Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки – [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до 30.06.2015 року. В обґрунтування своїх позивних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] у подружжя народилась донька – [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, тому позивач була вимушена звернутися до суду, та рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова на її користь з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Донька навчається на третьому курсі театрально-декораційного відділення денної форми навчання в ОКЗ «Харківське художнє училище», термін закінчення навчання 30.06.2015 року, та позивач посилаючись на положення ст.199 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином від другого шлюбу, має офіційне місце роботи, однак доходів не отримує, та зазначила, що приватне підприємство у якому вона працює на даний час перебуває у стані ліквідації, у зв’язку з чим вона вимушена шукати нове місце роботи. На своєму утриманні вона має малолітнього сина та повнолітню доньку, яка потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 400 грн., а також зазначив, що має добрий стан здоров’я, на даний час не працює, на утриманні має малолітнього сина віком 6,5 років. Також пояснив, що періодично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, надавав грошові кошти на відпочинок, купував речі. Однак на даний час не має можливості надавати допомогу доньці у визначеному позивачем розмірі. В наданих до суду запереченнях відповідач зазначив, що сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, на підтвердження чого надав копії квитанцій та почтових повідомлень, але наданий час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., та посилаючись на копію трудової книги зазначив, що він офіційно не працевлаштований. Окрім того, відповідача, пояснив, що перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітнього сина [PERSON], та сина дружини від першого шлюбу [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог про стягнення аліментів заперечував частково, та зазначив, позивач визнає позовні вимоги частково у розмірі 400 грн. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що на даний час вона навчається в ОКЗ «Харківське художнє училище» на денній формі навчання, та отримує стипендію в розмірі 500 грн. в місяць. Окрім того, зазначила, що вона не працює, та на даний час отримує матеріальну допомогу лише від матері та потребує матеріальної допомоги від батька. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають доньку – [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ № 049105, виданим 16 травня 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 500 (а.с. 5). Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 3283 від 19 серпня 2013 року [PERSON] проживає з матір’ю [PERSON] (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, та не заперечується відповідачем, що [PERSON] фактично проживає з матір’ю Романюк в м.Люботин та знаходиться на її утриманні. З довідки ОКЗ «Харківське художнє училище» Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації №169 від 16.08.2013 року вбачається, що [PERSON] навчається на 3 курсі театрально-декораційного відділення денної форми навчання в ОКЗ «Харківське художнє училище» (а.с. 3). Довідкою ОКЗ «Харківське художнє училище» Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації №72 від 03.12.2013 року підтверджується, що прибуток [PERSON] за період з червня 2013 року по листопад 2013 року складає 3300 грн. (а.с. 33). Відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, так як дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до копії трудової книжки відповідача [PERSON], останній 01.09.2009 року було звільнено з ФОП [PERSON] за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с. 24-25). Відповідно до довідки Чугуївського міського центру занятості № 894 від 04.12.2013 року [PERSON] в Чугуївському міському центрі занятості на обліку не перебуває (а.с. 55). Згідно до копії наказу про відпустку від 30.09.2013 року позивач [PERSON] з 01.10.2011 року по 01.12.2013 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 67). У відповідності до довідки про доходи ФОП [PERSON] №1 від 30.11.2013 року [PERSON] працює в ФОП [PERSON] та в період з червня по листопад 2013 року доходу не отримувала (а.с. 68). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави – учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави – учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави – учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов’язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 199 СК України, батьки зобов’язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров’я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Обов’язок утримувати дитину мають обоє батьків. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що донька є повнолітньою, здоровою особою, навчається в ВУЗі на денній формі навчання, на бюджетній основі, регулярно отримує стипендію, мешкає разом з матір’ю, яка теж, згідно зі ст. 199 СК України, зобов’язана утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Також судом враховано, доводи відповідача, про те що він на даний час не має постійного місця роботи, має на утриманні іншу неповнолітню дітини, має добрий стан здоров’я, не є інвалідом, а також наявність доходу у третьої особи [PERSON] у вигляді стипендії При визначення розміру аліментів на утримання доньки суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою та не позбавлений можливості працевлаштування та зобов’язаний утримувати дитину разом з позивачкою на період навчання і до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки при розгляді справи встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, третя особа отримує стипендію суд виходить з того, що аліменти з відповідача на утримання доньки доцільно стягнути у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, серед іншого, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визнається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права. Крім того, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви надано договір про надання правової допомоги та розписку про отримання гонорару адвоката у розмірі 2500 грн. в рахунок правової допомоги при представництві [PERSON] у Комінтернівському районному суді м.Харкова за позовом до [PERSON] Склад та розмір витрат, пов’язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов’язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, акт виконаних робіт з відмітками надані послуги та кількістю часу, який було витрачено для здійснення кожної дії. Позивачем не надано обґрунтування і розрахунку цих витрат, переліку та акту виконаних робіт адвокатом, а також інших документів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг на правову допомогу. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial