Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

19 вересня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 08 січня 2005 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають чотирьох спільних дітей, доньку [PERSON], [INFO], доньку Крістіну, [INFO], синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Сімейне життя в сторін не склалося, позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі розміром 500 гривень на кожну дитину щомісячно, до виповнення дитиною повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 08 січня 2005 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1 ( а.с.2). Згідно свідоцтв про народження дітей, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, сторони є батьками малолітніх дітей – доньки [PERSON], [INFO], доньки Крістіни, [INFO], синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідні актові записи № 83, 2, 5, 6 (а.с.7, 8, 9, 10). Відповідно довідки про склад сім’ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 09.09.2013 року № 2938, діти проживають з позивачкою, а отже перебувають на її утриманні (а.с.11). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров’я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial