Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив зобов’язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні його земельної ділянки по вул. Перекопській, 31 в м. Миколаєві шляхом демонтажу та перенесення паркану відповідача на межу їх земельних ділянок. В обґрунтування позову зазначав, що є власником житлового будинку з усіма господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 1008 кв.м. за адресою: вул. Перекопська, 31, м. Миколаїв, в той час як відповідач є користувачем суміжної земельної ділянки за адресою: вул. Перекопська, 33 м. Миколаїв. Відповідач за власною ініціативою встановила паркан не на межі земельних ділянок сторін чим змінила конфігурації земельних ділянок та зайняла частину земельної ділянки позивача. Позивач та його представник в судовому засіданні доводи позову підтримали та додатково пояснили суду, що позов підтверджується висновками судової будівельно-технічної експертизи, яка встановила факт самовільного захоплення відповідачем частини земельної ділянки позивача та його розмір. У зв’язку з чим просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували та пояснили суду, що позивачем не надано достатніх доказів, які б достовірно підтверджували, що саме з боку відповідача було здійснено захоплення земельної ділянки позивача. Крім того, зазначали, що земельна ділянка, якою вона користується була отримана законним шляхом відповідно до рішення виконкому Матвіївської селищної ради від 28.05.1993 р. і на даний момент її площа повністю відповідає розміру, що був встановлений зазначеним документом. На підставі зазначеного, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, заслухавши пояснення судового експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони є суміжними землекористувачами по вул. Перекопській смт. Матвіївка в м. Миколаєві. [PERSON] є власником житлового будинку з усіма господарськими та побутовими спорудами за №31 по вул. Перекопська в м. Миколаєві на підставі договору дарування від 28.05.1991 р., укладеного з [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №1-2469. Відповідно до рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів «Про закріплення територій за домоволодіннями, наданні земельних ділянок у тимчасове користування» №52 від 18.02.1991 р. за землекористувачем за адресою: вул. Перекопська, 31, м. Миколаїв була закріплена земельна ділянка площею 1008 кв.м. Відповідно до висновку про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою від 02.02.1991 р. здійснена реєстрація за [PERSON] зазначеної земельної ділянки. [PERSON] є власником житлового будинку з усіма господарськими та побутовими спорудами з №33 по вул. Перекопська в м. Миколаєві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №542. Відповідно до рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів «Про відведення земельної ділянки по вул. Перекопській №33 гр. [PERSON]М.» №105 від 29.04.1994 р. землекористувачу [PERSON] додатково до наявної у неї земельної ділянки площею 600 кв.м. відведено у постійне користування земельну ділянку площею 674 кв.м. з вільного фонду прилеглої до її земельної ділянки. Загальна площа ділянки за вказаною адресою склала 1274 кв.м. Ухвалою суду від 20.02.2013 р. була призначена судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої поставлені питання щодо фактичних розмірів земельних ділянок, що користуються сторони у порівнянні з відповідними площами, що були надані їм відповідно до рішень органів місцевого самоврядування про надання цих земельних ділянок у користування та встановлення факту зменшення земельної ділянки позивача у порівнянні з відповідним рішенням та встановленням причин такого зменшення. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-036 від 31.05.2013 р. було встановлено зміщення межі суміжного землекористування земельних ділянок по вул. Перекопській, 31,33 в м. Миколаєві в сторону земельної ділянки по вул. Перекопська, 31 в фасадній частині на ширину - 4,2 м. довжиною 18,98 м. з порушенням первісної конфігурації земельної ділянки №31 по вул. Перекопській, так як за відомостями технічного паспорту ММБТІ на земельну ділянку 31, межа суміжного землекористування між земельними ділянками №31 та №33 по вул. Перекопській проходила по прямій перпендикулярній прямій відносно до фасадної межі ділянки. При цьому судовий експерт встановив, що фактичні розміри лінійних меж на момент дослідження, земельної ділянки позивача не відповідають лінійним межам та конфігурації, вказаної в технічному паспорті КП «ММБТІ» від 23.11.1991 р., а саме: - По фасадній межі зі сторони вул. Перекопській – по прямій – 11,18 м., розбіжність в меншу сторону – 4,82 м. - По задній торцевій межі – по прямій – 16,85 м., розбіжність в більшу сторону 1,35 м. - По правій боковій межі з боку домоволодіння №33 - по ломаній із прямих довжиною - 65,99 м., розбіжність в більшу сторону -1,99 м. - По лівій боковій межі з боку провулку - по прямій довжиною - 61,1 м., розбіжність в меншу сторону -2,9 м. Під час слухання справи судовий експерт свої висновки підтвердила та зазначила, що під час здійснення експертизи нею були також використані матеріали технічної інвентаризації та геодезичної зйомки обох ділянок з яких вбачається, що з моменту виділення сторонами в користування земельних ділянок змінилася конфігурація між ними, що підтверджує її зміщення. Зазначені висновки судового експерта також підтверджуються графічним планом земельних ділянок сторін, які викладені у технічних паспортах КП «ММБТІ» на житловий будинок №31 по вул. Перекопській від 23.11.1991 р. та на житловий будинок №33 по вул. Перекопській від 27.04.1993 р. На технічному паспорті позивача від 23.11.1991 р. межа між ділянками є перпендикулярною по відношенню до лінії фасаду, в той час як в технічному паспорті відповідача станом на 27.04.1993 р. вона такою не є. Крім того, при здійсненні експертизи встановлена довжина фасадної межі позивача – 11,18 м., в той час як в технічному паспорті від 23.11.1991 р. вона складала 16 м. Таким чином суд, приходить до висновку, що мала місце самовільне зміна межі між земельними ділянками сторін в період з 23.11.1991 р. по 27.04.1993 р. Посилання відповідача та її представника, щодо зменшення площі земельної ділянки позивача внаслідок зміщення інших меж його земельної ділянки, суд відхиляє, так як земельна ділянка позивача є кутовою, а її межі з передньої та лівої сторін обмежені вулицями Перекопською та Березовою, водночас фактичні розміри торцевої сторони є більші ніж ті, які були виділені попереднику позивача відповідно до рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів №52 від 18.02.1991 р. Відповідно до ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту передбачений ч. 3 зазначеної статті є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, При цьому, позивач є правомірним землекористувачем своєї земельної ділянки відповідно до змісту ст. 19 ЗК УРСР та п. 7 Перехідних положень ЗК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи вищевикладене, положення ст. 16 ЦК України щодо способів захисту майнового права та інтересу, позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки підлягає задоволенню шляхом зобов’язання відповідача демонтувати та перенести паркан в сторону своєї земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вул. Перекопська, 33, м. Миколаїв на 4,2 м. по фасадній частині відповідно до межі, яка зазначена в графічному додатку №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-036 від 31.05.2013 р. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що пов’язані з проведенням судової експертизи в розмірі 1 800 грн. та судовий збір за подачу позовної заяви 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved