Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль») звернулося до суду з позовом про зверненням стягнення на предмет іпотеки квартиру № 6, що знаходиться в м.Миколаєві по вул.Нагірна, 89 та належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу нерухомості з прилюдних торгів за початковою вартістю, встановленою субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У обґрунтування позову вказано, що 22.09.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/08-11/06-429, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 50000,00 дол.США під 13 процентів річних строком до 22.09.2009. У забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем 25.09.2006 був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки. Через невиконання позичальником грошових зобовязань станом на 15.01.2013 утворилася заборгованість на суму 54943,42 дол. США, що еквівалентно 439162,76 грн., яка складається із 16664,00 дол.США заборгованості по кредиту, 8921,52 дол. США заборгованості по процентам та 29357,90 дол. США пені. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце повідомлені неодноразово. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій просив позов задовольнити, вказавши що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У відповідності до статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 22.09.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/08-11/06-429, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 50000,00 дол.США під 13 процентів річних строком до 22.09.2009. Відповідно до пункту 3.4 кредитного договору виконання грошових зобовязань забезпечено іпотекою, а саме - квартирою № 6 по вул.Нагірна, 89 в м.Миколаєві, яка належить на праві власності [PERSON], що оформлено договором іпотеки від 25.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2261. Станом на 15.01.2013 позичальник грошові зобовязання по погашенню кредиту та процентів не виконала, внаслідок утворилася заборгованість на загальну суму 54943,42 дол. США, що еквівалентно 439162,76 грн., яка складається із 16664,00 дол.США заборгованості по кредиту, 8921,52 дол. США заборгованості по процентам та 29357,90 дол. США пені. На виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та дотримання умов пункту 5.1 договору іпотеки, на адресу відповідача листом з оголошеною цінністю від 13.03.2013 позивач надіслав вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку залишено без виконання. З доданого до позову розрахунку та виписки банку вбачається, що останнє погашення заборгованості по кредитному договору позичальник здійснила 22.09.2008. Згідно умов пункту 12.5 кредитного договору до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. За змістом пунктів 22, 23 частини першої статті Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Із змісту умов пункту 2.1 кредитного договору вбачається, що цільовим призначенням кредитних коштів було фінансування витрат, повязаних з модернізацією торговельного приміщення. Отже, надання кредиту повязане з підприємницькою діяльністю позичальника, а тому на спірні правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів», в т. ч. встановлені цим Законом правила щодо позовної давності, не поширюється. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. За такого, враховуючи порушення відповідачем грошових зобовязань позов банку є правомірним. Між тим, суд не погоджується із розміром штрафних санкцій. За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання може настати такий правовий наслідок, як сплата неустойки. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки необхідно враховувати конкретну ситуацію, інтереси обох сторін та їх майновий стан сторін, ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення. З розрахунку банку видно, що розмір заявленої до стягнення пені значно перевищує заборгованість відповідача по кредиту. У той же час, відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства України є справедливість, добросовісність і розумність, а також судовий захист цивільного права та інтересу. За таких обставин, враховуючи указані засади цивільного права, інтереси банку та відповідача, нарахована позивачем пеня підлягає зменшенню до рівня заборгованості по кредиту, а саме до 16664,00 дол. США, що еквівалентно 133195,35 грн. У звязку із цим, загальна сума заборгованості за кредитним договором складатиме 42249,52 дол. США (16664,00 + 8921,52 +16664,00), що еквівалентно 337700,41 грн. Відповідно до пункт 1.1 договору іпотеки іпотеко держатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна квартири № 6, розташованої в будинку № 89 по вул.Нагірна в м.Миколаєва, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру права власності на нерухоме майно від 04.05.2013. Іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. За домовленістю сторін, на момент укладення договору іпотеки вартість предмету іпотеки сторони визначили в сумі 141412,00 грн. (пункт 1.3 договору). Довідкою ЖКП Миколаївської міської ради «Південь» від 15.05.2013 № 3332 підтверджується, що в квартирі відповідача без права на площу зареєстровані її син [PERSON], [INFO], та брат [PERSON], [INFO]. Відповідач у квартирі не зареєстрована. Законом України «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи -боржника. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Згідно статті 39 указаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, в пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК України). Невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. За таких обставин, враховуючи невиконання позичальником грошових зобовязань та визначене законом право банку на обрання способу захисту порушеного права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом звернення стягнення в сумі 42249,52 дол. США, що еквівалентно 337700,41 грн. на предмет іпотеки та його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вимога про покладення на відповідача обовязку із збереження предмету іпотеки до його реалізації у межах виконавчого провадження задоволенню не підлягає, через невідповідність даної вимоги способу захисту, передбаченому законом. Відповідно статті 88 ЦПК України пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 3377,00 грн.

Outcome: partial