Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач 30 жовтня 2012 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначили, що гуртожиток для одиноких, розташований за адресою: [ADDRESS], був державною власністю і до 21.01.2011 року знаходився на балансі ПАТ «Дніпровськпромбуд». Статус гуртожитку по [ADDRESS] підтверджується листом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області від 16.05.2003 року № 12/10-2402, де чітко зазначено, що вказаний гуртожиток є гуртожитком для одиноких. Гуртожиток не зареєстрований як сімейний гуртожиток, у мешканців відсутні особисті рахунки у постачальників комунальних послуг, тобто мешканці сплачували за житлово-комунальні послуги безпосередньо балансоутримувачу, вартість яких закладена у вартість ліжко-місця. Згідно наказу ВАТ «Дніпровськпромбуд» № 21 від 29.06.2008 року, вартість одного ліжко-місця з 01.07.2008 року складає 250 грн. з ПДВ. Вартість ліжко-місця - 250 грн. перевірялась Державною інспекцією по цінам в Дніпропетровській області, якою встановлено законність формування тарифу, що підтверджується актом від 23.02.2009 року. Згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-521/0/3-09, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у Дніпропетровській області 26.10.2009 року за № 41/1560, встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках у розмірі 194 грн., за ліжко-місце за місяць з урахуванням ПДВ. [PERSON] мешкає та зареєстрована у гуртожитку з 31.01.2003 року, в подальшому поселила свого чоловіка [PERSON]. Таким чином, відповідачі, в період з 01.07.2008 р. по 20.10.2011 р. включно, фактично використовували 4 ліжко-місця, вартість яких складала з 01.07.2008 р. до 01.11.2009 р. 250,00грн. за 1 ліжко-місце в місяць (4х250,00грн. = 1 000,00 грн), а з 01.11.2009 р. 642,00 грн. за 2 ліжко-місця в місяць + 10,5 кв.м додаткової площі (194,00 грн. х 2 ліжко-місця+10,5 кв.м. х 24,19 грн.=642,00 грн.). Отже відповідачам всього було нараховано за період з 01.07.2008 р. до 20.10.2011р. включно - 31 180,19 грн., сплачено відповідачами - 9 900,00грн. Тобто, заборгованість з оплати за користування жилою площею в гуртожитку складає 21 280,19грн. У зв*язку з викладеним просять стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дніпровськпромбуд» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 21 280,19 грн. та судові витрати. Представник позивача Волнянська О.В. у судове засідання не з`явилася, Письмово просила розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з*явились. Про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв, про розгляд справи без їх участі, не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В ході судового розгляду справи встановлено, що гуртожиток для одиноких по [ADDRESS] у м. Дніпропетровську перейшов у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська, згідно листа регіонального відділення № 1-03/9-46 від 27.02.2003р. "Щодо передачі у комунальну власність об'єктів державної власності, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Дніпровськпромбуд" (а.с.8). Гуртожиток за адресою: [ADDRESS] до 21 жовтня 2011 року був державною власністю та знаходився на балансі Публічного акціонерного товариства «Дніпровськопромбуд» (а.с.7). 23 грудня 2002 року [PERSON] було видано ордер №1354 на право зайняття койко-місця -6 кв.м. в гуртожитку по [ADDRESS]/а.с.76/ Відповідач [PERSON] проживає в гуртожитку по [ADDRESS] та значиться зареєстрованою з 31.01.2003 року (а.с.9). Відповідно до довідки від 21.10.11 року /а.с.9/ зазначено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], проживає в гуртожитку, але не зареєстрований. При цьому необхідно зазначити, що період проживання [PERSON] в гуртожитку, позивачем не зазначено. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до [PERSON], треті особи - [PERSON], Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, Дочірнє підприємство «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» про виселення із гуртожитку та за зустрічним позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд», третя особа - [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди позовні вимоги ВАТ Дніпровськпромбуд» задоволено. [PERSON] було виселено з жилого приміщення [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В задоволенні зустрічного позову відмовлено./а.с.51-52/ Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2011 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до [PERSON], треті особи - [PERSON], Регіональне відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області, Дочірнє підприємство «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» про виселення із гуртожитку та за зустрічним позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд», третя особа - [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди - залишено без змін. /а.с.53/ Згідно наказу ВАТ "Дніпровськпромбуд" (правонаступником якого є ПАТ "Дніпровськпромбуд") №21 від 29.06.2008 року, був встановлений тариф на ліжко-місце у гуртожитках для одиноких громадян, раніше затверджений та застосований Дочірнім підприємством ВАТ "Дніпровськпромбуд" "Дніпровськпромбудсервіс", у розмірі 250,00 грн. ( а.с.11). У відповідності із наказом ВАТ "Дніпровськпромбуд"№25 від 29.02.2010р. встановлено з 01.11.2009р. вартість одного ліжко-місця в гуртожитку [ADDRESS], - 194,00 грн. з ПДВ, у разі займання площі більш ніж 6 кв.м. на одну особу, встановлена вартість 1 додаткового кв.м. - 24,19 грн. з ПДВ, а також, проведено перерахунок вартості проживання мешканцям гуртожитку [ADDRESS], згідно п. 1 даного наказу. З 01.11.2009р. та в подальшому проводити нарахування з розрахунку вартості проживання зазначеного в п. 1 даного наказу ( а.с.20). Так, з 01.07.2008 р. по 20.10.2011 р. включно, фактично нараховано за 4 ліжко-місця, вартість яких складала з 01.07.2008 р. до 01.11.2009 р. 250,00грн. за 1 ліжко-місце в місяць (4х250,00грн. = 1 000,00 грн), а з 01.11.2009 р. 642,00 грн. за 2 ліжко-місця в місяць + 10,5 кв.м додаткової площі (194,00 грн. х 2 ліжко-місця+10,5 кв.м. х 24,19 грн.=642,00 грн.). Отже відповідачам всього було нараховано за період з 01.07.2008 р. до 20.10.2011р. включно - 31 180,19 грн., сплачено відповідачам - 9 900,00грн. (а.с.6). Згідно розрахунку позивача заборгованість за користування житловою площею, з урахуванням сплачених сум, складає 21 280 грн. 19 коп. Проте, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим. Так, нарахування позивача за період з 01.07.2008 року по 01.11.2009 року за проживання у кімнаті [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS], що здійснювалось за чотири ліжко-місця є безпідставним. Згідно п.38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 03.06.1986 року 208 плата за користування жилою площею у гуртожитках для одиноких проводиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не сплачується. Вищезазначений гуртожиток не зареєстрований як сімейний гуртожиток, у мешканців відсутні особисті рахунки у постачальників комунальних послуг, тобто мешканці сплачують за житлово-комунальні послуги безпосередньо балансоутримувачу, вартість яких закладена у вартість койко-місця. Крім того, позивач безпідставно здійснив нарахування за період з 01.07.2008 року по 01.11.2009 року за 4 ліжко-місця, а з 01.11.2009 року за 2 ліжко-місця в місяць +10.5 кв.м. додаткової площі /194.00 грн. х 2 ліжко-місця +10.5 кв.м. х 24.19 грн.=642 грн./ щомісяця, оскільки відсутні докази, що [PERSON] надавала згоду на оплату додаткової площі. Крім того, як зазначено вище, [PERSON] був наданий ордер на койко-місце-6 кв.м. та видано ордер на вселення. У зв*язку з викладеним суд приходить до висновку, що за період з 01.07.2008 року по 20.10 щею у гуртожитку 8 656 грн., а нею за зазначений період часу сплачено 9 900 грн. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON], то вони не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрованим у гуртожитку по [ADDRESS] не значиться, точний період його проживання, позивачем не доведено. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а отже не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed