Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (далі - позивач) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON].(далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між відповідачем 1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є позивач був укладений договір № ML 009/391/2008 від 30.07.08 року (далі-кредитний договір) про кредитування поточного рахунку, яким було відкрито картковий рахунок і здійснено кредитування рахунку №26207901594205. Вищезазначений договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Розмір ліміту овердрафта складає 20000,00 дол. США з кінцевим строком повернення до 30.07.2023 року. Одночасно сторони дійшли домовленості, щодо використанням плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних. В період дії кредитного договору між сторонами були укладені додаткові договори якими сторони вносили зміни до його умов. З метою забезпечення виконання відповідачем -1 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.07.2008 року було укладено договір поруки №SR-009/391/2008 (далі - договір поруки), з відповідними додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого відповідач-2 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем в повному обсязі за зобов'язаннями відповідача-1, які виникають із кредитного договору. Банк свої зобовязання виконав належним чином та надав визначену кредитним договором суму коштів. Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання передбачені кредитним договором та договором поруки просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 22 448,12 доларів США, що еквівалентно на день проведення розрахунку за курсом НБУ - 234072,38 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 2340,73 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності і не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надали, явку представників не забезпечили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 30.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) №МL-009/391/2008, що складається з двох частин. (а.с.9) Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку №26207901594205, та встановленого ліміту овердрафта в розмірі 20 000,00 дол. США строком повернення до 30.07.2023 року. Умовами кредитного договору встановлена плаваюча процентна ставка, що складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних. 24.09.2009 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору, яким було внесені наступні зміни: - на період з 24.09.2009 року до 23.05.2010 року було встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 7,47% річних, та на період з 24.05.2010 року було встановлено плаваючу процентну ставку з фіксованим відсотком у розмірі 6,47% річних та FIDR. Даною додатковою угодою передбачено надання позичальнику траншу в сумі 282,64 дол. США, одночасно сторони дійшли згоди, щодо реституції частини боргових зобовязань, зміни порядку,та строків погашення частини суми кредиту. Згідно п.2.4 Додаткового договору №1 в термін до 24.12.2009 року відповідач-1 зобовязувався сплатити пеню в розмірі 400,00 грн. У випадку належного виконання умов кредитного договору, в тому числі щодо відсутності прострочених боргових зобовязань станом на 26.07.2010 року, скасувати весь залишок пені нарахованої за кредитним договором станом на дату сплати пені. 21.06.2010 року між сторонами було укладено додатковий договір, яким було передбачено фіксовану процентну ставку в розмірі 8,78% річних на період з 24.06.2010 року до 23.09.2010 року включно та на період з 24.09.2010 року по 23.03.2011 року встановлювалась фіксована процентна ставка в розмірі 14,27 % річних та FIDR. Вищезазначеною додатковою угодою від 21.06.2010 року передбачалось, що до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом з 24.03.2011 року буде використовуватись плаваюча процентна ставка, що складається з фіксованого відсотка у розмірі 6,77% річних та FIDR. 21.12.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору, яким з 26.12.2011 року по 24.05.2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлювалась фіксована процентна ставка у розмірі 9,01% річних та на період з 24.05.2012 року до повного виконання зобовязань за кредитним договором використовувалась плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,95% річних та UIRD. З метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 30.07.2008 року було укладено договір поруки №SR-009/391/2008, з відповідними додатковими угодами до нього (№1 від 24.09.2009 року, №2 від 31.06.2010 року, №3 від 21.12.2011 року), відповідно до умов якого, відповідач-2 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем в повному обсязі за зобов'язаннями відповідача-1, які виникають із кредитного договору(а.с.41-46). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ЗАТ "ОТП Банк" відповідачеві [PERSON] які вона використала за цільовим призначенням. Згідно договору факторингу від 21.12.2012 року ПАТ "ОТП Банк", яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 30.07.2008 року №009/391/2008(а.с.58-65). Таким чином, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло право грошової вимоги щодо отримання від відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.07.2008 року №МL-009/391/2008, що станом на 30.08.2013 року у зв'язку із невиконанням відповідачами своїх обов'язків по поверненню отриманих кредитних коштів у них виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 22448,12 доларів США, що еквівалентно 234072,38 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 19296,31 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 154235,40 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом в сумі - 3151,28 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 25192,41 грн., пені за прострочення виконання зобовязання в сумі 54644,46 грн. Розмір заборгованості з урахуванням розміру штрафних санкцій підтверджується наданим представником позивача розрахунком. Як вбачається з досудової вимоги від 23.04.2013 року №23042013/1, та досудової вимоги від 23.04.2013 року №23042013/2 надісланої ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відповідачу-1 та відповідачу-2, останні були повідомлені, що право вимоги заборгованості, яке виникло на підставі кредитного договору від 30.07.2008 року №МL-009/391/2008, за договором факторингу від 21.12.2012 року відступлене до нового кредитора, яким є ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а.с.58-65). Частиною 1 ст.1082 ЦК України зазначено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На момент розгляду справи відповідачі взятих на себе зобов'язань кредитним договором та договором поруки не виконали у зв'язку із чим, їм було нараховані штрафні санкції. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частинами 1, 2 ст. 1050 ЦК України встановлено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 533 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобовязань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору та договору поруки. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості суд вважає, що відомості які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved