Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на житловой будинок літ. „А-2" загальною площею 163,2 кв.м., з якої житлова площа складає 76,5 кв.м; терасу літ. „а1", ганок літ. „а2", гараж літ. «Б,» огорожу № 1, які знаходяться за адресою м.Харків, [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі договору державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 463964 від 25.09.2009 року, він є власником земельної ділянки, кадастровий № 6325183007:00:001:0263 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0534 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, [ADDRESS]. Згідно рішення 20 сесії ХМР 6 скликання «Про впорядкування найменувань» від 24.10.2012 року№ 907/12, територія розташування земельної ділянки була зарахована територією міста Харкова та змінено назву [ADDRESS] на [ADDRESS], що територіально належить до Комінтернівського району м.Харкова. Маючи намір покращити умови свого проживання, шляхом будівництва нового житлового будинку на території належної йому земельної ділянки, він здійснив будівництво нового житлового будинку. Будівництво будинку було виконано за його кошти згідно з вимогами будівельних норм та правил. Технічний стан будівельних конструкцій дозволяє їх подальшу експлуатацію у відповідності з функціональним призначенням. Позивач зазначає, що оскільки зазначений будинок вважається самочинного збудованим, він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво. Позивач в судове засідання не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] є власником земельної ділянки, що має кадастровий № 6325183007:00:001:0263, площею 0,0534 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, [ADDRESS]. Згідно рішення 22 сесії ХМР 6 скликання « Про впорядкування найменувань» від 27.02.2013 року № 1053, яким було внесено зміни до рішення 20 сесії ХМР 6 скликання від 24.10.2012 року, територія розташування земельної ділянки була зарахована територією міста Харкова та змінено назву [ADDRESS] на [ADDRESS]. Відповідно до технічного висновку наданого ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ» державна ліцензія АВ 591993 від 12.10.2011 року самовільно побудований індивідуальний житловий будинок літ. „А-2" з терасою літ. „а1", та ганком літ. „а2", та господарча будівля (гараж літ. „Б"), несучі та огорожувальні конструкції у домоволодінні по [ADDRESS] в м.Харкові знаходяться в задовільному технічному стані, будівлі відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Конструктивні елементи та планування будинку в цілому не протирічать будівельно-технічним, протипожежним та санітарно-гігієнічним вимогам. Статтею 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В результаті проведеного за кошти позивача будівництва було створено новий об"єкт права власності. Згідно зі ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено законом або договором. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Оскільки будівництво було проведено без належного дозволу та зазначений будинок не було прийнято до експлуатації у встановленому чинним законодавством України порядку, він вважається об"єктом самочинного будівництва. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з положеннями ЦК України право власності на самовільно збудоване нерухоме майно може бути визнано в судовому порядку. Оскільки при здійснені будівництва позивачем всі перераховані вище умови виконані, побудова будинку права інших громадян не порушує, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладенного та

Outcome: approved