Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи ТОВ «Воля» та Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку, розташовану в Миколаївській області Первомайського району в селі Софіївка, розміром 11,5419 га, кадастровий номер 4825486700:01:000:0363. Сторони до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач, [PERSON], подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримав позовні вимоги. Відповідачка, [PERSON], надала клопотання про розгляд справи у її відсутність та в повному обсязі визнала позовні вимоги. Від третіх осіб також надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог ТОВ «Воля» та Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції не заперечували. За таких обставин немає підстав для відкладення розгляду справи. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини. 24 листопада 2012 року померла мати позивача, [PERSON], про що Софіївською сільською радою видано Свідоцтво про смерть серії І-ФП № 168743 від 28.11.2012 року, актовий запис № 32. Позивач та його матір є засновниками (членами) ФГ «Катерина», головою якого була [PERSON] У постійному користуванні ФГ «Катерина» перебувала земельна ділянка площею 12,3 га, якою господарство користувалося на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІІ-МК № 000584. Позивач та [PERSON] скористалися своїм правом, передбаченим ч. 6 ст. 118 ЗК України, та отримали дозвіл на приватизацію земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні ФГ «Катерина» у спільну сумісну власність та на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність. 17.03.2011 року ФГ «Катерина» уклало договір на створення проектно-вишукувальної продукції (послуг) № 31/п з ТОВ «Воля». 15.05.2012 року Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки голові ФГ «Катерина» гр. [PERSON] та члену ФГ «Катерина» гр. [PERSON]В у спільну сумісну власність, для ведення фермерського господарства в межах території Софіївської сільської ради був затверджений розпорядженням № 227-р голови Первомайської РДА. Згідно з розпорядженням Первомайська РДА передала у спільну сумісну власність Позивачу та [PERSON] земельну ділянку розміром 11,5419 га для ведення фермерського господарства із земель, що перебували у постійному користуванні ФГ «Катерина». Земельна ділянка розміром 11,5419 га зареєстрована в державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий № 4825486700:01:000:0363. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру право власності на вказану ділянку належить Позивачу та [PERSON] Позивач звернувся до Другої державної первомайської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, що належала [PERSON], проте йому було відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючого документу. Відсутність правовстановлюючого документу пояснюється тим, що померла, [PERSON], отримала на підставі розпорядження № 227-р від 15.05.2012 року у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства, яка розташована в межах Софіївської сільської ради, кадастровий номер 4825486700:01:000:0363. Однак, за життя вона не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов'язує виникнення такого права. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належить рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у власність. Особливістю вказаного юридичного факту є те, що за змістом він являє собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спадкоємцями всього майна, що належало [PERSON] є Позивач та його сестра, [PERSON]. Відповідачка, [PERSON], не бажає вести фермерське господарство та спадкувати земельну ділянку призначену для його ведення, тому єдиним спадкоємцем вказаної земельної ділянки є Позивач, [PERSON]. Беручи до уваги докази та розглянувши письмові клопотання сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Право власності на зазначену земельну ділянку за померлою виникло на підставі розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації № 227-р від 15.05.2012 року. Але померла, за час свого життя, не встигла здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. Проте, фактично ФГ «Катерина» відкрито та добросовісно володіло та користувалося зазначеною земельною ділянкою. Інших земельних ділянок у користуванні чи володінні ФГ не має. Вказана земельна ділянка була надана Позивачу та померлій у спільну сумісну власність, ділянці присвоєний один кадастровий номер, а отже частки кожного у спільній власності не визначені. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Виділяти частку померлої зі спільної сумісної всласності є не доцільним, оскільки саме Позивач є співвласником у спільній сумісній власності та єдиним спадкоємцем, який бажає отримати у спадок частину земельної ділянки зі спільної сумісної власності, що належала [PERSON] Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Outcome: approved