншій особі (новому кредитору), яка виконає зобов'язання позичальника за цим договором, письмово попередивши позичальника (а.с.17). Виходячи з положення п.1 ч.1 ст.12 ЦК України, особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. На підставі положення ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з ч.1 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Так, 20 травня 2013 року між КС «Надія» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав належне йому право вимоги суми кредиту в розмірі 24893,44 грн., сплати заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також сплати всіх інших платежів, обов’язок по сплаті яких передбачено кредитним договором та діючим законодавством України, згідно вказаних вище кредитного договору, додатку №1 до кредитного договору, договору поруки та договору застави (а.с.21-23). Про укладення зазначеного договору [PERSON] був належним чином повідомлений, визнав позивача як нового кредитора, однак, жодних проплат більше не здійснював. Таким чином, позивач [PERSON] зайняв місце кредитної спілки «Надія» в зобов'язаннях, що виникли з вищевказаних договорів в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення договору про відступлення права вимоги. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] сплату за кредитом здійснював невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 21.05.2013 року складає 33496,67 грн., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 9243,95 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 24199,54 грн. (п.3.1 кредитного договору) та 53,18 грн. (п.3.2.1 кредитного договору), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.25). Виходячи з даних договору про відступлення права вимоги та розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку, що до [PERSON] від первісного кредитора перейшло право вимоги з боржника повернення грошового боргу, а саме: відсотків в розмірі 24199,54 грн. (розраховані за процентною ставкою 0,137%) та 53,18 грн. (розраховані з урахуванням додаткової процентної ставки від застосування коефіцієнту збільшення 0,2), та тіла кредиту в розмірі 655,91 грн., тобто в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК Українипозичальник зобов’язаний повернути кредитодавцю кредит в строк та в порядку, які встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму кредиту, він зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів від простроченої суми, встановлених договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором КС «Надія» було укладено договір поруки №152 с 07-П від 23.05.2007 року з [PERSON] (а.с.19) та договір застави майна №152 с 07 від 23.05.2007 року з [PERSON]С.(а.с.18). У відповідності до п.3.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язаннями відповідача в повному обсязі, тобто: повернення суми кредиту, виплату відсотків за користування кредитом, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору (а.с.19). Підстави, обсяг та умови відповідальності поручителя, а також інші права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.553-559 ЦК України та розділами 3-4 договорів. Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК, якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Пунктом 4.3 Договору поруки не передбачені строки закінчення їх дії, а умова дії поруки до повного виконання позичальником чи поручителем зобов'язань перед кредитодавцем не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки відповідно до ст.ст.251, 252 ЦК строком є період у часі, а не подія. Отже, кредитодавець КС «Надія» мав право вимоги до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором боржником [PERSON], тобто протягом шести місяців з 23 травня 2009 року, а саме до 23 листопада 2009 року. В межах цього строку кредитодавець вимог до поручителя не пред'являв. Вимоги до поручителя [PERSON] заявлені новим кредитором [PERSON] 23 липня 2013 року, тобто після спливу строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. Виходячи з того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), то і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняється, Оскільки кредитодавець КС «Надія» на час відступлення права вимоги 20 травня 2013 року втратив права вимоги до поручителя, то не набув такого права і новий кредитор [PERSON] За таких обставин, заборгованість в сумі 24893,44 грн. підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір в сумі 248,94 грн.

Outcome: partial