Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 45936,34 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KP88420319 від 03.05.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2982,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 10.05.2013 року має заборгованість 45936,34 грн., яка складається з наступного: 2982,20 грн. - заборгованість за кредитом, 14329,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25960,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2163,63 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та витрати судового збору по справі. Представник позивача Музичук Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача не заперечує проти цього. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP88420319, згідно якого Банк зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 2982,00 грн. строком на 18 місяців по 05.11.2007 року включно з умовами сплати відсотків 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти та комісії. При цьому відповідач погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами, що складають кредитно-заставний договір. Згідно п.5.1. Умов надання споживчого кредиту, що є складовою частиною кредитного договору, при порушенні позичальником строку та порядку сплати кредиту та відсотків за користування кредитом банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку позивача складається з наступного: - 2982,20 грн. - заборгованість за кредитом, - 14329,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 25960,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, - 500 грн. - штраф (фіксована частина), - 2163,63 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до заяви позичальника, що є складовою частиною кредитного договору, позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання: в сумі 2294,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі: ПП [PERSON], а також комісію Компанії зазначену в п.2.2. Умов. Згідно меморіального ордеру № 60504В05М1 від 04.05.2006 року відповідачем сплачено ПП [PERSON] 2294 грн. згідно договору купівлі-продажу № 243 від 03.05.2008 року. Суд вважає зазначені документи доказом надання банком кредиту відповідачу на суму 2294,00 грн. Посилання представника позивача на видачу відповідачу кредиту в сумі 2982,20 грн. для повного розрахунку за товар і сплати комісії Компанії за консультативні послуги спростовуються матеріалами справи, оскільки умовами кредитного договору не встановлено розміру зазначених комісій та, крім того, позивачем не надано доказів надання банком кредиту відповідачеві в зазначеній сумі. Відповідно до п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Таким чином, суд вважає, що за кредитним договором № DNH4КР88420319 позивачем було надано відповідачу споживчий кредит в сумі 2294,00 грн. Суд вважає безпідставним нарахування відповідачу штрафу згідно п.2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. + 2163,63 грн., оскільки позивачем не надано доказів узгодження цих Умов з відповідачем. Суд вважає, що сума заборгованості відповідача станом на 10.05.2013 року складає 42584,50 грн., яка складається з наступного: 2294,00 грн. - заборгованість за кредитом, 14329,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25960,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В іншій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості стягуваної суми заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, сплачені позивачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial