Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

У червні 2012року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на повному її утриманні. Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник Служби у справах дітей Сакської районної державної адміністрації в Автономній Республіці Крим, не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Положеннями ст.150 СК України визначено загальний перелік батьківських обов'язків, невиконання яких можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Так, ухилення має місце коли батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Невиконання цих обов'язків є підставою для застосування заходів відповідальності, передбаченої приписами п.2 ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, батько дитини може бути позбавлений батьківських прав, якщо він навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] вихованням та утриманням сина [PERSON] не займається. Він не цікавиться його навчанням, духовним та фізичним розвитком, станом здоров'я, не надає кошти на його утримання. Дитину виховує мати [PERSON] Відповідно довідки Заводського відділу ДВС ММУЮ, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 26.03.2012року складає 3400 грн. Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання, утримання неповнолітнього сина [PERSON], та небажання виконувати свої батьківські обов'язки, і вважає, що лише попередження про недопустимість такої поведінки без позбавлення батьківських прав не дасть і не буде мати відповідного реагування з боку відповідача. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Згідно ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 107,30 гривень. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166, СК України,

Outcome: approved