Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 01 грудня 2011 року між товариством та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0112004/000-КФІ/11, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 120 000,00 грн. зі сплатою 47,40% річних з терміном повернення не пізніше 02 грудня 2012 року. Взявши на себе обов'язок повернути кредит та відсотки за користування ним в установлених в договорах термін, відповідач, порушуючи свої зобов'язання, систематично не здійснювала платежів в рахунок погашення нарахованих відсотків за користування кредитами та не здійснила погашення кредиту після настання дати їх погашення, внаслідок чого станом на 12 грудня 2012 року заборгованість останньої за укладеним кредитним договором перед товариством складає 887560,24 грн. Оскільки зобов'язання за кредитним договором у добровільному порядку [PERSON] не виконані, останньою проігнорована направлена їй вимога щодо погашення заборгованості за №70-01/12 від 12 липня 2012 року, позивач просив стягнути з [PERSON] суму виниклої заборгованості за кредитним договором № 0112004/000-КФІ/11 від 01 грудня 2011 року, а також судовий збір у розмірі 3 402,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2011 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0112004/000-КФІ/11, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 120 000,00 грн. зі сплатою 47,40% річних терміном по 02 грудня 2012 року (а.с. 4-8). Кредитний договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. На виконання умов договорів ТОВ «ФК «Народна позика» було надано [PERSON] кредит на загальну суму 120 000,00 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Народна позика» станом на 12 грудня 2012 року становить 887560,24 грн. з яких: 119 990,00 грн. - заборгованість за кредитом; 21 170,24 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 717600,00 грн. пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитом та відсотками; 28 800,00 грн. - штраф за прострочення сплати заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. [PERSON] порушила умови договорів в частині неповернення кредитів та несплати відсотків за їх користування та не виконала взяті на себе зобов'язання. Не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, [PERSON] порушила вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 614 цього ж Кодексу одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Відповідно до ч.3 т.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів нанесення йому простроченням виконання зобов'язання збитків, суд вважає необхідним зменшити розмір неустойки до 1000 гривень. Згідно із ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 552, 610, 611, 614, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial