Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошову суму в порядку відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. З грудня 1985 року по 08 травня 1997 року та з 14 вересня 2000 року по лютий 2010 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» в м. Вугледар Донецької області на посаді прохідника з підземним повним робочим днем. В період перебування у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] отримав професійне захворювання. Згідно висновку лікарсько-експертної комісії № 81 від 22 січня 2010 року, [PERSON] був встановлений діагноз: « хронічна вертеброгенна попереково - крижкова радикулопатія у стадії загострення з вираженим больовим, м»язово - тонічним, корінцевим синдромом. Захворювання професійне.». Відповідальним за розвиток професійного захворювання відповідно до висновку є професія прохідника. Позивачу були протипоказані робота в підземних умовах, тяжкий фізичний труд, робота в несприятливих метеоумовах. Після встановлення професійного захворювання було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 01 лютого 2010 року, у якому причиною професійного захворювання зазначено: недосконалість технології виробництва, незабезпечення працівників противорадикулітними поясами. Згідно висновку МСЕК довідки серії ДОН-04 № 021675 від 09 лютого 2010 року позивачу встановлена 3 (третя) група інвалідності, та 40 % втрати професійної працездатності. Позивач у своїй позовній заяві звертає увагу суду на те, що внаслідок отриманого професійного захворювання він зазнав фізичних та моральних страждань. Через професійне захворювання постійно відчуває фізичний біль та дискомфорт. Свої моральну шкоду позивач оцінив у 15 000 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Воробцов Р.С. у судове засідання з'явився, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті ушкодження здоров'я на виробництві підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] в період з грудня 1985 року по 08 травня 1997 року та з 14 вересня 2000 року по лютий 2010 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1». Під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] отримав професійне захворювання. 09 лютого 2010 року позивачу встановлена 3 (третя) група інвалідності, та 40 % втрати професійної працездатності. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.. 9 ЗУ «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як встановлено в судовому засіданні з боку позивача порушень вищезазначених вимог допущено не було. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Свою моральну шкоду позивач оцінив у 15 000 грн. Згідно пп. 1 п. 1 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (надалі - ушкодження здоров'я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди. Згідно п.9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. № 472 розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я. Згідно п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472 моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. З огляду на вище зазначені вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди Державним підприємством «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» про стягнення моральної шкоди внаслідок професійного захворювання і по якому йому 09 лютого 2010 року встановлено 3 (третю) групу інвалідності, та 40 % втрати професійної працездатності у розмірі 15 000 грн., суд вважає обґрунтованими частково. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 12 000 грн. На підставі ст.ст. 1167, 1202 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 233, 237-1 КЗпП України, ст. 9, 14 ЗУ «Про охорону праці», Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 року № 472,

Outcome: partial