Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк (далі Відповідач 2) про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акту опису та арешту майна, вказуючи на те, що між ним та [PERSON], було укладено письмовий договір купівлі-продажу від 06.12.2011г. автомобіля NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Згідно цього договору сплата грошових коштів на виконання договору відбувалася через представника відповідача 1 [PERSON] Згідно домовленості сторін за договором Позивач віддав в розпорядження, володіння та користування [PERSON] належний йому автомобіль [NUMBER], а також частинами передав різницю у вартості автомобілів у розмірі 9000 доларів США. Переоформити право власності на автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER], за умовами домовленості, [PERSON] повинен був протягом року, однак 26.12.2012 року співробітниками ДПС було затримано автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER], у зв'язку з тим, що постановою від 12.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, було накладено арешт на вказаний автомобіль, у зв'язку із знаходженням у виконавчому провадженні виконавчого листа про стягнення з Відповідача 1, як з солідарного відповідача, заборгованості за кредитним договором № 11064721000 від 26.10.2006 у розмірі 399 658, 28 доларів США на користь Відповідача 2. Вважає, що постановою про арешт, включення в акт опису і звернення стягнення на автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER], порушені його права, як фактичного власника даного майна. Зазначає, що порушення правил реєстрації транспортного засобу передбачених Правилами реєстрації та обліку автомобілів ... затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1988 № 1388, не може розцінюватися як порушення, яке вплинуло на законність підстав придбання ним права власності на автомобіль, у звязку з чим просить визнати за ним право власності на автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та виключити з акту опису й арешту майна від 22.01.2013 року, автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач у судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідач ПАТ Укрссиббанк у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 996349 виданого ВРЕВ №2 м. Донецьк при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 27.08.2010 року, транспортний засіб NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за Відповідачем 1 (а.с.85). Згідно письмового договору купівлі-продажу від 06.12.2011р. відповідач [PERSON]Н продав вищезазначений автомобіль позивачу. За цим договором сторони узгодили, що грошові кошти за автомобіль передаються через представника продавця [PERSON].(а.с.111). Як вбачається із довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 06.12.2011 року, р-р № 6748 [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON], від його імені здійснювати правочини повязані з розпорядженням та експлуатацією (в т.ч. продати) автомобілем марки NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6, 7). Як вбачається з розписок від 07.03.2012, 07.04.2012 та 11.05.2012 р.р. [PERSON] отримав від Позивача кошти в розмірі 5000 доларів США, 2000 доларів США та 2000 доларів США відповідно, за автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). Позивачем заявлено позов про визнання права власності на автомобіль NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та виключення його з акту опису та арешту посилаючись на те, що він придбав право власності на вказаний автомобіль на законних підставах, оскільки Відповідач 1 передав його разом з свідоцтвом про реєстрацію та у подальшому, впродовж року, після повного розрахунку, повинен був його зняти з реєстрації та оформити на нього, посилаючись на норми ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження, ст.ст. 328,638,655 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України закріплено поняття договору купівлі-продажу згідно, яких одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Таким чином, чинний ЦК України вказує, що купівля-продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладання письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи на час арешту автомобіля, автомобіль знаходився у користуванні позивача, про що свідчить акт опису й арешту майна державного виконавця (а.с.83, 84), таким чином передача предмета купівлі-продажу за договором відбулася. Крім того, виходячи с заяви відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, суд приходе до переконання, що сторони за договором купівлі-продажу автомобіля дійшли згоди з усіх його істотних умов, виконані всі зобовязання сторін за вказаним договором, та претензій один до одного з питань його виконання на теперішній час не мають. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.7 Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою КМУ №1388 від 07.09.1998р. власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). П.8 Правил визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання особами транспортних засобів, які є підставою для реєстрації цього майна в органах ВРЕР ДАЇ та до яких віднесено договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Позивач зазначає, що, виконати обов'язкові вимоги вищенаведеного Закону, зокрема зняти автомобіль з реєстраційного обліку за попереднім власником та у послідуючому зареєструвати на нього було на той час не можливо, т.я. автомобіль повинен був знятий з реєстрації Відповідачем 1 протягом року, після сплати Позивачем повної суми коштів. Однак, 06.12.2012 році, працівником ДАІ було затримано NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER] у звязку з тим, що на нього накладено арешт державним виконавцем. Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, наданих представником підрозділу примусового виконання рішень Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, в них на виконанні перебуває виконавче провадження № 30602611 з примусового виконання виконавчого листа №2-4484 від 17.11.2011, виданого Куйбишевським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ УкрСиббанк суму боргу за кредитним договором на загальну суму у розмірі 3185258 гривень (а.с.57). 18.01.2012 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 59). 12.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт транспортного засобу NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER](а.с.67). Таким чином, позивач вважає, що зазначені дії по відношенню до транспортного засобу порушують його права власності на майно, та має право як його власник визнати через суд права власності на нього та звільнити його з-під арешту. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та про звільнення майна з-під арешту. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в обґрунтування позовних вимог позивачем доведені ті обставини, що він набув право власності на транспортний засіб NISSAN Х-TRAIL 2.03НГ, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом придбання його у законного володільця, тому позовні вимоги повинні бути задоволені та визнано за позивачем право власності на вказаний автомобіль, у звязку з чим з нього необхідно зняти арешт накладений в порядку виконавчого провадження.

Outcome: approved