Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 25387 грн. 55 коп. та судових витрат на суму 253 грн. 88 коп. Вимоги мотивовані тим, що між позивачем і відповідачем 09 лютого 2006 року був укладений кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає соку дії картки. Умови договору відповідачем належним чином не виконуються, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 25387 грн. 55 коп., яка складається з: 4971,04 грн. – заборгованість за кредитом; 18731,39 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. – штраф (фіксована частина); 1185,12 грн. – штраф (процентна складова), яку позивач, посилаючись на норми ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового розгляду справи позивач сповіщався належним чином, при цьому представник позивача на підставі довіреності надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, згоден на заочний розгляд справи у випадку не з'явлення до суду відповідача. Відповідач та його представник, сповіщені належним чином, у судове засідання не з'явився, при цьому представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У відповідності із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи із засад змагальності сторін, меж судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 09 лютого 2006 року був укладений кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає соку дії картки. Виходячи із цього, суд приходить до висновку про виникнення між позивачем і відповідачем зобов'язальних правовідносин із надання кредитів населенню з правами і обов'язками, встановленими договором, і врегульованих ст. ст. 1054-1055 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до закону чи договору, при цьому згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З вини відповідача умови по погашенню кредиту і відсотків по ньому належним чином не виконуються, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість за кредитом, з урахуванням процентів та штрафних санкцій на загальну суму 25387 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Між тим, позивачем за порушення позичальником строків виконання грошового зобов’язання одночасно нараховані пеня у вигляді відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це приведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те ж порушення договору зобов’язання. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем одночасно нараховані пеня та штраф, що є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те ж порушення зобов’язання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов’язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, оскільки позивачем одночасно нараховані штраф та пеня, суд вважає необхідним на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 1000 гривень, оскільки в заявлених позовних вимогах вона значно перевищує розмір збитків, та відмовити у задоволенні позову в частині нарахування штрафів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача сплачені судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 526, 611, 612, 625, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial