Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

25 червня 2013 р. ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроАсистанс", публічне акціонерне товариство Українська страхова компанія "Гарант Авто" та Моторного Транспортного страхового бюро України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Луганськ-Авто" філія "Сєвєродонецьк-Авто", про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди направлена до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю. Відповідно до позовної заяви, [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроАсистанс", публічне акціонерне товариство Українська страхова компанія "Гарант Авто" та Моторного Транспортного страхового бюро України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Луганськ-Авто" філія "Сєвєродонецьк-Авто", про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 07.12.2011 р. [PERSON] керуючи транспортним засобом, автобусом, марки "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] порушив вимоги п. 13.1 ) ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем, марки "FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172. Внаслідок ДТП транспортному засобу, автомобілю, марки "FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172 спричинено пошкодження. Згідно рахунку фактури № СЧ0001152 від 12.12.2011 р. майнова шкода завдана [PERSON], як власнику транспортного засобу "FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172 становить 56 697 грн. 60 коп. Позивач звертався до ТОВ "ЄвроАсистанс" з заявою, про виплату страхового відшкодування, оскільки вважав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована. Однак позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Позивач також неодноразово звертався до [PERSON], який керував транспортним засобом "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] в момент ДТП та до власника вказаного транспортного засобу [PERSON] з вимогою відшкодувати їй завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Разом з тим, шкода ні одним з відповідачів по справі не відшкодована. У звязку з чим позивач просить солідарно стягнути з відповідачів матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував повністю та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував повністю та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач СК ТОВ "ЄвроАсистанс" свого представник в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Відповідач СК ПАТ "Гарант Авто" свого представника в судове засідання не направив про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Представник МТСБУ в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Третя особа ПАТ "Луганськ-Авто філія "Сєвєродонецьк-Авто" свого представника в судове засідання також не направив, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що 07.12.2011 р. [PERSON], керуючи транспортним засобом, автобусом, марки "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] порушив вимоги п. 13.1 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом, автомобілем, марки "FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172, у звязку з чим транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2011 р. (а.с. 7) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з повідомлення про страховий випадок (а.с. 47) [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування через асистуючу компанію ТОВ "ЄвроАсистанс", яка згідно статуту виконує частину діяльності довірителя, зверталась до ПАТ УСК "ГарантАвто", оскільки вважала, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ УСК "ГарантАвто", про що зазначила в повідомленні в графі поліс страхувальника АА/5401609 від 23.06.2011 р. Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 06.02.2011 р.) мета здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 4 цього ж закону суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) та потерпілі. Відповідно до ст. 1 закону страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Згідно ст. 22.1. Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 15.3. вказаного Закону договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах, страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу). Таким чином, зі змісту вказаних статей вбачається, що страховиком потерпілому відшкодовується шкода заподіяна життю, здоров'ю та майну, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобом. Разом з тим, транспортний засіб, автобус, марки "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] в момент ДТП, яка сталась 07.12.2011 р. не мав статусу забезпечений транспортний засіб, оскільки згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № АА/5401609, типом даного договору є ІІІ, у звязку з чим відповідно до п. 3 ст. 15 Закону ТЗ "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] має статус забезпеченого транспортного засобу виключно у випадку коли ТЗ "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] знаходиться під керуванням [PERSON] Отже, суд приходить до висновку про законність відмови ТОВ "ЄвроАсистанс" у виплаті страхового відшкодування страховиком ПАТ "ГарантАвто", у звязку з чим не вбачає підстав про задоволенні вимоги позивача про солідарне стягнення з ТОВ "ЄвроАсистанс" та ПАТ "ГарантАвто" матеріальної шкоди. Щодо вимог позивача про солідарне стягнення майнової шкоди з МТСБУ, уз вязку з тим, що страхова відповідальність [PERSON] не була застрахована, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 41.1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 35.1. Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. Однак, як вбачається з пояснень представника МТСБУ, які підтвердженні позивачем в судовому засіданні, [PERSON] до МТСБУ для отримання страхового відшкодування не зверталась ні письмово ні усно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд приходить до висновку, що у [PERSON] виникло право на звернення до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, однак остання ним не скористалась, а тому у відповідача МТСБУ зобовязання, щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування не виникло, а отже відповідачем не було порушено право позивача на отримання від МТСБУ страхового відшкодування в порядку визначеного Законом. Відповідачем також було заявлено вимогу про солідарне стягнення майнової шкоди з власника ТЗ "Ікарус 25" д.н.з. [NUMBER] [PERSON], який зі слів позивача є роботодавцем [PERSON], який керував вказаним ТЗ. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Тобто для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди") та завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності не несе. Разом з тим, згідно пояснень які надав представник відповідача [PERSON] та які підтвердив відповідач [PERSON], останній не знаходиться та не знаходився і на момент ДТП 07.12.2011 р. у трудових відносинах з [PERSON] та не виконував завдань пов'язаних з підприємницькою діяльністю [PERSON] У звязку з чим згідно положень ЦК України обов'язок відшкодування такої шкоди повинен покладатись на самого завдавача шкоди, а саме [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2011 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Таким чином особою з вини якою 07.12.2011 р. сталась ДТП та завдано шкоду майну транспортному засобу, автомобілю, марки "FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172, який належить [PERSON] є [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Однак позивач при подачі позову не надав суду належного та допустимого доказу в розумінні ст. 59 ЦПК України на підтвердження суми майнової шкоди, у вязку з чим представником позивача 03.01.2013 р. було подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, для визначення вартості відновлюваного ремонту ТЗ FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.01.2013 р. (а.с. 149) по справі призначено автотоварознавчу експертизу, на вирішення якою поставлено запитання "Яка вартість відновлюваного ремонту ТЗ FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172 та завданої шкоди в результаті ДТП яка сталась 07.12.2011 р.?". Даною ухвалою обов'язок, щодо оплати проведення експертизи покладено на позивача [PERSON] та розяснення положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Тобто стаття встановлює спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухиленням від участі в експертизі є дії особи, яка бере участь у справі які унеможливлюють проведення експертизи, яку призначив суд: неподання експертам необхідних матеріалів або документів, які є в особи; відмова надати зразки для дослідження; недопущення до приміщень або майна, яке підлягає дослідженню, тощо. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.01.2013 р. (а.с. 149) обовязок оплати проведення експертизи покладено на позивача [PERSON] Відповідно до клопотання експерта № 470 від 14.03.2013 р. Міністерство юстиції України Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз Луганське відділення може почати проведення експертизи після сплати рахунку, який надано. Також в клопотанні зазначено, що у випадку несплати такого платежу протягом одного місяця провадження буде залишено без виконання, рахунок № 47 від 05.02.2013 р. (а.с. 155) виставленого на ім'я [PERSON] на суму 2 206 грн. 80 коп. Однак згідно листа № 781 від 15.05.2013 р. Міністерства юстиції України Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Луганського відділення вбачається, що 14.03.2013 р. було направлено лист № 470 про оплату за проведення експертизи, яку за станом на 15.05.2013 р. не проведено, а тому на підставі ст. 15 ЗУ "Про судову експертизу" висновок авто технічної експертизи не може бути виконаний, у звязку з чим матеріали цивільної справи № 1227/6218/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроАсистанс", публічне акціонерне товариство Українська страхова компанія "Гарант Авто" та Моторного Транспортного страхового бюро України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Луганськ-Авто" філія "Сєвєродонецьк-Авто", про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди повертаються без виконання, про що також було повідомлено позивача [PERSON] листом № 890 від 04.06.2013 р. та додатково зазначено, що автотоварознавча експертиза може бути виконана при надходженні в Луганське відділення ухвали суду за підписом судді та "мокрою печаткою" суду з подальшою її оплатою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] ухилилась від участі від експертизи, а саме не оплатила проведення експертизи. В судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом було розяснення позивачу [PERSON] про можливість повторно заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи в порядку ст. 143 ЦПК України. Разом з тим, таких клопотань від позивача не надійшло. В судовому засіданні позивач також зазначав, що йому було невідомо про проведення експертизи та порядку її оплати. Однак, відповідно до клопотання від 17.01.2013 р. № 96 (а.с. 151) експерт повідомив, що для проведення експертизи позивачу необхідно надати на огляд ТЗ FORD TRASIT" д.н.з. Т2 ЕТ 4172, дату, час та місце огляду необхідно узгодити з експертом по телефону (0642) 50-71-14. Зазначене клопотання було направлене всім учасникам судового процесу (а.с. 152, 153) включаючи позивача та його представника. Тому, посилання позивача в судовому засіданні про те, що їй взагалі нічого не було відомо, щодо проведення експертизи та з суду нічого не надходило є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. У звязку з чим суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин про завдання останній матеріальної шкоди в розмірі 56 697 грн. 60 коп., на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав про задоволення вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроАсистанс", публічне акціонерне товариство Українська страхова компанія "Гарант Авто" та Моторного Транспортного страхового бюро України матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної шкоди.

Outcome: dismissed