Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про поновлення строків прийняття спадщини до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], де третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору є приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] є матір'ю [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті сина [PERSON] в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] відкрилась спадкова справа, на прохання позивачки нотаріусом надано їй копію листа № 68 /02-14 від 19.10.2010 року, який направлявся позивачці на адресу [ADDRESS], але в той час позивачка не отримала цього листа. Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняли його сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON]. У встановлений законом строк позивачка не заявила про відмову від спадщини. Позивачка заявляє, що для отримання спадщини вона не змогла вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору. Після смерті [PERSON] вона глибоко переживала смерть сина, а пізніше захворіла та тривалий час лікувалася, що підтверджується відповідними медичними довідками. Нещодавно позивачка в усній формі звернулася в нотаріальну контору з проханням роз'яснити їй порядок отримання спадщини після смерті [PERSON] та їй повідомили, що нею пропущено термін на подачу заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись в суд. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Згідно вимог вищевказаної постанови Пленуму також передбачено, що у випадку коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Позивачка зазначає, що вона лікувалася і в той час її цікавило в першу чергу здоров'я, а не прийняття спадщини. Саме через це нею було пропущено термін на звернення. На думку позивачки дана причина пропуску строку на подачу заяви на прийняття спадщини є поважною. На підставі викладеного позивачка просить визначити для неї [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], додатковий строк тривалістю два місяці для подання до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її сина [PERSON], який помер [INFO] року. В заяві на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 01 липня 2013 року позивачка вказала, що на той час коли приватним нотаріусом [PERSON] був направлений лист від 19 жовтня 2010 року про відкриття спадщини на адресу по [ADDRESS], вона проживала за зазначеною адресою, проте листа не отримувала, а отримала його лише в травні-червні, коли її донька [PERSON] звернулася до нотаріуса за консультацією ( а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що після смерті його батька [PERSON], вони з братами ходили до бабусі, тобто до позивачки [PERSON] та просили іти до нотаріуса, щоб дати свою згоду. Бабуся казала, що вона відмовляється від прийняття спадщини і дала на це свою згоду. Про це йому говорила сама бабуся, тобто позивачка [PERSON]. Крім цього, відповідач зазначив, що йому відомо, що після смерті його батька бабуся протягом шести місяців на стаціонарному лікування не перебувала. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є дружиною покійного [PERSON], який був сином позивачки [PERSON]. Після смерті її чоловіка вона телефонувала до [PERSON], яка є сестрою її покійного чоловіка та донькою позивачки, і попросила, щоб [PERSON] прийшла до нотаріуса для написання відповідної заяви з приводу спадщини. В подальшому [PERSON] особисто їй повідомила, що на спадщину після смерті сина вона не претендує. Зі слів нотаріуса їй відомо, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Крім цього, відповідачка [PERSON] ствердила, що після смерті сина [PERSON] не лежала в лікарні, однак лікувалась амбулаторно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що до цього часу, позивачка, яка являється його бабусею, ніколи не зверталася до нього, чи до інших відповідачів з приводу прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] Позивачці достовірно було відомо, так як це обговорювалось після смерті батька між рідними, що будинок залишиться відповідачу [PERSON], оскільки у нього на той час ніякого житла не було. Бабуся - позивачка по справі- жодним чином це не заперечувала, а навпаки говорила, що від своєї частки відмовляється на користь [PERSON], достовірно знаючи, що вона також є спадкоємцем першої черги і що вона має право на отримання частки спадщини. При цьому, він неодноразово говорив позивачці, що потрібно подати до нотаріальної контори заяву з приводу прийняття спадщини, та пояснював, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом без її заяви. А позивачка в свою чергу говорила, що їй спадщина не потрібна, нотаріус видасть документи і без неї. Він з покійним батьком проживав разом до останнього дня. На даний час він отримав свідоцтво про право на спадщину. Крім цього, відповідачу [PERSON] відомо, що його бабуся часто хворіє, після смерті батька ймовірно вона також хворіла. Однак він часто бачив бабусю протягом шести місяців після смерті батька. Вона вела звичний для себе спосіб життя, і як йому тепер відомо та як свідчать медичні документи, протягом терміну прийняття спадщини на стаціонарному лікуванні не перебувала. Відповідач [PERSON] вважає, що після смерті батька, в період часу прийняття спадщини, позивачка мала достатньо можливостей прийняти спадщину, але вона цього не бажала робити в період встановленого законом строку для прийняття спадщини. Просив відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що [INFO] року помер її брат [PERSON]. На той час її мати позивачка [PERSON] жила з нею. При цьому, [PERSON] весь час хворіє, у неї тиск, а також глухота 4-ї стадії. Після смерті свого сина [PERSON] [PERSON] лікувалась амбулаторно. В лютому 2013 року її мати [PERSON] зізвала своїх дітей і попросила дати їй дозвіл на проживання в будинку по [ADDRESS]. Під час цієї розмови [PERSON] стало відомо, що будинок оформлений на внука [PERSON] Після цього вона спитала у своєї матері [PERSON] чи писала вона заяву про прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] А коли вона поїхала до нотаріуса для з»ясування даного питання, то нотаріус повідомила, що матір покійного [PERSON] - [PERSON] внуки не привозили, тобто ні заяви про прийняття спадщини, ні заяви про відмову від спадщини вона не писала. Але нотаріус повідомила, що вона відправляла на адресу [PERSON] відповідного листа від 19.10.2010 року, однак даного листа вона особисто не бачила. Стосовно хвороби [PERSON], то остання в період з 7 по 17 травня 2010 року перебувала на амбулаторному лікуванні в поліклініці, що вбачається з оригіналу медичної карточки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] це є сестра її свекрухи. Їй відомо, що [PERSON] оформляв на себе документи по спадщині після смерті батька [PERSON] Коли проводили поминальний обід після смерті [PERSON], родина обговорювала питання спадщини. Тоді вона особисто чула, як [PERSON] сказала, що вона не претендує на спадщину після смерті сина [PERSON], в тому числі не претендує і на будинок. Разом з тим, чи роз»яснював їй нотаріус про її право на прийняття спадщини або відмову від неї - їй не відомо. Щодо хвороби [PERSON], то їй відомо, що остання майже кожен рік проходила курс лікування амбулаторно. Суд, вислухавши покази сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть ( а.с. 7). Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] від 22 жовтня 2013 року на адресу Шевченківського районного суду м. Чернівці, остання повідомила, що нею, [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 18 серпня 2010 року відкрито провадження по спадковій справі за №14/2010 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], який на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідно до заяви спадкоємця [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], на час відкриття спадкової справи спадкоємцями були: дружина померлого [PERSON], місце проживання якої в [ADDRESS]; син померлого [PERSON]; батьки померлого: [PERSON], місце проживання якого в [ADDRESS]; [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS]. Відповідно до заяв, копії яких надаються, дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], відмовилися від спадщини на користь [PERSON]. Мати померлого [INFO] року [PERSON] - [PERSON], жодної заяви в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини щодо прийняття спадщини чи відмови від спадщини не подавала, і тому нею, [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 19 жовтня 2010 року на відому їй із заяви спадкоємця [PERSON] адресу проживання [PERSON] ([ADDRESS]) було направлене письмове повідомлення (із повідомленням про вручення поштового відправлення) про відкриття спадщини після смерті її сина [PERSON] та із зазначенням спадкоємця, якому буде видано свідоцтво про право на спадщину. До моменту видачі [PERSON] відповідного свідоцтва про право на спадщину (03 лютого 2011 року) від [PERSON] жодних документів, заяв чи інформації про її бажання прийняти спадщину після смерті сина [PERSON] до нотаріуса не надходило. ( а.с. 108). Як вбачається з заяви [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] від 18.08.2010 року № 14/2010 він своєчасно прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON]. ( а.с.109). З заяв [PERSON] та [PERSON] від 18.08.2010 року та 19.08.2010 року до приватного нотаріуса [PERSON] вбачається, що дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], відмовилися від спадщини на користь [PERSON]. ( а.с. 110-111). Крім цього, як вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] від 19 жовтня 2010 року на адресу [PERSON] нотаріус повідомив останню про те, що після смерті її сина [PERSON] залишилося спадкове майно на яке претендує син померлого [PERSON] В даному листі також зазначено, що якщо від [PERSON] в термін до 20 листопада 2010 року не надійде до нотаріуса відповідних документів, які підтверджують факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], чи не буде належним чином підтверджено вжиття нею заходів щодо продовження терміну для прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [PERSON] буде видане [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до нотаріально завіреної копії повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялось нотаріусом на адресу позивачки ([ADDRESS]), на зазначеному повідомленні вказано, що поштове відправлення вручено адресату особисто 23.10.2010 року. (а.с.113) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] посвідчила, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є його син - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний №[NUMBER], місце проживання якого зареєстроване за адресою: [ADDRESS], у тому числі з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовилися син спадкодавця [PERSON], та дружина спадкодавця [PERSON]. ( а.с. 114). Стосовно стану здоров»я позивачки та проходження нею лікування, то з огляду на наявні в матеріалах позову медичні документи суд приходить до наступного. Так, відповідно до наявного в матеріалах позову Епікризу - [PERSON] находилась на лікуванні в КМУ «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 1» з 07.05.2010 р. по 17.05.2010 р. (а.с. 14). Відповідно Протоколу УЗД органів черевної порожнини КМУ «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 1» [PERSON] 07.04.2010 року проходила УЗД в КМУ «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 1» ( а.с. 11). Як вбачається з листа КМУ «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 1» від 10.03.2013 року № 68 хвора [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 1994 року ( а.с. 16). Відповідно до витягу з історії хвороби № 256 [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні 3-ої МКЛ з 09.01.2011 року по 13.01.2011 року, була переведена в пульмонологічне відділення з 13.01.2011 року по 24.01.2011 року ( а.с. 31). Відповідно до витягу з історії хвороби № 6608 [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні 3-ої МКЛ з 19.11.2012 року по 31.11.2012 року ( а.с. 32). Як зазначено у витягу КМУ « Міська клінічна лікарня № 3» [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 06.02.2012 року по 17.02.2012 року ( а.с. 33). Таким чином вищенаведена медична документація не дає підстав вважати, що позивачка [PERSON] протягом шести місяців після смерті сина [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні. Судом встановлено, що позивачка лише в період з 07.05.2010 р. по 17.05.2010 р. перебувала на амбулаторному лікуванні, що в судовому засіданні підтвердила сама представник позивачки [PERSON], представивши оригінали медичної документації в цій частині. Будь-яких інших документів, які б свідчили про перебування позивачки на лікування в період протягом шести місяців після відкриття спадщини, позивачкою та її представниками суду не надано. Що стосується іншої наданої позивачкою медичної документації про перебування на лікуванні позивачки в 2011 та 2012 роках, то вона не має ніякого юридичного значення для заявлених позовних вимог. Ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким , що не прийняв її. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження позивачки про те, що вона в цей період захворіла та тривалий час лікувалася, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та, відповідно, позивачкою не доведено . Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить також з того, що, як було з»ясовано в судовому засіданні та встановлено судом, позивачці [PERSON] було відомо в березні 2010 року як про факт смерті її сина [PERSON], так і про наявність спадщини після його смерті. Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердила як сама позивачка, так і відповідачі, а також свідок [PERSON] А той факт, що на час надіслання нотаріусом на ім»я позивачки копії листа № 68 /02-14 від 19.10.2010 року на адресу: [ADDRESS], позивачка проживала саме по зазначеній адресі, вказує в позовній заяві сама позивачка (а.с. 27), а також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] При цьому, відповідно до вищевказаної нотаріально завіреної копії повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялось нотаріусом на адресу позивачки ([ADDRESS]), на зазначеному повідомленні зазначено, що поштове відправлення вручено адресату особисто 23.10.2010 року. (а.с.113) Зазначене повідомлення про вручення поштового відправлення, на думку суду, заповнено та оформлено належним чином. А тому зауваження представника позивачки в цій частині не беруться судом до уваги. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою в судовому засіданні не доведено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] з поважних причин, у зв»язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed