Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-08 00:00:00

Відповідач, [PERSON], не з'явився у судове засідання, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач, [PERSON], не з'явилась у судове засідання, надала заяву, згідно якої, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом були досліджені наступні документи: свідоцтво про укладання шлюбу, серії [NUMBER], із якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.09.1993р. у відділі реєстрації актів цивільного м. Тирасполь Р. Молдова, актовий запис за № 1234; копія довідки Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області про склад сім'ї від 28.05.2012р. за № 1222/1; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; заява [PERSON] за вх. № 3458 від 15.05.2013р. про розгляд справи за її відсутності; заява [PERSON] про розгляд справи у його відсутності від 17.06.2013р. за вх. № 4587; лист-відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області за № 190 від 15.01.2013р.; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході розгляду справи, встановлено, що 08 вересня 1993р., позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Тирасполь, актовий запис за № 1234. Від шлюбу у сторін: [INFO] народилась донька [PERSON]. Спільне життя у сторін не склалося. Декілька років сторони не проживають разом. Це пояснюється тим, що життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Позивач, відповідно до своєї заяви, просила після розірвання шлюбу залишити проживати з нею доньку: [PERSON], [INFO], а також залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Донька сторін, [PERSON], [INFO], на час подачі позову у суд, досягла віку повноліття, тому в частині залишення проживати її з матір'ю, суд відмовляє. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, при вирішенні питання про проживання дитини після розірвання шлюбу, встановив, що на момент винесення рішення донька [PERSON], [INFO] є повнолітньою, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача частково.

Outcome: partial