overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що з відповідачем зареєстровано шлюб 17 грудня 2009 року. За час шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Проживають окремо. Дитина проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлений - у справі поштове повідомлення про отримання повістки-виклику. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 та ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 грудня 2009 року (актовий запис від 17.12.09 р. № 06). За час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] (актовий запис № 02 від 19.02.10 р.). Дитина проживає з матір'ю (довідка з місця проживання від 30.09.13 року № 111). Враховуючи викладене, виходячи з матеріального становища позивача та дитини, матеріального становища відповідача, суд вважає доцільним встановити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з дати звернення позивача до суду до повноліття дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що з відповідачем зареєстровано шлюб 06 червня 1992 року. За час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач надала заяву про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 400 гривень щомісяця та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог в сумі 400 грн. щомісяця та про розгляд справи за його відсутності. Аналізуючи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 та ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 червня 1992 року (актовий запис від 06.06.92 р. № 317). За час шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (актовий запис № 909 від 16.12.97 р.). Враховуючи викладене, виходячи з матеріального становища позивача та дитини, матеріального становища відповідача, суд вважає доцільним встановити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з дати звернення позивача до суду до повноліття дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 20 вересня 2003 року у Безлюдівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 40. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем тривалий час спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. В теперішній час шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають малолітніх дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розглядати справу за її відсутності, вказала, що на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2003 року у Безлюдівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 40, що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER], що видане 20 вересня 2003 року, Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають малолітніх дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Крім того, відповідно внесених змін до Закону України «Про судовий збір» на 23 жовтня 2013 року за подання заяви про розірвання шлюбу стягується сума судового збору в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що в 2013 році становить 229 гривень 40 копійок. Враховуючи, що позовна заява [PERSON] надійшла до суду 23 жовтня 2013 року, позивачем сплачено судовий збір у сумі 114,70 гривень, про що свідчить квитанція № 27/1 від 23 жовтня 2013 року, тому недоплачена сума судового збору у розмірі 114,70 гривень підлягає стягненню з відповідача на корить держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] В обгрунтування позовних вимог вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір»ю. Матеріальну допомогу для належного утримання дітей відповідач надає в незначному розмірі. Вказала що не спроможна самостійно належним чином забезпечити дітей всім необхідним для їх фізичного та духовного розвитку. Відповідач працює, отримує дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 2/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище позивача, з якою проживають діти, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, визначивши їх сплату у частці від заробітку [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів його доходів щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно на утримання дітей відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дітей, та потреб самих дітей, та не є таким, що поставить в тяжке матеріальне становище відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

У липні 2013 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 05.07.2003 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживала разом з ними і знаходиться на їх утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, небажання відповідачки зрозуміти сутність проблем, піклуватися про побудову сімейних відносин між нею та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, через що шлюбні відносини були припинені у травні 2013 року. Позивач просить розірвати укладений між сторонами шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просить суд його задовольнити. Відповідачка позов визнала у повному обсязі, вважає неможливим збереження шлюбу, просить суд також задовольнити позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2003р., що підтверджується Свідоцтвом про одруження, зареєстрованим Запорізьким міським відділом РАГС Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 580. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на спільному утриманні позивача та відповідачки. Фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені у травні 2013 року з тих підстав, що подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідачка не бажає зрозуміти сутність проблем, піклуватися про побудову сімейних відносин між нею та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Спору щодо нажитого в шлюбі майна, місця проживання дитини та участі у вихованні дитини немає. Шлюб у обох перший. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені по справі, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права загальної сумісної власності на ? частину квартири. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. Позивач знаходиться у шлюбі із відповідачем [PERSON], 1972 року народження з 18 березня 1994 року. Знаходячись у шлюбі із відповідачем сторони за сумісні грошові кошти придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Право власності на квартиру нотаріусом було оформлено на відповідача [PERSON] Сумісне життя сторін не складується, але шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач постійно виганяє із квартири позивача та доньку [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від позивача заперечень не надійшло і тому суд вважає можливим постановити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18 березня 1994 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу сторони за сумісні грошові кошти придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Право власності на квартиру нотаріусом було оформлено на відповідача [PERSON] Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, що набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до статті 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, відповідно до ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного тексту рішення суду, пов'язану з потребою у наведенні доводів та нормативного обґрунтування, суд вважає за необхідне проголосити його вступ-ну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду 29 жовтня 2013 року, та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В теперішній час сторони шлюбні відносини припинили. Сторони до залу судового засідання не з'явились, але надали суду заяву, кожний окремо, просять розглядати справу у їх відсутності, позивачка наполягає на заявлених позових вимогах, відповідач не заперечує проти задоволення позову, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 14.03.2012 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтва про народження дитини, виданої виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області серії [NUMBER] від 17.08.2012 року вбачається, що в графі «Батьки» батьком значиться [PERSON], тобто відповідач по справі, позивачка - матір'ю. Дитина проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, групи інвалідності не має, інших утриманців також не має. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачає спосіб такого утримання, один з яких - це сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Виходячи з наведеного аналізу матеріального становища сторін, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки, повинен складати 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Також, суд вважає за можливе, стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму у розмірі 100 грн., відповідно до ст. 84 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 79, 81, 174 ч. 4, 215-218 ЦПК України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Мар»їнської державної нотаріальної контори належить житловий будинок [ADDRESS]. Також на праві власності йому належить земельну ділянка. Разом з ним зареєстровані та мешкають його дружина [PERSON], його син [PERSON] та онука [PERSON], а також зареєстрована, але не мешкає невістка [PERSON]. Невістка [PERSON] перебувала у шлюбі із сином позивача [PERSON], однак з квітня 2008 року шлюб між ними припинився і відповідач по справі зі своїми речами виїхала до своєї матері у м. Зугрес. На теперішній час спільне господарство та бюджет з відповідачем не ведеться, за вищезазначеною адресою відповідач не мешкає, про що свідчить складений акт від 23 липня 2013 року. Позивач є пенсіонером, у нього на утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом 2 групи, сплачує комунальні послуги, обробляє землю, приводить поточні ремонти будинку, а також надає матеріальну допомогу своїй онуці. Але доводиться сплачувати за відповідача комунальні послуги, що суттєвим для позивача. Відповідач по справі з квітня 2008 року має інше постійне місце мешкання за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідач [PERSON] не мешкає у житловому будинку більш ніж встановлений законом строк, має постійне місце мешкання, в добровільному порядку знятися з реєстрації місця мешкання не бажає, а тому й звернувся до суду. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач до суду не з'явився, до суду надав заяву, у якій він свої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглянути у його відсутність. Відповідач судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від позивача заперечень не надійшло і тому суд вважає можливим постановити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. Актом обстеження на предмет проживання [PERSON] складеного 23 липня 2013 року комісією Степненської сільської ради встановлено, що [PERSON] фактично за адресою [ADDRESS] та по теперішній час. На підставі викладеного, відповідно до ст. 168 ЖК України, ст.ст.130, 174, 213-215, 224, 226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий лист був виданий стягувану після сплину строку, протягом якого виконавчий лист може бути пред'явлений до виконання, крім того, у виконавчому листі зазначені відомості, які не відповідають дійсності. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та місце судового засідання належним чином. Їх неявка не перешкоджає розглядові питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Суд вивчивши матеріали цивільної справи вважає що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що виконавчий лист був виданий на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2011 року, яким договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.02.2008 року був визнаний недійним та з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено 27774 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.11.2011 року. Відповідно до вимог ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому листі, що був виданий стягувачу 20.03.2013 року, дійсно помилково зазначена дата набрання рішення законної, сили замість 28.11.2011 року, зазначено 28.11.2012 року. Однак, заявником в клопотанні ставиться питання про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, а не про виправлення помилки у ньому. Так, виходячи з положень ст.369 ЦПК України, виконавчий лист ухвалою суду можна визнати таким, що не підлягає виконанню лише у випадках: а) якщо його було видано помилково; б) якщо обов'язок боржника відсутній у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Виконавчий лист від 20.03.2013 року відповідає вимогам ч.1 ст.369 ЦПК України, виданий судом у відповідності до вимог ст.368 ЦПК України належній особі та підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню - відсутні, тому суд вважає, що клопотання заявника є необґрунтованим.

Outcome: dismissed