overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина з [PERSON], який є батьком [PERSON], [INFO] Згідно позовних вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2012 року відповідач припинив матеріально допомагати утримувати дитину, дитина перебуває на її повному утриманні. Будь-якої домовленості між сторонами не досягнуто, відповідач з власної волі не бажає брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні сина, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, працює на посаді електромонтера в АК «Харківобленерго» і отримує стабільну високу заробітну плату, матеріально забезпечений та здатен сплачувати аліменти на утримання дитини. В зв'язку з тим, що домовленості між сторонами про утримання дитини не досягнуто, позивач звернулася до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до змісту якої він визнає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до досягнення ним повноліття, справу просив слухати за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менш 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18.02.2009 року Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, при цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, визнання відповідачем позовних вимог, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 29.07.2006 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження того ж дня зроблено запис за №299. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою склалося невдало з причин відсутності взаєморозуміння і несходства в характерах, спроби налагодити відносини, зберегти сім'ю виявилися безрезультатні і, як наслідок їх сім'я розпалася влітку 2013 р. З цього часу спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини відсутні. В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання з'явився, визнав позов, пояснивши, що брачні відносини припинилися з вересня 2013 р. після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.07.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що в Книзі реєстрації шлюбів того ж дня зроблено відповідний актовий запис №299. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина проживає разом з відповідачкою. Частиною 1 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. На підставі частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до частини 8 статті 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи бажання відповідачки залишити собі після розірвання шлюбу шлюбне прізвище - [PERSON], судом приймається такий вибір. На підставі викладеного, на підставі частини 3 статті 105, частини 1 статті 110, статтею 112, частиною 3 статті 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], у позові просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, пояснень, або заперечень щодо позовних вимог не надав, причини його неявки суду невідомі. Про час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Судом були досліджені наступні документи: свідоцтво про укладання шлюбу, серії [NUMBER]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області від 16.08.2013р. за вх. № 6300; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході розгляду справи, встановлено, що 11 червня 1988р., позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рені Одеської області, актовий запис № 74. Від шлюбу у сторін народились троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Майже 7 років тому сторони припинили шлюбні стосунки, у зв'язку з тим, що між ними погіршувались стосунки, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач зловживає спиртними напоями. На даний момент спільне господарство не ведуть. За таких обставин, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. З урахуванням положень ст.235 ЦПК України «у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] року померла [PERSON], яка залишила на його ім'я заповіт. Інших спадкоємців ані по заповіту, ані по закону немає. Позивач пропустив строк на прийняття спадщини, оскільки про заповіт дізнався лише в жовтні 2013 року. Вважає, що причина пропуску строку прийняття спадщини є поважною та просить поновити строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, та просив визначити [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем після її смерті за заповітом є [PERSON] Даний факт підтверджується матеріалами справи (а.с. 7-9). [PERSON] пропустив передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини і просить суд визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що позивач набув право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позивачу слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], тривалістю три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

02.09.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно і до його повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує частково і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 500 гривень, щомісячно. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про одруження (а.с.4) видно, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Копія свідоцтва про народження (а.с.5) свідчить, що батьком [PERSON] є [PERSON] Довідка Літинської селищної ради (а.с.6) свідчить, що дитина перебуває на утриманні матері. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (аьо) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини – дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, маючи постійне місце роботи, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судове засідання сторони не з’явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ст.ст.182,184 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров’я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших непрацездатних дружини, дітей, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Згідно з ч.1 ст.183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з нього слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 07 жовтня 2013 року і до її повноліття. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Враховуючи, що для написання повного тексту рішення необхідно певний час, у відповідності до ст. 209 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе оголосити вступну та резолютивну частину рішення. На підставі викладеного, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просила розірвати шлюб, укладений з [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалось, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна немає, дітей від шлюбу немає. В судове засіданні позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв"язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в порядку, визначеному ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На момент розгляду справи судом сторони фактично припинили шлюбне життя, проживають окремо та не ведуть спільне господарство починаючи з серпня 2013р. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з небажання позивача продовжувати подальше спільне життя, що випливає з факту пред»явлення даного позову, зважаючи на те, що спору між останніми щодо поділу майна подружжя немає, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що в шлюбі сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], однак спільне життя в них не склалось, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, виходячи з чого позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили провести судове засідання без її участі та постановити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 11.02.2010 р. уклали шлюб, в якому [INFO] народилася донька, [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали разом, однак в подальшому стали проживати окремо, при цьому дитина мешкає з матір»ю. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, всі витрати, що з цього виходять несе позивач. Виходячи з положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимог ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що дитина проживає з матір»ю, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 жовтня 2013 року звернувся до суду з позовною заявою про визначення часток у приватній спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 07 серпня 1998 року на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач та його мати [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] і вона нам стала належати на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 07.08.1998 року. 21 листопада 1998 року позивачем згідно з договором купівлі - продажу за власні кошти придбав кімнату № 7 житлової площі 13,00 кв.м., яка становить 11/50 частин квартири під [ADDRESS]. До придбання кімнати № 7 , яка раніше входила до кімнати № 8 , спільні частки з відповідачем були рівними тобто по ? кожному, а після придбання позивачем кімнати, його житлова площа збільшилась, а відповідно і збільшилась частка позивача в цій квартирі. З приводу виділення часток у спільній сумісній власності вимушений звернутись до суду. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги, та прохав суд їх задовольнити. Відповідач у відкритому судовому засіданні проти позову не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1998р., квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON].. Як вбачається з витягу № 1758280 державного реєстру правочинів предметом правочину є кімната у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] відчужував [PERSON] набувач [PERSON]. Положеннями ч.1 ст.364 ЦК України, встановлено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ст.370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 28 грудня 1989 року. Від сумісного життя у сторін народились дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, мотивуючи тим, що сім'я розпалась з причини різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. В з'язку з цим між ними стали виникати сварки, були втрачені почуття поваги. Позивач вважає, що при таких обставинах подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе. З січня 2013 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично між ними припинені. Позивач подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позов підтримала, просить не надавати строк на примирення. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає, просить шлюб розірвати, мотивуючи тим, що позивач створила сім'ю іншим чоловіком. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 грудня 1989 року, виданого відділом реєстрації громадянського стану м. Іваново, сторони зареєстрували шлюб 28 грудня 1989 року, про що зроблено актовий запис № 4376. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, наполягають на розірванні шлюбу, позивач створила сім'ю з іншим чоловіком, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved