Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 17.12.2013 року, в обґрунтування своїх уточнених позовних вимог посилався на те, що 17.01.2013р. між ним та Приватним підприємством «Приватна транспортна фірма «Україна-2» укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3, відповідно до якого йому продано транспортний засіб Марки Шкода СуперБ, 2007 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER]. Даний правочин вчинено за 7676.68грн., за результатом укладення якого отримано від відповідача зазначений транспортний засіб. На теперішній час він має намір вчинити дії по державній реєстрації зазначеного транспортного засобу у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Однак, вчинити зазначену дію не може, через відсутність належного документу, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу у відповідності ч. 2 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів автомобілів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 138. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати договвр купівлі-продажу транспортного засобу №3, укладеного 17.01.2013р. між Приватним підприємством «Приватна транспортна фірма «Україна-2» та [PERSON] дійсним та визнати за ним право власності на зазначений автомобіль. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені (а.с. 10). Представник відповідача - Приватного підприємства «Приватна транспортна фірма «Україна-2» в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував11 (а.с. 32). Представники третьої особи - Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява, в якій вони просили справу розглянути за відсутності їх представника (а.с. 9). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав. Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 17.01.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством «Приватна транспортна фірма «Україна-2», в особі ліквідатора Лелеки Василя Володимировича, що діяв згідно постанови господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2012 року у справі №34/5005/1630/2012 про банкрутство даного підприємства, укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3, відповідно до якого [PERSON] продано транспортний засіб: : Марка (модель) - SKODA SUPERB, 2007 року випуску; Номер кузова -[NUMBER]; номер двигуна - [NUMBER]; Колір - чорний, Тип транспортного засобу: легковий-седан-В, Реєстраційний номер: [NUMBER]. Даний правочин вчинено за 7676.68грн., які позивачем на момент його укладення сплачено на рахунок відповідача (а. с. 5). Також за результатом укладення договору позивачем отримано від відповідача зазначений транспортний засіб. Маючи намір вчинити дії по державній реєстрації транспортного засобу у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, позивачем встановлено про неможливість її вчинення через відсутність належного документу, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Порядок державної реєстрації транспортних засобів затверджений постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» ( далі Порядок). Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. П.8 Порядку передбачено, що Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Одним із документів, згідно даного Порядку, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно до 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.. 2. ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Як встановлено в судовому засіданні, уклавши договір купівлі-продажу транспортного засобу №3 сторонами реалізовано власне волевиявлення, спрямоване на виникнення прав та обов'язків. Також, з квитанції № 26212365 від 17.01.2013 року вбачається, що в момент укладення договору [PERSON] перераховано на рахунок ПП «ПТФ «Україна-2» обумовлену договором грошову суму в розмірі 7676.68грн. (а.с. 6) та отримано зазначений транспортний засіб. Між сторонами погоджено всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: сплати грошей покупцем і передачі автомобіля продавцеві, а також вчинено дії по його виконанню, про що не заперечували сторони надавши суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи за їх відсутності, що дає всі підстави визнання судом його дійсним. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що сторонами вчинено правочин, відповідно до якого у відповідача виникає право власності на об'єкт продажу згідно договору, а тому вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу: Марка (модель) - SKODA SUPERB, 2007 року випуску; Номер кузова -[NUMBER]; номер двигуна - [NUMBER]; Колір - чорний; Тип транспортного засобу: легковий-седан-В; Реєстраційний номер: [NUMBER], укладеного 17.01.2013р. між Приватним підприємством «Приватна транспортна фірма «Україна-2» та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] право власності на зазначений автомобіль. На підставі викладеного і

Outcome: approved