overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що його з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, вихованням дітей. З 2009 року сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що примирення з відповідачем буде суперечити його інтересам, а тому є неможливим, просив розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер. В судовому засіданні відповідач позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 09 листопада 2005 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1639 (а.с.8). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій крім нього зареєстрована відповідачка, з якою він перебував у шлюбі з 10 листопада 2006 року до 13 грудня 2007 року. Вказував, що з січня 2011 року відповідачка виїхала з його квартири до своїх батьків в м. Могилів-Подільський, Вінницької області і вивезла всі свої речі з квартири, обов»язків по утриманню квартири з січня 2011 року не несе. Посилався на докази непроживання відповідачки в спірній квартирі та на вимоги ст.107 ЖК України, ст.119 ЦПК України і просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини вказані в позовній заяві, і, крім цього, пояснив, що відповідачка в даний час проживає у своїх батьків в м.Могилів-Подільському, Вінницької області, а його звернення до суду з даним позовом пов»язане з тим, що він вимушений нести витрати по утриманню житла із розрахунку зареєстрованих в ньому осіб. Відповідачка з січня 2011 року жодного разу до м.Чернівці не приїздила, не бажала повернутися на проживання в цій квартирі, хоча їй не чинилося ніяких перепон для цього. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Свобода Слова», від 24 жовтня 2013 року. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але там не проживає з січня 2011 року, не несе витрат по утриманню даного житла, втратила всілякий зв»язок із ним та не потребує його для власного проживання, про що свідчить та обставина, що з січня 2011 року в цій квартирі не проживає. Вказані обставини стверджені копіями свідоцтва про право власності на [ADDRESS], технічного паспорту на цю квартиру, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 червня 2006 року, довідки КЖРЕПу №4 в м.Чернівці №4742 від 19 вересня 2013 року, свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу між сторонами, актом від 19 вересня 2013 року складеним комісією КЖРЕПу №4 м.Чернівці. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до вимог ст.107 ЖК України в разі вибуття наймача та членів його сім»ї а постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 9 червня 2008 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказував те, що між ним та відповідачкою спільне життя не склалося. З березня 2012 року між ними постійно виникали сварки, через що з червня 2013 року подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, на даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. Вважав, що шлюб існує формально, збереження сім»ї не можливе, миритися з відповідачкою він не бажає, а тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обствини, вказані у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, і пояснила що примирення дійсно не можливе, бо чоловік на даний час проживає з іншою жінкою, і їхні сім»я розпалася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію паспорту позивача, довідку АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з червня 2013 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивач не згоден. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій посилався на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], а після його смерті відкрилася спадщина на належне йому квартиру [ADDRESS]. Вказував також, що звернуся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. При цьому нотаріус звернула увагу на те, що у свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності на квартиру прізвище його батька вказане як «[PERSON]», а його прізвище по паспорту «[PERSON]». Крім цього, посилався на письмові докази в ствердження своїх родинних відносин з померлим батьком та просив встановити факт родинних відносин між ним та його батьком - [PERSON], а саме того, що той був його батьком. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, пославшись на обставини, викладені у заяві. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], які показали, що давно знайомі із заявником і їм достеменно відомо, що він є сином [PERSON], який помер у [INFO] року, дослідивши письмові докази, вважає, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані заявником в його заяві, що стверджено копіями свідоцтв про смерть батька заявника, про право власності на квартиру, про народження заявника, довідки ЖБК №31 від 19 серпня 2013 року, паспорту заявника. Відповідно до абзацу 2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За таких обставин, заява підлягає до безумовного задоволення, оскільки наявність орфографічних помилок перешкоджає йому належним чином вирішити питання спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 4 жовтня 2011 року, і від спільного життя з ним є малолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Вказувала, що на даний час вони з чоловіком разом не проживають і її та дитину фактично утримують її батьки, з якими вона проживає і бажає, щоб відповідач сплачував їй аліменти на утримання дитини та на її утримання по рішенню суду, яке буде виконуватися органами ДВС. Відповідач працює оркестрантом в Чернівецькій обласній музичній філармонії та викладачем музики в музичній школі №2 і з його слів його доходи складають біля 4 000 грн. на місяць. Посилаючись на вимоги ст.ст. 75, 80, 84, 180, 181, 182, 183 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, та аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку по 1/6 частини всіх видів його доходів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що дійсно відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, вона на даний час не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення сином 3-річного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що згоден сплачувати на утримання дружини та дитини аліменти в розмірі вказаному в позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Крім того враховується матеріальний стан позивачки. Відповідно до вимог ст.ст. 84, 180 СК України дружина, з якою проживає дитина має паво на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини, на утримання якої позивачка бажає отримувати аліменти, є працездатним, але добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, має постійний заробіток, що випливає з пояснень сторін, а інших даних з цього приводу суду не надано, позивачка дійсно перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вказані обставини стверджені копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, паспорту позивачки, довідки АДП ГУ ДМС, УДМСУ в Чернівецькій області. За таких обставин, позов підлягає до безумовного задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, посилаючись на те, що 15.07.2005 року вона з Відповідачем уклала шлюб, який за рішенням суду від 31.05.2013 року розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їй встановлена третя група інвалідності і на даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Позивачка в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити і надала пояснення, що діти проживають з нею, розпочинаючи з 01 вересня 2013 року Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнення аліментів розпочати з 1 вересня 2013 року. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення, що позовні вимоги визнає і по 1 вересня 2013 року аліменти ним сплачені. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15 липня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, який за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року розірвано. В період даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане повторно ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції 23.06.2009 року, актовий запис № 321); син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане повторно ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції 23.06.2009 року, актовий запис № 286). Сторони проживають окремо. Діти проживають з Позивачкою на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 часини всіх видів заробітку Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаної з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 02. Від спільного життя з відповідачем у них є неповнолітні діти: сина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, по причині несумісності характерів. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені з червня 2013р. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, на примирення не згодна, прохає шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явилася, заперечень від нього не надійшло. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 липня 2005 року, про що в Виконавчому комітеті Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області того ж дня зроблено запис за № 02. (а.с. 7). Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] року народився син [PERSON] (а.с. 6) та [INFO] року - син [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть та фактично не спілкуються між собою. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заяви відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 січня 1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Також мотивує позов тим, що на протязі 16 років вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство і у зв'язку з тривалим роздільним проживанням, що настало наслідком створення нових сімей, то позивачка просить суд розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Також суду пояснила, що перебувала у Туреччині і в 2002 році за рішенням суду її було оголошено померлою, а коли вона повернулася в Україну, то в 2013 році це рішення було скасовано Глухівським міськрайонним судом і актовий запис про її смерть було анульовано. Крім того, позивачка в суді пояснила, що їй відомо, що у цей час її чоловік [PERSON] уклав шлюб з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про шлюб (повторного) Серія [NUMBER], виданого 25 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 23.01.1994 р., про що в в цей день зроблено відповідний запис за №14, і прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Також судом встановлено, що рішенням Глухівського міського суду від 11 грудня 2002 року позивача [PERSON] було оголошено померлою, а відповідно до рішення Глухівського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року та додаткового рішення цього ж суду від 06.09.2013 р., які набрали законної сили, вищевказане рішення про оглошення [PERSON] померлою скасовано та анульовано актовий запис про смерть №1 від 27.01.2003 р. Відповідно до ч.1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. При цьому ч.1 ст. 118 СК України передбачено, що якщо особа, яка була оголошена померлою, з'явилася і відповідне рішення суду скасоване та актовий запис про смерть анульовано, її шлюб з іншою особою поновлюється за умови, що ніхто з них не перебуває у повторному шлюбі. А згідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції за вих. №671/03.2-23 від 18.10.2013 р. 27 березня 2006 року було зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Оскільки в суді встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у повторному шлюбі, який було укладено в той час, коли рішенням суду його вже колишня дружина [PERSON] була оголошена померлою, то за змістом ст. 104 СК України попередній шлюб шлюб [PERSON] і [PERSON] вважається припиненим внаслідок оголошення останньої померлою, а тому в задоволенні цього позову необхідно відмовити за його безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 25.06.2002р. між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 1171, за яким вона отримала у власність житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний договір було зареєстровано Херсонською регіональною біржею нерухомості. Як зазначає позивач, умови договору купівлі-продажу нею та відповідачем були виконані повністю, житловий будинок зареєстрований в Херсонському ДБТІ за позивачем, хоча договір нотаріальному посвідченню не підлягав. Оскільки невизнання дійсності договору купівлі-продажу унеможливлює позивача розпорядитися своєю власністю, просить суд визнати договір купівлі-продажу № 1171 від 25.06.2002р. житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладений між нею та [PERSON] на Херсонській регіональній біржі нерухомості - дійсним; визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] який складається з літ. «А» (стіни-саман. Дах - шифер) житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., літньої кухні - літ. «Б», прибудови - літ. «б», сараїв - літ. «В», «Д», вбиральні - літ. «Г», водопроводу № 1. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судовому засіданні 10.10.2013р. надав заяву, якою проти задоволення позову не заперечував, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Представник Херсонської регіональної біржі нерухомості в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованою поштою. З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи вбачається, що 25.06.2002р. на Херсонській регіональній біржі нерухомості між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу № 1171, згідно якого позивач стала власником домоволодіння [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок складається з літ. «А» (стіни-саман. Дах - шифер) житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., літньої кухні - літ. «Б», прибудови - літ. «б», сараїв - літ. «В», «Д», вбиральні - літ. «Г», водопроводу № 1. Фактично умови договору між сторонами виконані, у зв'язку з чим житловий будинок був зареєстрований в Херсонському ДБТІ за [PERSON] Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Ст. 319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved