Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

17 травня 2013 року Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» (далі - «Донелектроавтотранс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків за договором та стягнення судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про навчання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 03 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір про навчання [PERSON] професії водія тролейбуса. Відповідно до умов вказаного договору, підприємство зобов'язалось за власний рахунок провести навчання відповідача на курсах підготовки нових робітників та надати останньому роботу за спеціальністю. В свою чергу, відповідач був зобов'язаний відпрацювати після закінчення курсів водієм тролейбуса не менш трьох років, а разі розірвання цього договору в період навчання з його ініціативи або ініціативи адміністрації за порушення навчального процесу чи дисципліни - відшкодувати позивачу фактичні витрати на навчання. 21 серпня 2012 року відповідача було звільнено відповідно до вимог п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, підприємству були завдані матеріальні збитки у вигляді невиправдано понесених витрат на навчання працівника, який не залишився працювати. Виходячи з наведеного і посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 629 ЦК України, «Донелектроавтотранс» просить суд стягнути з [PERSON] суму збитків за договором навчання - 8539,16 грн. та судовий збір - 229,40 грн., сплачений при звернені до суду. Представник позивача - Паровченко М.А., яка діє на підставі довіреності юридичної особи, повідомлена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась. Надала письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила суд розглянути справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов «Донелектроавтотранс» визнав у повному обсязі, згоден відшкодувати завдані підприємству збитки у зв'язку з порушенням ним умов договору навчання від 03 квітня 2012 року у сумі 8539,16 грн. та понесені позивачем судові витрати у зв'язку із пред'явленням до суду позову у сумі 229,40 грн. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Цивільно-правовий договір у частині першій статті 626 Цивільного кодексу України визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 03 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір про навчання [PERSON] професії водія тролейбуса. Відповідно до першого розділу вказаного договору, підприємство зобов'язалось провести навчання [PERSON] професії водія тролейбуса на курсах підготовки нових працівників в учбово-курсовому комбінаті «Донелектроавтотранс» за кошторисом витрат. В свою чергу, відповідач був зобов'язаний відпрацювати після закінчення курсів водієм тролейбуса не менш трьох років, а в разі розірвання цього договору до трирічного строку обов'язкового відпрацювання за його ініціативою або ініціативою адміністрації, за виключенням випадків, передбачених пунктами 1,2 ст. 40 КЗпП України, відшкодувати позивачу фактичні витрати на навчання (розділ 2 Договору). Зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою «Донелектроавтотранс») та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Відповідачем він не оспорений та в судовому порядку недійсним не визнаний. Відтак, на теперішній час вказаний правочин є чинним, тому у відповідності до положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Наказом № 533к від 02 квітня 2012 року [PERSON] було прийнято на роботу з 03 квітня 2012 року до учбово-курсового комбінату Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» учнем групи підготовки водіїв тролейбуса. У зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані, відповідача було звільнено 21 серпня 2012 року відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України (наказ № 1368к від 21 серпня 2012 року). За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з наведеного, [PERSON] було допущено порушення зобов'язання, зумовлене невиконанням умов договору від 03 квітня 2012 року про навчання професії водія тролейбуса. Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми збитків за договором у сумі 8539,16 грн. Відповідачем зміст та розмір вказаних збитків не оспорений. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та у зв'язку із наявністю для того законних підстав, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову «Донелектроавтотранс» відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та стягнути з відповідача суму збитків за договором про навчання у повному обсязі. Частиною 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем відповідним платіжним дорученням підтверджено сплату при зверненні до суду з позовом судового збору в розмірі 229,40 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на користь «Донелектроавтотранс». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved