Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/0027/82/58282 від 29 червня 2006 року укладеним строком до 29.06.2013 року зі сплатою 14 відсотків річних, на загальну суму 74 000 (сімдесят чотири тисячі) доларів США 00 центів, несплачених процентів, нарахованої пені, а також стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Посилається на те, що відповідач [PERSON] за кредитним договором взяла у кредит грошові кошти у валюті, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування, а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не виконують перед позивачем обовязки поручителів з солідарною відповідальністю. Станом на 08 лютого 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 74 208 (сімдесят чотири тисячі двісті вісім) доларів США 12 центів, що за курсом НБУ складає 593 145 (пятсот девяносто три тисячі сто сорок пять) гривень 50 копійок. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідачів у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, оскільки вважає, що позивачем неправомірно було надано відповідачам кредит у доларах. У свою чергу, підтвердив, що грошові кошти у кредит були отримані, ніхто не примушував брати гроші в іноземній валюті, договори кредиту, поруки та іпотеки були підписанні відповідними відповідачами. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах законну та підтверджуються наданими доказами по справі. У судовому засіданні встановлено, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, відповідно до якого АППБ «Аваль" надав їй кредит у сумі 74 000 (сімдесят чотири тисячі) доларів США 00 центів терміном з 29.06.2006 р. по 29.06.2013 року під 14 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] був укладений Договір поруки № 014/0027/82/58282/1 від 29.06.2006 року, згідно якого [PERSON] прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору № 014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року. У якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] був укладений Договір поруки № 014/0027/82/58282/2 від 29.06.2006 року, згідно якого [PERSON] прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору № 014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року. Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №14/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, а також усіх додаткових угод до нього, 29 червня 2006 року був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером «сімнадцять», що знаходиться в місті Одесі по вулиці Грецькій в будинку під номером «пятнадцять», складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 31, 6 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею 42,5 кв.м. та належить на праві приватної особистої власності на підставі Договору куплі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Новою Біржою, 08.10.1997 року за №1449/97 та зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості, 15.01.1999 року за № 569, на стор. № 36, в книзі № 66пр. Відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, а також не виконали вимогу банку щодо дострокового погашення заборгованості. Станом на 08 лютого 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 74 208 (сімдесят чотири тисячі двісті вісім) доларів США 12 центів, що за курсом НБУ складає 593 145 (пятсот девяносто три тисячі сто сорок пять) гривень 50 копійок., що включає в себе: - заборгованість за кредитом 18 715 (вісімнадцять тисяч сімсот п'ятнадцять) доларів США 58 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 149 593 (сто сорок девять тисяч пятсот девяносто три) гривень 63 копійок; - заборгованості за відсотками 9 156 (девять тисяч сто пятдесят шість) доларів США 94 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 73 191 (сімдесят три тисячі сто девяносто одну) гривень 42 копійок.; - пеня за прострочення тілу та відсотків по кредиту 46 335 (сорок шість тисяч триста тридцять пять) доларів США 60 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 370 360 (триста сімдесят тисяч триста шістдесят) гривень 45 копійок. Частина 2 ст.192 ЦК України встановлює, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.193 ЦК України порядок вчинення правочинів з валютними цінностями встановлюється законом. Згідно матеріалів справи позивач має Банківську ліцензію за номером 10-4 видану НБУ 27.03.1992 року, якою зокрема надане право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, тобто на видачу кредитів у валюті. На сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання\\одержання кредитів в іноземної валюті, таким чином, операція з наданням банками кредитів в іноземної валюті не потребує індивідуальної ліцензії . Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості за зазначеним кредитним договором обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно п.4.3 іпотечного договору, «іпотекодержатель» має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором забезпечного цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена звернути стягнення на «предмет іпотеки». Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» позивач листом зверненням вих.. № 5857 с-16-114-1/5857 від 02.08.2011 року звернувся з письмовою вимогою до відповідачів про усунення порушень кредитного договору та попередив про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі дані вимоги не виконали і позивач звернувся до суду. Пунктом 1.4 договору іпотеки встановлено, що на день укладення договору сторони визначили вартість предмету іпотеки у розмірі 467 453 (чотириста шістдесят сім тисяч чотириста пятдесят три) гривень, що еквівалентно 92 565 (девяносто двом тисячам пятсот шістдесят пяти) доларам США. Ч. 2 ст.35 Закону України „Про іпотеку надає іпотекодержателю право у будь-який час звернутися за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. У п. 9 вищезазначеної постанови встановлено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. З матеріалів справи вбачається, що позичальником є [PERSON], а майновим поручителем (іпотекодавецем) за іпотечним договором від 29.06.2006 року є [PERSON], яка діяла від імені [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «[PERSON] банк Аваль» у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд відповідно до вимог ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», вважає за необхідне встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону «Про іпотеку». Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими, тому вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі, звернувши стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам. Крім того, внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved