Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач Сколівська міська рада Львівської області 19.06.2013 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним ордер № 022 від 14.05.2010 року, виданий відповідачу [PERSON] одноособово на вселення у квартиру [ADDRESS], скасувати реєстрацію відповідача [PERSON] за вказаною адресою, а також стягнути з останньої у свою користь судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачу одноособово видано оспорюваний ордер на вселення у житлове приміщення як особі, що перебувала на кооперативному обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, хоча відповідного рішення про її зарахування на кооперативний облік виконавчим комітетом не приймалось, незважаючи на її перебування у відповідному списку. До того ж, вона станом на дату видання оспорюваного ордера на вселення у квартиру знаходилася на загальному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов при виконавчому комітеті під номером 75 та на першочерговому обліку під номером 23, а, відтак, явно не могла претендувати на отримання житла у порядку черговості. Крім того, будинок [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області, у якому знаходиться квартира, на яку відповідачу виданий опорюваний ордер, до цього часу не зданий в експлуатацію і являється незавершеним будівництвом. Відповідним технічним висновком ліцензованої установи стверджується, що зазначений незавершений будівництвом будинок був не придатним для його експлуатації під житло у такому стані, в якому він перебував на момент видачі оспорюваного ордера. Також зазначає про те, що на даний час вже скасовані відповідні рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області, якими було переведено будинок [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області з нежитлового у житловий, а також яким відповідачу було видано оспорюваний ордер на квартиру № 10 у вказаному будинку. Таким чином вважає, що відсутня підстава для видачі оспорюваного ордера. Враховуючи вищенаведене, Сколівська міська рада Львівської області у межах наданих їм повноважень звернулася у суд із даним позовом про визнання ордера недійсним без надання іншого житлового приміщення та скасування місця реєстрації. Належним чином уповноважений представник позивача Сколівської міської ради Львівської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві ( а. с. 3-6). Надала пояснення, аналогічні наведеним у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання 24.12.2013 року, як і у всі попередні судові засідання у справі, що відбувались 26.07.2013 року, 03.09.2013 року та 08.11.2013 року, не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила і заяви про розгляд справи у її відсутності не подала. Факт належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату час та місце судового засідання у справі, що відбулось 24.12.2013 року, підтверджується рекомендованими повідомленнями із судовою повісткою, яке повернулося на адресу суду з довідкою поштамту про причини повернення, згідно якого остання у черговий раз проігнорувала повідомлення поштамту про необхідність з'явитися для отримання поштового відправлення і таке, після закінчення терміну зберігання, скероване відправнику, тобто суду (а. с. 51-52). При цьому, 24.12.2013 року належним чином уповноваженим представником відповідача [PERSON] - адвокатом [PERSON] подано на адресу суду заяву вх. № 5903 (а. с. 82), в якій вона вдруге просить відкласти судовий розгляд справи у зв'язку із її зайнятістю в іншому судовому процесі. Враховуючи те, що сама відповідач [PERSON] про причини чергової неявки суд не повідомила, а неможливість бути присутнім у судовому засіданні її представником не перешкоджає їй самій з'явитися у судове засідання і не є підставою для відкладення розгляду справи, а також враховуючи тривалий розгляд даної справи, суд вважав такі дії відповідача [PERSON] та її представника спрямованими на умисне затягування судового процесу і вважав причини неявки відповідача у судове засідання вчетверте неповажними, у зв'язку з чим ухвалив продовжувати розгляд справи у її відсутності. Разом з тим, відповідачем [PERSON] на адресу суду під вх. № 5916 від 24.12.2013 року подано письмові заперечення проти позову (а. с. 53-55), у яких остання проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з тих підстав, що вона перебувала на кооперативному обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, а також на загальному та першочерговому обліку при цій-же установі, а, відтак, мала право на одержання житла у встановленому законом поярдку. У зв'язку із відсутністю у неї житла у м. Сколе Львівської області, вона свого часу звернулася до міської ради за допомогою у його отриманні, на що виконавчим комітетом було прийнято рішення про надання їй частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] загальною площею 80,0 кв. м. для облаштування під житло за власні кошти. Такі ж рішення приймалися і по відношенню до інших громадян м. Сколе, з якими вона у сукупності за власні кошти проводила і проводить до цього часу ремонтні роботи будинку по [ADDRESS] в цілому для облаштування під квартири. Вона не вважає вказаний будинок аварійним, а навпаки - придатним для проживання, так як ремонтні роботи уже майже закінчені і про це є відповідний технічний висновок ліцензованої установи. Після закінчення таких робіт та благоустроєння квартири, вона має намір фактично вселитися у таку квартиру. Також посилається на договір підряду від 05.11.2007 року, що був укладений між Сколівською міською радою Львівської області та нею з метою проведення ремонтних робіт та облаштування квартири за власні кошти. На підставі вказаного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення належним чином уповноваженого представника позивача [PERSON], оголосивши письмові заперечення відповідача [PERSON] проти позову, давши належу оцінку зібраним доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії корінця ордера № 022, виданого головою Сколівської міської ради Львівської області 14.05.2010 року відповідачу [PERSON] (а. с. 7), остання вселяється у квартиру [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області. Підставою для видачі такого ордера було рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області [ADDRESS] у м. Сколе» (а. с. 11), про що безпосередньо зазначено у корінці ордера. До цього[ADDRESS] у м. Сколе Львівської області, а сам будинок - нежитлову будівлю (приміщення казарми), що була передана на баланс Сколівської міської ради Львівської області у 1999 році. Згідно рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року «Про перевід з нежитлового у житловий будинку [ADDRESS] у м. Сколе» (а. с. 13) вказана будівля була переведена у житлову, після чого приміщення у ній почали надаватись громадянам, які перебували на кооперативному обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, для облаштування під житло за власні кошти. Так було і з відповідачем [PERSON]. Однак, рішенням ІІ сесії Сколівської міської ради Львівської області VI демократичного скликання № 19 від 24.12.2010 року «Про відміну рішень виконавчого комітету» (а. с. 8), вказані вище рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року «Про перевід з нежитлового у житловий будинку [ADDRESS] у м. Сколе» та [ADDRESS] у м. Сколе» відмінено і такі втратили чинність. Відтак, Сколівська міська рада Львівської області повернула все до попереднього стану, а саме будинок [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області надалі являє собою нежитлову будівлю. Скасована також і підстава для видачі відповідачу [PERSON] оспорюваного ордера на вселення у житлове приміщення. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на момент отримання оспорюваного ордера хоча і перебувала на кооперативному обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 73 від 16.03.2010 року «Про затвердження списку громадян, які перебувають на квартирному обліку у Сколівській міській раді» (а. с. 85) та додатком до нього (а. с. 87), однак відповідне рішення про зарахування останньої на такий облік не приймалось і у матеріалах справи відсутнє. Більше того, з цієї ж копії рішення виконавчого комітету та додатків до нього (а. с. 86, 88-90 та 91-96) вбачається, що відповідач [PERSON] на момент отримання оспорюваного ордера перебувала також на загальному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області під номером 75 та на першочерговому обліку під № 23. Правом позачергового отримання житла вона не була наділеною. Це ж підтверджується і довідкою Сколівської міської ради Львівської області вих. № 2255/02-07 від 24.12.2013 року (а. с. 84). Виходячи з відсутності відповідного рішення про зарахування відповідача [PERSON] на кооперативний облік, остання не мала права на одержання житлового приміщення у порядку черговості по списку осіб, які перебували на кооперативному обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, а право на одержання житлового приміщення у порядку черговості по списку осіб, які перебували на загальному обліку та першочерговому обліку при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області на момент видачі оспорюваного ордера для останньої ще не наступило. До того ж, відповідачу [PERSON] надано ордер на вселення одній у квартиру площею 80,0 кв. м., що значно перевищує встановлену чинним ЖК України норму жилої площі - 13,65 кв. м. на одну особу, виходячи з того, що із визначених вище 80,0 кв. м. явно не 13,65 кв. м. лише мали б бути житловими. Відтак, дії службових осіб виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області з вказаного вище приводу були неправомірними. Факт неправомірності видачі ордерів всім сім'ям, у тому числі і відповідачеві [PERSON] на вселення у квартири у будинку [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області також встановлений апеляційним судом Львівської області під час розгляду 17.01.2013 року апеляційної скарги на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 22.10.2012 року у цивільній справі № 1320/31/12 р. (провадження № 2/1320/139/12 р.), про що була винесена окрема ухвала (а. с. 26), а про зазначене ухвалено довести до відома прокурора Сколівського району Львівської області для вжиття заходів впливу до посадових осіб, винних у порушенні житлового законодавства. Судом встановлено й те, що будівля [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області на момент видачі оспорюваного ордера була непридатною для надійної експлуатації з використанням її під житло, будівельні роботи були незавершеними і такі проводилися громадянами, у тому числі і відповідачем [PERSON], без відповідної проектно-кошторисної та дозвільної документації, що підтверджується копією технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж зазначеної будівлі, виготовленого на замовлення позивача ліцензованою установою - Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДУДтПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» у березні 2011 року (а. с. 15-18). У зв'язку із незавершенням будівельних робіт, у виділених приміщеннях будівлі під житло, ніхто, у тому числі і відповідач, одразу ж після отримання ордерів, та тривалий час після цього не вселилися та не проживали, що підтверджується копіями актів засідання житлової комісії виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 26.01.2011 року, від 25.02.2011 року, від 09.03.2011 року та від 14.04.2011 року (а. с. 27-30). Відповідач [PERSON] не вселилася та не проживає там і до цього часу, а відповідні докази на спростування такого останньою не подані і у матеріалах справи відсутні. Відтак, відповідач [PERSON] лише зареєструвалася за вказаним місцем. У матеріалах справи відсутні також договір найму житлового приміщення, акт про проживання відповідача, складений з участю сусідів і представників житлово-експлуатаційної контори, квитанції про сплату комунальних платежів та інші письмові докази, а також показання свідків, що підтверджувало б вселення відповідача у житлове приміщення, про яке йдеться в ордері, і фактичне її проживання у такому приміщенні. Суд не приймає до уваги надану до письмових заперечень проти позову копію технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі і придатність квартир до експлуатації та безпечного проживання на [ADDRESS] виготовленого на замовлення громадян, яким видавалися ордери, ліцензованою установою - Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДУДтПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» у листопаді 2013 року (а. с. 57-75), так як такий виготовлений лише у 2013 році і підтверджує придатність самовільно облаштованих квартир громадянами для їх експлуатації станом на вказану дату. Такий висновок не спростовує факту неблагоустроєності будівлі та відсутності у ній ізольованих житлових приміщень (квартир) станом на дату видачі оспорюваного ордеру. До того ж, у ньому надалі йдеться про необхідність обладнання внутрішніх інженерних мереж (газифікації та електропостачання), після чого лише можлива надійна та безпечна експлуатація, що ще раз свідчить про неможливість такого і на даний час. Будівля у цілому і надалі залишається нежитловою, а роботи по облаштуванню у ній квартир проводилися і проводяться самочинно, без будь-якої дозвільної та проектної документації. Не приймає суд до уваги і надану до цих-же заперечень проти позову копію договору підряду від 05.11.2007 року (а. с. 79), так як предмет такого стосується зовсім іншої квартири у зовсім іншому будинку, зокрема квартири [ADDRESS]. Предметом ж оскарження у даній справі є ордер на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст. 380 та ч. 1 ст. 382 вказаного Кодексу житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Квартирою ж є ізольоване помешкання у житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам. Як уже зазначено вище, ані квартира [ADDRESS], ані зазначений будинок в цілому, не були призначеними та придатними для постійного проживання, так як будинок не є житловим та не являє собою будівлю капітального типу (об'єкт незавершеного будівництва), а квартира не була ізольованим помешканням та не була благоустроєною відповідно до умов населеного пункту. Взагалі таке приміщення не відповідало і не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, у ньому відсутнє водопостачання, газовідведення і таке інше. Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано судом недійсним у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу у поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Хоча вимогу про визнання оспорюваного ордера на вселення у житлове приміщення недійсним заявлено протягом більш, ніж трьох років з дня його видачі, зокрема із запізненням лише трохи більше, ніж на один місяць, однак, враховуючи той факт, що протиправність видачі такого ордера виявлена значно пізніше, а також підтвердження у ході судового розгляду справи явної неправомірності дій посадових осіб виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області під час його видачі, суд не вважав строк позовної давності пропущеним та вважав за необхідне проводити розгляд справи по суті, з метою усунення наслідків зазначених протиправних дій. При цьому, суд виходив також з пріоритетності законодавчих норм про необхідність захисту порушених прав та інтересів фізичних, юридичних осіб та держави від протиправних дій з боку службових осіб і їх наслідків над нормами про позовну давність. Окрім доведеності у судовому засіданні неправомірності дій службових осіб при вирішенні питання про надання відповідачеві житлового приміщення, а саме відсутності у неї права на покращення житлових умов та отримання житлового приміщення через відсутність відповідного рішення про зарахування на кооперативний облік при виконавчому комітеті Сколівської міської ради Львівської області, що є безперечною підставою для визнання оспорюваного ордера недійсним, такий ордер підлягає визнанню недійсним також і з інших підстав порушення порядку і умов надання житлового приміщення, а саме невідповідність зазначеного приміщення встановленим санітарним та технічним вимогам, його неблагоустроєність та те, що воно на момент видачі оспорюваного ордера не було ізольованим. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» із наступними змінами та доповненнями, судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, визначених ст. 59 ЖК України, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими ст. 117 цього Кодексу, тобто з наданням іншого жилого приміщення. Однак, якщо за ордером, виданим з порушеннями, зазначеними у ст. 59 ЖК України, особи, які одержали його, не вселилися, суд вирішує питання лише про визнання ордера недійсним. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не вселилася у приміщення, на яке отримала ордер, і це на даний час є фізично неможливим, відтак суд вважає достатнім лише визнання недійсним такого ордера, без застосування наслідків, передбачених ст. 117 ЖК України. У зв'язку із визнанням недійсним ордера на вселення у квартиру [ADDRESS] слід також скасувати реєстрацію відповідача за вказаною адресою. При цьому, суд не вважав за необхідне залучати до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сколівський РС ГУ ДМС України у Львівській області, так як про це вказує відповідач у поданому запереченні проти позову, оскільки рішення у даній справі жодним чином не торкається прав та інтересів зазначеної установи. Не може відповідати Сколівський РС ГУ ДМС України у Львівській області і за позовними вимогами у даній справі, так як такі не стосуються зобов'язання вчинення певних дій, зокрема скасування місця реєстрації тощо. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, ордер № 022, виданий 14.05.2010 року відповідачу [PERSON] на вселення одноособово у квартиру [ADDRESS] слід визнати недійсним без застосування наслідків, передбачених ст. 117 ЖК України, із подальшим скасуванням місця реєстрації відповідача [PERSON] за вказаною адресою. Крім того, слід стягнути з відповідача [PERSON] у користь позивача понесені ним судові витрати у справі згідно поданого платіжного доручення № 11 від 26.01.2012 року (а. с. 2).

Outcome: approved