Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування та виселення, вказуючи, що 17.01.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування 6/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Цей договір позивачка вважає таким, що блув укладений з порушенням діючого законодавства, і просить визнати цей договір недійсним та виселити [PERSON] та його сім'ю з вищевказаного будинку без надання іншого житлового приміщеня. Позивачка у судове засідання не з'явилась, від її опікуна, яка діє від її імені та в її інтересах до суду надійшла заява, згідно якої просить суд у зв'язку з неможливістю її явки у судове засідання з поважних причин розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої происть справу розглянути без їх присутності, зауважень та заперечень не мають. Третя особа - приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала на адресу письмові пояснення по справі, згідно яких просила відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2012 року між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини житлового будинку, а саме : 6/100 частин жилового будинку [ADDRESS], які належали [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2006 року, зареєстрованого у КП «Білгород-Дністровське БТІ» 10.11.2011 року реєстраційний номер 35119763, номер запису 4874 в книзі 37. Також у судовому засіданні встановлено, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договрукупвілі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В якості забезпечення позову 26 червня 2006 року суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Лозун О.Ю. була винесена ухвала про забезпечення позову, згідно якої було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської област і від 04.07.1996 року. Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вищевказана ухвала суд була внесена до реєстру 18 липня 2006 року о 18 годині 46 хвилин, та накладено обтяження на об'єкт обтяження - будинок, [ADDRESS]. Згідно копій матеріалів договору дарування частини житлового будинку, наданими приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], справа по укладенню вищевказаного договору дарування містить безпосередньо сам договір, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2006 року, витяг про державну реєстрацію прав КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 10.11.2011 року, згідно якого [PERSON] є власником 6/100 частин житлового будинку [ADDRESS]; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 21.11.2011 року; а також витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.01.2012 року, згідно якого 18.07.2006 року о 18 годині 46 хвилин до реєстру внесена заборона на об'єкт обтяження будинок, [ADDRESS]. Згідно п.31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882 (яка була чинною на момент вчинення оспорюваного правочину), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Згідно п.47 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882, договори про відчуження або заставу майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, судом встановлено, що ухвала суду про накладення арешту від 29.06.2006 року була внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.01.2012 року 18.07.2006 року о 18 годині 46 хвилин, ця ухвала, а відповідно, і заборона не була змінена або скасована, тобто на момент вчинення оспорюваного правочину предмет цього правочину перебував під забороною. Третя особа - приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] надала суду пояснення по справі, згідно яких вказує наступне. Рішення Білгород-Дністрвоського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2006 року, згідно якого [PERSON] була власником 6/100 частин житлового будинку [ADDRESS], набрало законної сили 04.04.2006 року, обтяження накладене відділом державної виконавчої служби 10.07.2006 року та зареєстровано в Реєстрі заборон 18.07.2006 року, тобто після набрання законної сили рішенням суду. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] володіє 94/100 частками житлового будинку, а обтяження накладено на весь будинок, який їй не належить на час посвідчення договору дарування. На 6/100 часток житлового будинку, належних [PERSON], обтяження не накладалось. Згідно викладеного приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] вважає, що договір дарування від 17.01.2012 року посвідчено згідно діючого Законодавства. Однак, суд не приймає до уваги ці твердження, оскільки вони спростовуються витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.01.2012 року, згідно якого 18.07.2006 року о 18 годині 46 хвилин до реєстру внесена заборона на об'єкт обтяження будинок, [ADDRESS]. Тобто, заборона була накладена на весь будинок, а не на його частину. Згідно ч. 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Кодексу. Згідно ч. 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки в частині визнання недійсним договору дарування 6/100 частин жилового будинку [ADDRESS], укладеному між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивачки в частині виселення [PERSON] та його сім'ї з будинку [ADDRESS], та зняття їх з реєстраційного обліку за цією адресою, судом встановлені наступні факти. Так, позивачка вказує, що правових підстав для реєстрації відповідача та його сім'ї у будинку [ADDRESS], виходячи з неправомірності набуття права власності на цей будинок, не має. Однак, позивачкою не наведено правового обґрунтування цієї позовної вимоги, більш того, визнання вищевказаного договору дарування недійсним не скасовує право власності відповідача [PERSON] на 6/100 частин жилового будинку [ADDRESS]. Далі, позивачка посилається на ч. 1 статті 116 ЖК України, яка передбачає, що якщо особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле примішення, або використовують його не за призначенням, або роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадянського впливу виявились безрезультатними. Виселення винних на вимогу заінтересованих осіб провадиься без надання іншого жилого приміщення. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих вимог позивачкою суду не надано. Згідно статті 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], від імені та в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], Білгород-Дністровський районний відділ ГУДМС України в Одеській області, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та виселення є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial