Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом до [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27 липня 2012 року між ним та [PERSON] була укладена угода позики, згідно умов якої позивач надав [PERSON] у борг 20 000 гривень, строком до 20.12.2012 року. Після сплину строку виконання зобов'язання, через 10 місяців позивач звернувся по боржника з вимогою повернути грошові кошти, та запропонував в рахунок погашення заборгованості передати у власність 2 торгівельних павільйону [ADDRESS]. Позивач декілька разів звертався до відповідача з вимогою відвідати нотаріальну контору для посвідчення договору купівлі-продажу вказаних павільйонів, але [PERSON] декілька разів ухилявся від посвідчення договору купівлі-продажу, що і стало приводом для звернення до суду. У позовній заяві [PERSON] просив суд договір купівлі-продажу торгівельних павільйонів [ADDRESS], який відбувся 27.07.2012 року між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на торгівельні на павільйони [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду клопотання, відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК України, про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідач - в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки написаної відповідачем [PERSON], останній взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 20 000 гривень строком до 20.12.2012 року. Згідно документів наданих позивачем на вказані павільйони [ADDRESS], позивачем по справі не надано свідоцтва про право власності на вказані павільйони, або інших доказів, які б свідчили, що власником вказаних павільйонів являється відповідач по справі - [PERSON] За частиною другою статті 41 Конституції України - право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки згідно постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, від 06.11.2009 року, суди вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, повинні враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Так при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Тому у зв'язку з недодержанням вимог Закону про нотаріальне посвідчення правочину, договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Так згідно Наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», та згідно порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають зокрема: договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна. Крім того, необхідною умовою укладення деяких договорів є їх державна реєстрації. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Реєстрації, зокрема, підлягають договори купівлі продажу нерухомого майна; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди, укладений на строк не менше трьох років тощо. Також суд оглянувши матеріали справи, не знайшов підтверджень, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відбулася угода купівлі-продажу вказаних павільйонів, оскільки в матеріалах справи є лише боргова розписка відповідача [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимоги позивача слід відмовити. На підставі ст.ст. 3-4, 10-11, 60, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України,ст.ст.344, 397 ЦК України суд, -

Outcome: dismissed