Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що відповідно до кредитного договору ЕА 01-08 [PERSON] надано кредит у розмірі 15000,00грн. на термін до 05.02.2010 року , а [PERSON] зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк , встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором ЕА 01-08 між ПАТ КБ « Приватбанк» на фізичними особами було укладено договір порики, з укладений з поручителем [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором , договір поруки , укладений з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, договір поруки , укладений з поручителем [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором. Відповідачі не виконують свої зобов*язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 08.02.2013р. в сумі 36576,61грн.грн., а саме: заборгованість по кредиту - 9764,82грн,,заборгованість по процентам у сумі 15318,22грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором-9513,73грн., а також штрафи відповідно до п. 5,3 Умов та правил надання банківських услуг: 250,00грн., штраф( фіксована частина) та 1729,84грн.- штраф(процентна складова), яку просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні і представник позивача наполягав на заявлені позовних вимог та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснювала, що 1.3 пункту 1.1., 1.2. Кредитного договору вбачається, що Банк зобов'язується надати позичальнику - [PERSON], кредитні кошти в сумі 15000,00 грн. «при наявності вільних коштів». Відповідно до п. 2.1.2. банк зобов'язується видачу кредиту здійснити шляхом видачі готівки через касу. Тобто, факт укладання Кредитного договору не є безспірним доказом надання позичальнику кредиту, бо він містить умову надання кредиту: «при наявності вільних коштів». Крім того, в тексті позовної заяви відсутнє посилання на реквізити касового документа, згідно якого позичальнику [PERSON], виданий кредит у сумі 15000,00 грн. Не додана копія вказаного касового документу і до матеріалів позовної заяви. Отже, в матеріалах справи відсутній належний, допустимий доказ самого факту надання позивачем кредиту позичальнику [PERSON] у сумі 15000.00 грн., бо повторно наголошую на тому, що укладання Кредитного договору не є доказом отримання кредитних грошей позичальником.Пункт 3.2. Інструкції про ведення касових огїерацій банками в Україні, шо затверджена Постановою НБУ від 01.06.2011 N 174, передбачає , зокрема наступне: Банк (філія, відділення) видає з операційної каси готівку національної валюти за заявою на видачу готівки за операціями з клієнтами по видачі кредиту. Форма заяви на видачу готівки передбачена Додатком 10 до вказаної Інструкції. Надаю до свого відзиву форму заяви на видачу готівки, передбачену Додатком 10.Позивач не надав копії заяви на видачу готівки з каси позичальнику [PERSON] у сумі 15000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України кожна сторона повинна підтвердити належними, допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Необхідність надання позивачем відповідного касового документу обумовлена змістом ст. 554, ч. 2 ст. 555 ЦК України, згідно яких поручитель хоча і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором і має право висувати заперечення проти кредитора, навіть, і в тому разі, коли боржник визнав свій борг. Пункт 1.4. Кредитного договору передбачає, що строк виконання основного зобов'язання: «не пізніше 05.02.2010 р.»Ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачає, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦКУ, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строю, виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Законодавець не надає сторонам правочину право змінювати вказаний шестимісячний строк за домовленістю, чи поновляти у разі пропуску. В силу прямої вказівки закону наслідком непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - є безумовне припинення договору поруки. Пункт 10 Договору поруки № ЕА 01-08/2 від 07.02.2008 р. передбачає, що порука діє «до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором».В п. 24 Постанови № 5 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, у нашому випадку строк дії договору поруки не встановлений, внаслідок чого договір поруки вважається припиненим 05.08.2010 р. у зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто з 05.02.2010 р. по 05.08.2010 р., не пред'явив вимоги до поручителя і не надав суду відповідних доказів на підтвердження факту пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Крім того, припинення зобов'язання і позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) не є тотожними правовими поняттями. Отже встановлення строку позовної давності у п. 11 Кредитного договору у п'ять років ніяким чином не скасовує правило припинення договору поруки, передбачене ч. 4 ст. 559 ЦКУ. Крім того, у п. 11 Кредитного договору не конкретизоване для яких видів вимог сторони домовились про встановлення строку позовної давності у п'ять років. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).З наданого позивачем розрахунку убачається, що пеня розрахована за межами встановленого законом строку в один рік. Пункт 11 Кредитного договору сформульований таким чином, що взагалі невідомо, для яких видів вимог сторони домовились про встановлення строку позовної давності у п'ять років.З тексту позову не вбачається, на підставі яких пунктів Кредитного договору чи Договору поруки застосовані штрафні санкції у розмірі 250,00 грн. і 1729,84 грн. . Крім того, не наведене правове обґрунтовування одночасного застосування позивачем двох санкцій: пені і штрафу, а тому в задоволенні позову за необхідно відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд,вислухавши представника позивача та відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що згідно до умов кредитного договору № ЕА01-08 [PERSON] був наданий кредит у розмірі 15000,00грн. Згідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язана надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом,за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору поруки ЕА 01-08/1 від 07.02.2008 року укладеного договір поруки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Згідно договору поруки ЕА 01-08/2 від 07.02.2008 року укладеного договір поруки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Згідно договору поруки ЕА 01-08/3 від 07.02.2008 року укладеного договір поруки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.. ст.. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України боржник зобов,язаний повернути кредитору кредит ( грошові кошти у той самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобов*язань перед банком станом на 08.02.2013р. становить 36576,61грн., а тому, у зв,язку з порушенням відповідачами істотних умов кредитного договору вказана заборгованість підлягає стягненню солідарно з відповідачів у відповідності до ст.ст.526,536,554,610-612,624, 651, 1049,1054 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved