Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила усунути перешкоди з боку відповідача у користуванні своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач, як колишній власник 3/10 частини спірної квартири, зареєстрований у ній, але з 16 жовтня 2013 року не проживає, тим самим перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право користування та розпоряджання власністю. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить наявний в матеріалах справи поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не запернчує. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про день та час слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договорів купівлі-продажу та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-12). Відповідно до акту МКП «Основаніє» № 22 від 19.11.2013 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 16.10.2013 року (а.с. 13). Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 УК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Сама по собі реєстрація відповідача у спірній квартирі не перешкоджає позивачу у відповідності до вимог ст. 319 ЦК України володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Зняття з реєстрації, яке є фіксацією права користування жилим приміщенням, без визнання відповідача таким, що втратив право користування цим приміщенням, не може бути здійснене, оскільки це обмежує його права і порушує вимоги ст. 9 ЖК України, а також ст. 47 ч.3 Конституції України, згідно до якої ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а тому заявлений позивачем спосіб захисту своїх прав у вигляді зняття відповідача з реєстрації не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства. Отже, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між особою та відповідним територіальним органом, Управлінням Державної міграційної служби України у Запорізькій області, як урядовим органом державного управління, а тому позовні вимоги позивача у вигляді усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку суперечать діючому вищенаведеному законодавству, тому не можуть бути задоволені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed