Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

27.09.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив виключити відомості про нього, як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису № 186 від 26.09.2013 року про народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з червня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], однак подружнє життя між ними не склалося і 26.02.2013 року вони звернувшись з спільною заявою до органу реєстрації актів цивільного стану розірвали свій шлюб. 16.09.2013 року відповідачка народила дитину – [PERSON], батьком якої він не являвся, про що йому повідомила сама відповідачка. Однак, зареєструвати вказану дитину за вказівкою матері відділ ДРАЦС Новобузького РУЮ відмовився, роз’яснивши, що після розірвання між ними шлюбу і до народження [PERSON] дитини минуло менше десяти місяців, відтак народження дитини походить від подружжя шлюб між якими розірвано. Таким, чином виключно для того, щоб у встановленому законом порядку відповідачка зареєструвала свою дитину, він дав свою згоду про реєстрацію новонародженого та визначення походження дитини від нього. У судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, зазначивши, що позивач дійсно не є батьком її дочки [PERSON], [INFO], якою вона завагітніла в період проживання з іншим чоловіком, не заперечувала проти виключення відомостей про батька – [PERSON] з актового запису про народження своєї дочки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в період з 29.06.2010 року по 26.02.2013 рік позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Менш ніж за десять місяців після розірвання між сторонами шлюбу, 16.09.2013 року народилася дитина - [PERSON], тому зважаючи на те, що біологічний батько не подав заяви до органу РАЦС про визнання батьківства, в книзі реєстрації актів про народження відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції в Миколаївській області 26.09.2013 року проведено запис за № 186, де відомості про батька – [PERSON], включені у відповідності до положень ч. 2 ст. 122 СК України. Згідно положень ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відтак, згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 10. постанови «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3, в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір’ю дитини (статті 126, 127 СК). Враховуючи визнання відсутності кровної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] на рівні рідних батька та дочки матір’ю цієї дитини [PERSON], суд вважає цю обставину доведеною та приходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому суд ухвалює рішення про задоволення його позову. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved