Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, а саме розподілення між нею та відповідачем майно, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, яким виділити їй гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі №22 по вул. Довженка в м. Івано-Франківську, а відповідачу виділити незавершений будівництвом садовий будинок в садовому товаристві "Магістраль", який знаходиться на земельній ділянці [NUMBER] площею 0,0588га. В подальшому позивачем уточнено позовні вимоги із врахуванням висновку експертизи щодо оцінки вартості спірного майна та уточнення, що стосуються незавершеного будівництвом садового будинку, просить виділити відповідачу будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, що були використані при його будівництві, що відповідатиме правовому статусу цього майна. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що із відповідачем перебувала в шлюбі із 12.10.1984 року по 07.05.2009року. За час шлюбу ними було придбане майно, в тому числі земельна ділянка в садовому товаристві "Магістраль", де ними спільно було зведено садовий будинок, а також гараж в гаражно-будівельному кооперативі. В судовому засідання позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі із мотивів, наведених в позовній заяві, просять позов задоволити. Відповідач позов визнав частково. Просить залишити за ним гараж, а позивачу виділити недобудований садово-дачний будинок, а не навпаки, як просить позивач. Судом надавався сторонам час для мирного врегулювання спору, однак сторони домовленості не досягли. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач із відповідачем перебували в шлюбі із 12.10.1984року по 07.05.2009року. Під час шлюбу позивачем та відповідачем набуте майно, а саме: 1) Садовий будинок, незавершений будівництвом в садовому товаристві "Магістраль" на земельній ділянці [NUMBER] площею 0,0588 га, яка зареєстрована за відповідачем згідно даних Микитинецької сільської ради та ним приватизована на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.12.1993 року №486 (а.с.21) ; 2) гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі № 22 по вул.Довженка в м.Івано-Франківську. Відповідач вступив до даного ГБК у березні 1998 році, право власності на нього рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.09.2006 року № 353 відповідач оформив на себе одноособово, видано свідоцтво про право власності 23. 10.2006 року (а.с. 83 ). Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом (ач.1 ст. 71 СК України). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №29/08-13, ринкова вартість гаража [NUMBER], який розташований у гаражно-будівельному кооперативі №22 по вул. Довженка в м. Івано-Франківську на момент проведення експертизи в поточних цінах, визначених витратним підходом, становить 56 767 грн. ринкова вартість матеріалів та будівельних робіт по спорудженню садового будинку, незавершеного будівництвом, в садовому товаристві "Магістраль" на момент проведення експертизи в поточних цінах, визначених витратним підходом, становить 51 576грн. Ступінь готовності садового будинку, незавершеного будівництвом, в садовому товаристві "Магістраль" на земельній ділянці [NUMBER] площею 0,0588га становить 100%. На момент проведення обстеження експертом встановлено, що всі основні будівельні роботи, які необхідно було виконати для використання садового будинку по його призначенню, виконані. Відповідно до ч.3,ч.4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 372 ЦК України визначеною, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена із урахуванням обставин, які мають істотне значення. За час шлюбу відповідач оформив право власності на земельну ділянку, та право власності на себе і закріплена за ним в садовому товаристві "Магістраль". Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за перше півріччя 2013 р., виходячи з положень статей 60, 69, 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя з визначенням часток. При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 ст. 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 р. у справі № 6-37цс13). Із врахуванням наведеного, дослідивши всебічно та повно обставини справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення, враховуючи думку сторін, а також те, що відповідач транспортного засобу немає, і відсутність гаража не завдасть йому істотної шкоди, а земельна ділянка в садовому товаристві оформлена на нього, він являється її забудівником. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляну на вищевикладене, а також беручи до уваги те, що позивачем надано суду достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а відповідачем не доведено протилежного, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог і до необхідності їх задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.69-70 Сімейного кодексу України, ст. 368-372 ЦК України,

Outcome: approved