Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він працює в кредитній спілці «Імперіал ЛТД» на посаді кредитного інспектора. 20.02.2013 року під час судового засідання по справі за позовом КС «Імперіал ЛТД» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу він представляв інтереси КС «Імперіал ЛТД». Коли суддя видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі, представник відповідачів [PERSON] в його адресу та в адресу [PERSON] почав виражатися нецензурною лайкою та намагався вчинити бійку. Тому просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. В своїй письмовій заяві просив суд розглянути справу у його відсутності. Надав суду письмові заперечення проти позову. Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] не надав суду в якості доказів, як того вимагає п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та п.п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в редакції від 27.02.2009 року, відповідних актів реагування міліції на застосування [PERSON] нецензурної брані та намагання вчинити бійку. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В порушення вказаних вимог позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. З урахуванням вищенаведеного, суд у задоволенні позову відмовляє в повному обсязі. На підставі ст.ст. 23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: dismissed