Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-05 00:00:00

Представник ТзОВ «Кредитні ініціативи», звернувшись до суду з позовом, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,0 кв. м., житловою площею 40,0 кв. м., яка знаходиться за адресою в м. Рівне по вул. Є. Коновальця на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи». Виселити відповідача без надання іншого житла зі зняттям із реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1701/0608/98-024, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 45000 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування кредитом в сумі та у строки передбачені договором. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши [PERSON] кредит у сумі 45000 дол. США. Однак відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала внаслідок чого, станом на 01 березня 2013 року у неї утворилася заборгованість у сумі 99175,14 дол. США, яка складається із суми кредиту, що становить 44605,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. складає 356527,77 грн., заборгованості за кредитом, 26875,77 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. складає 214818,02 грн., заборгованості по відсотках та 27695,14 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. становить 221367,14 грн. - пені. 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, було укладено договір іпотеки №1701/0608/98-024-Z-1, відповідно до умов якого іпотекодавець передає банку трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» було укладеного договір факторингу. 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена вимога іпотекодержателя про добровільне виселення не виконана, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищевказану трьохкімнатну квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01 березня 2013 року складає 99175,14 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. складає 792713,04 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задоволити. Відповідач на час розгляду справи до суду повторно не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не подала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити із наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1701/0608/98-024, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 45000 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування кредитом в сумі та у строки передбачені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Узяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором, щодо надання відповідачу кредитних коштів банк виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит у сумі 45000 дол. США. Стаття 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала внаслідок чого, станом на 01 березня 2013 року у неї утворилася заборгованість у сумі 99175,14 дол. США, яка складається із суми кредиту, що становить 44605,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. складає 356527,77 грн., заборгованості за кредитом, 26875,77 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. складає 214818,02 грн., заборгованості по відсотках та 27695,14 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 01.03.2013р. становить 221367,14 грн. - пені. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» було укладеного договір факторингу. 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором. 27 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, було укладено договір іпотеки №1701/0608/98-024-Z-1, відповідно до умов якого іпотекодавець передає банку трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] Квартира [ADDRESS] належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 08 червня 1998 року, виданого ВК РМР. 28 листопада 2008 року між ТзОВ «Факторинговою компанією «Вектор плюс» та ТзОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, згідно умов якого до ТзОВ «Кредитні Ініціативи» переходять усі права та зобов'язання іпотекодержателя. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] є обґрунтованими та доведеними з огляду на наступне. Зобов'язання за кредитним договором №1701/0608/98-024 відповідачем не виконано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором №1701/0608/98-024 від 27 червня 2008 року відповідачем не виконано банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки №1701/0608/98-024-Z-1 від 27 червня 2008 року. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.11 іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом пеню іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи. При настанні вищевказаних випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається невиконаною іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до п.12.1 договору. Як убачається із п.7.3. кредитного договору у випадках невиконання позичальником зазначеної у п.7.2. договору письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, у строк визначений у п.7.2. банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки. За вихідним номером №S5/КИ від 08 квітня 2013 року на адресу відповідача було надіслано повідомлення про усунення договірних зобов'язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором, нарахованих процентів і штрафних санкцій та вимога про добровільне виселення. Однак, протягом встановлений у повідомлення строк договірні порушення не виконала. Оскільки зобов'язання забезпечене іпотекою, то відповідно до статті 589 ЦКУкраїни Банк має право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) та за рахунок предмета застави (іпотеки) задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також: витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». У відповідності до ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач має право в разі порушення боржником, забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи обґрунтованість та доведеність позиції позивача суд приходить до висновку, що задовольнити позовні вимоги за кредитним договором можливо через предмет іпотеки, а тому слід звернути стягнення на на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], яка знаходиться м. Рівне по вул. Є. Коновальця. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про звернення стягнення на нерухоме майно повністю доведена, обґрунтована на підставі чинного законодавства та підлягає до задоволення. Щодо виселення відповідача зі знаттям її з реєстрації з житлового приміщення квартири [ADDRESS] суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки після того, як вони добровільно не звільнять житлове приміщення. Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, позовні вимоги щодо виселення відповідача з квартири, що є предметом іпотеки та зняття її з реєстрації підлягає задоволення. [PERSON] було надано строк добровільно звільнити квартиру, що підтверджується вимогою про добровільне виселення №S5/КИ від 08 квітня 2013 року. Однак, відповідачем вимогу про добровільне виселення у наданий строк виконано не було. А тому враховуючи вищевикладені обставини та задоволення позовних вимог позивача, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру [ADDRESS] суд, враховує конституційні права відповідача та з урахуванням вищенаведених норм закону, приходить до переконання що позовна вимога про виселення із вищевказаної квартири зі знаттям з реєстраційного обліку без надання іншого житла є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України відповідачу слід присудити на користь позивача 3555,70 грн. судових витрат, які були оплачені позивачем при подачі позовної заяви, підтверджені платіжними дорученнями №430 від 23 квітня 2013 року на №421 від 23 квітня 2013 року. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором №1701/0608/98-024 від 27 червня 2008 року перед банком не виконала, суд пригодить до висновку, що на підставі договору іпотеки №1701/0608/98-024-Z-1 від 27 червня 2008 року, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити її із квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку без надання іншого житла та стягнути судові витрати.

Outcome: approved