Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернулася [PERSON] з позовом про оскарження дії нотаріуса, визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з нерухомого майна. До початку судового розгляду позивачка уточнила свій позов шляхом зміни кола відповідачів та просила суд зняти арешт з нерухомого майна, вказавши, що станом на 26 травня 1971 року [PERSON] був власником 11/20 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Інша частина житлового у розмірі 9/20 часток будинку належала [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, його майно у спадщину перейшло - [PERSON], якій 24 грудня 1982 року державний нотаріус другої Запорізької державної нотаріальної.контори Федченко Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 9864 (додаток: свідоцтво про право на спадщину за законом та реєстраційне посвідчення ЗМБТІ від 07.02.1983р.). Після смерті [PERSON] у 1982 році до Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя звернулися [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 11/40 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі цієї позовної заяви на весь будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], відносно [PERSON] ухвалою суду від 07 вересня 1982 року накладено арешт. Вказаний арешт внесено до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 17177-93, архівний № 6255182АР1. [INFO] року [PERSON] померла. Спадкоємцями за законом були її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Право власності на 11/20 частки житлового будинку за [PERSON] підтверджено довідкою ЗМБТІ від 14 березня 1990 року за № 1036 та технічним паспортом на будинок. 26 червня 1990 року [PERSON] прийняла 1/3 частку на спадкове майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Білик Є.В. Запорізької районної державної нотаріальної контори, яке зареєстровано в реєстрі за № 834. Відповідно до розрахунку 1/3 частки від загальної частки спадкового майна складає 11/60, із розрахунку: 11/20 = 11/60 + 11/60 + 11/60 (або 33/60 : 3 = 11/20). 1/3 частки становить 11/60. Станом на 17 травня 1990 року вказану частку (11/60) спадкового майна [PERSON] належним чином оформила на себе та внесла зміни до технічного паспорту на житловий будинок у ЗМБТІ. За спадкодавцем [PERSON] залишилось 22/60 або 11/30 частки для інших спадкоємців. 27 травня 2002 року [PERSON] свою частку на житловий будинок у розмірі 11/60 подарувала своїй дочці [PERSON]. Цього ж дня договір дарування АЕК № 234820 посвідчений державним нотаріусом п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-503. На підставі вказаного договору дарування [PERSON] зареєструвала своє право приватної власності на 11/60 частку житлового будинку та отримала в ОП ЗМБТІ Управляння житлово-комунального господарства Запорізької обласної державної адміністрації реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам. Вказану приватну власність внесено до технічного паспорту за реєстровим № 12205. Згідно технічного паспорту та підтвердженої потім довідки ЗМБТІ № 4201 від 06.05.2008 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок: за [PERSON] - 9/20 частки; за [PERSON] - 11/30 частки; за [PERSON] - 11/60 частки. 10 вересня 2003 року [PERSON] заповіла у разі її смерті все майно, яке їй належить та яке вона за законом має право отримати [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2664. [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до спадкової справи [PERSON] має право на 11/60 частки спадкового майна (спадщина за законом) із 11/30 частки, залишеної у власності [PERSON] (із врахуванням того, що [PERSON] як донька свою частку у розмірі 11/60 отримала та подарувала своїй дочці [PERSON].) У 2008 році відповідно до заповіту [PERSON] звернулась до Запорізької державної нотаріальної контори для отримання спадщини на частку майна, що має належати [PERSON] за законом. Відповідно до попередніх обчислень частка [PERSON] становить 11/60. Однак державний нотаріус Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцова Л.М. за заповітом [PERSON] право на спадщину за законом на частку належного їй спадкового майна на житловий будинок [PERSON] не видає, хоча заповіт отримала й залучила до спадкової справи разом із заявою на прийняття спадщини. Проте залишок 2/3 або 11/30 частки спадкового майна, що належить спадкодавцю [PERSON] знову поділяє між трьома дітьми (спадкоємцями), що є на думку позивача грубою помилкою. Таким чином, станом на 01.10.2013 року, власники всього житлового будинку отримали та мають у власності: [PERSON] - 9/20 частки; [PERSON] - 11/60 частки; [PERSON] - 11/90 частки; [PERSON] - 11/90 частки; [PERSON] - 11/90 частки (частка, що припадає у спадщину [PERSON]). Але, нотаріус відмовив видати свідоцтво на право на спадщину за законом (Заповітом) на залишок не успадкованого майна у розмірі 11/90 частки. Враховуючи те, що на частку [PERSON], на яку вона мала право на спадщину за законом після смерті своєї матері ( рідної бабусі позивача), державним нотаріусом свідоцтва нікому не видано, відповідно до вимог закону позивач просить суд зняти арешт із житлового будинку [ADDRESS], на який ухвалою Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 1982 року накладено арешт та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 17177-93, архівний № 6255182АР1, архівна дата 07.08.1997 року, та який належить на праві приватної власності у частках [PERSON] - 9/20 частини, [PERSON] - 11/60, [PERSON] - 11/90, [PERSON] - 11/90, та [PERSON] -11 /90 частин. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги його довірителя. У зустрічному позові [PERSON] просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/90 частку житлового будинку [ADDRESS] - спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на яку вона має право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Обставини, викладені у первісному позову [PERSON] не спростовувала та підтвердила їх наявність своїми показами та письмовими доказами. Проти позову [PERSON] [PERSON] не заперечувала. Стосовно призначення судової експертизи не наполягала, оскільки вважає її проведення недоцільним. Представник позивача за первісним позовом не заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON]. Державний нотаріус Кравцова Л.М. у судовому засіданні просила суд прийняти обґрунтоване рішення та не заперечує проти задоволення позовів. [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову та зустрічного позову заперечували, але надати суду обґрунтування своїх заперечень не змогли. Суд неодноразово відкладав слухання справи для можливості відповідачам [PERSON] та [PERSON]. звернутися до компетентних органів за правовою допомогою, але відповідачі не скористалися своїм правом на захист, після чого взагалі не були присутні на судовому засіданні, не зважаючи на отримання судових повісток. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та пояснення позивача за зустрічним позовом, дослідивши надані суду письмові докази суд, дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач та його представник у судовому засіданні намагався довести суду, що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. первіпідлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, ч. 1 - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; ч.2 - кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ст. 1266 ЦК України ч. 1 - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; ч. З - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, ч. 1 - частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; ч.2 - спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них; ч. З - спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. За ст. 1276 ЦК, відповідно до змісту якої, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців (ч. 1 та ч. 2 ст. 1296 ЦК України). Як було встановлено у суді власником 11/20 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] був [PERSON]. Інша частина житлового у розмірі 9/20 часток будинку належала [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, його майно у спадщину перейшло - [PERSON], якій 24 грудня 1982 року державний нотаріус другої Запорізької державної нотаріальної.контори Федченко Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 9864 (додаток: свідоцтво про право на спадщину за законом та реєстраційне посвідчення ЗМБТІ від 07.02.1983р.). Після смерті [PERSON] у 1982 році до Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя звернулися [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 11/40 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі цієї позовної заяви на весь будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], відносно [PERSON] ухвалою суду від 07 вересня 1982 року накладено арешт. Вказаний арешт внесено до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 17177-93, архівний № 6255182АР1. [INFO] року [PERSON] померла. Спадкоємцями за законом були її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Право власності на 11/20 частки житлового будинку за [PERSON] підтверджено довідкою ЗМБТІ від 14 березня 1990 року за № 1036 та технічним паспортом на будинок. 26 червня 1990 року [PERSON] прийняла 1/3 частку на спадкове майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Білик Є.В. Запорізької районної державної нотаріальної контори, яке зареєстровано в реєстрі за № 834. Відповідно до розрахунку 1/3 частки від загальної частки спадкового майна складає 11/60, із розрахунку: 11/20 = 11/60 + 11/60 + 11/60 (або 33/60 : 3 = 11/20). 1/3 частки становить 11/60. Станом на 17 травня 1990 року вказану частку (11/60) спадкового майна [PERSON] належним чином оформила на себе та внесла зміни до технічного паспорту на житловий будинок у ЗМБТІ. За спадкодавцем [PERSON] залишилось 22/60 або 11/30 частки для інших спадкоємців. 27 травня 2002 року [PERSON] свою частку на житловий будинок у розмірі 11/60 подарувала своїй дочці [PERSON]. Цього ж дня договір дарування АЕК № 234820 посвідчений державним нотаріусом п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-503. На підставі вказаного договору дарування [PERSON] зареєструвала своє право приватної власності на 11/60 частку житлового будинку та отримала в ОП ЗМБТІ Управляння житлово-комунального господарства Запорізької обласної державної адміністрації реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам. Вказану приватну власність внесено до технічного паспорту за реєстровим № 12205. Згідно технічного паспорту та підтвердженої потім довідки ЗМБТІ № 4201 від 06.05.2008 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок: за [PERSON] - 9/20 частки; за [PERSON] - 11/30 частки; за [PERSON] - 11/60 частки. 10 вересня 2003 року [PERSON] заповіла у разі її смерті все майно, яке їй належить та яке вона за законом має право отримати [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2664. [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до спадкової справи [PERSON] має право на 11/60 частки спадкового майна (спадщина за законом) із 11/30 частки, залишеної у власності [PERSON] (із врахуванням того, що [PERSON] як донька свою частку у розмірі 11/60 отримала та подарувала своїй дочці [PERSON].) У 2008 році відповідно до заповіту [PERSON] звернулась до Запорізької державної нотаріальної контори для отримання спадщини на частку майна, що має належати [PERSON] за законом. Відповідно до попередніх обчислень частка [PERSON] становить 11/60. Однак державний нотаріус Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцова Л.М. за заповітом [PERSON] право на спадщину за законом на частку належного їй спадкового майна на житловий будинок [PERSON] не видає, хоча заповіт отримала й залучила до спадкової справи разом із заявою на прийняття спадщини. Проте залишок 2/3 або 11/30 частки спадкового майна, що належить спадкодавцю [PERSON] знову поділяє між трьома дітьми (спадкоємцями), що є на думку позивача грубою помилкою. Таким чином, станом на 01.10.2013 року, власники всього житлового будинку отримали та мають у власності: [PERSON] - 9/20 частки; [PERSON] - 11/60 частки; [PERSON] - 11/90 частки; [PERSON] - 11/90 частки; [PERSON] - 11/90 частки (частка, що припадає у спадщину [PERSON]). Враховуючи те, що на частку [PERSON], на яку вона мала право на спадщину за законом після смерті своєї матері ( рідної бабусі позивача), державним нотаріусом свідоцтва нікому не видано, вимоги позивач про визнання за нею право власності на 11/90 часток житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. З вищезазначених правових підстав підлягає задоволенню зустрічний позов [PERSON] Відповідно до п.6 ст.. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються судом до набрання судовим рішенням законної сили, після чого або одночасно з ухваленням судового рішення заходити забезпечення позову скасовуються. Оскільки судом встановлено, що справа № 2-2997/82 було 27 жовтня 1982 року вирішена по суті, рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили, підстав для продовження арешту не вбачається. Оцінивши у сукупності докази та установленні фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що первісний позов разом з зустрічним позовом ґрунтуються на законі є доведеними відповідними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] не спростували фактів які були досліджені в ході судового розгляду, тому до уваги суду не приймалися.

Outcome: approved