Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.09.2002 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №05. Від спільного проживання у них є малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем вони прожили до травня 2013 року, після чого їх сім’я розпалась, і вони проживають окремо. Причиною цього стало те, що вони не знайшли взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя, втратили почуття поваги та кохання одне до одного. Спільне нажите майно з відповідачем розділять в добровільному порядку. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу за таких умов неможливі, оскільки вони не піклуються та не утримують одне одного, не вирішують спільно сімейні проблеми, а тому їх шлюб носить чисто формальний характер і створює перешкоди в їх особистому житті. Відповідач ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають разом з нею. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач на даний час ніде не працює, однак він має доходи працюючи на заробітках за межами області та України, стан здоров’я його задовільний, інших утриманців немає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 16.09.2002 року виконавчим комітетом Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №5, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Числаш», а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень на кожну дитину, щомісячно, з дня пред’явлення позову і до повноліття дитини. Справа слухалась у відсутність сторін, які після наданого їм судом одномісячного строку на примирення, в судове засідання не з’явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Позивачка в судове засідання не з’явилася, однак подала до суду заяву, у якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити, а також просила розглянути справу у її відсутності. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, про причини своєї неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв’язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення. Дослідивши подані позивачкою письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2002 року виконавчим комітетом Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, по актовому запису за №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №086319 від 23.05.2013 року(а.с.5). Від спільного подружнього життя мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6-7). Позивачка з відповідачем сімейних стосунків не підтримують, оскільки зрозуміли, що у них різні погляди на сімейне життя, не піклуються одне про одного, спільного господарства не ведуть, з травня 2013 року проживають окремо, протягом наданого судом строку на примирення не примирились. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім’я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за станом здоров’я на даний час є здоровими, однак [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, що підтверджується довідками ФАП с.Лопатів від 17.09.2013 року (а.с.8-9). Малолітні діти перебувають на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лопатівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 17.09.2013 року за №479. Спору стосовно спільно нажитого майна між сторонами та місця проживання дитини на даний час немає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв’язку з тим, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги, всі витрати по утриманню неповнолітніх дітей несе позивачка. Інших утриманців відповідач не має. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнав, а також те, що він ніде не працює, що свідчить про його нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за можливе і доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме у твердій грошовій сумі. При цьому, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення її потреб на утримання неповнолітніх дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Оскільки рішення в частині стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved