Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 02.08.1996 року між його матірю [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був оформлений на Товарній біржі Віконт-Т за № 239 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16765 від 02.09.1996. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. 18.10.1999 померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири, однак, нотаріус відмовляється видати свідоцтво про право власності на спадщину в звязку з тим, що договір купівлі-продажу спірної квартири нотаріально не посвідчено. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 17.10.1999. 15.08.2013 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог у відповідності до ст. 31 ЦПК України в якій позивач просив визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та відповідачами дійсним. Ухвалою суду від 16.08.2013 позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в Миколаєві в порядку спадкування, за заявою позивача залишено без розгляду. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про місце й час розгляду справи були повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. 02 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був оформлений на Універсальній Товарній Біржі Віконт -Т за № 239 та зареєстрований Миколаївським БТІ № 16765 від 02.09.1996. Сторонами за договором було повністю виконано усі суттєві умови договору. Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається з реєстраційного напису від 02.09.1996 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS]. ЇЇ право посвідчене реєстраційним написом та довідкою від 06.03.2012 (а. с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП № 011566 [PERSON] померла 17 жовтня 1999 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва зроблено актовий запис № 4631. Відповідно до довідки від 27.07.2012 ЖКП "Південь" на час смерті [PERSON] разом з нею за адресою [ADDRESS] був зареєстрований позивач, який вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.),

Outcome: approved