Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, батьком дитини, 08.11.2002 року шлюб було розірвано, проживає він окремо, утриманням та вихованням дитини він не займається, не цікавиться його здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком та навчанням, не піклується про його оздоровлення та відпочинок, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти не сплачує, при цьому, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, вважає, що за умов, які склались це може негативно вплинути на дитину, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 46) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надав нотаріально засвідчену заяву про проведення судових засідань у його відсутність та про визнання позовних вимог. (а.с. 6). Представник прокуратури Дніпровського району м. Києва Дашкевич К.В. проти задоволення позову не заперечувала, вважає, що є всі підстави позбавити [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи думку представника прокуратури Дніпровського району м. Києва Дашкевич К.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис № 60). (а.с. 9) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 08.11.2002 року, актовий запис № 1288, 08.11.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 8) Відповідно до довідки № 836 від 17.07.2013 року виданої ЖРЕО № 402 [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 10) Згідно з Висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 3825/41/2/103 від 26.06.13 року враховуючи інтереси дитини та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини.(а.с.11-12) Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки повинні поважати дитину. Стаття 155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 167 СК України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Виходячи з цього, суд вважає, що саме з вини відповідача, дитина була позбавлена його уваги, турботи, матеріального утримання та права на належне спілкування з ним, як з батьком. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON], останній надав згоду на позбавлення його батьківських прав, щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, що визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що до відповідача [PERSON] може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved