Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на оформлення проїзного документу, посилаючись на те, що 02.07.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач безпідставно не бажає надавати свою нотаріально посвідчену згоду на оформлення дочці проїзного документа дитини, у звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Просила надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. Позивачка в судове засідання не зявилася. До суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем було зареєстровано 02.07.1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 2011 року сторони проживають окремо, донька проживає разом із матірю. Позивачка має намір відправити доньку на оздоровлення та відпочинку за кордон, однак батько дитини безпідставно не бажає надавати свою нотаріально посвідчену згоду на оформлення дочці проїзного документа. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта, громадянина України дня виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з даними Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, вважаю позовні вимоги законними , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved