Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

14 березня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 20 березня 1997 року по 28 жовтня 1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час даного шлюбу, а саме 03 жовтня 1997 року, відповідачем було народжено сина [PERSON]. 28 жовтня 1997 року Орджонікідзевським відділом РАЦС міста Маріуполя Донецької області вчинено актовий запис про народження дитини за № 728, а відомості про нього внесено до актового запису як про батька дитини. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] залишився проживати спільно із матірю та постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 1999 року з нього на користь [PERSON] на його утримання стягнуто аліменти у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 18 травня 1999 року, і до повноліття дитини. У 2008 році [PERSON] поїхала з міста Маріуполя з іншим чоловіком та з цього часу дитина постійно проживає спільно із матірю відповідача - [PERSON], та знаходиться під опікою останньої. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2011 року його та [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2011 року відомості про нього як батька неповнолітнього [PERSON] виключено з актового запису про його народження. На сьогодення за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 29315.69 гривень. З цих підстав просив звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини, з також звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася з дня набрання чинності судовим рішенням від 14.12.2011 року. В ході судового розгляду справи позивачем [PERSON] було уточнено позовні вимоги в остаточній редакції яких просив звільнити його від сплати аліментів, визначених постановою суду від 25.05.1999 року, а також звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про підтримання ним позовних вимог. Розгляд справи просив проводити у його відсутність та за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю, у судовому засіданні позовні вимоги кінцевої редакції підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово повідомленою про час і місце слухання справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не прибула з невідомих причин. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] приходиться їй донькою, а неповнолітній [PERSON] онуком. Де на даний час знаходиться донька їй невідомо. У 2011 році за судовим рішенням позивача та її доньку було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], у звязку із чим дитина залишилася без батьківського піклування. Рішенням Іллічівської районної адміністрації від 25.05.2011 року її було призначено опікуном дитини. Не заперечує проти звільнення позивача від подальшої сплати визначених судовим рішенням аліментів, проте вважає, що борг за аліментами, який утворився до виключення про нього відомостей з актового запису про народження дитини, має бути сплачений у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У період з 20 березня 1997 року по 28 жовтня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно із ст. 52 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року зі змінами та доповненнями) походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився 03 жовтня 1999 року, про що Орджонікідзевським відділом РАЦС міста Маріуполя Донецької області було вчинено актовий запис № 728 від 28.10.1997 року. Батьками зазначені: батьком [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до ст. 51 Кодексу про шлюб та сімю України взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Аналогічні положення закріплені змістом статті 121 Сімейного кодексу України (в редакції 2003 року зі змінами та доповненнями), який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Згідно із ст. 80 КпШС України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 1999 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 18 травня 1999 року, і до повноліття дитини (а.с. 9). Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2011 року, яке набрало чинності 28 березня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с. 11, 12). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2011 року, яке набрало чинності 27 грудня 2011 року, з актового запису № 728 про народження [PERSON], зареєстрованого Орджонікідзевським відділом РАЦС міста Маріуполя Донецької області від 28.10.1997 року, виключено відомості про батька [PERSON], а також внесено відповідні зміни у свідоцтво про народження дитини (а.с. 10). Встановленими та доведеними обставинами за мотивувальною частиною даного судового рішення є те, що за висновком проведеної у справі судово-медичної експертизи № 991 від 05.11.2011 року батьківство [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] виключено. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації від 25.05.2011 року № 134 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Аналіз положень ст. 51 КпШС України та ст. 121 СК України свідчить про те, що юридичною підставою виникнення взаємних прав та обовязків між батьками та дітьми, в тому числі й щодо утримання, є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану у встановленому законом порядку. Встановлення факту відсутності кровного споріднення, виключення відомостей про [PERSON] з актового запису про народження неповнолітнього [PERSON], а також позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини, є підставою для припинення стягнення з позивача на її користь аліментів, визначених постановою суду від 25.05.1999 року. Разом зі тим, за інформацією, наданою Орджонікідзевським ВДВС Маріупольським МУЮ Донецької області від 13.06.2013 року, виконавчий лист № 2-496, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 01.12.2008 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], перебував на примусовому виконанні у даному відділі ДВС з 07.12.2012 року та постановою державного виконавця від 29.01.2013 року виконавче провадження закінчене, а виконавчий лист за належністю передано на виконання до Іллічівського відділу ДВС Маріупольського МУЮ Донецької області. Станом на 29.01.2013 року заборгованість за аліментами становила 27869,47 гривень (а.с. 8, 42). За інформацією, наданою Іллічівським відділом ВДВС Маріупольського МУЮ від 13.06.2013 року, заборгованість за аліментами згідно вказаного виконавчого листа станом на день розгляду справи становить 30665,04 гривень (а.с. 41). Згідно із ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В сенсі ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення від особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу яка батька дитини з актового запису про її народження. Позов про оспорювання батьківства, предявлений у 2011 році [PERSON], за своїм характером є негативним позовом, а отже рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2011 року про виключення за актового запису про народження відомостей про нього як батька неповнолітнього [PERSON] має зворотну силу, тобто припиняє усі сімейні права і обовязки, що виникли між ними від моменту реєстрації народження дитини. Таким чином, визначені сімейним законодавством підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] були відсутні, а отже звертаючись у 1999 році до суду за стягненням аліментів з позивача у примусовому порядку відповідач [PERSON] діяла недобросовісно, ввівши суд в оману щодо обставин походження дитини. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Приймаючи до уваги викладені обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON], а тому вважає необхідним звільнити його у повному обсязі від сплати заборгованості за аліментами, визначеними постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 1999 року. Крім того, у відповідності до ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 51, 52, 53, 80 КпШС України, ст.ст. 121, 136, 179, 197 СК України, ст. 1215 ЦК України,

Outcome: approved