Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: КП «ВРЕЖО №6», у якому вказала, що їй як власнику належить квартира [ADDRESS]/пр. Ювілейний в м. Запоріжжя. З відповідачем [PERSON], вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року шлюб розірвано. Відповідач з травня 2011 року у квартирі не мешкає, на теперішній час не є членом її родини, речей належних відповідачу у квартирі не має. Нарахування комунальних послуг проводиться і на відповідача, як на мешкаю чого у зазначеній квартирі, це ставить мене у тяжке матеріальне становище. Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 06 серпня 2012 року, складений спеціалістами КП «ВРЕЖО №6». Просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнанням втративши ми права користування житловим приміщенням, за вказаною адресою відповідача. У судове засідання позивачка не з’явилась, але надала заяву про підтримку позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з’явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністі та заперечень проти позову до суду не надходило. Представник третьої особи – КП «ВРЕЖО №6» у судове засідання не з’явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, самостійних вимог не заявив. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв’язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]/пр. Ювілейний в м. Запоріжжя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] № 3567, від 29 жовтня 2003 року). З відповідачем [PERSON], вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року шлюб розірвано. Відповідач з травня 2011 року у квартирі не мешкає, на теперішній час не є членом її родини, речей належних відповідачу у квартирі не має. Нарахування комунальних послуг проводиться і на відповідача, як на мешкаю чого у зазначеній квартирі, це ставить мене у тяжке матеріальне становище. Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 06 серпня 2012 року, складений спеціалістами КП «ВРЕЖО №6». Згідно ст.71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців»; відсутність відповідача в спірному будинку понад шість місяців підтверджується актом від 12.04.2012 р. Згідно до ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд, власника не може бути позбавлено права користуватися квартирою. Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік. Частиною 3 ст. 71 Житлового Кодексу України, передбачені обставини, відповідно до яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім?ї. Відповідачем не надано суду доказів, того, що в даному випадку має місце будь-яка обставина, передбачена ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу України; Згідно ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11.12.03 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи…остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням)…». Згідно ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі». Відповідно до п.2 Постанови з питань оформлення документів і контролю щодо реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні, затвердженої Наказом МВС України № 571 від 26.05.2004 р. «Про організацію реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні»: «Оформлення реєстрації та місця проживання та перебування фізичних осіб відповідно до території обслуговування проводять територіальні органи та підрозділи служби громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України». Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, ст. ст. 325, 328, 382, 391 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.03 р. №1382-ІV ( зі змінами та доповненнями) та

Outcome: approved