Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним догово - ром. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 5727 грн. 63 коп. та судові витрати понесені банком. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 22 липня 2011 року між Публічним акціонерним банком « Дельта Банк» ( правонасту- пником Товариства з обмеженою відповідальністю « Комерційний банк « Дельта») було укладено кредитний договір № 014-16121-220711. Відповідно до п. 1.1.вищевкзаного договору позивач ( за договором кредитор) зобовязується надати відповідачеві ( за договором - позичальникові) кредит у сумі 5123,06 грн. на придбання певного майна. Відповідно до п.2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 24% в рік. А також , за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 0,89 % в місяць (п.2.5. Кредитного договору). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 5123,06 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 25470443 від 25.07.2011 року , товарний чек № 395301 від 22.07.2011 року. Зі свого боку відповідач отримала в своє розпорядження майно, що підтверджується видатковою накладною № 395301с024 від 22.07.2013 року. Відповідно до п.3.1. кредитного договору позичальник зобовязався щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені цим договором . У разі, якщо дата сплати чергового платежу припадає на вихідні, святкові або календарні дні, котрі у місяці сплати чергового платежу відсутні (29,30,31 числа), то позичальник зобовязаний сплатити платіж у наступний робочий день. Відповідно до п.3.6. кредитного договору у разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник сплачує на користь кредитора штрафні санкції, передбачені цим договором. Відповідно до п.6.6. договору у разі порушення позичальником строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості за цим договором, кредитом має право нарахувати позичальнику та стягнути з останнього штрафні санкції в розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, але не менше та/або не більше ста гривень. Зазначене положення є правом, а не зобовязанням кредитора, та не звільняє позичальника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Станом на 23.07.2013 року відповідач не виконувала належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.3.7. кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якої з умов цього договору останній зобовязується, на вимогу кредитора та у терміни вказані кредитором, достроково виконати прийняті на себе зобовязання за цим договором, в тому числі повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за його користування та плату за обслуговування кредитної заборгованості, а також можливі штрафні санкції, передбачені цим договором. Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком станом на 23.07.2013 року у розмірі 5727 гривень 63 копійки, яка складається з : - заборгованість за сумою кредиту 4698,06 грн.; - заборгованість за відсотками 219,81 грн.; - заборгованість за комісіями 809,76 грн. Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved