Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки щодо своїх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, часто змінює місце проживання, товаришує з особами сумнівної поведінки, матері неодноразово роз'яснювалось те, що батьківські обов'язки слід виконувати належним чином, однак вона продовжує їх ігнорувати, що ставить під загрозу фізичне та духовне здоров'я дітей, а за такого просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з викладених у ньому підстав, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Прокурор Центрального району в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити оскільки таке відповідатиме інтересам дітей. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин суд постановив заочне рішення. Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правові відносини. Відповідач, [PERSON], є матір'ю дітей: [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), [INFO], [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), [INFO], та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), [INFO]. Згідно листів Міської дитячої лікарні №2 від 04.09.2012 року №581/6.2-4, та від 05.02.2013 року №76/6.2-8, відповідач погано виконує свої батьківські обов'язки, діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] часто знаходяться без нагляду, недоглянуті. 11.09.2012 року співробітниками служби у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаївської міської ради було проведено обстеження умов проживання дітей та відповідача, за результатами якого було встановлено, що відповідачем не створено належних умов для проживання дітей, що в свою чергу створює небезпеку для життя та здоров'я таких дітей. 11.09.2012 року та 11.02.2013 року з відповідачем було проведено профілактичні бесіди щодо недопустимості порушення батьківських обов'язків відносно її дітей, про що свідчать вчинені нею розписки, копії яких наявні в матеріалах справи. 11.02.2013 року співробітниками служби у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаївської міської ради було проведено обстеження умов проживання дітей та відповідача, згідно якого відповідачем створено нормальні умови для проживання дітей. Згідно довідки-характеристики №16/3657 від 11.03.2013 року, виданої Центральним РВ УМВС України в Миколаївській області, відповідач за місцем проживання ([ADDRESS]) характеризується негативно, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, підтримує відносини з підозрілими особами, що ведуть аморальний спосіб життя. Згідно листа Служби у справах дітей від 25.04.2013 року №369/08.08-09 відповідач в період з 21.04.2013 року по 23.04.2013 року відлучалася з постійного місця проживання, залишивши при цьому дітей разом з власницею помешкання, що винаймає відповідач, в зв'язку з чим з відповідачем було проведено профілактичну бесіду про недопустимість повторення ситуації, що склалася. 17.06.2013 року співробітниками служби у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаївської міської ради було проведено обстеження умов проживання дітей та відповідача. За результатами обстеження умов проживання було складено відповідний акт, зі змісту якого вбачається, що на час обстеження діти не мають окремої кімнати, окремих ліжок, їжі та одягу в достатній кількості, що загрожує життю та здоров'ю дітей, та матір попереджено, що у випадку виявлення повторною перевіркою поганого забезпечення дітей - їх буде відібрано. Згідно копії акту обстеження умов проживання від 14.08.2013 року, складеного за результатами обстеження умов проживання відповідача та вказаних дітей, родина проживає у одній кімнаті будинку [ADDRESS], діти забезпечені необхідними предметами побуту. Згідно листа УОЗ Миколаївської міської ради КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4», копія якого наявна в матеріалах справи, відповідач перебуває на обліку як соціально неблагополучна, та на час складання з постійного місця проживання за адресою [ADDRESS] вибула для подальшого проживання на дачі «Радиус», де медичний контроль за здоров'ям дитини, [PERSON], [INFO], неможливий, що становить загрозу для дитини в зв'язку з чим Управління просить Начальника служби у справах дітей Центрального району вжити заходи реагування щодо матері дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи викладене, а також те, що 03.07.2013 року Миколаївською міською радою було надано висновок №1538/02.02.01-22/14/13 про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у матері, [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved