Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. У вересні 2004 року позивачка зареєструвала у вказаній вище квартирі свого знайомого, відповідача по справі [PERSON] З лютого 2012 року відповідач у квартирі за вищевказаною адресою не проживає, витрат по утриманню квартири не несе. На прохання позивача про добровільне зняття з реєстрації, відповідач відмовляється. Враховуючи викладене, вона просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом позбавлення права відповідача на користування квартирою та зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. 29 листопада 2013 року в газеті «Урядовий кур'єр» була розташована об'ява про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 11.12.2013 року (а.с.40). Таким чином, суд вважає, що відповідач був повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Однак у судове засідання він повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява від заступника начальника Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві щодо розгляду справи у відсутність представника у зв'язку з великим обсягом роботи та відсутності заперечень на позов. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 20.10.1998 року, що зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №1602 (а.с.4). Відповідач у вказаній квартирі не проживає, але зареєстрований у даній квартирі, що підтверджується довідкою житлової ремонтно-експлуатаційної організації №413 (а.с.7), фактичне місце проживання відповідача невідоме. На даний час відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад рік, що підтверджується актом комісії мешканців будинку [ADDRESS] від 28.08.2013 року (а.с.9). Згідно ст.1 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено ст.321 ЦК України. Згідно ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст.9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; виїзду в зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника) - протягом усього часу виконання цих обов'язків; влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У випадку порушення права власності згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач понад рік не проживає у зазначеній вище квартирі. Таким чином, позов в частині усунення перешкоди в користуванні власністю шляхом позбавлення права [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття з реєстрації відповідача за вказаною вище адресою, оскільки відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві приймав участь у розгляді справи не як відповідач, а як третя особа без самостійних позовних вимог і за процесуальним становищем вона не являється суб'єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін і не несе їх обов'язків. Тому суд не вправі поширювати на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обов'язок виконання рішення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial