Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що 11 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2013 року має заборгованість - 15 582,29 гривень, яка складається з наступного: - 4 796,30 гривень - заборгованість за кредитом; - 5 573,01 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3 994,78 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 718,20 гривень - штраф (процентна складова); Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 582,29 гривень та судові витрати в сумі 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги не визнають, про що надали суду свої заперечення проти позову, в яких зазначено, що 11 серпня 2007 року відповідач за заявою отримав споживчий кредит у сумі 250 грн. 00 коп. під 1,9 % щомісяця (з розрахунку 22,8% : 12), та повинен був бути погашеним у розмірі 7% від суми 250 грн. щомісяця 17 грн. 50 коп. Відповідно до розділу заяви про отримання кредиту № б/н від 11 серпня 2007 року «Банківські послуги», строк кредитування складав по 11 серпня 2007 року за ставкою процентів - 1,9 % у місяць. Відповідно до ч. З ст. 551 Цивільного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального Кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При збільшенні процентної ставки кредитодавець не має право вимагати від споживача сплати платежів згідно з новим графіком платежів, розрахованим на підставі збільшеної процентної ставки; до моменту розраховуються за процентною ставкою, що діяла до дати збільшення. Повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитом відповідач не отримував. Підстав поважності причин, щодо пропуску строку позовної давності позивач не надав. Згідно пункту 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, відповідач отримав споживчий кредит. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Всі ці положення встановленні постановою Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126 цс 13. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Крім цього, позивач не ставить питання про припинення зобов'язань за споживчим кредитом та розірвання договору у зв'язку із поданням позову до суду, що вважає суттєвим порушенням його прав як споживача на майбутнє. Відповідно до розрахунку позивача, він отримав кредит у сумі 250 грн. 00 коп., а не 4 796 грн. 30 коп., тому просить суд у стягненні суми заборгованості по процентам 5 573 грн. 01 коп., заборгованості по судовим штрафам у сумі 1 218 грн. 20 коп. - відмовити у повному обсязі та застосувати строк позовної давності станом на 11 серпня 2008 року по фактичному розірванню договору, що підтверджується позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Дійсно відповідач по справі [PERSON] уклав кредитний договір б/н від 11 серпня 2007 року з позивачем. Згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2013 року має заборгованість - 15 582,29 гривень, яка складається з наступного: - 4 796,30 гривень - заборгованість за кредитом; - 5 573,01 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3 994,78 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 718,20 гривень - штраф (процентна складова); У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі ч.3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідача повідомляли про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед позивачем, однак в добровільному порядку її він не погасив. У відповідність ч.1 ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позивач та відповідач уклали кредитний договір б/н 11 серпня 2007 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 05 грудня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, в умовах та правилах надання банківських послуг від 11 серпня 2007 року укладених між позивачем та відповідачем не оговорені строки позовної давності, договір про збільшення позовної давності, укладений у письмовій формі, відсутній, тому йому необхідно відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed