overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні його представник по дорученню [PERSON] і просив поновити строк позовної давності та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. в с.Матусів, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №22 від 10.04.2005р., по Матусівській сільської раді, Шполянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що 19.01.12000р. [PERSON] зробила на його ім'я заповіт, який був посвідчений Матусівською сільською радою Шполянського району, реєстр №22 і на день смерті [PERSON] він не був змінений чи відмінений. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: - земельна ділянка площею 0.3445га, вартістю 10271,43 грн., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Матусівської сільської ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №219431, (який є втрачений газета «,Шполянські вісті » від 29.11.2013р.); - земельна ділянка площею 0.2500 га, вартістю 30904,18 грн., для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №219430, (який є втрачений газета «,Шполянські вісті » від 29.11.2013р.). Суд вважає можливим продовжити строк позовної давності. Відповідачка позов визнала і не заперечує, щоб за позивачем було визнано право власності на спадкове майно, про що повідомила письмово. Вислухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 0.3445га, вартістю 10271,43 грн., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Матусівської сільської ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №219431, (який є втрачений газета «,Шполянські вісті » від 29.11.2013р.) і земельна ділянка площею 0.2500 га, вартістю 30904,18 грн., для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №219430, (який є втрачений газета «Шполянські вісті » від 29.11.2013р.). Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на все спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст.1223, 1268,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

У березні 2013 року позивач звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд розірвати з ним шлюб, посилаючись на те, що 29 березня 2003 року вони зареєструвала шлюб, від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Починаючи з вересня 2012 року по теперішній час сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, втратили почуття взаємного порозуміння, поваги, любові, тому просить укладений між ними шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 29 березня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська у Дніпропетровській області та актовим записом № 92. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська у Дніпропетровській області та актовим записом № 508, де батьками зазначено позивача та відповідачку. Судом встановлено, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Крім того, сторонам, ухвалою суду від 19 квітня 2013 року було надано для примирення термін шість місяців, але не зважаючи на це, сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

8 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], який вона придбала 16 серпня 1996 року у відповідача на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] Будучи власником вказаного будинку, вона обмежена у своєму праві, тому що в ньому зареєстрований колишній власник, який не проживає в домі і по теперішній час не знявся з реєстрації. [PERSON] фактично в будинку не проживає, права власності на нього чи права користування ним не має. У зв'язку з наведеними обставинами вона змушена нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим вона просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] 16 серпня 1996 року (а.с.7-8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в цьому будинку 18 вересня 1996 року (а.с.13). Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] в цьому будинку не мешкає без поважних причин з моменту продажу будинку, про що пояснили свідки [PERSON] [PERSON], не бере участі у сплаті платежів по утриманню будинку, де він зареєстрований, що порушує право власності позивача на вказану квартиру. У свою чергу, відповідач [PERSON] права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має. У зв'язку з наведеним порушене право власності позивачки [PERSON] підлягає захисту і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача [PERSON] такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання , в обґрунтування якого вказала, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2012року, з серпня 201Зроку проживають окремо, фактично припинив шлюбні стосунки. На даний час вона вагітна і потребує матеріального забезпечення від відповідача, оскільки має малолітню дитину , отримує лише соціальну допомогу як одинока мати . У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, зазначені в заяві ,вказавши, що не має можливості працевлаштуватися, знаходиться на обліку у центрі зайнятості населення, а відповідач отримує заробітню плату , знаходиться на повному державному забезпеченні. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50% від всього його доходу на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю , пояснивши, що не відмовляється утримувати вагітну дружину, тому не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача підтримує думку відповідача щодо задоволеної позовної вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки в силу вимог ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального стану, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходяться у зареєстрованому 18.07.2012року шлюбі. Позивачка на даний час вагітна, на час подання позову мала 21 тиждень вагітності ( арк..спр.8). Відповідач військовослужбовець, отримує заробітну плату, що не заперечує відповідач в суді.( арк..спр.9) Отже, відповідач може надавати матеріальну допомогу вагітній дружині і з цим погодився особисто в судовому засіданні. Згідно ст. 38 Закону України " Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір всіх утримань не може перевищувати 20%, а у випадках, передбачених законодавством - 50% заробітної плати, належних виплаті працівнику. Враховуючи, що відповідач не сплачує аліменти іншим особам, не має стягнень по іншим виконавчим документам, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі, вказаному в позові. На підставі вимог ст..88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейні відносини припинені сім років тому. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майнового спору не заявила. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Справа розглянута у відсутності позивачки на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився. У своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден та просить суд розглянути справу у його відсутності. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1970 року. Шлюб зареєстрований у Білолуцькій селищній раді Новопсковського району за актовим записом № 4. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейні відносини припинили, на розірвання шлюбу згодні. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним постановити рішення про розірвання шлюбу. Заходів до примирення подружжя суд не приймає, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Причина розпаду сім'ї - несумісність характерів. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися прізвищем [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Риківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.01.1982 року між ним та його матір`ю [PERSON] було укладено договір дарування ? житлового будинку [ADDRESS]. 09.12.1989 року виконавчим комітетом Сколівської районної ради народних депутатів було прийняте рішення № 321 «Про оформлення права власності та реєстрації житлових будинків», згідно якого органи місцевого самоврядування Сколівського району було зобов`язано після реєстрації нерухомого майна Стрийським МБТІ видати власникам будинків свідоцтва про право власності. Однак, дане рішення не було виконано, а тому у нього відсутнє свідоцтво про право власності на ? вищевказаного житлового будинку, що унеможливлює проведення будь-яких дій з належним йому майном. За таких обставин він змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач - Риківська сільська рада Сколівського району Львівської області подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати за відсутності її представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З наявної в матеріалах справи копії договору дарування від 06.01.1982 року вбачається, що позивач прийняв у дар половину житлового будинку у [ADDRESS] на земельній ділянці, що закріплена за радгоспом ім. І. Франка розміром 0,08 га. Згідно рішення виконавчого комітету Сколівської районної ради народних депутатів було прийняте рішення № 321 «Про оформлення права власності та реєстрації житлових будинків» органи місцевого самоврядування Сколівського району було зобов`язано, після реєстрації нерухомого майна Стрийським МБТІ, видати власникам будинків свідоцтва про право власності в тому числі і позивачу, що підтверджується копією даного рішення та копією додатку до нього. Проте, як встановлено у судовому засіданні, дане рішення не було виконано і позивачу не було видано правовстановлюючий документ, що посвідчує його право власності на частину нерухомого майна за договором дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ст. 392 цього ж Кодексу передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? житлового будинку [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 23.01.1998 року було укладено шлюб між нею та відповідачем, від якого народився син [PERSON], [INFO] Постановою суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Подружнє життя не склалось, тому шлюб між ними було розірвано, а син залишився проживати з нею. З часу винесення постанови судом змінився сімейний і майновий стан відповідача: він припинив сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Тому просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/6 частки до ? частки до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, проте в своїх письмових заявах просили розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.01.1998 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Відповідно до постанови Фастівського міського суду від 26.10.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян і до повноліття дитини. Шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 94 від 15.04.2009 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. Окрім цього з відповідача стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини заробітку. В травні 2009 року відрахування аліментів на утримання доньки [PERSON] припинилось в зв'язку з досягненням нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом. Поскільки з відповідача припинено стягнення аліментів на утримання доньки, враховуючи, що він офіційно працює, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а розмір аліментів, які стягуються на утримання сина, є невеликим і не забезпечує потреб дитини, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/6 частини заробітку до ? частини заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач по справі є її рідним батьком. Вона зараз навчається в Київському державному економіко-технологічному университеті транспорту на денній формі навчання на контрактній основі, а тому потребує матеріальної допомоги. Батько працює, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу. Їй відомо, що батько має також на утриманні неповнолітнього сина, а тому вважає, що на її утримання мають бути присуджені аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача до закінчення нею навчального закладу, тобто до 30.06.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте від неї до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти до 23 років. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідач є рідним батьком позивачки, що підтверджено свідоцтвом про її народження. В даний час позивачка навчається на контрактній основі на денній формі навчання в Державному економіко-технологічному університеті транспорту, термін навчання - з 01.09.2013 року по 30.06.2014 року, про що свідчить довідка (а.с.5). В зв'язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Що стосується періоду, протягом якого відповідач має сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, то ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачка народилась [INFO] року, таким чином [INFO] вона досягне 23 років, тому саме до вказаної дати відповідач має сплачувати аліменти на утримання доньки в зв'язку з її навчанням. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 17 жовтня 2013 року і до [INFO] Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно також стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.08.1979 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, вони мають різні характери та погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Такі відносини призвели до втрати почуттів один до одного. На даний час вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Тому просить шлюб розірвати, звільнити його від сплати судового збору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач не погодилась з причинами розірвання шлюбу, які вказав позивач. Суду пояснила, що вони прожили разом 34 роки, чоловік порушував подружню вірність, останні 10 років має відносини з іншою жінкою, проживає окремо, вони мають окремий бюджет. Примиритись з чоловіком вона не бажає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено: сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.08.1979 року Черняхівським сільЗАГС Ніжинського району Чернігівської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось, сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, позивач останні 10 років має відносини з іншою жінкою, а в даний час проживає з нею, примиритись сторони не бажають, тому на думку суду подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved