Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою про визнання недійсним договору дарування від 27.04.2007 року, укладений між [PERSON] (Дарувальник) і [PERSON] (Обдарована) щодо дарування 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] який було посвідчено державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрований у реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1931 та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею 67,6 кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», споруди № 1-5, І. В обґрунтуванні своїх вимог, позивач зазначає, що 10.07.2001 року [PERSON], діючий по довіреності від імені [PERSON], подарував, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею 67,6 кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», споруди № 1-5, І. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2005 року позовна заява Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах [PERSON] була задоволена та визнано недійсним договір дарування від 10.07.2001 року. 25 жовтня 2006 року Білгород-Дністровським судом була винесена ухвала про внесення виправлень в рішенні суду від 24.11.2005 року. Після чого, 27 квітня 2007 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар вищезазначену 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується договором дарування серії ВЕО № 432322, реєстровий № 1931. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.12.2007 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.11.2005 року та ухвала про виправлення описки від 25.10.2006 року були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 23.08.2010 року за заявою [PERSON] цивільна справа за позовом Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в її інтересах Білгород-Дністровський міськрайонний суд своєю ухвалою залишив без розгляду. Таким чином, позивач зазначає, що правова підстава, яка надавала право [PERSON] 27.04.2007 року подарувати зазначене вище нерухоме майно [PERSON] відпала, а тому укладений між ними договір дарування не є дійсним, натомість договір дарування від 10.07.2001 року залишився правомірним та діючим. Однак, договір дарування від 27.04.2007 року був зареєстрований, тобто формально [PERSON] досі значиться власницею 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Тому, позивач звернулась до суду з відповідними вимогами, з метою відновлення свого становища власника. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки вони обґрунтовані та правомірні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, представив суду заяву від свого імені та від імені неповнолітніх дітей з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2001 року між позивачем - [PERSON], та [PERSON], що діяв від імені [PERSON], був укладений договір дарування будинку серії АЕА № 928080, реєстровий № 4796, згідно з яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2005 року було задоволено позов Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора на користь [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та визнано недійсним договір дарування 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] від 10.07.2001 року. 27.04.2007 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею 67,6 кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», споруди № 1-5, І. 22 червня 2007 року зазначений договір було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, після чого, позивач втратила, а [PERSON] набула право власності на нерухоме майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації - ч. 4 ст. 334 ЦК України. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.12.2007 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2005 року і ухвалу цього ж суду від 25.10.2006 року про виправлення описки скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 86. Відповідно до спадкової справи померлої № 137/2009, її чоловік [PERSON] та їх діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є законними спадкоємцями. 12 серпня 2010 року [PERSON] надала до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву з проханням залишити без розгляду позовну заяву Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, який діяв в її інтересах, та ухвалою цього ж суду від 23.08.2010 року позовна заява Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора на користь [PERSON] до [PERSON], [PERSON] була залишена без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги повністю обґрунтованими, оскільки 23.08.2010 року [PERSON] повністю втратила те право власника, що давало їй змогу укладати договір дарування на користь [PERSON], а саме право розпорядження майном, яке було придбане нею на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2006 року. Разом з тим, враховуючи положення ст.. 328 ЦК України (право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом), поновлюються права власності попереднього власника 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] якою була [PERSON] Проаналізувавши дані положення цивільного законодавства та його загальні принципи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє доведення в судовому засіданні, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved