Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-16 00:00:00

ПАТ Дельта Банк звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 77109,91 гривень та судових витрат по справі. На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 02.07.2007р. між АКІБ УКРСИББАНК, який в подальшому змінив назву на ПАТ УКРСИББАНК та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11177544000, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 6928,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 02.07.2012р. та з оплатою 13% річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно сплачувати на користь кредитора проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Відповідач [PERSON] умови договору не виконав, внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 19.03.2013р. у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 9647,18 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 77109,91 грн.. У наслідок порушення позичальником умов договору, у кредитора виникло право вимагати повернення усієї суми заборгованості. 08.12.2011р. своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ УКРСИББАНК, останнім передано ПАТ Дельта Банк. Таким чином у ПАТ Дельта Банк існують усі підстави для стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про підтримку позову та слухання справи за його відсутності, а також не заперечує щодо винесення судом заочного рішення (а. с. 57). Відповідачка в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду вказаної справи (а. с. 55). Про причини неявки та неможливість явки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 02.07.2007 року між АКІБ УКРСИББАНК (ПАТ УКРСИББАНК укладено договір про надання споживчого кредиту № 111775544000 (а. с. 5-12). Відповідач зобовязувався погашати заборгованість по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту (а. с. 13-14), що є невідємною частиною кредитного договору. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 77109,91 грн. (а. с. 41). Боржник не здійснив погашення кредиту на вимогу кредитора (а. с. 42-43), що змусило ПАТ Дельта Банк звернутись до суду з вказаним позовом. Сума заборгованості розрахована з урахуванням курсу НБУ встановленого станом на 19.03.2013р. (а. с. 46-47). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). ПАТ УКРСИББАНК згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011р. продало право вимоги за вказаним кредитним договором. У відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується меморіальним ордером (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved