Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області 30 жовтня 2010 року, актовий запис № 199. Дітей від шлюбу не мають. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сумісне життя між ними не склалось, почуття кохання та поваги втрачено, відсутнє взаємопорозуміння, сімейні відносини припинені, на примирення позивач не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони проживають окремо тривалий час, сім'я розпалась та її збереження не можливе. Просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи мається його заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області 30 жовтня 2010 року, актовий запис № 199, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно пояснень позивача, встановлено, що спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними на даний момент не існує, сумісне життя між ними не склалось, сімейні відносини припинені, мешкають окремо вже тривалий час, їх сім'я розпалась та її зберегти не можливо. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ч. 2 п. 3 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей. Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім'я розпалась остаточно і шлюб існує формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст.18, 51, 56, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved