Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 11982,33 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.12.2007р. між АТ «Індустрально-експортний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 153/722160 про надання кредиту в сумі 10000 грн. під 19% річних з датою остаточного погашення 16.12.2009р.. 26.09.2009р. між ТОВ «АУЗ Факторинг» та АТ «Індустріально-експортний банк» укладено Договір Факторингу № 03/09, згідно якого ТОВ «АУЗ Факторинг» набуло право вимоги до [PERSON]. 05.02.2010р. між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 01/2010, згідно якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON]. 20.09.2010р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» укладено Договір Доручення № 20/09/10-Ф-1, згідно якого «Кредекс Фінанс» приймає на себе зобов»язання здійснювати дії по стягненню заборгованості з фізичних осіб. Тому даний договір є підставою звернення ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» до суду в інтересах ТОВ «Кредекс Фінанс». Однак, відповідач не виконував умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримується, ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, послався на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що 17.12.2007р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 153/722160 про надання кредиту в розмірі 10000 грн. під 19% річних з датою остаточного погашення 16.12.2009р.. Просить суд врахувати те, що боржник порушив умови договору, добровільно не погашає борг. Останньому роз»яснювалися всі права та обов»язки при укладенні договору. В подальшому відповідачу доводилось до відома інформація, про те, що існує заборгованість за вказаним кредитним договором. Згідно п. 4.2 договору кредиту, позичальник зобов»язаний в строки та на умовах передбачених договором погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили повністю, суду пояснив, що категорично не згідний з вимогами позивача, оскільки такий договір з банком ніколи не укладав, а тим більше і не підписував його, жодних коштів у відділенні банку не отримував. Тому просить в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 17.12.2007р. між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 153/722160 про надання кредиту в сумі 10000 грн., під 19 % річних, з датою остаточного погашення 16.12.2009р.. Вказана обставина відповідачем не спростована. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з абз. 1 ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України: 1) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання; 2) боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 4.2 кредитного договору, відповідач повинен погашати кредит у повному обсязі у встановлені кредитним договором терміни. В п. 1.2 кредитного договору вказано, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 19 % річних та комісійна винагорода. Відповідно п. 4.3.5 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та процентів у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань»: «Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін». Згідно з ч.1 ст. 624 ЦК України: «якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків». Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 153/722160 від 17.12.2007р., така станом на 31.08.2011р. становить 11982 грн. 33 коп., з них 7629,66 грн. тіло кредиту; 1327,56 грн. індекс інфляції; 442,10 грн. 3% річних та 2583,01 грн. пені. Суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по сумі основного боргу за Договором в розмірі 7629,66 грн.; 1327,56 грн. індекс інфляції та 442,10 грн. 3% річних є підставними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно умов Договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов"язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених графіком погашення кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення інші витрати згідно умов Договору, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми. Однак, згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Положення вказаної статті застосовуються незалежно від заяви сторони у справі. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позикодавцю (позивачу) про порушення відповідачем умов кредитного договору, зокрема, прострочення термінів повернення боргу, стало відомо станом на 17.12.2009 року, тобто на наступний день після кінцевого терміну повернення кредиту. З даним позовом Банк звернувся в суд через два роки 27.09.2011р. Підставою, яка породжує обов»язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов»язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору ( п. 5.1 та 5.2 ) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов»язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов»язань за кожний день прострочення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм ст. 266, ч.2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. А тому, в цій частині позов слід задоволити частково та стягнути заборгованість по пені станом на серпень 2011р.( в межах строку позовної давності, а саме, враховуючи останні 12 місяці перед зверненням кредитора до суду, тобто за період з 01.09.2010р. по 31.08.2011р. ) в сумі 1182,60 грн.. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що оскільки боржник належним чином не виконує умови кредитного договору, а тому вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню частково. В зв'язку із частковим задоволенням позову із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі відповідно до частки задоволених позовних вимог в сумі 100,58 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved