Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачка, [PERSON], подала до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільних двох малолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO], та доньки, [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує тим, що діти після розлучення залишились проживати з нею та знаходяться на її утриманні. Проте доходів для повного забезпечення та задоволення їхніх потреб на повноцінне харчування, одяг, взуття тощо не вистачає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. або 35 відсотків від усіх видів прибутку, та зобов»язати брати участь в допоміжних витратах, які необхідно провести у майбутньому: щорічно ( восени та взимку) придбання комплекту необхідного сезонного теплого одягу, оплату поїздок дітей на відпочинок ( виключно, коли діти їдуть самі) в розмірі 50 відсотків, справу розглянути за її відсутності. Відповідач із позовом ознайомлений, заперечень не надав, у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивачка не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 зазначеної статті передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд установив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2001 р., який 24.05.2011 р. розірвали, мають спільних двох малолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO], та доньку, [PERSON], [INFO], які після розлучення батьків залишилися проживати з матір»ю. Відповідач у добровільному порядку грошових коштів на утримання дітей не надає, ухиляється від виконання батьківського обов»язку, позивачка їх утримує самостійно, проте не має достатньо доходів для повного забезпечення та задоволення потреб на повноцінне харчування, одяг, взуття тощо. У відповідності з положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд ураховує матеріальне становище малолітніх дітей сторін, які утримуються виключно позивачкою, та відповідача, який за віком і станом здоров»я спроможний забезпечувати їхнє матеріальне утримання, та вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття старшою дитиною. Суд не вбачає можливим присудити з відповідача додаткові витрати, які необхідно провести у майбутньому: щорічно ( восени та взимку) на придбання комплекту необхідного сезонного теплого одягу, оплату поїздок дітей на відпочинок в розмірі 50 відсотків, оскільки позивачкою не наведено передбачених законом підстав, і не уточнено розмір цих витрат. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню частково. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 182, 183, 185, 191 СК України,

Outcome: partial