Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернуся з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 7,39 га, яка знаходиться на території Новозбуріївської сільської ради Голо пристанського району відповідно до державного акту, оскільки власник земельної ділянки [PERSON], який помер 19.08.2003 року, 10.04.2003 року склав заповіт на [PERSON], яка померла 19.07.2009 року та не оформила належним чином спадщину, однак оскільки остання залишила заповіт на позивача, просить визнати за ним в порядку спадкування спадкової трансмісії права власності на зазначену земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 19.08.2003 року, відкрилася спадщина, яка складалась із земельної ділянки розміром 7,39 га, яка знаходиться на території Новозбуріївської сільської ради Голо пристанського району відповідно до державного акту І-ХС № 000733 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] 10.04.2003 року склав заповіт на [PERSON], яка померла 19.07.2009 року та за відсутності зареєстрованого оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не змогла оформити свої спадкові права. 03.03.2006 року [PERSON] склала заповіт на [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР, передбачено, що визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично в ступив в управління та володіння спадковим майном або у строк визначений законом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] не подавала заяву про відмову від спадщини, то в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, вона вважається такою що прийняла спадщину. У відповідності до ст. 551 ч. 1 ЦК України (1963 року), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ст. 1276 ч. 1 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Тому, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved