Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення 299380,36 євро заборгованості за кредитним договором № 505К від 12 листопада 2007 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №505К, згідно умов якого він отримав кредит в розмірі 85000 євро. Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки. Зобов'язання за вказаним договором було забезпечено договором поруки, укладеним 12 листопада 2007 року з поручителем [PERSON], яка, як солідарний боржник, відповідає перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] умов кредитного договору №505К від 12 листопада 2007 року. ПАТ КБ «Приват Банк» надсилало на адресу відповідачів письмову вимогу погасити заборгованість за кредитним договором №505К від 12 листопада 2007 року, однак вони на листи банку не реагують, в добровільному порядку борг не сплатили. Станом на 10 вересня 2013 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором склала 299380,36 євро. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в повному обсязі та судовий збір. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] - в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2011 року даний спір вирішено, стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором №505К від 12 листопада 2007 року. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №505К, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 85000 євро. [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у встановленому договором розмірі та строки. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №505К між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 12 листопада 2007 року було укладено договір поруки. Взятих на себе зобов'язань відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконали. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений законом строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 554 ЦК, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 6.1. кредитного договору №505К від 12 листопада 2007 року передбачено, що при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3,4.4 цього договору, п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договорів про видачу Траншів, а також Графіком погашення, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 цього договору, п.п.1.3,2.2.3 договорів про видачу Траншів, а також Графіком погашення, винагороди, передбаченої п.п. 4.5., 4.6 цього договору, а також п.п. 4.5, 4.6 договорів про видачу Траншів позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня. Згідно п. 6.2 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Відповідно до п. 6.6. кредитного договору №505К від 12 листопада 2007 року, при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2011 року з відповідачів було стягнуто в солідарному порядку в користь позивача заборгованість за кредитним договором №505К від 12 листопада 2007 року в розмірі 1732683,18 грн. Однак, відповідно до ст. 598 ЦК, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з роз'ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишилося не виконаним. На переконання суду, позов підлягає задоволенню за виключенням суми, стягненої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2011 року. Крім того, пунктами 6.1, 6.2 та 6.6 кредитного договору №505К від 12 листопада 2007 року передбачена відповідальність за порушення позичальником строків виконання взятих на себе зобов'язань: пеня та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність за одне й те саме порушення договірного зобов'язання. Це суперечить вимогам ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин суд приходить до переконання, що немає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення з відповідачів суми штрафу. На підставі ст.ст.526, 536, 549, 554, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial