Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Свої вимоги позивач [PERSON] обгрунтовує тим, що 26 червня 2010 року [PERSON] вчинив стовно нього злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за те, що останній спричинив йому тілесні пошкодження середнього ступеню тяжкості. Як зазначено у висновку експерта у позивача були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому передньої стінки правої верхньо-щелепової пазухи з переходом на нижній край правої очниці, гематоми вилично-орбітальної ділянки справа з переходом на повіки правого ока, субкон'юктивального крововиливу справа; гематоми м'яких тканин передпліччя та плеча зліва; осадження шкіри ділянки правого ліктьового суглобу. Дані ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, внаслідок чого позивач поніс матеріальні витрати у розмірі 10781,02 грн., які складаються з коштів, витрачених на купівлю медикаментів для лікування та кошти, витрачені на купівлю медичних товарів для здійснення операції у розмірі 3781,02 грн., коштів, витрачених на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. та 304,00 грн. витрати пов'язані з нотаріальним оформленням довіреності, які позивач і просить суд стягнути з відповідача на його користь. Підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу у його відсутність та постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 20 червня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов'язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили залишено без змін - підписку про невиїзд. Цивільний позов потерпілого [PERSON] на суму 60 тис. 781 грн., 02 коп. задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 3 тис. 781 грн. 02 коп. матеріальної шкоди та 10 тис. грн. моральної шкоди, а всього - 13 тис. 781 грн. 02 коп. (а.с. 4-10). 08 жовтня 2012 року ухвалою Апеляційоного суду м. Києва, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2012 року, яким [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України скасовано, а провадження в справі закрито на підставі ст. 6-1 КПК України (а.с. 11-13). Як вбачається зі змісту вироку [PERSON] вчинив злочин стосовно [PERSON], а саме умисно спричинив останньому тілесні пошкодження середнього ступеню тяжкості, а саме як зазначено у висновку експерта у позивача були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому передньої стінки правої верхньо-щелепової пазухи з переходом на нижній край правої очниці, гематоми вилично-орбітальної ділянки справа з переходом на повіки правого ока, субкон'юктивального крововиливу справа; гематоми м'яких тканин передпліччя та плеча зліва; осадження шкіри ділянки правого ліктьового суглобу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вартість матеріального збитку, завданого позивачу [PERSON] у вигляді витрат на лікування підтверджується квитанціями, які містяться у матеріалах кримінальної справи становить 3781, 02 грн. (а.с. 214-224). Як вбачається з матеріалів позивачем було сплачено кошти за нотаріальне оформлення довіреності у розмірі 304,00 грн. (а.с.19). Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди позивачу суд виходить з поданих позивачем доказів, що підтверджують витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних позивачу незаконними діями відповідача та вважає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7000,00 грн. При визначені суми на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON], суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України витрати, понесені позивачем до подання позовної заяви, не є витратами на правову допомогу. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року »Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено, що граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, не перевищує суму, що обчислюється з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Враховуючи кількість та тривалість судових засідань, в яких брав участь представник позивача, розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року -1147,00 гривень, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу є частково правомірними та обґрунтованими, а саме підлягає стягненню 458,80 грн. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial