Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з червня 2012 року по грудень 2012 року в сумі 39 983 грн. 17 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2011 року наказом № 54 [PERSON] був прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на посаду електрозварника 6-го розряду. 10 грудня 2012 року Позивачем було подано заяву про звільнення. Підставою для подання такої заяви стала невиплата заробітної плати. 10 грудня 2012 року позивача звільнили з посади за власним бажанням. Відповідачем в день звільнення позивачу було видано тільки трудову книжку. Ніяких розрахунків відповідач з позивачем не провів. Посилаючись на вище викладене позивач просить стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення 10 грудня 2012 року по 17.01.2013 року, що складає 4 980 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати має право на відшкодування Відповідачем моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Позивач пояснив, що завдяки невиплаті заробітної плати він зазнав сильних душевних хвилювань, які можуть відобразитися на стані здоров'я, оскільки на його утримані є син, який навчається у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" на контрактній основі. Син не працює, отже гроші на навчання надає [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами отримання ним судової повістки, причини неявки суду не повідомив, будь-яких письмових заперечень до суду не направив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, 16.06.2011 року наказом № 54 [PERSON] був прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на посаду електрозварника 6-го розряду. 10 грудня 2012 року позивача звільнили з посади за власним бажанням в зв'язку з невиплатою заробітної плати (а.с. 8-10) Згідно довідки ТОВ "УБМ-П" про середню заробітну плату та розрахункових листків по заробітній платі [PERSON] була нарахована за період часу з червня 2012 року по грудень 2012 року в сумі 39 983 грн. 17 коп. (а.с. 12-15) Як вбачається з виписки ПАО "ВТБ Банк" № 694906-2013/0110 за період з 01.05.2012 року по 10.01.2013 року по рахунку позивача нарахувань заробітної плати відповідачем не здійснювалось (а.с. 16-17) Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Будь-яких доказів стосовно наявного спору між сторонами про розмір належних звільненому працівникові сум відповідач суду не надав, як і не надав суду докази своєчасного розахунку з працівником, середній заробіток позивача. За таких обставин суд приймає, як належний доказ, розрахунок позивача про розмір грошової компенсації в розмірі середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 980 грн. 00 коп. Відповідно, позов про стягнення з відповідача вказаної суми компенсації підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4). З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди, як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок протиправних діянь відповідача по відношенню до позивача доведений та підлягає задоволенню частково. Отже, суд убачає законні підстави для відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп. на користь [PERSON] Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 214 грн. 60 коп. судового збору, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: partial