Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на 13 частку у спільному майні, визнання права власності, стягнення грошової компенсації і судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що 12.06.2001 року позивачі [PERSON] та [PERSON] та відповідач [PERSON], отримали свідоцтво про приватизацію вищевказаної квартири, відповідно до якого кожному належить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Крім співвласників в зазначеній квартирі проживає та зареєстрована донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] [INFO]. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі який 14.05.1997 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області, був розірваний. У зв'язку з неможливістю сумісного проживання позивачі звернулися до суду. 09.06.2010 року позивач [PERSON] надав позовну заяву, в якій посилається на ту обставину, що він з [PERSON], не звертався до суду, позовну заяву не підписував. 04.06.2010 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду на підставі ст.207 ч.1. п.2 ЦПК України. Дана ухвала була оскаржена. Апеляційним судом Одеської області ухвала від 04.06.2010 року - скасована. 23.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Комінтернівського суду Одеської області до [PERSON] з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та просили зобов'язати [PERSON] . передати ключі від квартири, не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS]. 22.04.2011 року суд ухвалив прийняти зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] об'єднати її в одне провадження. За клопотанням позивачки [PERSON] суд ухвалив призначати по справі судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку № 4702/23 судово будівельно-технічної експертизи від 12.03.2013 р., ринкова вартість спірної квартири складає 89 200 грн. Поділ квартири на частки та порядок використання квартири не є можливим. 29.08.2013 року представник [PERSON]- [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд припинити право на 23 частки квартири та визнати за [PERSON] право власності на 23 частки квартири [ADDRESS], що належать [PERSON] та [PERSON], також просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію вартості їх частки у розмірі - 59466 грн, 66 коп., судові витрати в розмірі 51 грн. та витрати пов'язані з оплатою послуг за проведення судової будівельно - технічної експертизи в сумі 1708 грн. 68 коп . просив стягнути їх з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, та просили його задовольнити посилаючись на те що на даний час склались неприязні відносини між сторонами, тому користування квартирою стало неможливим. Позивачі за зустрічним позовом заперечували проти задоволення позову [PERSON] в зв'язку з тим що її частка є незначною та іншого житла вони не мають, та просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] виходячи з наступного : В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Кожному належить по 13 частки згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 червня 2001 року, загальною площею 73, 4 кв.м. В зазначеній квартирі також проживає та зареєстрована [PERSON] [INFO]. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка незначна і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі інших співвласників, за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.» Позивачка [PERSON] просить суд припинити право на 2/3 частки квартири та визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], що протиричіть п.1 ст. 365 ЦК України. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» увагу судів звернуто на те, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143-150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року № 4038 -ХІІ « Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерсва юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53 5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року № 1445) та враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб'єктивних прав. З метою визначення чи можливий з технічної точку зору розподіл квартири в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 13 кожному, а також вартості квартири була призначена судова будівельно-технічна експертиза, квартири за клопотанням [PERSON] Згідно висновку № 4702/23 судово будівельно-технічної експертизи від 12.03.2013 р. розподіл квартири на частки та порядок іі використання не є можливим з технічної точки зору, вартість квартири [ADDRESS] складає 89 200 грн. Відповідно до положення статті 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди, інакше буде вважатися, що особа незаконно позбавлена майна (Постанова від 12 вересня 2011 року № 6-27 цс 11 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ). [PERSON] вимагає стягнути з неї на користь [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію вартості їх часток у розмірі - 59466 грн.66 коп, однак ніяких коштів позивачкою не було внесено на депозитний рахунок суду.» Відповідності до ст. 86 ЦПК України витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів , експертів, наймання ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, тому вимога [PERSON] пов'язана з покладенням оплати послуг за проведення судової будівельно - технічної експертизи в сумі 1708 грн. 68 коп на [PERSON] є безпідставною, та задоволенню не підлягає. Виходячи з міжнародно-правових зобов'язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Суд) передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права". Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. ст. 150, 155 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі змістом ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Суд встановив, що сторони це колишнє подружжя, і після розірвання шлюбу між ними склалися неприязні стосунки. Вимоги позивачів за зустрічним позовом про усунення перешкод у здійсненні ними права користування і розпорядження своїм майном, підтверджується зверненням до правоохоронних органів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом за умови попереднього та повного відшкодування вартості об'єктів права власності, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 41 Конституції України проголошено, що примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі та в порядку, встановлених законом, і за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Згідно частини першої статті 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Outcome: approved