Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суд із позовом до відповідача, стверджуючи, що вона проживає у житловому будинку за адресою [ADDRESS]. З нею по сусідству на території загального двору, проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON]. На протязі останніх років у неї склалися не добросусідські відносини з останніми. У загальному користуванні знаходиться двір площею 509 кв.м. та присадибні ділянки, які належать сторонам пропорційно. На початку березня 2013 року позивач вирішила збудувати на своїй земельній ділянці сарай розміром 4 метри на 6 метрів. Для будівництва сараю позивачу необхідно мати вільний доступ до своєї земельної ділянки. Але відповідач [PERSON] без будь-якого узгодження з іншими власниками земельних ділянок на території загального двору самовільно вздовж земельної ділянки позивача встановив металеві вертикальні та горизонтальні штирі (арку), висадив 3 куща роз та 3 куща винограду, які перешкоджають вільному проходу та проїзду для будівництва сараю. За ствердження позивача вона неодноразово зверталася до відповідача [PERSON] демонтувати металеву конструкцію та пересадити рози та виноград, але отримала від [PERSON] відмову. Вказані обставини і стали приводом для звернення до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що сторони у справі є сусідами - землекористувачами і мешкають у загальному дворі в [ADDRESS] Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2009 року, визначено порядок користування спільною земельною ділянкою по [ADDRESS], так [PERSON] визначено 271 кв.м. (під город 173 кв.м. і будівлі 98 кв.м.), [PERSON] визначено 281 кв.м. (під город 150 кв.м. і будівлі 121 кв.м.), [PERSON] визначено 271 кв.м. ( під город 142 кв.м. і забудову 129 кв.м.), двір площею 509 кв.м. був залишений у спільному користуванні. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно відповіді начальника управління архітектури та земельних відносин виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області № 250 від 24.04.2013 року, комісією встановлено, що земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS], знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння та частина ділянки поділена згідно рішення суду. При обстеженні земельної ділянки комісією не5 виявлена виноградна арка, щодо якої [PERSON] зверталася у своїй заяві. Натомість комісією виявлено металевий штир, встановлений біля паркану [PERSON]. [PERSON] запропоновано прибрати вказаний металевий штир, а також запропоновано садити квіти у містах узгоджених з усіма співвласниками домоволодіння. Окрім вказаного комісією не встановлено наявність суттєвих перешкод для будівництва сараю [PERSON] Судом було встановлено, що у підсумку неналежного використання території загального користування [PERSON], позивач [PERSON] позбавлена можливості притупити по початку будівництва сараю. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України власники земельних ділянок та землекористувачів зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved