Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням поданої в порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України заяви про уточнення вимог, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто з 12 вересня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 4 травня 1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини сторін фактично припинено, неповнолітні діти мешкають зі своєю матір'ю, повністю знаходяться на її утриманні. На теперішній час доходів для забезпечення повноцінного розвитку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не вистачає, в зв'язку з чим позивач відчуває матеріальні труднощі, а тому змушена звернутись до суду для встановлення регулярної аліментної допомоги для забезпечення достатньої життя та розвитку дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому змінені позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітніми дітьми та [PERSON], особи до якого пред'явлено вимогу про стягнення аліментів (відповідно до записів в свідоцтвах про народження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком останніх є саме відповідач); - знаходження неповнолітніх дітей на утриманні позивача, котра пред'явила позов про стягнення аліментів (після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти мешкають спільно зі своєю матір'ю, повністю знаходяться на її утриманні); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дітей відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітніх дітей, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов'язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров'я платника аліментів та дітей (інформації про хворобливим стан відповідача та неповнолітніх дітей не надано); 2) матеріальне становище платника аліментів (відповідач має працездатних вік, протипоказань проти певних умов праці не має, на момент ухвалення рішення по справі перебуває в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", отримує середньомісячний дохід 7881,34 гривень); - відсутність у [PERSON] грошових зобов'язань (відповідач нікому не сплачує аліменти, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає). Окрім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на загальний розмір 1/3 частини доходу відповідача (33 відсотки), як такі що визнані відповідачем, та спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітніх дітей відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, [PERSON] в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати державного мито, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. На підставі ст. ст. 182, 183 СК України,

Outcome: approved