Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] в користь [PERSON] 1101,36 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що з вини відповідачки [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров’я. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та пояснили суду про те, що 22 травня 2013 року [PERSON] керувала транспортним засобом без посвідчення водія в с.Іванківці Лановецького району і здійснила наїзд на велосипедиста [PERSON], внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров’я. Через ушкодження здоров’я [PERSON]А знаходився на стаціонарному лікуванні, на придбання медичних засобів та препаратів витрачено 1101,36 грн., які позивачка просить стягнути з відповідачки. Позивачка також просить стягнути з відповідачки 10000 грн. моральної шкоди, вказуючи, що [PERSON] завдано фізичного болю, після наїзду він перебуває в стані постійного напруження та тривоги, в нього погіршився сон, змінився звичайний ритм життя, не міг належним чином готуватись до державної підсумкової атестації за 9-й клас. Крім того, позивачка пояснила суду про те, що відповідачка в добровільному порядку сплатила їй 1000 грн., що складається з вартості пошкодженого внаслідок дорожньої пригоди велосипеда та одягу, а також витрат, пов’язаних з проведенням рентгенографічних, ультразвукових та інших досліджень, консультацій лікарів. Позивачка та її представник просять задовольнити позов та стягнути з відповідачки розмір матеріальної і моральної шкоди в сумі 11101,36 грн. та судові витрати по справі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що дійсно в травні 2013 року вона керувала транспортним засобом без посвідчення водія. На дорозі катався велосипедом неповнолітній [PERSON], який їхав близько біля транспортного засобу під її керуванням. На її зауваження не їхати біля машини він не реагував і впав з велосипеда. Відповідач вказує, що в добровільному порядку відшкодувала вартість лікування [PERSON] в сумі 1000 грн., а тепер в неї склалось тяжке матеріальне становище (в будинку сталась пожежа) і вона немає можливості сплачувати кошти. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив суду про те, що він катався велосипедом по сільській дорозі, відчув удар ззаду і впав на дорогу. Після цього він перебував на стаціонарному лікуванні. [PERSON] також пояснив суду, що в цей період в нього була державна підсумкова атестація за 9-й клас, після дорожньої пригоди в нього порушився сон, від боїться транспортних засобів. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно постанови старшого слідчого СВ Лановецького РВ УМВСУ в Тернопільській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013210130000153 від 22 травня 2013 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди стосовно [PERSON] закрито у зв'язку із відсутністю в її діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В даній постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 22 травня 2013 року приблизно о 18 год. 15 хв. [PERSON], рухаючись зі швидкістю біля 20 км/год. автомобілем [NUMBER] без посвідчення водія, яке вона у встановленому законом порядку не отримувала, по вул..с.Іванківці Лановецького району, здійснила наїзд на велосипедиста [PERSON], який рухаючись по центру дороги з невідомих причин в безпосередній близькості автомобіля і впав під передні колеса автомобіля та отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров’я. З довідки Лановецької комунальної центральної районної лікарні від 21.06.2013 року за № 930 вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лановецької КЦРЛ з 22.05.2013 року по 05.06.2013 року з діагнозом: пошкодження зв’язок лівого гомілково-ступневого суглобу, множинні садна тулуба, нижніх кінцівок. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 890 під час знаходження в період часу з 22.05.13 по 05.06.13 на стаціонарному лікуванні в Лановецькій КЦРЛ в [PERSON] діагностовано пошкодження зв’язок лівого гомілково-ступневого суглобу, просторе садно лівої половини живота та садна лівого плеча, колін і зовнішньої поверхні лівого гомілково- ступневого суглобу, які утворились від дії тупих предметів, що підтверджуються видовою приналежністю самих ушкоджень, за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним (більше 6-ти, але менше 21 дня) розладом здоров’я. Свідоцтвом про народження серії І-ИД № 058592, виданим Білозірською сільською радою 12 серпня 1998 року стверджується, що [PERSON] [INFO]. Фіскальними чеками стверджується, що вартість матеріальних збитків, спричинених потерпілому внаслідок отримання тілесних ушкоджень становить 1101,36 грн. Згідно довідки Іванковецької ЗОШ І-П ступенів № 52 від 04 жовтня 2013 року у 2013 році [PERSON] навчався в 9 класі Іванковецької ЗОШ та здавав державну підсумкову атестацію за курс базової середньої школи з 28.05.2013 року по 10.06.2013 року. Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2013 року [PERSON] 22.05.2013 року близько 18 год. 45 хв. в с.Іванківці Лановецького району керувала автомобілем [NUMBER] без посвідчення водія, чим порушила п.2.1.(8) ПДР України і притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП Відповідно до ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я. Відповідно до ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з вини відповідачки [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень, знаходився на стаціонарному лікуванні, а тому в його користь слід стягнути вартість лікування в сумі 1101,36 грн. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. підлягають частковому задоволенню, тобто в сумі 3000 грн. При цьому суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідачки, а також матеріальне становище відповідачки. Суд також враховує те, що відповідачка в добровільному порядку сплатила на лікування потерпілого 1000 грн. Згідно довідки про доходи № 1 від 01.10.2013 року [PERSON] займає посаду продавця по трудовому договору в ПП [PERSON] і її щомісячний заробіток становить 623,50 грн. Згідно довідки виконкому Іванковецької сільської ради № 506 від 25.09.2013 року [PERSON] проживає у будинку батька, на території сільської ради у власності майна немає. Згідно акта про пожежу від 29 вересня 2013 року пожежа виникла в будинку [PERSON] через порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не надала суду і в судовому засідання не здобуто доказів про те, що розмір моральної шкоди потерпілого становить 10000 грн. За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. До витрат, пов’язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. Згідно акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 24 вересня 2013 року витрати позивачки на правову допомогу становлять 2294,00 грн. В даному акті відсутні докази про те, що правова допомога здійснювалась протягом 5 год., а участь в судових засіданнях не відображена. Тому суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу слід зменшити і стягнути з відповідачки 2000 грн. Крім того, з відповідачки слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 229,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідачка не надала суду доказів про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з її вини, а тому суд вважає, що відповідач, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, є відповідальною за заподіяння потерпілому [PERSON] моральної та матеріальної шкоди, а також судових витрат по справі.

Outcome: partial