Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

В вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської Міської ради, в якому посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], якому належали майнові права щодо квартири [ADDRESS], та на те, що приватним нотаріусом у задоволенні заяви позивача про прийняття спадщини за законом в частині спадкування 1/2 вказаної квартири, було відмовлено з тих мотивів, що право власності померлого щодо квартири [ADDRESS] не було зареєстровано у встановленому законом порядку, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як таке, що набуто позивачем в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити; представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, питання про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] залишив на розсуд суду. Дослідивши надані докази суд встановив наступні обставини: згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 2002 року 1/2 частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON]. Вказане свідоцтво не було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, відповідно до вимог Закону, а отже засвідчує лише майнові права [PERSON] на вказану частину квартири. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, та після його смерті було відкрито спадщину, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32361724 від 25.06.2013 року. Відповідно до наданих позивачу приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, [PERSON], роз'яснень щодо вчинення нотаріальної дії, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] не вдається можливим, оскільки право власності спадкодавця на вказане майно не було зареєстровано належним чином. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та способом захисту такого інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про спадкування», у випадку відмови нотаріуса в оформленні спадщини, особа-спадкоємець з метою прийняття спадщини може звернутися до суду за загальними правилами цивільного провадження. Згідно до п. 3.1 узагальнення судової практики ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» виникнення права власності на житлові будинки, споруди до 01 липня 2004 року не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи, що спадкодавець отримав свідоцтво про справо власності на житло 24.01.2002 року - суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими належним чином, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги, що сторонами не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат за розгляд справи, у суду відсутні підстави для розподілу таких витрат між ними, разом з тим суд зазначає, що сторони не позбавлені права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved