Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар"їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домобудівництво з самовільно побудованими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], уклавши 18 липня 2001 року договір купівлі-продажу, придбала у власність житловий будинок [ADDRESS]. Згідно відомостей районного комунального підприємства "Мар'їнське бюро технічної інвентаризації" право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за [PERSON] Будучи власником домоволодіння, позивач обмежена в оформленні права власності на самовільні прибудови та господарські споруди, розташовані при житловому будинку, що змушує її звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач Максимільянівська сільська рада Мар'їнського району Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому думку по суті позовних вимог не зазначено. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] на землі Максимільянівської сільської ради, визначений технічною документацією як одноповерховий самановий обкладений цеглою жилий будинок жилої площі 26,4 квадратних метри з надвірними побудовами: ганок "а", кухня-сарай з коридором "Б", гараж "Г", сарай "В", "Д", колодязь "к", замощення, паркан, ворота. Вказані факти підтверджено договором купівлі-продажу від 18 липня 2001 року, довідкою районного комунального підприємства "Мар'їнське бюро технічної інвентаризації" від 14 листопада 2013 року. В 2002 році при вказаному житловому будинку самовільно побудовані господарські споруди - сараї "Е-1", "Ж-1", "З-1", при цьому літня кухня-сарай "Б-1" з тамбуром, сараї "В-1", "Д-1" - розібрані, що зафіксовано в листі районного комунального підприємства "Мар'їнське бюро технічної інвентаризації" № 06-1569 від 3 листопада 2010 року. За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином суд дійшов висновку, про те, що позивач, дотримавшись порядку узаконення самовільно побудованих споруд, отримавши відмову виконавчого комітету в оформленні права власності на спірні будівлі, звернулась за захистом оспорюваних законних прав. Вказане ґрунтується на законі, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 331, 376 ЦК України,

Outcome: approved