Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду просив визнати за ним право власності за набувальною давністю право власності на квартиру [ADDRESS]. Мотивував тим , що у 1992 році працював дільничним інспектором Куйбишевського районного відділу міліції міста Донецька. Начальник райвідділу звернувся з клопотанням до Куйбишевського РВК м. Донецька про надання [PERSON] квартири. За розпорядженням голови виконкому та начальника ЖЕКу йому була надана вказана квартири але офіційна інформація про надання йому квартири у виконкомі відсутня. [PERSON] вселився в спірну квартиру з сім'єю . В квартирі ні хто не зареєстрований. Права будь-кого його проживанням не порушуються. В квартирі він зробив ремонт , оплачує комунальні послуги . Претензій до нього відповідач не має. Оскільки відкрито користується квартирою понад 21 року вважає ,що отримав на квартиру право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали свої вимоги, дали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача позов не визнала. Вважає, що вимоги суперечать діючому законодавству. Представник третьої особи також вважає, що позов задоволенню не підлягає . Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] є комунальною власністю Статтею 18 ЖК України передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Стаття 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Без наявності ордеру та будь яких законних підстав в 1992 року позивач з сім'єю вселився та періодично проживає в квартирі [ADDRESS]. Посилання позивача на наявність домовленостей між керівництвом Куйбишевського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області з головою виконкому про виділення вказаної квартири позивачу суд не приймає до уваги так як такі домовленості не є підставою вважати вселення позивача в спірну та подальше користування квартирою добросовісним її заволодінням, яке надає можливість отримання права власності. За відмітками у паспорті позивача останній виписувався з квартири, що свідчить про непостійне користування квартирою. За час користування позивач оплачував рахунки за надання йому комунальних послуг. Оплата за комунальних послуг здійснювалась постачальникам послуг. Суд не вважає таку оплату доказом отримання законного права користування квартирою. Позивач проживаючи в квартирі робив в квартирі ремонт. Вказана обставина не може бути розцінена судом , як доказ законного користування квартирою. Ремонт квартири суд вважає створенням комфорту для проживання в квартирі. Заяви про відсутності порушення будь чиїх прав користуванням самовільно зайнятою квартирою не підтверджена наданими суду доказами. За наявністю осіб, які перебувають на квартирному обліку у законний порядок суд не вважає відсутністю порушення будь кого. Бездіяльність відповідача у питанні проживання позивача у самовільно зайнятій квартирі не є підставою для визнання позивача таким , що на законних підставах отримав та користується квартирою та набув право для отримання права власності на квартиру. Статтею 344 встановлено , що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Викладене приводить суд до висновку про те, що позивач вселився у спірну квартиру без законних підстав та не може вважатись таким,що добросовісно заволодів чужим майном. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed