Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

В вересні 2013 р. позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 387 616,92 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 грудня 2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490053750 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого [PERSON] було надано кредит на суму 19 398,81 дол. США. 19 грудня 2007 р. між сторонами було укладено договір поруки №490053750-П1 (далі по тексту - договір поруки), відповідно до якого, поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки боржник та поручитель відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Боржник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 19 липня 2013 р. сума заборгованості за кредитом становить 16 200,39 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 129 489,72 грн.; за відсотками - 10 327,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 82 551,62 грн.; пеня - 199 692,43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 596 141,59 грн. При цьому, враховуючи принцип розумності та справедливості позивач зменшує суму нарахованої неустойки до 11 %, та просить суд стягнути пеню у розмірі 175 575,58 грн. До судового засідання, представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 19 грудня 2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит на суму 19 398,81 дол. США під 14,5% річних строком погашення до 19 грудня 2014 р. Згідно п. 2.8 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором: у разі сплати у валюті кредиту - 19 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 369 дол. США; у разі погашення кредиту у національній валюті таке погашення має здійснюватись не пізніше 18 числа кожного місяця у сумі, розрахованій в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. 19 грудня 2007 р. між сторонами було укладено договір поруки, відповідно до п. 2.1 якого, поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно п. 3.1. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно із розрахунком заборгованість за кредитним договором станом на 19 липня 2013 р. становить 16 200,39 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 129 489,72 грн.; за відсотками - 10 327,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 82 551,62 грн.; пеня - 199 692,43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 596 141,59 грн. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, зокрема, зазначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Разом із тим, пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК). Згідно п. 3.2 договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених в п. 2.1 цього договору. Згідно п.п. а) та в) п.2.1 договору поруки відповідачка поручилась за виконання боржником обов'язку повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до нього, а також обов'язок у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем 20 серпня 2013 р. направлялись відповідачці та боржнику [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту з розрахунком заборгованості за кредитним договором. Однак, вимога позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором була залишена без виконання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов'язання за договором поруки не виконала, як і не виконав своїх зобов'язань боржник за кредитним договором, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості у розмірі 387 616,92 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3 441,0 грн.

Outcome: approved