Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов позов [PERSON] до Новознам’янської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначено, що 13 квітня 2013 року померла [PERSON] Микитічна. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 10,21 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам’янської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063301, виданим 12 березня 2002 року на ім’я останньої, а також земельної ділянки площею 9,0462 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам’янської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063300, виданим 12 березня 2002 року на ім’я останньої. 10 січня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який було зареєстровано у Новознам’янській сільській раді Троїцького району Луганської області за № 02 і згідно якого остання вищезазначене майно після своєї смерті заповідає позивачці. На даний час оригінал правовстановлюючого документу у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 063300 втрачено, залишилася тільки копія зазначеного державного акту. Вказане позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину вцілому у нотаріальному порядку, оскільки без оригіналу правовстановлюючого документу зробити це не можливо. Таким чином, позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з’явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Новознам’янська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 358536, - 13 квітня 2013 року померла [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 10,21 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам’янської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063301, виданим 12 березня 2002 року на ім’я останньої (а.с.7), а також земельної ділянки площею 9,0462 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам’янської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 063300, виданим 12 березня 2002 року на ім’я останньої (а.с.8). 10 січня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який було зареєстровано у Новознам’янській сільській раді Троїцького району Луганської області за № 02 і згідно якого остання вищезазначене майно після своєї смерті заповідає позивачці (а.с.10). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що 13 квітня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді вищезазначених земельних ділянок і які вона заповідає позивачці по справі. На даний час підстави для нотаріального оформлення спадщини у позивачки відсутні. З оглядом на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивачка по справі є спадкоємицею майна померлої за заповітом, так як позивачка за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померла на підставі наданих доказів є власницею зазначеного спадкового майна, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивачка має право на спадкове майно, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. «г», ст. 131 ЗК України

Outcome: approved