Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Алуштинського міського суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 1 900 гривень, та завдану моральну шкоду у сумі 1 600 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачкою та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, відповідачка отримав від позивачки позику у розмірі 2 000 гривень, та зобов'язалася повернути цю суму позивачці в строк до 28 грудня 2011 року. Зазначені обставини підтверджується власноруч складеною розпискою [PERSON] від 28.12.2010 року. Позивачка зазначає, що окрім 100 гривень до теперішнього часу відповідачка суму боргу їй не повернула, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Крім того, позивачка вважає, що такими діями відповідачки їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 1600 гривень та просить стягнути на свою користь з відповідача. Позивачка в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, та просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд , на підставі наявних у справі доказів , ухвалив провести заочний розгляд справи, так як відповідач у судове засідання не з*явився, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Вислухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно розписки від 28.12.2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000 гривень, та зобов'язалася повернути дану суму їй у строк до 28 липня 2011 року. Крім того, згідно цієї розписки [PERSON] зобов'язалася сплачувати позивачці кожного місяця до 28 числа 200 гривень, для погашення [PERSON] процентів за користування кредитною картою. З наданих пояснень позивачки вбачається, що грошові кошти були надані відповідачці к кредитної карти позивача, та за весь це час відповідачкою їй було повернуто лише 100 гривень. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України а договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки суми боргу за договором позики від 28.12.2010 року у сумі 1900 гривень є обґрунтованими. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, так як позивачем не надано доказів того, що з вини відповілдача її було спричинено моральну шкоду, а правовідносини між сторонами виникли на підставі договірних правовідносин, що виникли в результаті їх не виконання боржником. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов'язані з подачею позову до суду у розмірі 229,40 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.2). Також суд роз'яснює, що відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. На підставі викладеного,

Outcome: approved