Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

30.09.2013 р. позивачі звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, в якій просили встановити факт, що вони за заповітом фактично вступили в управління і володіння спадковим майном – нерухомим майном – житловим будинком з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Мінська, 13, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] за кожним на ? частину житлового будинку – літ. А; підсобних приміщень: літ. Б, літ. Н, літ. Т (душ) за вказаною адресою та визнати за ними право власності в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] за кожним на ? частину самовільно споруджених об’єктів будівництва: літ. О, літ. П, літ. Р, літ. С, літ. У, літ. Ф, літ. Ч (сарай), літ. Х (навіс), літ. Ш, літ. Щ (гаражі), літ. Э (вбиральня) по вул. Мінській, 13 у м. Одесі. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач - представник Одеської міської ради в судове засідання не з’явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у попередніх судових засіданнях, у яких він був присутній, позовні вимоги не визнав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.10.1935 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON], про що видано Посвідку про шлюб № 997 (а.с. 118). [PERSON] (дошлюбне прізвище – [PERSON]) В.С. народилася 06.04.1940 р. в сім’ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Посвідкою про народження серії А № 2733483 та паспортом серії КК № 285137, виданим Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. (а.с. 6, 8) Після укладення шлюбу з [PERSON] 05.07.1982 р. дружині присвоєно прізвище [PERSON], про що Малиновським відділом РАЦС видано свідоцтво про укладення шлюбу. ( а.с. 10) Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище – [PERSON]) Н.С. народилася 27.07.1953 р., її батьками записано [PERSON] та [PERSON], на підставі чого 11.08.1953 р. Іллічівським р/б РАЦС видано свідоцтво про народження серії ЯД № 773348 та Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області видано паспорт серії КК № 516118 (а.с.7, 9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, після його укладення 22.04.1988 р. з [PERSON], прізвище дружини стало [PERSON]. (а.с. 10) 05.08.1947 р. [PERSON] та Управління Головного Архітектора м. Одеси Виконкому Одеської [PERSON] уклали договір на право забудови, відповідно до якого Управління передало під забудову земельну ділянку в м. Одесі район селища Кагановича по 1-ій вулиці (теперішня назва вул. Мінська, 13), з фасадної сторони 22,0 м, з правої 53,20 м., з лівої 50,11 м., з задньої 5,0+5,0+18,0 м., всього загальною площею 1100,0 кв.м. строком на 65 років з моменту укладення. Вказаний договір було посвідчено Старшим нотаріусом Одеської обласної державної нотаріальної контори, за реєстровим № 29044 та відмічений 10.09.1947 р. за № 13271 Одеським Міськкомунвідділом по реєстру записів № 501. (а.с. 11-12) Актом за 05.08.1947 р. було проведено в натурі відвід присадибної ділянки під індивідуальне житлове будівництво [PERSON], розташованого у м. Одесі, пос. Кагановича, вул. 1-а, загальною площею 1100 кв.м. (а.с. 14) Відповідно до Дозволу № 453-47 на проведення робіт, виданого Інспекцією Державного Архітектурно-Будівного контролю 21.12.1947 р., [PERSON] надано дозвіл про проведення робіт за вказаною адресою. (а.с. 13) За проектом було збудовано будівлю зі спорудами: житловий будинок – літ. А; господарсько-побутові будівлі: Б-сарай, Е-сарай, Н-сарай; № 1-3 огорожа. 16.04.1995 р. [PERSON] помер у віці 81 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 3967 та Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 055785. (а.с. 26) Зі свідоцтва про право на спадщину по закону від 07. 05.1996 р. після смерті [PERSON], виданого нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкоємцем майна померлого є його дружина [PERSON], яка проживає у [INFO]. (а.с. 27) На підставі зазначеного, після смерті [PERSON]С, на ім’я [PERSON], як того з подружжя, який його пережив, якій належало право власності на ? частку в спільній сумісній власності, набутому подружжям за час шлюбу, 07.05.1996 р. державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право власності, де зазначено, що спільне майно, право власності на яке посвідчується нотаріусом складається з житлового будинку з надвірними будовами, розташованого у м. Одесі по вул. Мінській, 13, будинок в цілому закінчений будівництвом на 100 %, але не зданий в експлуатацію, розташований на земельній ділянці площею 1100, 0 кв.м., належав померлому на підставі Договору на право забудови, посвідченого нотаріусом Одеської обласної державної нотаріальної контори 08.09.1947 р. за реєстровим № 29044, та що всі права та обов’язки зі здачі будинку в експлуатацію переходять до [PERSON]; на ? частину зазначеного будинку видано свідоцтво про право на спадщину по закону тій з подружжя, яка його пережила - [PERSON] Крім того зазначено, що на самочинно збудовану будівлю під літ. В свідоцтво не видавалось і його вартість в оцінку спадкового майна не включено. Вказане свідоцтво про право власності зареєстровано в реєстрі № 1-1439 та посвідчено державним нотаріусом в реєстрі за № 1-1441. (а.с. 28) 07.05.1996 р. [PERSON] склала заповіт, у якому зробила розпорядження на випадок її смерті належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Мінській, 13 заповіла дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. (а.с. 30) Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 129018 від 13.12.1996 р., виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, [PERSON] померла 13.12.1996 р. у віці 81 р., про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 10966. (а.с.29) Після смерті [PERSON], на час відкриття спадщини та на теперішній час позивачі зареєстровані, проживали та проживають у домоволодінні по вул. Мінській, 13 у м. Одесі, що підтверджується домовою книгою, довідкою (випискою з домовою книгою про склад сім’ї та прописку) № 189 від 13.07.2007 р. та відміткою у паспортах про місце реєстрації. (а.с. 6-7, 22-24, 31) Після звернення [PERSON] та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Сьомої одеської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 52103356, номер у нотаріуса 950/2011 згідно [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28931735 від 05.12.2011 р.. (а.с. 39-40) 26.01.2012 р. КП «ОМБТІ та РОН» відмовило позивачам у наданні [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно у зв’язку з відсутністю реєстрації права власності на об’єкт. (а.с. 45) Крім того, Сьомою одеською державною нотаріальною конторою також було відмовлено [PERSON]С, та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с. 46) Факт, про встановлення якого просять позивачі, має для них юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація ними права на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до пунктів 1, 4 і 5 Прикінцевих і Перехідних положень до ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 13.12.1996 р. і була прийнята спадкоємцями [PERSON]С та [PERSON] до набрання чинності Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст. 549 і 548 ЦК УРСР [PERSON]С та [PERSON] визнаються такими, що прийняли спадщину, тому що вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийнята ними спадщина визнається належною спадкоємцям з моменту відкриття спадщини. Встановлюючи факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття [PERSON] і [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON], суд визнає за позивачами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] в рівних частках по ? за кожною, право на спадщину, яка складається з житлового будинку під літерою А, господарсько-побутовими будівлями: Б- сарай, Е – сарай, Н – сарай, № 1-3 огорожа в місті Одесі, по вул. Мінській 13, розташованого на земельній ділянці 1100 кв.м. Як зазначається в правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право на спадщину по закону і свідоцтво про право власності до [PERSON] перейшли всі права та обов’язки зі здачі будинку в експлуатацію. Тому до [PERSON] і [PERSON] теж переходять всі права та обов’язки зі здачі будинку в експлуатацію. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в редакції від 25.12.1992 року суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої [PERSON]. В частині позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] за кожним на ? частину самовільно споруджених об’єктів будівництва: літ. О, літ. П, літ. Р, літ. С, літ. У, літ. Ф, літ. Ч (сарай), літ. Х (навіс), літ. Ш, літ. Щ (гаражі), літ. Э (вбиральня) суд відмовляє з таких підстав. Зазначені об’єкти будівництва являються самочинним будівництвом, тому що вони збудовані без належного дозволу. ( ст. 105 ЦК УРСР і ч. 1 ст. 376 ЦК України) За змістом ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його, яка належала йому на праві приватної власності. Пленум Верховного Суду України в п. 7 та 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз’яснив судам, що у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов’язки входять до складу спадщини лише у тому разі, якщо будівництво здійснювалось ним згідно із законом. Якщо ж спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 25.05.2010 р. [PERSON]С, та [PERSON] зверталися з заявою до голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про видачу Довідки про узгодження прийняття об’єкту будівництва в експлуатацію для надання в інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в м. Одесі з метою отримання Сертифікату відповідності на що для вирішення вказаного питання було надано відповідь про необхідність надання переліку документів, а саме правоустановчих документів, технічного паспорту, відкореговану геодезичну зйомку, звіт про проведення технічного огляду об’єкта на відповідність державним нормам, стандартам та правилам, виготовлений ліцензованою організацією, фотофіксацію об’єкта, первісний відвід на земельну діляку/висновок Одеського міського управління земельних ресурсів, згоду суміжних сусідів, завірену належним чином, висновок управління архітектури та містобудування. (а.с. 36-37) Позивачі зверталися також до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, у відповіді № 01/11-11506 від 02.12.2013 р. рекомендовано коректно зазначити інформацію в п.п. 2, 4 , 6, 7 Декларації про готовність об’єкта до експлуатації та надати відповідні документи, а саме заяву-згоду на обробку персональних даних, пронумерований та прошнурований звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, скріплений підписом виконавця, що його склав (виготовлений після 29.04.2013 р.), документа що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений об’єкт згідно зі ст. 126 ЗК України (завірений органом, який його видав чи нотаріально), технічний паспорт (засвідчений органом, який видав). ( а.с. 127-130) Таким чином, позивачам не було відмовлено у видачі Довідки про узгодження прийняття об’єкту будівництва в експлуатацію та реєстрації Декларації про готовність об’єкта до експлуатації, а лише запропоновано надати відповідні документи та усунути недоліки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України і ст. 3 ЦПК України). Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання право власності на самочинне будівництво при відсутності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, і що відсутність рішення такого органу дають підстави вважати про наявність спору про право. Наявність Висновку будівельно-технічної експертизи від 22.04.2011 р. за вказаними обставинами не звільняє позивачів від обов’язку надати відповідні документи для прийняття самочинного будівництва до експлуатації. (а.с. 71-103)

Outcome: partial