Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. 12. липня 2013 року ухвалою Київського районного суду в м. Одесі відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. 15 липня 2013 року позивач надав до Київського районного суду м. Одеси уточнену позовну заяву про стягнення боргу з [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 04 травня 2011 року у гривні, що еквівалентна 25400 (двадцять пять тисяч чотириста) доларів США за курсом НБУ на день постановлення рішення, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2035,23 грн. та в порядку забезпечення позову накласти арешт на належну відповідачу земельну ділянку, загальною площею 0,0500 гектарів для будівництва та обслуговання жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Друга, 27а, кадастровий номер 5110136900:48:007:0005. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи доводи та поясненням представника позивача, відповідача, з урахуванням вимог діючого цивільного законодавства України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене та виходячи із змісту ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, договір позики є реальним договором та вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Момент укладання договору позики збігається з моментом передання грошей позичальнику. Розписка це доказ, який підтверджує передачу та одержання грошей. Тобто для реального правочину необхідна домовленість сторін і передача речі, які повинні бути зазначені в розписці. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що [PERSON] в якості позики передав [PERSON] грошову суму в розмірі еквівалентному 25400 (двадцять пять тисяч чотириста) доларів США. [PERSON], паспорт: серія ОД номер 2143/2004, виданий ОВІР України в Одеській області 15 листопада 2004 року. За відомостями Адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області станом на 01 липня 2013 року значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. На підтвердження укладення договорів позики та отримання вказаних грошових коштів [PERSON], представник позивача надав суду письмову розписку за 2011 рік з визначенням розміру позиченої грошової суми та строку її повернення: від четвертого травня на суму еквівалентну 25400 (двадцять пять тисяч чотириста) доларів США з строком повернення до 30 грудня 2011 року (а.с.6) та пояснив, що зобовязання з боку [PERSON] щодо повернення боргу не виконані. Зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обовязків щодо повернення грошей в установлені договорами строки. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому суд може захистити право або інтерес способом, встановленим законом або договором. Несплачена сума боргу не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до курсу на міжбанківському валютному ринку України, по даним НБУ, курс валюти США станом на 06 листопада 2013 року складає 815,21 гривен за 100 доларів США, таким чином сума боргу [PERSON] складає 207063 (двісті сім тисяч шістдесят три) гривні 34 копійки. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані із явкою до суду, витрати, пов'язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Позивачем були понесені витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 2030,23 грн (а.с.1). За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Outcome: approved