Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (далі – ПАТ «Український бізнес банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № КЕКСФ/1008474.1 від 16 січня 2013 року в розмірі 19325,44 грн., а також судового збору в сумі 229,40 грн. Представник ПАТ «Український бізнес банк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні погодилась з позовними вимогами позивача, просила надати відстрочку або розстрочку виконання рішення. Крім того, надала суду копію квитанції про сплату частини заборгованості за кредитним договором № КЕКСФ/1008474.1 у сумі 2 000,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № КЕКСФ/1008474.1 про надання строкового кредиту в сумі 15 000,00 грн. на строк з 16 січня 2013 року по 15 січня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,000 % на рік без ПДВ, щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 300,00 грн., одноразової комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі 600,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов’язався погашати кредитну заборгованість, а саме: кредит, відсотки за користування кредитом, суми комісій, у строк і порядку визначені договором та згідно встановленого графіку. У разі виникнення простроченої заборгованості з оплати основного боргу сплатити 40,00 % річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості з оплати основного боргу від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 Цивільного кодексу України також встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також, згідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. [PERSON] не виконала свої зобов’язання по кредитному договору перед позивачем, порушила вимоги кредитного договору, своєчасно не повернула кредит та не сплатила відсотки за користування грошовими коштами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості наданого кредиту та заборгованість за відсотками за його користування станом на 26 липня 2013 року склала 19325,44 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом в сумі 14 483,91 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 1 387,00 грн.; - заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 1 654,53 грн.; - а також штрафні санкції відповідно до пункту 7.1 Умов Кредитного договору в сумі 1 800,00 грн. Однак, з наданої у судовому засіданні відповідачем [PERSON], квитанції вбачається, що нею 18.10.2013 року сплачена частина заборгованості у сумі 2 000,00 грн. Тому, суд приходить до висновку, що слід відрахувати дану суму з нарахованої позивачем заборгованості відповідача за кредитним договором. Разом з тим, відповідач відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України не надала доказів повної та своєчасної оплати кредитного договору. За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов’язань по оплаті заборгованості за кредитом у повному обсязі. Вказані розрахунки перевірені судом, є обґрунтованими, через що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 17 325, 44 грн. Згідно вимогам ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 16,509,525,526,530,536,549-552,611,612,615, 625,629,1048,1050,1054,1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial