Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі Банк) звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №АВТ0RX04880148 від 20.12.2007 року (далі Договір) в сумі 51681 гривні 40 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору відповідач 20.12.2007 року отримав кредит у розмірі 5064 гривні 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту «Розстрочка» шляхом підпису заяви позичальника. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник, яким є відповідач, повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Договором, яка складається із заборгованості за Договором, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Але відповідач умови Договору належним чином не виконує, тому станом на 26.03.2013 року має заборгованість у розмірі 51681 гривня 40 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 5064 гривні 00 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом 670 гривень 02 копійки; заборгованості по комісії за користування кредитом 4436 гривень 16 копійок; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 38574 гривні 01 копійка, штрафу (фіксована частина) 500 гривень та штрафу (процентна складова) 2437 гривень 21 копійка. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.27, 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважність причини неявки суду не відома. (а.с.26). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі ЦПК України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суду не повідомив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.28), судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із рахунку заборгованості за Договором станом на 26.03.2013 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 51681 гривня 40 копійок, яка складається із: - заборгованості за кредитом 5064 гривні 00 копійок; - заборгованості за відсотками 670 гривень 02 копійки; - заборгованість з комісії 4436 гривень 16 копійок; - заборгованості з пені 38574 гривні 01 копійка; - штрафу (фіксована частина) 500 гривень; - штрафу (відсоток від суми заборгованості) 2437 гривень 21 копійка. (а.с.4). Із копії заяви Позичальника №АВТ0RX04880148 вбачається, що її 20.12.2007 року підписано [PERSON] та представником ЗАТ «А-БАНК» про надання банківських послуг, а саме, Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 5064 гривні 00 копійок на строк 24 місяці із 20.12.2007 року по 20.12.2009 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0 відсоток на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 184 гривні 84 копійки та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 844 гривні 00 копійок в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі Умови) строки. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Крім того, в п.5.5. Умов зазначено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю пять років. (а.с.5-12). Із копії паспорту громадянина України МА 404481 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 12 грудня 1997 року вбачається, що [PERSON] народився 23 серпня 1981 року у м.Шостка Сумської області. (а.с.13). Із копії довідки АА №243431 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що значиться: Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк»; ідентифікаційний код 14360080; місцезнаходження 49074, м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, вулиця Батумська, будинок 11; вид діяльності за КВЕД 65.12.0 інше грошове посередництво; дата первинної реєстрації 30.10.1992 року; свідоцтво про державну реєстрацію серія А01 №055448. (а.с.16). Із копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №055448 вбачається, що: зареєстровано Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк»; ідентифікаційний код юридичної особи 14360080; місцезнаходження юридичної особи 49074, місто Дніпропетровськ, вулиця Батумська, будинок 11; дата проведення державної реєстрації 30.10.1992 року; підстава заміни свідоцтва про державну реєстрацію зміна найменування юридичної особи; дата заміни свідоцтва про державну реєстрацію 24.09.2009 року. (а.с.17). Із копії банківської ліцензії вбачається, що банківська ліцензія №16 видана 09 жовтня 2009 року Публічному акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК» зареєстрованому Національним банком України 30 жовтня 1992 року за №127 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.18). Як вбачається із п.1.7. Умов (а.с.6), [PERSON] було надано споживчий кредит, тобто кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до положень пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ (далі Закон №1023-ХІІ), споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року за№435-ІV (далі ЦК України), позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону №1023-ХІІ, у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд не бере до уваги п.5.5. Умов про встановлення строку позовної давності пять років, оскільки відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України можливість збільшення сторонами загального строку позовної давності (три роки) можлива за умови укладення договору, для якого передбачається проста письмова форма, а позивачем не зазначено доказів щодо укладення такого договору. Тому, до вимоги, заявленої позивачем, застосовується загальна позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. Виходячи з приписів ч.1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Незважаючи на те, що відповідач почав порушувати умови Договору ще з січня 2008 року, взагалі припинивши вносити платежі по Договору, суд вважає, що початком перебігу строку позовної давності слід вважати 21 грудня 2009 року, тобто наступний день після строку, до якого повинен був бути повністю погашений кредит. В звязку з викладеним строк позовної давності за вимогою про стягнення боргу за Договором сплив 21 грудня 2012 року. В той час як позивач звернувся до суду лише 13 червня 2013 року. Згідно із ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, доказів про поважність причини пропуску строку позовної давності суду не надано, а тому суд відмовляє в задоволені позовних вимог. Крім того судом враховується, що позивач з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності з наведенням поважності причин його пропуску до суду не звертався. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (далі - ЦПК України) в звязку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed