Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/3 частці з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку згідно законодавства на кожну дитину починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. До суду її змусило звернутися те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим - вони не зійшлися характерами і вже тривалий час в них немає спільних інтересів. Проживши разом на побутовому грунті із-за різниці в поглядах на життя між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що призвели до напружених відносин в сім'ї. Все це призвело до того, що протягом певного часу між ними встановились відчужені стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час вони не підтримують ніяких сімейних відносин. Примирення та подальше подружнє життя між нею та відповідачем, та збереження сім'ї не можливе. Враховуючи всі ці обставини, треба вважати, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб має формальний характер і є правовою перешкодою для влаштування її особистого життя. Офіційне місце роботи відповідача їй не відомо, проте вона знає, що відповідач має мінливий неофіційний дохід. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Натомість, їхні діти потребують нормального харчування, одягу та можливостей по культурному та духовному розвитку. Усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна повній мірі цього забезпечити. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та постановити рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій спросить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, доводи поданих позивачем та відповідачем заяв, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2008 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з листопада 2012 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підпунктом 4 пункту 17 роз'яснив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей підлягають частковому задоволенню та присуджує до стягненню з відповідача на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір (мито) в розмірі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial