Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АРК. М. Сімферополь, [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім неї, зареєстровані: її син - [PERSON] та відповідач – колишній чоловік [PERSON]. Однак, відповідач з 10 червня 2011 року виїхав зі вказаного житла та не повертався вже протягом більш ніж 2 років, у жилому приміщенні також відсутні його особисті речі. Як відомо позивачу, відповідач проживає за іншою адресою разом з новою своєю родиною, при цьому, в добровільному порядку з реєстрації спірного житла не знявся, що створює перешкоди у праві власності. Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає вже дуже тривалий час, не оплачує витрати за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім'ї позивача, тому [PERSON] вважає відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що і просить на підставі ст.ст. 317, 319, 383, 405 ЦК України визнати суд. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю – [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, змінивши, при цьому, підставу позову. Так, пояснили, що позивач є не власником вказано квартири, а наймачем даної кімнати у гуртожитку. Тому, просили визнати відповідача втративши право користування жилим приміщенням на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, як особу, яка без поважних причин більш ніж 6-ти місяців не користується спірним жилим приміщенням. Надали згоду на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є документальне підтвердження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27.10.1994 року має зареєстроване постійне місце проживання у кімнаті №609 в гуртожитку по вул. Севастопольскій, 116, у м. Сімферополі, з цього ж часу є наймачем цієї кімнати, що підтверджується даними паспорту, довідкою №1699 від 23.10.2013р., виданою ЖКП «Побутфон», а також договором найму (а.с.4, 15, 16, 17). Разом з позивачем, відповідно до особового рахунку, у вказаному жилому приміщенні зареєстровані: [PERSON], [INFO], – син наймача, а також [PERSON], [INFO], – колишній чоловік наймача. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більш встановлених строків, здійснюється в судовому порядку. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що в судовому засіданні факт непроживання відповідача без поважних причин у вказаному житлі знайшов своє підтвердження. Так, судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 15.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Рішення набрало законної сили. Як вказує позивач, її колишній чоловік - [PERSON] приблизно з 10 червня 2011 року в їх кімнаті без поважних причин добровільно не проживає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що фактично проживає по сусідству з позивачем - у кімнаті №604 гуртожитку близько 20 років. З 1994 року цей будинок обслуговувало підприємство «Кримбуд», де свідок працював, тому знає всіх жителів, встановлював лічильники, займався ремонтом. Знає, що у кімнаті №609 проживали сім`я [PERSON]. Свідку відомо, що приблизно з квітня 2011 року відповідач [PERSON] у кімнаті [PERSON] не проживає. Причини не проживання свідку невідомі, але відповідач був скандальною людиною, тому, якщо б жив, свідок неодмінно про це знав, адже вони з позивачем проживають в «одному крилі» гуртожитку, спілкуються, всі жителі бачаться у загальній кухні. Перешкод у його проживанні в кімнаті та вселенні у спірне жиле приміщення ніхто не чинив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає сторін по справі, оскільки проживає поряд у гуртожитку – в кімнаті №603 коло [PERSON]. Знає, що з 2009 року відповідач проживав у кімнаті №609, адже вона постійно його бачила при виході на роботу. Однак, вже близько двох років він з позивачем проживає, забрав всі свої речі та пішов. Ще незадовго до виселення при свідку відповідач неодноразово говорив позивачу, що не буде з нею проживати, що в нього є інша жінка. Крім того, зі слів сусідів та друзів, свідку відомо, що в Інтернеті є сторінка відповідача, де він з іншою жінкою та в нього там навіть є дитина, яка народилася, коли відповідач був ще фактично у шлюбі з позивачем. Свідок бачила, як він збирав всі свої речі, наприклад, телевізор, та добровільно уходив зі спірного житла. Його речей у кімнаті позивача немає, перешкод у його проживанні в кімнаті та вселенні у спірне жиле приміщення ніхто не чинив. Таким чином, суд вважає, що суду надано достатньо достовірних доказів на підтвердження того факту, що відповідач, будучи колишнім членом сім’ї позивача, відсутній у спірному жилому приміщенні понад двох років без поважних причин, а, значить, наявні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Суд погоджується з тим, що факт реєстрації відповідача у кімнаті, але не проживаючого в ній, створює для позивача, як наймача, зайві витрати по сплаті комунальних послуг за особу, яка фактично їх не споживає, житлом не користується. У зв’язку з чим, відповідач [PERSON] підлягає визнанню втратившим право користування кімнатою №609 в гуртожитку по вул. Севастопольській, 116, у м. Сімферополі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, у зв’язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у справі – судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільному виборі місця проживання в України»,

Outcome: approved