Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Алуштинського міського суду АР Крим із позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. Свою позовну заяву мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що вона як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріусу із заявою для прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на зазначену квартиру її чоловіком за життя не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, та просить її задовольнити у повному обсязі. Представник Алуштинської міської ради в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства за наявними матеріалами справи (а.с. 88-89). Відповідач приватний нотаріус Алуштинського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с15). Вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 07.02.2012 року [PERSON] отримав спадщину у вигляді свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 8). З наданої позивачкою копії свідоцтва про одруження вбачається, що вона є дружиною померлого [PERSON], з чого можливо зробити висновок, що вона є спадкоємцем першої черги (ст.1261 ЦК України) (а.с. 9). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2013 року, право власності на зазначену квартиру у [PERSON] не виникло у зв'язку з тим, що [INFO] року він помер, та за життя не зареєстрував це право власності належним чином, а тому [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] - відмовлено (а.с. 7). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з наданих нотаріальною конторою матеріалів спадкової справи позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] у встановленому Законом порядку вступила у права спадкування (а.с. 23-87). Згідно вимог діючого цивільного законодавства для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Важливість акта прийняття спадщини полягає в тому, що саме з цим моментом закон пов'язує виникнення у спадкоємців права на спадкове майно. При цьому, прийняття спадщини означає, що правові наслідки такого прийняття вважаються такими, що настали з моменту відкриття спадщини. Отже фактично право на спадщину за позивачем є таким, що виникло з моменту відкриття спадщини. Але, згідно зі статтями 1297,1299 ЦК України обов'язковою умовою набуття права власності на спадщину, до складу якого входить нерухоме майно, є одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на таке майно із наступною його реєстрацією у державних органах за правилами державної реєстрації прав на нерухомість. При цьому, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємців з моменту державної реєстрації цього майна. Отже, виникнення права на спадщину за позивачем безпосередньо пов'язується із процедурою офіційного визнання такого права нотаріусом та його подальшою реєстрацією. Однак, відсутність факту реєстрації права власності за спадкодавцем, унеможливлює дотримання наведеного порядку, що в свою чергу порушує майнові права та інтереси позивача. Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в т.ч. у засіб визнання права. Згідно загальних умов цивільного судочинства визнання права, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів застосовується з метою усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб'єктивного права особою. Відносно спадкових правовідносин, визнання права за спадкоємцем є можливим у разі наявності таких прав за спадкодавцем. Отже, безпосереднім предметом дослідження за дійсним позовом є обставини набуття права власності на спадкове майно за спадкоємцем. Відповідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. Але згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" № 1878-VI від 11.02.2010 державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється лише з 1 січня 2013 року. Статтею 58 Конституції України закріплено один із найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS] було набуто [PERSON] згідно вимог діючого на той час законодавства, та таке право згідно статті 1218 ЦК України, не зважаючи на відсутність відповідної реєстрації в органах БТІ, входить до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.12.2013 року (а.с. 93), у Єдиному реєстрі заборон відчуження об*ктів нерухомого майна від 13.12.2013 року (а.с. 94), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.12.2013 року (а.с.96) у Державному реєстрі іпотек від 13.12.2013 року (а.с. 97 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна від 13.12.2013 року відсутні відомості щодо реєстрації права власності на зазначену квартиру за [PERSON] Із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2013 року убачається, що власником квартири [ADDRESS] значиться [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.1993 року, який помер [INFO] року (а.с. 95), а відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадщину на зазначену квартиру прийняв його син [PERSON](а.с. 10). За таких підстав суд задовольняє позовні вимоги. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], як спадкоємця першої черги спадкування за законом. Крім того, суд на підставі ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути із позивачки на користь держави судовий збір за пред'явлення позову до суду, який з урахуванням часткової сплати становить 2852 гривень 78 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved