Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПСП Аграрник Березнегуватського району Миколаївської області, просила стягнути з відповідача ПСП Аграрник Березнегуватського району Миколаївської області на її користь заборгованість по орендній платі за 2012 рік у сумі 5689 грн. 08 коп. за оренду належної позивачу на праві власності земельної ділянки, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 822286, площею 13,51 га, яка розташована на території Скобелівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області за договором оренди землі від 19 травня 2006 року, пеню за невнесення орендної плати землі в 2012 році, загальна сума якої складає 5903 грн. 76 коп., припинити дію договору оренди земельної ділянки від 18 травня 2010 року, зареєстрованого у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії ДЗК за № 0410491000448 від 18.05.2010 року (далі Договір). В подальшому позивач змінила предмет позову і просила визнати недійсним договору оренди земельної ділянки від 19 травня 2006 року, зареєстрованого у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії ДЗК за № 0410491000448 від 18.05.2010 року з тих же підстав - що вона його не підписувала. Також позивач збільшила позовні вимоги і просила стягнути орендну плату за 2013 рік та пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2012 рік. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги частково, зазначивши, що орендну плату за 2012 рік їй сплачено після звернення до суду. В решті позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. 19 травня 2006 року між [PERSON] Олексієвною та ПСП «Аграрник» Березнегуватського району Миколаївської області укладено Договір, зареєстрований Казанківським сектором реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК у Державному реєстрі земель 18.05.2010 року за № 041049100448. Згідно висновку експерта за № 1127 від 08.10.2013 року вказаний Договір підписано не [PERSON], а іншою особою. Так, ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. ст. 13-15 Закону України ,,Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV (в чинній на день укладення договору редакції) (далі Закон № 161-XIV) договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до ст. 18 Закону № 161-XIV набуває чинності після його державної реєстрації. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей 4 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Статтею 20 Закону № 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами цього правочину. У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, оспорюваний Договір не підписаний позивачкою, тобто відсутній письмовий документ в якому викладені всі істотні умови, передбачені законом як обов'язкові. Таким чином, Договір, який позивач просить визнати недійсним, не відповідає внутрішній волі позивача, а тому позов в частині визнання Договору оренди недійсним підлягає задоволенню. Оскільки правочин визнаний недійсним судом, згідно ст.236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення, то відсутні підстави для стягнення по такому правочинів, платежів, які також просить стягнути позивач. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з суми судового збору за подання позовної вимоги про визнання договору недійсним (114,70 грн.) та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи (900,48 грн.)

Outcome: partial