Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» 09.02.210 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №81-КЛ/08 від 24.07.2008 року, яку в подальшому уточнював, збільшуючи розмір позовних вимог. ПАТ «Сведбанк» ухвалою суду від 20.06.2013 року як позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом замінений на правонаступника Публічне акціонерне товариства «ОМЕГА БАНК» У листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати договір поруки від №243П/81-КЛ від 29.01.2009 року неукладеним (т.1 а.с. 64). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2012 року, позовні вимоги ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 81-КЛ/08 від 24.07.2008 року у загальному розмірі 2 367 713,05 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн. В задоволенні позову [PERSON] про визнання договору поруки неукладеним відмовлено. 14.11.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2012 року, та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування первісного позову зазначено, що 24.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач та ТОВ «Торговий дім «Династія» було укладено Кредитний договір № 81-КЛ/08, відповідно до якого позивач зобов'язався надати ТОВ «Торговий дім «Династія» грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії в розмірі 200 000,00 тис. доларів США, строком користування з 24.07.2008 року по 23.07.2009 року, з цільовим призначенням - поповнення обігових коштів. Плата за користування кредитною лінією становить: - 13,5 % річних, якщо кредитний оборот за попередній місяць по поточному рахунку [NUMBER] становить не менше 500 000 грн.; - 15,5 % річних, якщо кредитний оборот за попередній місяць по вищезазначеному поточному рахунку становить менше 500 000 грн. 29.01.2009 року додатковою угодою до кредитного договору сторони домовились доповнити пункт 5.1, що виконання зобов'язання позичальником забезпечується порукою третіх осіб - ТОВ «Династія Україна» та порукою [PERSON] На виконання кредитного договору позивачем було надано ТОВ «Торговий дім «Династія» суму кредиту в розмірі 200 000,00 тис. доларів США. Починаючи з липня 2009 року позичальник перестав належним чином виконувати зобов'язання, взяті на себе згідно із умовами кредитного договору (п. 4.1), а саме сплачувати суму основного боргу, проценти за користування кредитом. Станом на 22.07.2010 року утворилася кредитна заборгованість в загальному розмірі 299812,98 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить - 2 367 713,05 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 29.01.2009 року між позивачем як кредитором, ТОВ «Торговий дім «Династія» як боржником, ТОВ «Династія Україна» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 241П/81-КЛ, відповідно до якого ТОВ «Династія Україна» поручився відповідати перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань щодо повернення коштів, наданих останньому згідно кредитного договору № 81 - КЛ від 24.07.2009 року в сумі 200 000 доларів США строком по 23 липня 2009 року включно, з процентною ставкою 13,5 % річних за їх використання. Згідно п.2 договору поруки ТОВ «Династія Україна» несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Також в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем як кредитором, ТОВ «Торговий дім «Династія» та [PERSON], 29.01.2009 року було укладено Договір поруки № 243П/81-КЛ відповідно якого останній несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Отже, ТОВ «Торговий дім «Династія» та [PERSON], як поручитель Позичальника, підлягають притягненню до цивільно-правової відповідальності як солідарні боржники за Кредитним договором. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» 1 579 460,00 гривень - основного боргу, 257 669,32 гривень - заборгованість по процентам, 530 583,73 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, а всього стягнути - 2 367 713,05 гривень. Також просив стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі - 120 гривень. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Торговий Дім «Династія» своїх зобов'язань за кредитним договором № 81-КЛ/08 від 24.07.2009 року, утворилася кредитна заборгованість, яку позичальник не сплатив, тому банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення даної заборгованості з [PERSON], як поручителя ТОВ «Торговий дім «Династія», посилаючись на договір поруки № 243П/81-КЛ від 29.01.2009 року. Однак з вказаним договором поруки [PERSON] не погоджується, вказуючи на те, що він не підписував його, а відтак не є поручителем ТОВ «Торговий Дім «Династія»», у зв'язку з чим, просив суд визнати договір поруки № 243П/81-КЛ від 29.01.2009 року неукладеним та стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь [PERSON] судові витрати по справі. Додатково в обґрунтування заперечень проти позовних вимог за первісним позовом представник [PERSON] - [PERSON] вказує на те, що після укладення спірного договору поруки банком була застосована збільшена процентна ставка за основним зобов'язанням у розмірі 15,5 % річних без погодження вказаної зміни з поручителем - [PERSON], в результаті чого збільшився обсяг відповідальності останнього, що суперечить п. 11 договору поруки, у зв'язку з чим, поруку слід вважати припиненою згідно ч.1 ст. 559 ЦК України. В своїх письмових запереченнях [PERSON] також посилається на те, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] як з майнового поручителя з пропуском шестимісячного строку для пред'явлення такої вимоги від дня настання строку виконання основного зобов'язання, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, що також є підставою для припинення поруки, у зв'язку з чим, просив суд відмовити ПАТ «ОМЕГА БАНК» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - Предчук Т.В. в судове засідання не з'явилася, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК» підтримує в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON], його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримують в повному обсязі, позовні вимоги за первісним позовом - не визнають. Представники третіх осіб за первісним та зустрічним позовами - Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Династія», будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надавши кожен окремо до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісною позовною заявою не підлягають задоволенню, як не підлягають задоволенню і позовні вимоги за зустрічним позовом з наступних законних підстав. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 611 цього ж Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 24.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є позивач (т. 1 а.с. 136, т. 3 а.с.184-185), та ТОВ «Торговий дім «Династія» було укладено Кредитний договір № 81-КЛ/08 ( т.1 а.с.16-24), відповідно до якого позивач зобов'язався надати ТОВ «Торговий дім «Династія» грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії в розмірі 200 000 тис. доларів США, строком користування з 24.07.2008 року по 23.07.2009 року, з цільовим призначенням - поповнення обігових коштів. Плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить: - 13,5 % річних, якщо кредитний оборот за попередній місяць по поточному рахунку [NUMBER] становить не менше 500 000,00 грн.; - 15,5 % річних, якщо кредитний оборот за попередній місяць по вищезазначеному поточному рахунку становить менше 500 000,00 грн., що підтверджується оригіналом Кредитного договору №81-КЛ від 24.07.2008 року (т.2 а.с. 227-231). Пунктом 6.1. Кредитного договору передбачено: «у випадку не находження на рахунок Банку суми заборгованості за кредитною лінією та процентів у строки, визначені у п.п. 1.3, 3.3, 3.4, 4.1,7.5.,7.6.,8.1., та 8.2. цього Договору, Позичальник незалежно від наявності його вини у невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язань за цим договором, сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кредитною лінією, зазначеної у п. 1.4, що діє на момент прострочення відповідного платежу від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення, при цьому у кількість днів року приймаються рівною 360 дням. Пеня сплачується у національній валюті України по курсу НБУ на день сплати» На виконання кредитного договору позивачем було надано ТОВ «Торговий дім «Династія» суму кредиту 200 000,00 доларів США, про що свідчать копії виписок по особовому рахунку (т.1 а.с. 34, 40-41). Із додаткової угоди № 1 від 29.01.2009 року до кредитного договору № 81-КЛ/08 від 24.07.2008 року видно, що сторони домовились доповнити пункт 5.1, що виконання зобов'язання позичальником забезпечується порукою ТОВ «Династія Україна» та порукою [PERSON] (т.2 а.с. 232). 29.01.2009 року між позивачем як кредитором, ТОВ «Торговий дім «Династія» як боржником та відповідачем - [PERSON] як поручителем було укладено Договір поруки № 243П/81-КЛ, відповідно до якого відповідач поручився за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зокрема, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами (т.1 а.с. 30-31). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання 29.01.2009 року між позивачем як кредитором та ТОВ «Торговий дім «Династія», ТОВ «Династія України» було укладено Договір поруки № 241П/81-КЛ, відповідно до якого ТОВ «Династія України» поручився за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зокрема, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами (т.2 а.с. 233). Однак, ТОВ «Торговий дім Династія»» взяті на себе зобов'язання згідно вищевказаного кредитного договору належним чином не виконало, у зв'язку з чим, станом на 22.07.2010 року утворилася кредитна заборгованість в загальному розмірі 299812,98 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить - 2 367 713,05 гривень, яка складається з 1579460 гривень - основного боргу, 257669,32 гривень - заборгованість по процентам, 530583,73 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту . Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком ( т.2 а.с. 27-32). Тобто судом встановлено, що, дійсно, з боку ТОВ «Торговий Дім «Династія»» як позичальника за кредитним договором №36-КЛ від 20.11.2006 року мало місце порушення кредитних зобов'язань, проте в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження позовні вимоги ПАТ «ОМЕГА БАНК» про стягнення даної заборгованості з [PERSON] як поручителя ТОВ «Торговий дім «Династія», виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України правовідносини між поручителем та кредитором боржника виникають на підставі договору, згідно якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі статтею 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 2, 4 спірного Договору поруки сторони обумовили, що у разі невиконання позичальником основного зобов'язання, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, які мають бути погашені за вимогою Банку протягом 10 днів з моменту отримання поручителем письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Разом з цим, стаття 559 ЦК України визначає підстави припинення поруки. Зокрема з частини 1 статті 559 ЦК України слідує, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. А відповідно до ч. 4 ст. 559 цього ж Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати (ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ висловлена Верховним Судом України в постанові від 7 листопада 2012 року у справі № 6-129 цс 12). Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Судом встановлено, та що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 81-КЛ/08 від 24.07.2008 року (т.2 а.с. 68-73), у квітня 2009 року, після укладення договору поруки банком було підвищено розмір процентної ставки за основним зобов'язанням з 13,5% до 15,5% річних, внаслідок чого фактично збільшився обсяг відповідальності [PERSON] як поручителя ТОВ «Торговий Дім «Династія»». У пункті 1 договору поруки №243П/81-КЛ від 29.01.2009 року, сторони обумовили відповідальність [PERSON] як поручителя за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих позивачем у сумі 200 000,00 доларів США з процентною ставкою саме 13,5 процентів річних за їх використання. В п. 15 договору поруки [PERSON] підтвердив про своє ознайомлення з усіма умовами кредитного договору , в якому передбачена можливість підвищення процентної ставки за основним зобов'язанням з 13,5 % до 15,5% річних, повністю погодившись з цими умовами. Проте, на думку суду, зазначене ознайомлення не є належним повідомленням [PERSON] про підвищення банком процентної ставки в вересні 2008 року та не свідчить про надання ним згоди на таке підвищення без додаткового повідомлення. Більш того, пунктом 11 спірного договору поруки визначено, що не потребують повідомлення Поручителя ті зміни до основного зобов'язання, які не впливають на збільшення обсягу відповідальності Поручителя, тоді як підвищення розміру процентної ставки з 13,5% до 15,5% річних збільшує обсяг відповідальності поручителя, а отже про таке підвищення банк повинен був повідомити [PERSON] з отриманням від останнього відповідної згоди. Оскільки, в матеріалах справи відсутнє підтвердження інформованості [PERSON] про збільшення відсоткової ставки та отримання від нього відповідної згоди, тому в силу ч.1 ст.559 ЦК та роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», поруку слід вважати припиненою, у зв'язку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 10 договору поруки №243П/81-КЛ від 29.01.2009 року сторони визначили, що строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням, однак дана умова не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Верховний Суд України, рішення якого є обов'язковими для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України, у постанові від 23.05.2012 (справа № 6-33цс12) вказав, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Визначаючи дату, якою закінчується строк виконання основного зобов'язання ТОВ «Торговий дім «Династія» як позичальника за Кредитним договором № 81-КЛ/08 від 24.07.2008 року, суд виходить з положень п. 4.1. цього ж Договору, яким визначено, що погашення заборгованості за кредитною лінією здійснюється по 23.07.2009 року. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, починаючи з 23.07.2009 року та впродовж послідуючих шести місяців до 23.01.2010 року Банк, виявивши порушення з боку Позичальника - ТОВ «Торговий Дім «Династія»» щодо виконання кредитних зобов'язань, не був позбавлений права на пред'явлення вимоги до [PERSON] як до майнового поручителя ТОВ «Торговий дім «Династія», однак з вказаною позовною заявою звернувся лише 09.02.2010 року, тобто поза межами встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, що свідчить про припинення поруки. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду в повній мірі знайшло своє підтвердження припинення поруки за договором №81-КЛ/08 від 24.07.2008 року , що виключає право позивача за первісним позовом - ПАТ «ОМЕГА БАНК» вимагати з поручителя - [PERSON] стягнення боргу за кредитним договором № 81-КЛ/08 від 24.07.2008 року, у зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОМЕГА БАНК» слід відмовити. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON], суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо визнання неукладеним договору поруки №243П//81-КЛ від 29.01.2009 року, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представник вказують на те, що [PERSON] не підписував зазначений договір поруки, а відтак не є поручителем ТОВ «Торговий дім «Династія». Однак, суд критично оцінює наведені посилання, оскільки вони спростовуються висновком експерта від 04.07.2013 року за №58/04-166 (т.3 а.с.202-205), яким встановлено, що підпис від імені [PERSON], розташований в графі «ПОРУЧИТЕЛЬ» договору поруки № 243П/81-КЛвід 29.01.2009 року (а.с.182 том №3), виконаний [PERSON]. Крім того, як слідує з роз'яснень, викладених у п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, у зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою слід відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог як за первісною позовною заявою, так і за зустрічною - відмовлено, тому не підлягають стягненню зі сторін і понесені ними і документально підтверджені судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed