Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У березні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору № 11112154000, укладеного 30 січня 2007 року з ПАТ "УкрСиббанк". Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем і Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір про надання кредиту № 11112154000, укладеного 30 січня 2007 року, відповідно до якого позивачем отримано кредит готівкою іноземною валютою (долари США) в сумі 100 000, 00 доларів США на особисті потреби, до того ж, даним договором вимагається всі платежі з повернення суми кредиту здійснювати не в національній валюті, а у валюті іншої держави. Тому, вважає зазначений договір недійсним з причини його укладення в порушення вимог валютного законодавства, а саме видачі кредиту на особисті потреби в іноземній валюті, яка не може бути платіжним документом в розумінні національного цивільного законодавства, і тім більш не може бути виміром обов'язків за грошовими зобов'язаннями. Свої вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору, позивач також обґрунтовує недодержанням при укладанні договору вимог ч.1 статі 203 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, що відповідно до положень ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Підставами для недійсності кредитного договору позивачем визначено укладення останнього з метою розрахунку в валюті, відмінній від гривни України, та використання іноземної валюти за спірним Кредитним договором як засобу платежу, що, на думку Позивача, суперечить вимогам законодавства, зокрема ст.5 (п.п."в","г"ч.4) Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". При цьому, Позивачем не ставиться під сумнів можливість надання установою Банку кредитних коштів в іноземній валюті. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.06.2013 року позов [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним - залишено без розгляду. 14.11.2013 року ухвалою апеляційного суду Харківської області скасовано ухвалу першої інстанції від 13.06.2013 року та направлено справу для продовження її розгляду. Сього числа у судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав. У судове засідання представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про день та час слухання справи, не з'явився. Відповідачем подано заперечення на позов, в якому з посиланням на відсутність законодавчих підстав для задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши доводи сторін, викладені у позові, запереченнях, дослідивши надані ними письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст.628 ЦКУ. Відповідно до правил ст.1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір № 11112154000, від 30 січня 2007 року, за умовами якого (п. 1.1 ) банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000, 00 (сто тисяч) доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 505 000,00 (п'ятсот п'ять тисяч) гривень за курсом НБУ на день укладання договору (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Матеріалами справи підтверджується, сторонами не спростовуються факт добровільного підписання кредитного договору позивачем та банком, що свідчить про намір сторін вступити у договірні відносини з приводу отримання кредитних коштів, що підписанням кредитного договору позивач виявив бажання на був ознайомлений і погоджується з умовами цього договору та з Правилами (договірними умовами), отримав від банку інформаційний лист згідно вимог Закону України "Про захист прав споживачів" і протягом біль ніж п'ять років з моменту його укладання не ставив питання про його недійсність. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000 дол. США та сплатити проценти, комісію в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. Вказана сума кредиту дорівнює 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладання кредитного договору. Зобов'язання АТ "УкрСиббанк" є надання кредиту [PERSON] Дане зобов'язання було виконано. Позичальник отримав кредит однією сумою, а саме 505 000 грн.., із строком кредитування - 120 місяців ,дата повернення кредиту - 30.02.2013 року, процентною ставкою 13,3 відсотків річних на особисті потреби. (а.с.9-13) Щодо того, що АТ "УкрСиббанк" не було проінформовано [PERSON] про умови кредитування, не попереджено про можливі зміни курсу іноземної валюти до національної, суд вважає недоведеним, адже для прийняття виваженого та об'єктивного рішення [PERSON] перед укладанням Кредитного договору, на обраних ним умовах і його можливості в подальшому виконувати умови кредитного договору, АТ "УкрСиббанк" надав вичерпну і необхідну інформацію, як споживачу. Дана обставина підтверджується пунктом 9.13 Кредитного договору в якому вказано, що підписанням даного договору позичальник свідчить про те, що перед його укладанням позичальник отримав Інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, який містить інформацію про можливість виникнення курсових коливань іноземної валюти та попередження про валютні ризики у випадку обрання валюти кредитування - іноземної валюти під час виконання умов кредитного договору. Тож посилання позивача про порушення його прав споживача суд вважає недоведеними. [PERSON] звернувся до банку з анкетою-заявою про отримання кредиту та укладення Договору про надання споживчого кредиту № 11112154000, від 30 січня 2007 року. Він був ознайомлений зі всіма видами кредитних послуг, в тому числі і з можливістю отримання кредиту в гривні та в інших ніж доларах США валюті. Ці умови від нього ніхто не скривав і не примущував його оформлювати кредит саме в доларах США. Отже, [PERSON] свідомо, без стороннього примусу надав перевагу умовам кредитування у доларах США та уклав кредитний договір з Пат "УкрСиббанк"саме в цій валюті. Щодо обґрунтувань позивача з приводу об'єму прав і обов'язків АТ "УкрСиббанк", що порушують на думку позивача принцип добросовісності, справедливості і розумності суд вважає недоведеними, оскільки згідно ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність"покладає обов'язки на АТ "УкрСиббанк"дотримуватись основних принципів кредитування, у тому числі, перевіряти кредитоспроможність позичальників, наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених НБУ вимог щодо концентрації ризиків. Тож, дотримання вимог Закону України "Про банки і банківську діяльність"АТ "УкрСиббанк" реалізує шляхом зобов'язання позичальників надавати забезпечення, страхування предмета іпотеки/застави, надавати відомості, які підтверджують фінансовий стан позичальника. АТ "УкрСиббанк"при укладені кредитного договору з позивачем дотримався вимог цивільного законодавства, законодавства про захист прав споживачів, валютного та банківського законодавства, а також загальних засад цивільного законодавства ст.3 ЦК України. Таким чином, укладений оспорюваний Кредитний договір між АТ "УкрСиббанк"та позивачем відповідає вимогам законодавства, внутрішній волі сторін, а тому підстав для визнання його недійним відсутні. Відповідно до ст.. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Ініціатором укладання кредитного договору на обраних ним умовах був Позивач, АТ "УкрСиббанк"лише погодився з його пропозицією, уклавши даний кредитний договір. Таким чином, порядок укладання кредитного договору виключає підстави вважати використання з боку АТ "УкрСиббанк"обману щодо істотних обставин кредитного договору. При укладанні кредитного договору сторони керувалися вимогами чинного законодавства та свободи волевиявлення, надали відповідні запевнення та гарантії. Крім того, відповідно до п. 9.13 Кредитного договору при підписанні кредитного договору позивач підтверджував, що повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними. Тому, суд вважає, що зазначена вимога не підлягає задоволенню та є необґрунтованою та безпідставною. Беручи до уваги зазначене вище, суд приходить до висновку, що кредитний договір відповідає діючому законодавству крім того та обґрунтованих підстав для визнання Кредитного договору або його окремих частин недійсним суд не вбачає. Суд вважає, що при укладанні Кредитного договору, передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів було дотримано, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, тому підстави для визнання дій відповідача неправомірними та визнання Кредитного договору недійсним - відсутні. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed