Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

18 жовтня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору № KTXRRX09360200 від 16 лютого 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2083,19 грн. строком на 12 місяців - з 16 лютого 2007 року по 16 лютого 2008 року під 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 лютого 2008 року року. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість станом на 18 вересня 2013 року в розмірі 21938,74 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн. В судове засіданні представник позивача - Мощінська Н.В., яка діє на підставі довіреності, не з»явилась, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, наполягає на позовних вимогах в повному обсязі і не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що відповідач отримав судову повістку 22.11.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв»язку з викладеним, враховуючи клопотання представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. 16 лютого 2007 року року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт) № KTXRRX09360200, за яким позичальнику надано споживчий кредит у сумі 2083,19 грн. строком на на 12 місяців - з 16 лютого 2007 року по 16 лютого 2008 року з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 51,04 грн. та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 347.20 грн. (а.с3-7). Згідно умов договору, відповідач зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 1» по « 5» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 236,29 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов»язань із погашення Кредит, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в розмірі 15,17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, має заборгованість станом на 18 вересня 2013 року в розмірі 21938,74 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 1758,38 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9638,94 грн, заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 9020,53 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1020,89 грн (а.с.2). Згідно Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.4-7) передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків та користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. На підставі ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 16.02.2007 року договору споживчого кредиту № KTXRRX09360200 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]., останній надав згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитний договір, засвідчивши її своїм підписом (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно з ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, остання оплата за кредитним договором була проведена відповідачем 03.04.2008 року (а.с.2). Отже, перебіг пятирічного строку позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором сплинув 03 квітня 2013 року, а позов було пред'явлено до суду 18 жовтня 2013 року (а.с.1). Тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. При зверненні до суду банком не ставилось питання про поновлення пропущеного строку з викладенням причин пропуску. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з підстав пропущення позивачем строків позовної давності.

Outcome: dismissed