Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

29.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 06 листопада 2011 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики. Відповідно до умов договору він дав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 1400 гривень строком на 24 дні, починаючи з дня передачі грошей, тобто з 06 листопада 2011 року, про що відповідач склав боргову розписку і повинен був повернути борг до 01.12.2011 року. Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Боржник, який прострочив виконання грошових зобов’язань зобов’язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 84 гривні (1400 грн. х 0,03 х 2 роки = 84 грн.). В зв’язку з тим, що відповідач не повернув борг, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 1400 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок, витрати за надання правової допомоги у розмірі 400 гривень, а також 84 гривні за прострочення виконання грошового зобов’язання, а всього стягнути 2113 гривень 40 копійок. Сторони в судове засідання не з’явилися. 19.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, згідно якій він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. 19.12.2013 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. В зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З копії розписки від 06.11.2011 року вбачається, що відповідач взяв в борг у позивача грошову суму у розмірі 1400 гривень та зобов’язався повернути суму боргу в строк до 01.12.2011 року (а.с. 3). Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення договору позики. Як вбачається з квитанції позивач сплатив судовий збір по справі у розмірі 229 гривень 40 копійок (а.с. 1), а також 500 гривень за надання правової допомоги (а.с. 5). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що боржник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов’язання в зв’язку з чим він зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу, а також, зважаючи на позовні вимоги позивача, три проценти річних від простроченої суми за два роки прострочки виконання зобов’язання (з 01.12.2011р. по 01.12.2013р.), що складає 84 гривні (1400 грн. х 0,03 х 2 роки = 84 гривні). Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені квитанцією. Таким чином, зважаючи на вищевказані докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що внаслідок порушення зобов’язань за договором позики, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 1400 гривень, а також 84 гривні за прострочення виконання грошового зобов’язання (три проценти річних від простроченої суми), сплачений судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок та 400 гривень витрат за надання правової допомоги.

Outcome: approved