Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, посилаючись на те, що вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2004 року його було виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України (редакція 1960 року) у звязку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину. Вказаний вирок суду набрав законної сили. Незаконними діями відповідачів йому було завдано матеріальної шкоди, заподіяння якої виразилося у: 1) незаконному взяття і тримання під вартою. Так, 21 жовтня 1998 року слідчим Христинівського РВ УМВС стосовно нього обрано запобіжний захід взяття під варту. Того ж дня застосування цього запобіжного заходу санкціоновано прокурором Христинівського району Черкаської області. 9 листопада 1998 року його звільнено з під варти згідно з постановою Христинівського районного суду. 15 квітня 1999 року слідчим прокуратури Христинівського району винесена постанова про зміну відносно нього запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту. 17 квітня 1999 року взяття його під варту санкіоновано прокурором Христинівського району Черкаської області. 18 квітня 1999 року він був затриманий і поміщений спочатку в ізолятор тимчасового тримання Христинівського РВ УМВС, а потім в слідчий ізолятор м. Черкаси. Постановою Христинівського районного суду від 20 вересня 1999 року запобіжний захід відносно нього змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Таким чином, з урахуванням часу затримання, він незаконно перебував під вартою загалом протягом пяти місяців і 25 днів. Протягом часу перебування під вартою він був позбавлений можливості належним чином забезпечити свою родину засобами для існування. На час взяття його під варту органами досудового слідства, основними засобами для існування родини були кошти отримані за реалізацію продукції домашнього господарства, вирощуванням якої займався він. Оскільки його постійний заробіток складався з доходів отиманих за реалізацію продукції домашнього господарства, то відповідно до положень абзацу четревтого частини третьої пункту девятого «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду»», відшкодуванню підлягає сума виходячи з установленого законом мінімуму заробітної плати. Таким чином розмір відшкодування неодержаного ним заробітку за час незаконного тримання його під вартою становить шести розмірам мінімальної заробітної плати. Пунктом 14 «Положення про застосування ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду», зазначено, що вартість майна яке підлягає відшкодуванню визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди, тобто розмір неодержаного ним заробітку розраховується з розміру мінімальної заробітної плати на момент звернення з позовом до суду і становить 6882 грн.. 2) Усвідомлюючи явну незаконність притягнення його до кримінальної відповідальності, він був змушений шукати захисника адвоката, оскільки не має юридичної освіти та відповідних знань. При цьому йому довелося займатися пошуками такого захисника, який би міг належним чином здійснювати його захист в кримінальній справі. За порадами знайомих 20 жовтня 1999 року він звернувся за юридичною допомогою до адвоката [PERSON], яка проживає та працює в смт. Ставище Київської області, та підписав з нею відповідну угоду. Для цієї поїздки він використав свій автомобіль «Фольксваген ЛТ-28» д/н [NUMBER] та проїхав 232 км по марщруту Христинівка Умань-Ставище-Умань-Христинівка. Після цього протягом 1999-2004 років він неодноразово їздив в смт. Ставище, де забирав адвоката [PERSON] та разом з нею їхав в той населенний пункт, де проводилися слідчі дії з його участю або судові засідання. Крім того, він їздив з адвокатом [PERSON] в інші населенні пункти, що було викликано необхідністю встановлення обставин для здійснення належного захисту його прав та законних інтересів. Для цих поїздок він також використовував свій автомобіль. За вказаний період він та адвокат [PERSON] здійснили ряд поїздок: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 27.10.1999 року- в смт. Маньківку Черкаської області для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи в Манбківському районному суді, проїхавши 388 км. По маршруту Христинівка Ставище Маньківка Ставище Умань Христинівка; 02.11.1999 року в м. Христинівку для участі в судовому засіданні в Христинівському районному суді, проїхавши 464 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка; 18.11.1999 року в м. Христинівку для участі в судовому засіданні в Христинівському районному суді, проїхавши 464 км. По маршруту Христинівка-Умань-Ставище-Умань-Христинівка-Умань-Ставие-Умань-Христинівка; 14.12.1999 р., 10.02.2000р., 29.03.2000 р., 05.04.2000 р., 19.04.2000 р., 27.04.2000 р., 18.05.2000 р., 08.06.2000 р., 20.12.2000 р., - в смт. Маньківку для участі в судових засіданнях в Маньківському районному суді, проїжаючи щодня 388 км по маршруту Христинівка Умань Ставище Маньківка Ставище Умань Христинівка та проїхавши загалом 3492 км.; 10.01.2001 р. Він здійснив поїздку в смт. Ставище для укладення з адвокатом [PERSON] угоди про надання йому адвокатської допомоги в апеляційному суді, у звязку з чим проїхав 232 км по маршруту Христинівка Умань-Ставище Умань Христинівка; 13.02.2001 року в м. Черкаси для участі в судовому засіданні в апеляційному суді Черкаської області, де розглядалася апеляція прокуратури на виправдовувальний вирок суду першої інстанції, проїхавши при цьому 682 км по маршруту Христинвка Умань Ставище- Умань Черкаси Умань Ставище Христинівка; 04.02.2001 року він здійснив поїздку в смт. Ставище для укладення з адвокатом [PERSON] угоди про надання йому адвокатської допомоги на досудовому слідстві після скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції у звязку з чим проїхав 232 км по маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка; 05.02.2002 р. в с. Ст. Бабани Уманського району для зустрічі адвоката із свідком, який відбував покарання у виправній колонії та відібрання від нього пояснень, проїхавши 426 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань ст. Бабани Умань Ставище Умань Христинівка; 07.02.2002 р., 12.02.2002 р. , 13.02.2002 р., 16.02.2002 р., 17.02.2002 р., 27.02.2002 р., 03.04.2002 р., 13.04.2002 р., 15.04.2002 р., - в м. Христинівку для участі в слідчих діях в прокуратурі Христинівського району, проїзжаючи щодня 232 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка та проїхавши загалом 2088 км.; 20.04.2002 р. в м. Тальне Черкаської області для зустрічі адвоката із свідком та відібрання від ього пояснень, проїхавши 502 км по маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Тальне Умань Ставище Умань Христинівка; 05.09.2002 р. Та 30.10.2002 р. в м. Київ в астрономічну обсерваторію для отримання письмової довідки з метою встановлення певних обставин в кримінальній справі, проїжаючи щодня 510 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Київ Ставище Умань Христинівка та проїхавши загалом 1020 км.; 07.06.2002 р., 10.06.2002 р., 11.06.2002 р., 12.06.2002 р., 13.06.2002 р., 14.06.2002 р., 17.06.2002 р., 18.06.2002 р., 19.06.2002 р., 20.06.2002 р., 21.06.2002 р., 24.06.2002 р., 25.06.2002 р., 26.06.2002 р., 27.06.2002 р., 28.06.2002 р., 01.07.2002 р., 02.07.2002 р., 03.07.2002 р., 04.07.2002 р., 05.07.2002 р., 08.07.2002 р., 09.07.2002 р., 10.07.2002 р., 11.07.2002 р., 12.07.2002 р., 15.07.2002 р., 16.07.2002 р., 17.07.2002 р., 18.07.2002 р., 19.07.2002 р., 22.07.2002 р., 23.07.2002 р., 24.07.2002 р., 25.07.2002 р., 26.07.2002 р., 29.07.2002 р., 30.07.2002 р., 31.07.2002 р., 01.08.2002 р., 02.08.2002 р., 05.08.2002 р. в м. Христинівку для участі в слідчих діях та ознайомлення з матеріалами кримінальної справи в прокуратурі Христинівського району, проїжаючи щодня 232 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка та проїхавши загалом 9744 км.; 05.08.2002 р. в м. Черкаси в прокуратуру Черкаської області, проїхавши 738 км по маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Черкаси Умань Ставище Умань Христинівка; 02.09.2002 р. в м. Тальне для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи в Тальнівському районному суді, проїхавши 509 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Тальне Умань Ставище Умань Христинівка; 01.10.2002 р., 02.10.2002 р., 03.10.2002 р., 04.10.2002 р., 09.10.2002 р., 10.10.2002 р., 11.10.2002 р., 15.10.2002 р., 16.10.2002 р., 17.10.2002 р., 19.11.2002 р., 23.12.2002 р., 15.07.2003 р., 16.07.2003 р., 17.07.2003 р., 18.07.2003 р., 16.10.2003 р., 17.10.2003 р., 20.10.2003 р., 21.10.2003 р., 02.06.2004 р., 03.06.2004 р., 02.07.2004 р., 07.07.2004 р., 01.10.2004 р., 06.10.2004 р., 09.11.2004 р., 10.11.2004 р., 22.11.2004 р., 13.12.2004 р., 20.12.2004 в м. Тальне для участі в судових засіданнях в Тальнівському районному суді, проїзджаючи щодня 509 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Тальне Умань Ставище Умань Христинівка та проїхавши загалом 15779 км.; 09.02.2005 р. в смт. Ставище для складання заперечення на апеляційне подання прокуратури на виправдовувальний вирок суду першої інстанції, проїхавши 232 км. По маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Христинівка; 07.06.2005 року в м. Черкаси для участі в судовому засіданні в апеліційному суді Черкаської області, проїхавши 446 км по маршруту Христинівка Умань Ставище Умань Черкаси Умань Ставище Умнь Черкасти. Таким чином, використовуючи свій власний автомобіль у звязку з порушеною відносно нього кримінальною справою, він вимушено проїхав загалом 37670 км. та витратив 4143,7 л. Дизельного палива з розрахунку 11 л. на 100 км. Отже, при відшкодуванні витрат за купівлю дизильного палива відповідно до положень п. 14 «Положення про застосування ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», відшкодуванню підлягають у сумі 41 437 грн. 00 коп. 3)За весь час участі в слідчих діях, судових засіданнях він також витрачав власні кошти для забезпечення себе та адвоката [PERSON] харчуванням. Для цього кожного дня він витрачав 100 грн.. Всього з адвокатом [PERSON] він приймав участь у слідчих діях та в судових засіданнях 102 дні і витратив на харчування 10200 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. Оскільки з часу винесення вироку минув тривалий час, то зазначені витрати підлягають відшкодуванню із врахуванням індексу інфляції за період з 01.01.2005 року і по дату звернення до суду з заявою. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню сума в розмірі 22899 грн. 80 коп. 4)За участь адвоката [PERSON] на досудовому слідстві та в судових заіданнях він сплатив їй гонорар в загальній сумі 8000 грн.. Оскільки з часу винесення вироку минуло майже вісім років, то зазначені витрати також підлягають відшкодуванню із врахуванням індексу інфляції за період з 01.01.2005 року і по дату звернення з заявою до суду. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню сума в розмірі 17 960 грн. 62 коп. 5) Під час проведення досудового слідства, в жовтні 1998 року, постановою слідчого було накладено арешт на належне йому житло, а саме квартру в м. Хричтинівка. Оскільки вироком Тальнівського рацонного суду Черкаської області від 20 грудня 2004 року його виправдано у вчиненні злочину то дана квартира підлягала звільненню з під арешту. Враховуючи те, що його сімя перебувала в скруті оскільки практично всі належні їм кошти було витрачено на забезпечення кваліфікованої юридичної допомоги, відновлення його здоровя яке було підірвано за час його перебування під вартою, а інших отриманих доходів родини практично не вистачало на проживання, на початку 2005 року ними було прийнято рішення про продаж зазначеної квартири. Однак здійснити дані дії вони не змогли тому, що на належну йому квартиру згідно постанови слідчого від жовтня 1998 року накладено арешт і на день звернення з даним позовом до суду, арешт на квартиру не скасовано, а його позбавлено права розпоряджатися належним йому майном. Оскільки з моменту винесення виправдовувального вироку пройшло більше восьми років, а також на підставі зазначеного, він вважає що на його користь підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 400 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Представник прокуратури Черкаської області в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити позивачу в задоволенні позову, пояснивши, що [PERSON] у 2007 році звертався до Христинівського районного суду з позовом до УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, державного казначейства України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду. 8 червня 2011 року Христинівський районний суд Черкаської області, розглянувши справу, постановив рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. Стягнув з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] заподіяну йому моральну шкоду незаконними діями органів досудового слідства в сумі 200 000 грн. 5 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області рішення Христинівського районного суду від 08.06.2011 року в частині моральної шкоди залишила в силі. Судове рішення виконано, [PERSON] отримав відповідно до рішення кошти, тому вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди повинен бути залишений без розгляду, що стосується позову в частині стягнення матеріальної шкоди то провадження по справі в цій частинні повинно бути закритим, оскільки [PERSON] вже звертався з даною вимогою до суду та відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05.12.2011 року провадження по справі в тій частині закрито. Представник УМВС України в Черкаській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Представник Державного казначейства України в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача прокуратури Черкаської області, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди встановлюється законом. У разі закриття кримінальної справи за відсутності події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину громадянин має право на відшкодування шкоди, яка завдана незаконним притягненням як обвинуваченого, незаконним взяттям під варту і тримання під вартою та іншими діями, що обмежують права громадян, як це передбачено ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Судом встановлено, що вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2004 року, виправдано [PERSON] обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України(1960 р.) в звязку з недоведеністю його участі у вчинені злочину. Вказаний вирок суду набрав законної сили. Оскільки органами досудового слідства не було доведено участі [PERSON] у вчиненні інкрімінованого йому злочину за відсутністю доказів участі у скоєнні відповідного злочину, суд вбачає незаконність дій органів досудового слідства, якими [PERSON] завдано як матеріальної шкоди так і моральної шкоди, однак відповідно до рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 8 червня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто на його користь з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного казначейства України, заподіяну йому моральну шкоду незаконними діями органів досудового слідства в сумі 200 000 грн.. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2011 року дане рішення в частині стягнення моральної шкоди залшено без змін. Відповідно до заперечення Державної казначейської служби України від 09.04.2013 року (а.с. 34) [PERSON] 08.06.2012 року Державною казначейською службою України відшкодовано 200 000 грн. моральної шкоди завданої незаконними діями органів дізнання попереднього слідства та суду. Тому суд, вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо стягнення на його користь 400 000 грн. моральної шкоди не може бути задоволена, оскільки з цих підстав спір розглянутий, є рішення суду яке набрало законної сили та на даний час виконано. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення на користь позивача- Онищака В.П. за рахунок коштів державного бюджету України завдану матеріальну шкоду в сумі 489 179 грн. 42 коп., яку позивач обгрунтовує тим, що він неодноразово здійснював поїздки своїм власним автомобілем на судові засідання та збирання доказів своєї невинуватості, витрати на харчування його та адвоката, а також плату адвокату, то суд вважає її необгрунтованою, так як позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження розміру матеріальних витрат. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та ін. Особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та ін. осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed