Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики. посилаючись на те, що 22.03.2012 року був укладеній договір позики з [PERSON] на суму 10000 дол. США, що еквівалентно 79900,00 грн. Відповідач надав йому розписку про отримання грошей в сумі, що визначена умовами договору. Строк дії договору до 15.06.2012р. Однак в зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув в повному обсязі, тому він просить стягнути з нього борг 79900,00 грн. , а також 3% річних, що складає1484,17 грн..01.10.2012 року був укладений з [PERSON] договір поруки за яким вона відповідає перед кредитором солідарно з позичальником. 28.02.2012 року він уклав два договору позики з [PERSON] на суму 3400 дол. США та на 4000 дол. США строк повернення 6 місяців. В забезпечення зобов'язань був також укладений договір поруки з [PERSON] від 01.10.2012 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути також і 3% річних, що складає 339,39 грн. та 399,29 грн. Крім цього просить стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і дав пояснення про обставини, викладених вище.. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що позивач в позові посилається на розписку від 22.03.2012 року, в якій зазначено, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 10 000,00 дол. США., який зобов'язався повернути до 15.06.2012 року і тому стверджує, що було вчинено правочин, що за своєю правовою природою є договором позики, але таке твердження не можна вважати правомірним. Правочин має вчинитися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).і перелік правочинів, які вчинюються в письмовій форми визначено у ст. 208 ЦК України. Правочин на якій посилається позивач як на підставу стягнення заборгованості повинен бути вчиненим у письмовій формі і відповідати вимогам ст. 207 ЦК України. Розписка від 22.03.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 10 000 доларів США під зобов'язання повернення коштів до 15.06.2012р. не може бути визнана письмовою формою договору позики, оскільки розписка не підписана обома сторонами і її зміст не містить погодженої дії обох сторін. Розписка підписана лише однієї сторони такого правочину - [PERSON] Натомість будь-яких відомостей про [PERSON], крім його прізвища, ім'я, по-батькові, в розписці не зазначено. Тому також виникають сумніви, що саме позивач повинен прийняти виконання грошового зобов'язання від [PERSON] Така розписка у сенсі положень частини 2 статті 1047 ЦК України може бути лише засобом доказування про отримання [PERSON] коштів в сумі 10 000 доларів США. Тобто, докази, які б підтверджували укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики v письмовій формі, не надано, відтак, відсутні правові підстави стверджувати, що між вказаними фізичними особами мав місце договір позики грошових коштів у письмовій формі. Крім цього, відповідач не знав, що 01.10.2012 року був укладений договір поруки між [PERSON] та [PERSON], якій був вже укладеній після строку закінчення виконання зобов'язань. Цій договір покладає на [PERSON] солідарну відповідальність і він повинен сповіщати поручителя про виконання зобов'язань, але у нього немає даних про цього поручителя і тому йому не відмово, сплачував чи ні поручитель будь які гроші позивачеві. Цій договір є фіктивним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не звилися, про день і час слухання справи сповіщалися належним чином, тому суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідачів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] уклав договори позики з відповідачами з [PERSON] від 28.02.2012 року на суму 3400 дол. США та на 4000 дол. США і строк повернення 6 місяців, а також 22.03.2012 року з [PERSON] на суму 10000 дол. США .і строк повернення позики 15.06.2012р. Крім цього були укладені договори поруки з [PERSON] від 01.10.2012 року, де вона брала на себе зобов'язання відповідати солідарно, якщо позичальниками не будуть виконані умови договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленими позивачем письмовими розписками, одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошті, а позичальник зобов'язується повернути так ж суму грошових коштів( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні - строк повернення боргу відповідачем не виконаний. Згідно зі ст.60 ЦК Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідачі не надали суду письмових доказів, що позивачу була сплачена уся сума боргу, тому суд вважає, що в цієї частини позов підлягає задоволенню в повному обсязі У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом . Згідно договору від 28.02.2012 року укладеного з [PERSON] на суму 3400 дол. США та на 4000 дол. США, то 3% річних будуть складати за період з 01.09.12 р. по 29.01.2013 року 339,39 грн. та 399, 29 грн. , а по договору з [PERSON] від 22.03.2012 року - 3% річних буде складати за період з 18.06.12р. по 29.01.12 р. у розмірі 1484,17 грн. Всього по договору з [PERSON] треба стягнути суму заборгованості в розмірі 59126, 00 грн. основного боргу ( 7400 дол. США по курсу НБУ - 7,99) та 738,68 грн. процентів; по договору з [PERSON] треба стягнути 79900,00 грн. ( 10000 дол. США по курсу НБУ - .7,99 ) і 1484,17 грн.. Доводи представника відповідача стосовного того, у даному випадку договір позики не укладався тому не відповідає дійсності, так як позивачем була надана розписка, яка підтверджує про укладення правочину в простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, де передбачені умови договору, предмет, сума та строки повернення, а також не заслуговують увагу доводи стосовно того, що у [PERSON] виникають сумніви, що саме позивач повинен прийняти виконання грошового зобов'язання у нього. Ці доводи надумані, так як [PERSON] як можна побачити із розписки, брав гроші у [PERSON] і тому повинен виконувати свої зобов'язання перед ним, а не перед іншими особами про які не ведеться річ у розписці. Відповідач [PERSON] не заперечує проти того, що гроші у сумі 10000 дол. США він дійсно займав у [PERSON] і на тепер вони не повернуті не зважаючи на те, що строк виконання зобов'язань пройшов, про причини не виконання зобов'язань відповідач не вказує. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно з вказаними вище договорами поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору в повному обсязі як солідарний боржник. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв'язку з вказаними обставинами відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань разом з [PERSON] і це передбачено п. 2.1 договорами поруки. Договори поруки на теперішній час не визнані недійсними. Суму заборгованості за договором позики треба стягнути солідарно як з позивальників так і з поручителя . Крім цього, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору у розмірі 1413,00 грн.

Outcome: approved