Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобов»язати відповідача знести паркан по всій його довжині, що знаходиться на межі суміжних земельних ділянок. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: смт. Новопсков, вул. Красноармійська, 25 Луганська область. По сусідству з нею в житловому будинку № 27 по вул. Красноармійська смт. Новопсков, Луганської області проживає відповідач [PERSON] Відповідач на межі між суміжними земельними ділянками зі сторони її подвірних споруд встановив паркан. Перед тим як встановити паркан він підсипав його землею, щоб він був вищий. З того часу вона не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки на ній після дощу постійно збирається вода. Вода потрапляє всередину надвірних споруд-погребу та сараїв. Земельна ділянка не провітрюється та не висихає. Відповідач добровільно відмовляється прибрати огорожу. Відділом містобідування, архітектури та житлово-комунального господарства Новопсковської РДА і Новопсковської селищної ради було розглянуто спір щодо межового землекористування громадян [PERSON] та [PERSON], постановлено акт узгоджувальної комісії № 1 від 15.02.2013 року, комісія рекомендувала, зробити відмостку біля господарських споруд, в разі незгоди звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду від 17 вересня 2013 року до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні на вимогах викладених в позові наполягала, зазначила, що дії відповідачів по зведенню паркану є незаконними, порушують права її довірителя в користуванні своїм майном. Просила позов задовольнити. Позивач підтримала вимоги та пояснила суду про обставини справи, згідно позову, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень пояснили, що паркан, зведений з дотриманням вимог чинного законодавства, будівельним нормам, висота його не перевищує 1,76 м., крім того паркан зведено з відступом на його земельну ділянку, а не на межі. Вода з їхньої земельної ділянки після дощу до [PERSON] не стікає, паркан двір позивача нe затіняє. Вода, що збирається на земельній ділянці позивача, потрапляє туди з криши позивача, яка не обладнана водовідводними каналами для стоку води з даху. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази. матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: смт. Новопсков, вул. Красноармійська, 25 Луганської області на земельній ділянці, площею 0,2001 га., згідно державних актів на земельну ділянку серія ЯИ № 133386 та серія ЯИ № 133387, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2012 р. посвідчене державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори (а.с. 7), технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок(а.с. 4-6). Відповідно до договору дарування житлового будинку від 13.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: смт. Новопсков, вул. Красноармійська, 27 Луганської області належить на праві власності [PERSON], [PERSON]. Згідно Державних акті на право власності на земельні ділянки [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельної ділянки площею 0,0582 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с.23-24). [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,1500 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельної ділянки площею 0,0582 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с. 25-26). Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки від 18.02.2010 р., було встановлено межі земельної ділянки за адресою: смт. Новопсков, вул. Красноармійська, 27 Луганської області належить на праві власності [PERSON], [PERSON]. Суміжні землекористувачі, серед яких [PERSON] (чоловік позивача), погодили встановлені межі земельних ділянок. Відповідачами на території їх земельної ділянки, між їх домоволодінням та домоволодінням позивача [PERSON] було збудовано паркан з шиферу, висотою 1,76 м. Позивач вважає, що такі дії відповідачів порушують її права у здійсненні права користування її майном. Так у чинність ч. 2,3 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Позивач звернулася до Новопсковської районної ради для вирішення питання про незаконне зведення огорожі її сусідом [PERSON] Звернення було направлено для розгляду по суті до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Новопсковської РДА і Новопсковської селищної ради. За результатами розгляду звернення [PERSON] узгоджувальною комісією при Новопсковській селищній раді та відділом містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Новопсковської РДА постановлено акт № 1 від 15.02.2013 р. про спір щодо межового землекористування громадян [PERSON] та [PERSON], комісія рекомендувала гр. [PERSON] зробити відмостку біля господарських споруд від сусідів [PERSON], додержуватись ст. 103 Земельного Кодексу України, в разі незгоди звернутися до суду. [PERSON] повторно звернулася до Новопсковської районної ради, щодо вирішення спору з сусідами [PERSON]. Листом від 14.05.2013 р. Новопсковська районна рада повідомила, що дане звернення вже було розглянуто та 15.02.2013 р. постановлено акт узгоджуваної комісії по даному спору. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що була в складі комісії при і розгляді спору щодо межового землекористування громадян [PERSON] та ідовиченко А.В., та повідомила про рекомендації заявнику за результатами розгляду спору, згідно акту від 15.02.2013 р. У чинність ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). З акту узгоджувальної комісії від 15.02.2013 р. вбачається, що порушень з боку відповідачів, щодо межового землекористування порушень будівельних норм не виявлено. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про порушення прав позивача в користуванні її земельною ділянкою не доведені під час судового розгляду, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed