Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які у даний час проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказавши в заяві, що на цей час вони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей в належному розмірі і регулярно, офіційно не працює, просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей на її користь в розмірі 3500 гривень з усіх видів доходу відповідача щомісячно до повноліття дітей. Крім того, позивач вказала, що син [PERSON] хворіє на церебральний параліч, як дитина інвалід має потребу в домашньому догляді, його хвороба потребує значних матеріальних затрат, і відповідач, як батько, повинен нести ці витрати нарівні з позивачем Тим більше, що вона в цей час перебуває у відпустці по догляду за новонародженою дитиною, і не має достатньо коштів на утримання сина-інваліда. Представник відповідач з позовом не згодна, пояснила суду, що відповідач офіційно працевлаштований, тому просить стягувати аліменти в розмірі 13 частки заробітної плати відповідача на утримання двох дітей. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. З пояснення позивача видно, що на цей час сторони фактично припинили спільне проживання, відповідач не надавав позивачу належну матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дітей, відповідача, який аліменти на утримання іншої дитини не виплачує, працездатний, офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою від 23.09.2012 р. № 1396УРС, вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 13 частині від заробітку(доходу), щомісячно, при цьому розмір стягуваних з нього аліментів, буде не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і не може перевищувати 50 відсотків його доходів. Щодо вимог позивач про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3500 гривень, то ця сума нічим не аргументована, в судовому засіданні позивачем не доведена, тому в цій частці позов задоволенню не підлягає. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, то стягнення аліментів відбувається в частках від його заробітку. Щодо додаткових витрат на дитину- інваліда, сина [PERSON], то позивач має право звертатися до суду про стягнення з відповідача половини суми витрат, які додатково понесла позивач на утримання цієї дитини. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 212, 213, 224-228 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial