Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5920,00 гривень та судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.12.2012 року між TOB "ПРАЙМ ІНВЕСТ УКРАЇНА" та [PERSON] був укладений кредитний договір за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000,00 гривень строком по 05.01.2013 року та відсотковою вставкою в розмірі 2% за кожен день користування кредитом. 06.01.2013 року між позивачем і відповідачем було укладено додаткову угоду №1, за якою відповідач продовжив дію кредитного договору до 22.01.2013 року. На сьогоднішній день відповідач не виконує обов'язки, покладені на нього кредитним договором. До судового засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.18). Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був судом повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено в судовому засіданні, 21.12.2012 року між TOB "ПРАЙМ ІНВЕСТ УКРАЇНА" та [PERSON] був укладений кредитний договір ПУ-00312000321 (а.с.4-5) за яким відповідачу було надано кредит в сумі 1000,00 гривень строком з 21.12.2012 року по 05.01.2013 року. Факт отримання грошей підтверджується видатковим касовим ордером від 21.12.2012 року (а.с.10). Відсоткова вставка, відповідно до умов кредитного договору, складає 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732% річних. 06.01.2013 року між позивачем і відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору (а.с.7), за якою відповідач продовжив дію кредитного договору до 22.01.2013 року, сплативши відсотки за користування кредитом у розмірі 320,00 гривень, про що свідчить прибутковий касовий ордер №00000043 від 06.01.2013 року та пені у розмірі 20,00 гривень, згідно прибуткового касового ордеру №00000044 від 06.01.2013 року (а.с.7). Відповідно до п.1 додаткової угоди №1 до кредитного договору, відповідач зобов'язався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі та повернути кредит і сплатити відсотки в будь-якому випадку не пізніше 22.01.2013 року. Пунктом 5.1. договору зазначено, що за порушення термінів повернення кредиту позичальник за користування кредитом сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 2% від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми, а також, згідно п.5.2 договору, у випадку прострочення позичальником сплати відсотків, нарахованих на суму кредиту, більш ніж 14 (чотирнадцять) днів, позичальник додатково до пені сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100,00 гривень. Станом на 04.09.2013 року заборгованість відповідача становить 5920,00 гривень та складається з: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 1000,00 гривень; відсотків за користування кредитом за 241 день в розмірі 4820,00 гривень та штрафу в розмірі 100,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухиляється виконувати взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved