Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у вересні 2013 року. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 8790,67 грн. за період з 01.11.2000 року по 01.07.2013 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року, відповідач повиннен щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію, проте за період з 01.11.2000 року по 01.07.2013 рік відповідачами порушуються строки виплати за надані послуги в сумі 8790,67 грн. В судове засідання відповідачі не з'явилися, проте належним чином були повідомлені про день слухання справи, про що свідчить запис у поштовому повідомлені про неможливість вручення повістки. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 16.09.2013 року Між позивачем та відповідачем, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які він зобов'язаний виконувати, та не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 8790,67 грн. за період з 01.11.2000 року по 01.07.2013 рік. За період з 01.11.2000 року по 01.01.2004 рік ст. 71 ЦК Української РСР передбачала трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 80 цього Кодексу визначено, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважною причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивач, звертаючись із позовом до суду, не просив поновити пропущений строк та не посилався на поважність причин, з яких він пропустив строк позовної давності. Тому, в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2000 року по 01.01.2004 рік з відповідача необхідно відмовити. За період з 01.01.2004 року по 01.07.2013 рік строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не заявивши про застосування строку позовної давності. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2004 року по 01.07.2013 рік у розмірі 8309,07 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору в сумі 216,83 грн.

Outcome: partial