Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

23.05.2013 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18808,37 грн., обґрунтовуючи тим, що з 21.02.2013 року її було звільнено за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України з посади бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу ПАТ Авіакомпанія Аеросвіт. Однак, при звільнені з роботи з нею не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено: заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу. У судове засідання сторони не зявилися. До початку судового засідання позивач надала заяву, відповідно до якої, просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ніяких заперечень щодо позову не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] по 21.02.2013 року працювала в Приватному акціонерному товаристві Авіакомпанія АЕРОСВІТ та була звільнена на підставі наказу № 597-ос від 21.02.2013 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом №997-ОС від 21.02.2013 р. (а.с. 5) та довідкою про доходи від 04.03.2013р., від 06.03.2013р.(а.с. 3-4). Згідно довідки про доходи від 06.03.2013 року, яка видана ПАТ Авіакомпанією Аеросвіт (а.с. 4) за період з грудня 2012 року по березень 2013 року заборгованість становить 12\~ 190 грн. 157 коп., та відповідно до довідки від 04.03.2013р. (а.с. 3) заборгованість по компенсації витрат на відрядження у вигляді добових становить 6618 грн. 22 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданої відповідачем довідок (а.с. 3-4) зазначених вимог чинного законодавства при звільненні позивача дотримано не було. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що невиплата належних позивачу сум була допущена не з вини відповідача, суду надано не було та не було зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на її користь сум заборгованості, що становить 18808 грн. 37 коп. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 117 КЗпП України, ст. 24 Закону України Про оплату праці,

Outcome: approved