Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

З позовної заяви ПАТ «Сведбанк» в особі Полтавського відділення АТ «Сведбанк» від 06.07.2012 року вбачається, що на підставі кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою [PERSON] виникло зобовязання, у якому банк надав [PERSON] кредит в сумі 62160 грн. строком користування з 07.08.2006 року по 07.08.2016 року, а позичальник [PERSON] зобовязалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, передбачені кредитним договором та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п.1.3 кредитного договору, плата за користування кредитом встановлена у розмірі 19 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Як вказує позивач, свій обовязок банк виконав повністю згідно п.1.2 договору, 07.08.2006 року надав готівкові кошти [PERSON] через касу банку в сумі 62160 грн. і з цього моменту у відповідача [PERSON] виник обовязок повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.3.1 розділу 3 кредитного договору, встановлено умови погашення заборгованості за кредитом, через касу банку згідно Графіка погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору). Також позивач вказує, що за договором про внесення змін та доповнень №1 від 27.04.2010 року до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, було змінено порядок повернення кредиту, відповідно до п.3.1 розділу 3 кредитного договору, сторони передбачили повернення коштів однаковими щомісячними платежами по 900,54 грн. у термін до 10 числа кожного місяця; згідно 5.1 розділу 5 договору про внесення змін та доповнень №1 від 27.04.2010 року до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, позичальник [PERSON] зобовязана забезпечити своєчасну оплату ануїтентних платежів, передбачених договором. Також, згідно п.8.1 цього договору, за порушення терміну сплати ануїтентних платежів [PERSON] сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені використовується фактична кількість днів у році. Також у позові зазначено, що на забезпечення виконання зобовязань [PERSON], між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір від 07.08.2006 року, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку належне їй на праві власності майно житловий будинок, що знаходиться за адресою Полтавська область, селище Шишаки, вул. Ломоносова, 8, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Полтавської області та зареєстрованого в зареєстрованого в ПП МПТІЕ «Інвентаризатор» 01.08.2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №15575574. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] істотно порушує умови кредитного договору, не сплачує заборгованість по кредиту, процентам та пені, на листи про необхідність виконання умов кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] та [PERSON] не реагують і не погашають заборгованості по кредиту, яка станом на 23.03.2012 року становила 32045 грн.83 коп., посилаючись на положення ст.ст.526,530,554,572,589,1050,1054 ЦК України, умови кредитного договору від 07.08.2006 року та умови іпотечного договору, позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року в розмірі 37404,03 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок по вул. Ломоносова, 8 в селищі Шишаки Полтавської області, власником якого є [PERSON] шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною реалізації встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та просить стягнути судові витрати з відповідачів у рівних частках (т.1 а.с.а.с.70-74). 02.10.2012 року та 10.10.2012 року ПАТ «Сведбанк» подав заяви про уточнення позовних вимог (в сторону зменшення суми заборгованості), додаючи до них розрахунок заборгованості по кредитному договору, процентах та пені (т.1 а.с.а.с.169-171; 187-203). В решті первинні позовні вимоги (щодо звернення стягнення на предмет іпотеки) залишені без змін. 24.10.2012 року до Шишацького районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ «Сведбанк», третя особа [PERSON] з позовною заявою про припинення дії іпотечного договору від 07.08.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (в даний час ПАТ «Сведбанк») на забезпечення виконання кредитних зобовязань боржником [PERSON] Як вбачається з позовної заяви [PERSON], згідно кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») надав [PERSON] кредит у розмірі 62160 грн. строком повернення до 07.08.2016 року на умовах сплати 19 % річних, графік повернення вказаного кредиту визначився п.3.1 кредитного договору, який є додатком до цього договору. Відповідно до іпотечного договору від 07.08.2006 року, [PERSON] являється майновим поручителем за зобовязаннями позивальника [PERSON] по кредитному договору, згідно якого вона надала в іпотеку банку нерухомість житловий будинок №8 по вул. Ломоносова в сел. Шишаки Полтавської області. Вказує, що на протязі всього часу користування кредитом, боржник та кредитор укладали різноманітні договори про внесення змін до кредитного договору, згідно якого були істотно змінені умови основного договору з моменту його укладання і до закінчення терміну дії основного договору, в т.ч. про зміну терміну дії кредитного договору. 23.03.2012 року ПАТ «Сведбанк» надіслав боржнику повідомлення про зміну умов кредитного договору, відповідно якого в односторонньому порядку змінив строк виконання зобовязань по основному кредитному договору та зобовязав боржника [PERSON] достроково, до 01.06.2012 року сплатити заборгованість за кредитом в сумі 42125 грн.66 коп. Вона, [PERSON], як вказує, особисто не одержувала листа-повідомлення про зміну умов кредитного договору і про зміну умов договору їй не повідомлялося. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що банк без її згоди змінив умови основного кредитного договору, забезпеченого іпотекою та змінив строк дії кредитного договору і ці зміни не були узгоджені з нею, як з іпотекодавцем, і таким чином збільшився обсяг її відповідальності, внаслідок чого її права як майнового поручителя були порушені, посилаючись на положення ст.553 та ч.1 ст.559 ЦК України, позивач [PERSON] просила суд припинити дію іпотечного договору від 07.08.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (в даний час ПАТ «Сведбанк») на забезпечення виконання кредитних зобовязань боржником [PERSON] (т.1 а.с.а.с.2-4 в нумерації та послідовності, визначеній Шишацьким районним судом Полтавської області). Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 25.12.2012 року цивільну справу за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до ПАТ «Сведбанк», третя особа [PERSON] про припинення дії договору поруки (як вказано в ухвалі судді) (т.1 а.с.66). Після задоволення самовідводу судді Шишацького районного суду Колоса Ю.А. (т.1 а.с.149) та відводу судді Рябченку В.В. (т.2 а.с.1) дана обєднана цивільна справа направлена до Великобагачанського районного суду Полтавської області, яка прийнята до провадження Великобагачанського районного суду Полтавської області 21.01.2013 року (т.2 а.с.4). Ухвалою суду від 26.02.2013 року до участі у справі в порядку ст.37 ЦПК України залучено правонаступника ПАТ «Сведбанк» - ТОВ «Кредитні ініціативи» (т.2 а.с.27). Ухвалою Великобагачанського районного суду від 13.03.2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено державного нотаріуса Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] (т.2 а.с.а.с.39-40), а ухвалою суду від 27.03.2013 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Шишацьку районну державну адміністрації Полтавської області як орган опіки та піклування (т.2 а.с.а.с.53-54). 09.04.2013 року правонаступником ПАТ «Сведбанк» ТОВ «Кредитні ініціативи» подано заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, які стосуються заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (заборгованість становить як вказано 27170,26 грн., з них: за кредитом 18307,22 грн., по відсотках 561,37, пеня 8301,67 грн.). В іншій частині позовні вимоги залишені без змін (т.2 а.с.а.с.65-67). Дана заява про уточнення позовних вимог була прийнята до розгляду судом (т.2 а.с.69). В судове засідання представник ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] не зявився, надіслав клопотання про підтримання заявлених позовних вимог, які просив задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.а.с.35-36,49,107,123,151). Відповідач за первинним позовом та позивач за позовом до ПАТ «Сведбанк» [PERSON] та відповідач за первинним позовом та третя особа за позовом [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявились, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи, причин неявки суду не повідомили (а.с.а.с.15-16,29,45-46,58,61,99-100,118-119,144-145). Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні 10.04.2013 року уточнені позовні вимоги ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» не визнала, посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог та зміну умов кредитного договору в односторонньому порядку і просила в їх задоволенні відмовити. Позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позові і просила його задовольнити. В подальшому, адвокат [PERSON] направила суду письмові заперечення на позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки та заяву про застосування положень ст.ст.257,267 ЦК України (т.2 а.с.а.с.124,125-128,152). Треті особи державний нотаріус Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] та представник органу опіки та піклування Шишацької районної державної адміністрації належним чином сповіщені про день і час розгляду справи, від Шишацької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування подані клопотання про розгляд справи в відсутність їх представника, також органом опіки та піклування надано висновок про врахування житлових прав та законних інтересів неповнолітньої дитини при вирішення даного спору (т.2 а.с.а.с.48,62-64,110,111,112-113,121-122,147-148). Суд, заслухавши пояснення та міркування представника відповідача-позивача [PERSON]І та третьої особи [PERSON] адвоката [PERSON], детально дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності, оглянувши витребувану з Шишацького районного суду Полтавської області цивільну справу №2-435/11, і давши всім дослідженим доказам у справі їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на житловий будинок підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа [PERSON] про припинення дії іпотечного договору від 07.08.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (в даний час ПАТ «Сведбанк») на забезпечення виконання кредитних зобовязань боржником [PERSON] належить відмовити, виходячи з таких правових підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого стало ПАТ «Сведбанк» - т.1 а.с.а.с.136-139) та [PERSON] було укладено кредитний договір №1603/0806/88-015 (кредит фізичній особі-під заставу нерухомості), згідно п.1.1 якого Банк надав позичальнику [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 62160 грн. на строк з 07.08.2006 року по 07.08.2016 року та на умовах, передбачених даним договором, а позичальник зобовязалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Вказано, що кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у звязку з порушенням умов цього договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання. Згідно п.1.3 цього договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 19 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т.1 а.с.а.с.91-95). Невідємною частиною даного кредитного договору є Додаток №1, яким встановлено Графік погашення кредиту та сплати відсотків (т.1 а.с.а.с.96-97). Як кредитний договір №1603/0806/88-015, так і Додаток №1 до нього підписані уповноваженою особою Банку та [PERSON], що сторонами у справі не заперечувалось. Те, що позичальник [PERSON] за даним кредитним договором отримала суму коштів, обумовлену даним договором, сторонами також не заперечувалось. Рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області від 02.08.2006 року №24 законному представнику неповнолітньої [PERSON], [INFO]-[PERSON] надано дозвіл на заставу житлового будинку по вул. Ломоносова №8 в селищі Шишаки Полтавської області, де проживає її дитина (а.96 оглянутої цивільної справи №2-435/11 Шишацького районного суду Полтавської області). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON] за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (п.2 іпотечного договору), між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір від 07.08.2006 року, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку належне їй на праві власності майно житловий будинок, що знаходиться за адресою Полтавська область, селище Шишаки, вул. Ломоносова, 8 та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Полтавської області та зареєстрованого в зареєстрованого в ПП МПТІЕ «Інвентаризатор» 01.08.2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №15575574 (т.1 а.с.а.с.107-110;124-129-130,131-135). Даний договір підписаний уповноваженою особою банку та іпотекодавцем [PERSON] та посвідчений 07.08.2006 року державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №990. У звязку з посвідченням даного іпотечного договору нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеного у договорі майна житлового будинку №8 по вул. Ломоносова в сел. Шишаки Шишацького району Полтавської області, що належить [PERSON] до припинення іпотечного договору, що підтверджується Витягами про Реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек (т.2 а.с.а.с.92-94). Відповідно до п.4 іпотечного договору, іпотекодавець [PERSON] дала згоду на зміну іпотекодержателем (банком) умов кредитного договору, в тому числі розміру кредиту, строку користування кредитом згідно умов кредитного договору, процентів за користування кредитом, неустойки, встановлення інших санкцій за невиконання позичальником умов кредитного договору (т.1 а.с.107). Згідно п.10.3 іпотечного договору від 07.08.2006 року, у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання та/або іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобовязання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з осиного зобовязання, а також всі витрати, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. 16.02.2010 року [PERSON] подала на імя директора ПРЦ АТ «Сведбанк» заяву, в якій просила змінити умови кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, капіталізувати прострочену заборгованість та надати відстрочку по сплаті тіла кредиту на термін шість місяців (а.94 оглянутої цивільної справи №2-435/11 Шишацького районного суду Полтавської області). За договором про внесення змін та доповнень №1 від 27.04.2010 року до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] та викладено кредитний договір №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року у новій редакції (т.1 а.с.а.с.98-106), було змінено порядок повернення кредиту. Відповідно до п.3.1 розділу 3 кредитного договору, сторони передбачили повернення коштів однаковими щомісячними платежами по 900,54 грн. у термін до 10 числа кожного місяця; згідно 5.1. розділу 5 договору про внесення змін та доповнень №1 від 27.04.2010 року до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, [PERSON] зобовязана забезпечити своєчасну оплату ануїтентних платежів, передбачених договором. Також, згідно п.8.1 цього договору, за порушення терміну сплати ануїтентних платежів [PERSON] сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені використовується фактична кількість днів у році. При цьому суд враховує, що розмір процентів за користування кредитом (в редакції кредитного договору від 27.04.2010 року) визначений і залишений 19 %, що відповідало аналогічним положенням п.1.3 кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року. Вбачається, що кредитний договір №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року у новій редакції згідно з договором про внесення змін та доповнень №1 від 27.04.2010 року до кредитного договору №1603/0806/88-015 підписаний уповноваженою особою банку та [PERSON], що сторонами не заперечується. Згідно п.1 Договору про внесення змін і доповнень №1 до №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (в редакції від 27.04.2010 року) встановлено, що сторони домовились, що на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом складає 39368 грн.; згідно п.1.1 цього Договору, розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 9387,09 грн. (в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом складає 8610,59 грн. та прострочена заборгованість за відсотками складає 776,50 грн.). 01.11.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, згідно якого на виконання п.8.4.2 Кредитного договору п.1.3 кредитного договору було викладено в новій редакції; всі інші умови кредитного договору залишились без змін (а.22 оглянутої цивільної справи №2-435/11 Шишацького районного суду Полтавської області). Протягом 2011 року на імя [PERSON] банком направлялись повідомлення про порушення нею умов кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року та допущену заборгованість за кредитом, відсоткам та пені, та підвищення відсоткової ставки на 1 % як відповідальність позичальника за порушення термінів сплати ануїтетних платежів за даним договором згідно п.8.4.1 (в редакції кредитного договору №1603/0806/88-015 від 27.04.2010 року (а.а.111-116 оглянутої цивільної справи №2-435/11 Шишацького районного суду Полтавської області), однак позичальник [PERSON] продовжила порушення умов сплати кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором. У 2012 року ПАТ «Сведбанк» повідомив [PERSON] та [PERSON] про порушення зі сторони позичальника [PERSON] умов кредитного договору №1603/0806/88-015, про наявну заборгованість за тілом кредиту, відсоткам та пені на загальну суму (станом на 23.03.2012 року) 42125,66 грн., про необхідність виконання позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором та сплати щомісячних платежів, а також повідомив про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.43). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Розглянувши доводи та обґрунтування позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Сведбанк» в контексті вищевикладених і встановлених обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Обґрунтування позову [PERSON] та самі заявлені нею позовні вимоги (хоча позовна заява названа як «про припинення дії договору поруки») по суті та в цілому зводяться до того, що вона просить суд припинити дію іпотечного договору від 07.08.2006 року, укладеного між нею, [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (в даний час ПАТ «Сведбанк») на забезпечення виконання кредитних зобовязань боржником [PERSON] Обґрунтування заявленого позову [PERSON] викладено судом в описовій частині даного рішення суду. При вирішенні даних спірних правовідносин суд зобовязаний визначити правову норму, яка підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин. Отже, незалежно від посилання позивача у позові на положення ст.559 ЦК України (що регулюють правовідносини поруки, які не вбачаються з матеріалів справи), суд вважає, що до спірних правовідносин, повязаних з припиненням дії іпотечного договору необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що регулюють правовідносини, повязані з іпотекою (як видом забезпечення виконання зобовязання). При цьому, таке застосування правових норм до спірних правовідносин є обовязком суду (який здійснює правозастосування) і не є виходом за межі позовних вимог (ч.1 ст.11 ЦПК України) та відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (враховуючи буквальний зміст прохальної частини позовної заяви [PERSON]І.). Так, відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин це такий юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансована установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення (ст. 3 [PERSON] України «Про іпотеку»). Суттєвим є те, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Законодавцем визначено поняття правочину. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.202 ЦК України). Кредитний договір, а також укладені по справі договори іпотеки та поруки як види правочинів відновиться до двосторонніх правочинів. В контексті укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого став ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями), суд розглядає як додатковий до основного зобовязання іпотечний договір від 07.08.2006 року, реєстрови\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~й №990, що посвідчений державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON], оскільки цей договір іпотеки стосується забезпечення виконання позичальником [PERSON] основного зобовязання за вказаним кредитним договором (з внесенням змін та доповнень), що були укладені між [PERSON] та банком в межах основного кредитного зобовязання від 07.08.2006 року. Статтею 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства. Так, однією з цих засад є свобода договору. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Нормами ст.208 ЦК України встановлюють правочини, які належить вчиняти у письмовій формі. Статтями 209 та 210 ЦК України передбачено нотаріальне посвідчення правочину та його державну реєстрацію. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями-в новій редакції 27.04.2010 року), а також іпотечний договір від 07.08.2006 року, реєстровий №990 укладено у письмовій формі, що в повному обсязі відповідає положенням та принципам статей 3 і 6 (щодо свободи укладення договору) та ст.ст. 204,208 ЦК України (щодо правомірності правочину та його форми). Договір забезпечення основного зобовязання [PERSON] (по кредитному договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями-в новій редакції 27.04.2010 року) іпотечний договір від 07.08.2006 року, реєстровий №990 (житлового будинку №8, що розташований по вулиці Ломоносова №8 в сел. Шишаки Шишацького району Полтавської області) (т.1 а.с.а.с.107-109) укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] у письмовій формі, він підписаний уповноваженою особою банку та [PERSON] і, відповідно до вимог ст.209 ЦК України та ст.18 [PERSON] України «Про іпотеку» цей іпотечний договір посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №990; в порядку ст.73 [PERSON] України «Про нотаріат» нотаріусом накладена заборона відчуження вказаного житлового будинку до припинення чи розірвання договору іпотеки, реєстраційний №991. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Полтавської області, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 113977112 від 01.08.2006 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 15575574, виданого ПП МПТІЕ «Інвентаризатор», [PERSON] є власником житлового будинку №8 з господарськими будівлями по вул. Ломоносова в сел. Шишаки Полтавської області (т.1 а.с.а.с.124,127,129). Органом опіки та піклування Шишацькою селищною радою Полтавської області надано дозвіл на заставу житлового будинку по вул. Ломоносова №8 в селищі Шишаки Полтавської області, де проживає неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.96 оглянутої цивільної справи №2-435/11 Шишацького районного суду Полтавської області). Суд, проаналізувавши вказані обставини та умови укладення 07.08.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] іпотечного договору, реєстровий №990 та докази, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги про визнання цього договору припиненим, приходить до висновку, що даний іпотечний договір укладений саме на забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON] за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, що обєктивно вбачається з положень пунктів 2.1,2.2 та 2.3 цього кредитного договору та викладу його в новій редакції від 27.04.2010 року (розділ 2 договору), при цьому, даний іпотечний договір підписаний уповноваженою особою банку та особисто іпотекодавцем [PERSON], з умовами договору вона ознайомлена у повному обсязі, ці відомості нею засвідчені її підписом на даному іпотечному договорі. В абзаці 3 п.1 іпотечного договору від 07.08.2006 року визначено, що кредитний договір №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, а також додаткові угоди до нього, якщо такі будуть укладені між іпотекодержателем та позичальником в подальшому, надалі іменуються «основне зобовязання». При цьому, сторони домовились, що іпотека, передбачена умовами цього Договору, розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобовязання або процентів за основним зобовязанням та не потребується державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження іпотекою нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за цим договором (т.1 а.с.107). Відповідно до п.4 іпотечного договору від 07.08.2006 року, іпотекодавець ([PERSON]І.) надала свою згоду на зміну іпотекодержателем (банком) умов кредитного договору, в тому числі розміру кредиту, строку користування кредитом згідно умов кредитного договору, процентів за користування кредитом, неустойки, встановлення інших санкцій за невиконання позичальником умов кредитного договору. Таким чином, виходячи з вказаних умов іпотечного договору від 07.08.2006 року та того, що іпотекодавець [PERSON] надала свою добровільну згоду на зміну умов кредитного договору (основного зобовязання [PERSON]А.), умов кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року та договорів про внесенні змін та доповнень до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, які були укладені в 2010 році та того, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, суд оцінює посилання [PERSON] на лист-повідомлення ПАТ «Сведбанк» від 23.03.2012 року щодо зміни строку виконання основного зобовязання [PERSON] в односторонньому порядку без її згоди (т.1 а.с.43) (як підставу для припинення іпотечного договору) як таке, що не відповідає умовам укладеного кредитного договору (зі змінами і доповненнями до нього), так і вказаним вище умовам іпотечного договору від 07.08.2006 року, згідно якого [PERSON] особисто надала свою письмову згоду на зміну іпотекодержателем (банком) умов кредитного договору, в тому числі розміру кредиту, строку користування кредитом згідно умов кредитного договору, процентів за користування кредитом, неустойки, встановлення інших санкцій за невиконання позичальником умов кредитного договору. Виходячи з умов укладеного кредитного договору, який діє до 07.08.2016 року (термін дії основного зобовязання, де боржником є [PERSON]А.) та умов іпотечного договору від 07.08.2006 року, реєстровий №990, зміна основного зобовязання не може призвести до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця [PERSON], оскільки про це не зазначено в кредитному договорі №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року та договорах про внесенні змін та доповнень до кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року, які були укладені в 2010 році між Банком та [PERSON]; при цьому, у вже укладеному іпотечному договорі (п.10.3) було зазначено про те, що у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання та/або іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобовязання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з осиного зобовязання, а також всі витрати, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Також суд відмічає, що станом на день направлення [PERSON] та [PERSON] повідомлення про зміну умов кредитного договору та їх інформування про допущену [PERSON] в основному зобовязанні заборгованість за кредитним договором (березень 2012 року), у [PERSON] перед банком існувала заборгованість за основним кредитним договором, тому банк (позивач), якому надано право вибору способу захисту цивільного права, 06.07.2012 року звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд розглянув рішення органу опіки та піклування Шишацької райдержадміністрації та акт обстеження умов проживання дитини (т.2 а.с.а.с.112-113), прийняті у 2013 році в межах розгляду даної обєднаної цивільної справи згідно з нормами ч.ч.4,5 ст.19 СК України, і вважає, що вони не спростовують встановлених судом обставин укладення 07.08.2006 року іпотечного договору та наявних доказів дії основного зобовязання за кредитним договором (до 07.08.2016 року) та не є підставою для визнання такого іпотечного договору припиненим. Згідно ст.3 [PERSON] України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 18 [PERSON] України «Про іпотеку» встановлено, що іпотечний договір укладається між одним чи декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем і підлягає нотаріальному посвідченню. Цією ж нормою матеріального права визначено істотні умови, які повинен містити іпотечний договір. [PERSON] України «Про нотаріат», ст.18 [PERSON] України «Про іпотеку», ст.209 ЦК України передбачають посвідчення договору іпотеки нотаріусом. Державний нотаріус Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] на момент посвідчення іпотечного договору 07.08.2006 року, реєстровий №990 була уповноваженою законодавством посадовою особою і мала право посвідчити іпотечний договір. За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд проаналізував зміст іпотечного договору від 07.08.2006 року (житлового будинку №8 з господарськими спорудами, що розташований по вулиці Ломоносова в сел. Шишаки Полтавської області) між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] і приходить до висновку, що в ньому детально викладені всі істотні умови, які є необхідними для договору іпотеки, по яких сторони договору дійшли згоди, підписавши вказаний договір, в договорі зазначено правові наслідки укладення цього договору; сторони уповноважена особа Банку та [PERSON] засвідчили своїми підписами всі умови договору без будь-яких застережень чи зауважень. Системно аналізуючи зміст іпотечного договору та всю сукупність доказів сторін, суд приходить до висновку, що його форма відповідає як загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст.203 ЦК), так і загальним вимогам до форми договору іпотеки (ст.209 ЦК України, ст.ст.5,18 [PERSON] України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла в редакції на час укладення цього договору), які є необхідними для чинності цих правочинів; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору іпотеки, який є похідним від кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року; цей договір щодо іпотеки посвідчений нотаріально. Посилання у запереченні на позов представника [PERSON] та третьої особи [PERSON] адвоката [PERSON] на положення [PERSON] України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не спростовує того, що в даний час [PERSON] є боржником у основному зобовязанні згідно з кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями до нього), а іпотечний договір від 07.08.2006 року, укладений між банком та [PERSON] безпосередньо спрямований на забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON], яке є дійсним до 07.08.2016 року. Також, посилання адвоката [PERSON] на положення вказаного [PERSON] не змінює правовідносин сторін у зобовязаннях та не впливає на обсяг юридичної відповідальності за укладеними як кредитним договором, так і іпотечним договором. Отже, з урахуванням всієї сукупності досліджених та оглянутих матеріалів справи та вищевикладених висновків суду, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано доказів, які є підставами для припинення дії іпотечного договору від 07.08.2006 року, реєстровий №990 в межах обґрунтувань заявленого позову та заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» належить відмовити. Залучення судом до участі у справі в порядку ст.37 ЦПК України правонаступника ПАТ «Сведбанк» ТОВ «Кредитні ініціативи», виходячи з положень ст.514 ЦК України, договорів факторингу (т.2 а.с.а.с.18-25) та умов укладених кредитного та іпотечного договорів не змінює обсягу відповідальності сторін у кредитному зобовязанні, що забезпечене іпотекою та не збільшує обсягу цієї відповідальності. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору у встановлений строк, як закріплено нормами статей 526,530 ЦК України. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Іпотека, яка є окремим видом застави, це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК). Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого застовою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки як окремого виду застави). За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч.2 цієї статті). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обовязковим для виконання (ст.629 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Суд відмічає, що забезпечення виконання зобовязання шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобовязання з урахуванням інтересів кредитора. Ці способи спрямовані на упередження або зменшення обсягу негативних наслідків, які можуть настати у разі порушення зобовязання. Їх відрізняють за ступенем впливу на боржника та засобами досягнення мети. Вони полягають у покладенні на боржника додаткових майнових обтяжень (неустойка, завдаток), у резервуванні майна, за рахунок якого можливо забезпечити майнові інтереси кредитора (застава), у залученні до виконання зобовязання, поряд з боржником, третіх осіб (порука, гарантія). Дані види забезпечення виконання зобовязання визначені нормами ст.546 ЦК України. Згідно ст.1 [PERSON] України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим [PERSON]. Розділом 5 цього [PERSON] визначено задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Згідно ст.33 [PERSON] України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.10.3 іпотечного договору від 07.08.2006 року, реєстровий №990, у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання та/або іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобовязання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з осиного зобовязання, а також всі витрати, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.11 іпотечного договору, іпотекодержатель (банк) набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в різ, якщо на день, визначений основним зобовязанням, позичальник к не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором. Отже, відповідальність сторін, яка витікає з договору, є одним із видів цивільно-правової відповідальності, яка в свою чергу, є видом юридичної відповідальності, одним із основних принципів якої є принцип законності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обовязковим для виконання (ст.629 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що фактично заборгованість по кредитному договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями до нього) [PERSON] не погашена, станом на 09.04.2013 року [PERSON], згідно заяви про уточнення (зменшення позовних вимог) та розрахунку заборгованості (т.2 а.с.а.с.65-67) має заборгованість за кредитом в сумі 27170 грн.26 коп., з них: за кредитом 18307,22 грн., по відсотках 561,37 грн. та пеня 8301 грн.67 коп. Тобто, в даний час існують невиконані зобовязання основного боржника, так і іпотекодавця перед іпотекодержателем. Отже, в контексті викладених положень законодавства, що стосуються іпотеки та наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що право вибору способу захисту цивільного права належить виключно позивачу, банк вправі предявляти позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки і на даний час продовжує існувати заборгованість у основному зобовязанні [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Оскільки зобовязання припиняються їх належним виконанням, а в даному випадку залишаються не виконані позичальником основні зобовязання по кредитному договору, що забезпечені іпотечним договором, позаяк не погашена кредитна заборгованість, вимога іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню. Невиконання вимог ч.1 ст.35 [PERSON] України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.124 Конституції України (п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). На підставі вищевикладеного та на виконання вимог ст.39 [PERSON] України «Про іпотеку» суд зазначає розмір кредитної заборгованості за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями до нього). Так, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (зі змінами і доповненнями до нього) (з урахуванням проведено розрахунку позивача) станом на 09.04.2013 року (з урахуванням заявлених уточнених позовних вимог т.2 а.с.65-67) становить: заборгованість за кредитом 18307 грн.22 коп., заборгованість по відсотках 561 грн.37 коп., пеня 8301 грн.67 коп. Між тим, вирішуючи питання щодо стягнення пені, нарахованої згідно п.8.1 кредитного договору №1603/0806/88-015 від 07.08.2006 року (в редакції 27.04.2010 року) за уточненими позовними вимогам, враховуючи подані заяви адвоката [PERSON] про застосування строку давності, суд прийшов до таких висновків. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовні вимоги щодо пені підлягають задоволенню в сумі 5302 грн.22 коп., враховуючи позовні вимоги, які подані в межах строку давності, передбаченого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України (т.1 а.с.а.с.187-188) і надані банком розрахунки (т.1 а.с.а.с.195-203), в іншій частині пеня стягненню не підлягає в звязку з ненаданням на вимогу суду розрахунку пені щодо змінених позовних вимог (т.2 а.с.65). Отже, з урахуванням вищевикладеного, заборгованість за кредитним договором судом визначена в сумі 24170 грн.81 коп., з яких: заборгованість за кредитом 18307 грн.22 коп., заборгованість по відсотках 561 грн.37 коп., пеня 5302 грн.22 коп. При зверненні стягнення на предмет іпотеки суд, на виконання п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року суд враховує вимоги співмірності суми заборгованості за кредитними договорами та вартість іпотечного майна, оскільки іпотекодавець є відмінним від боржника, при цьому враховує такі загальні засади цивільного законодавства як розумність, добросовісність, справедливість. Також, враховуючи зміст уточнених позовних вимог від 04.10.2012 року (т.1 а.с.а.с.187-189), виходячи з необхідності виконання вимог ст.39 [PERSON] України «Про іпотеку» та розяснень, що містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, необхідно звернення стягнення на житловий будинок №8 по вул. Ломоносова в сел. Шишаки Полтавської області (предмет іпотеки), який належить [PERSON] провести шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною реалізації встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи суму заборгованості за кредитним договором визначену при зверненні стягнення на предмет іпотеки та розмір судового збору, який був сплачений позивачем ПАТ «Сведбанк» при зверненні до суду з уточненими позовними вимогами та є документально підтвердженим, суд вважає, що судові витрати (судовий збір) в розмірі в розмірі 374 грн.04 коп. належить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, по 187 грн.02 коп. з кожної. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial