Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб укладений 23 вересня 2005 року між ними, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовим записом № 490. Вимоги мотивовані тим, що сторони з 23 вересня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач працює охоронцем та забезпечує сім'ю матеріально. Йому доводиться затримуватися на роботі або працювати сутками, що викликало невдоволення з боку дружини. Вона попрікала позивача, що він не приділяє їй уваги та не допомагає по господарству. Все це негативно впливало на їх стосунки та виникали сварки. Сторони в процесі спільного проживання прийшли до висновку, що в них несумісні характери та різні погляди на життя та виховання дітей. В останні роки з боку відповідачки втрачені почуття любові та поваги. Більше трьох років вони сумісно не проживають та не ведуть спільного господарства. Також з 2009 року між ними були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Намір позивача розірвати шлюб є твердим та остаточним, примирення між сторонами неможливе. Спору відносно проживання дитини та розподілі сумісного майна в них не має. Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи сповіщені завчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач визнав позов у в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, справу розглянуто без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб, відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 109 СК України, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 23 вересня 2005 року між ними було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовим записом № 490, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.5). Від сумісного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що, відповідно до вимог ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. Судом достовірно встановлено, що відповідач мотиви позову визнав у повному обсязі, що в свою чергу підтверджує, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть з 2009 року. Шлюб існує формально, та його збереження неможливе, що в свою чергу не порушує їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, подальше життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved