Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У червні 2012 року Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача та просила визнати заповіт складний від імені [PERSON], посвідчений 19 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним. Свої вимоги Позивач обґрунтовує наступними обставинами. [PERSON] вказує, що вона та Відповідач є рідними сестрами, а їх матір [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Позивач вказує, що коли вона звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй стало відомо, що 19 серпня 2009 року померлою [PERSON] було складено заповіт на все майно, яке знаходилось у її власності, на користь відповідача [PERSON] [PERSON], зазначаючи, що хоч вона проживає постійно за межами України в Німеччині, переконана в тому, що на момент складання заповіту [PERSON] не могла адекватно оцінювати те, що з нею відбувалось, не розуміла значення своїх дій, була безвольною. Таке переконання Позивача базується на тому, що [PERSON] була особою похилого віку, страждала хворобами, які впливали на її психічний стан та розумову діяльність. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу померла страждала на гіпертонію, запаморочення, головокружіння, систематичні головні болі, а в останні роки життя почала втрачати слух, марила, страждала безсонням, погіршенням пам'яті, явним зниженням інтелекту та деколи поводилася неадекватно. Крім того, як вказує Позивач, [PERSON] перебувала на обліку в психоневрологічному диспансері №5 м. Києва та проходила курс лікування у зв'язку з психічним захворюванням. У зв'язку з цим Позивач стверджує, що у неї є всі підставі вважати, що в момент посвідчення заповіту її мати не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, беручи до уваги також і той факт, що ще у 2002 році нею було складено інший заповіт, яким все своє майно вона заповідала сторонам у рівних частках. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що померла [PERSON] до самої своєї смерті була адекватною, прекрасно розуміла значення своїх дій, усвідомлювала їх наслідки. [PERSON] визнала, що її мати періодично відвідувала психіатричну лікарню, проте її захворювання виявлялось лише в депресивному стані, і на здатність адекватно оцінювати ситуацію та керувати своїми діями хвороба жодним чином не впливала. Своє бажання скласти новий заповіт, як пояснила Відповідач, померла пояснила тим, що саме [PERSON] протягом останнього часу опікувалась матір'ю, доглядала з нею та допомагала, в той час як інша дочка [PERSON] постійно проживала в Німеччині. Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила, надала письмові пояснення в яких при вирішенні справи по суті покладалась на розсуд суду та просила справу розглядати у відсутність її представника. Суд, вислухавши пояснення представника Позивача та Відповідача та її представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [PERSON] (мати Позивача та Відповідача), померла [INFO] року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. (а.с. 12) Судом встановлено, що 19.08.2009 року померлою [PERSON] було складено заповіт, яким свою частку у праві власності на квартиру заповідала на користь відповідача [PERSON] (а.с. 11) Вищевказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій (або) не могла керувати ними, може бути визнана судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до п. 11 Інструкції по порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитись в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчиненні поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності державної нотаріальної контори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу. Так, оспорюваний Позивачем заповіт був складений за місцем проживання [PERSON] у зв'язку з хворобою та похилим віком заповідача, про що у заповіті наявна відмітка нотаріуса, і що не забороняється законодавством. З метою отримання об'єктивних даних про загальний стан здоров'я [PERSON] та її поведінку в період, в який був посвідчений заповіт, судом за клопотанням сторін були допитані свідки. Так, єдиним свідком із допитаних, який зазначив суду, що [PERSON] в останні тижні свого життя вже не повністю усвідомлювала те, що відбувається навколо неї була свідок [PERSON] Інші ж свідки, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили суду, що [PERSON] більшою мірою страждала на хворі ноги, що заважало їй протягом останнього часу самостійно пересуватись, проте вона до самої своєї смерті була адекватною у своїх судженнях, вчинках, реакціях на оточення. За клопотанням Позивача по справі була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза, згідно з висновком якої, складеним на підставі медичної документації, в тому числі з Психоневрологічного диспансеру, в якому [PERSON] періодично проходила лікування, а також показань допитаних у судовому засіданні свідків, встановлено, що [PERSON] на час складання заповіту (19.08.2009р.) страждала на хронічний (афективний) розлад настрою, проте за своїм психічним станом на час складання заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оцінюючи наявні у справі докази, показання свідків, висновок посмертної судової експертизи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заповіт від 19.08.2009 року був складений [PERSON] при повному усвідомленні значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення, на звичайних умовах, її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. Нотаріусом були роз'яснені права та положення діючого законодавства, встановлено цивільну дієздатність. Заповіт від 19.08.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину є вільним і відповідає його внутрішній волі, правочин вчинений у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, укладений сторонами при повному усвідомленні значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши представлені сторонами докази,

Outcome: dismissed