overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем з 07.09.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку Валерію, [INFO]. Сумісне життя не склалося, тому на теперішній час проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання доньки не надає, вихованням не займається, тому позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенны позовних вимог в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони з 07.09.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку Валерію, [INFO]. (а.с.2-3). Дитина знаходиться на утриманні матері та проживає з нею, батько дитини матеріально дитину не утримує. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. На доведеність позовних вимог зазначила, що вона повинна була відповідно до довіреності від 16.03.2011 року оформити на ім’я [PERSON] спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], яка померла 08.03.2010 року. Коли заявниця звернулася до нотаріуса з цим наміром, їй було відмовлено, оскільки пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк пропущено за поважних причини, оскільки [PERSON] проживає в Молдові і з нею було втрачено зв'язок, тому повідомити їй про відкриття спадщини не було змоги, тому просить у судовому порядку про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивачки, діюча на підставі довіреності, до судового засідання не з’явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог позивачки. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що ПетряєваМарина Костянтинівна є матір’ю [PERSON] (а.с. 18). Встановлено, що [PERSON] померла 08.03.2010 року (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, єдиною спадкоємицею за законом є донька померлої - [PERSON], яка на теперішній час постійно проживає в Молдові (а.с.13-17). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений строк спадщини, яка відкрилася після смерті матері не прийняла. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд знаходить, що доводи представника спадкоємиці – позивача у справі про поважність пропуску строку для прийняття спадщини за поважних причин заслуговують на увагу, а тому вважає можливим подовжити строк для прийняття спадщини на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. На доведеність своїх вимог зазначив, що відповідач по справі є його батьком, який має постійне місце роботи, отримує щомісячно гідну заробітну плату. Позивач на теперішній час навчається на денному відділенні у Дзержинському гірничому технікумі та закінчує навчання в червні 2014 року, тому потребує від батька матеріальної допомоги до закінчення навчання, оскільки мати не в змозі повноцінно забезпечити його матеріально усім необхідним для навчання, крім того вона має на утриманні ще одного сина, [INFO]. Просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі ? частини від всіх видів доходу, щомісячно, до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2014 року. Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З матеріалів справи вбачається, що позивач навчається на третьому курсі денного відділення у Дзержинському гірничому технікумі та закінчує навчання в червні 2014 року (а.с. 4). В суді встановлено, що позивач власних доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач є дієздатним, має постійне місце роботи, отримує щомісяця заробітну плату, тому має змогу надавати сину матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2013 року, на період його навчання, тобто до 30.07.2014 року. На підставі ст.ст. 182,199,200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона від 14.08.1999 року, після розірвання шлюбу залишщити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] В обґрунтування позову посилалася на те, що 14 серпня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження видане Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона від 14 серпня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникла взаємоповага і почуття, що були на момент укладення шлюбу. Спільне господарство вони не ведуть протягом тривалого часу. Вважала, що подальше збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.08.1999 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] З позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. При зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного, ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2013 року звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визначення часток майна, що є у спільній сумісній власності. В позові зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради згідно з розпорядженням № 15884/1 від 16.02.1998 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири. При зверненні до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори м. Кременчука з заявою для прийняття спадщини позивачу було відмолено в оформленні спадщини оскільки не визначені частки кожного із співвласників. Просила суд визначити частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності на вказану квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без їх участі. Представник третьої особи першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради згідно з розпорядженням № 15884/1 від 16.02.1998 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири. При зверненні до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори м. Кременчука з заявою для прийняття спадщини позивачу було відмолено в оформленні спадщини оскільки не визначені частки кожного із співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Домовленості про визначення часток у спірній сумісній власності між власниками не було, тому суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. За [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] необхідно визначити по 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2013 року позов [PERSON] до голови правління публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії було задоволено частково. Суд вирішив: визнати бездіяльність публічного акціонерного товариства «Кредобанк» у ненаданні [PERSON] відповіді на її звернення. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Кредобанк» надати [PERSON] письмову відповідь на її звернення. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в дохід держави 14,70грн. (чотирнадцять гривень 70 копійок) судового збору. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди - відмовити. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 114,70грн. (сто чотирнадцять гривень 70 копійок) судового збору за позовну вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні рішення під час судового розгляду судом стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення судових витрат з відповідача не ухвалено рішення. З ініціативи суду вирішується питання щодо стягнення судових витрат по справі. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні позивача до суду з даним позовом, останньою було сплачено 214,70грн. (двісті чотирнадцять гривень сімдесят копійок) судового збору, про що свідчить квитанція № 146 від 27 травня 2013 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2013 року позов [PERSON] до голови правління публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії було задоволено частково. Суд вирішив: визнати бездіяльність публічного акціонерного товариства «Кредобанк» у ненаданні [PERSON] відповіді на її звернення. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Кредобанк» надати [PERSON] письмову відповідь на її звернення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір) . За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача сплачені останньою 214,70грн. (двісті чотирнадцять гривень сімдесят копійок) судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій зазначила, що 31 жовтня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Просить суд шлюб, вкладений між нею та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні із позовними вимогами погодився у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 31 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згодна, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій зазначила, що 22 червня 2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Просить суд шлюб, вкладений між нею та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні із позовними вимогами погодився у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 22 червня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згодна, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником будинку по [ADDRESS]. У зазначеному домоволодіння крім неї зареєстровані та постійно проживають [PERSON], її діти [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON] У спірному помешканні відповідач не проживає з 2005 року та з того часу житлом не користується, не несе витрат по його утриманню, а тому [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі позивач підтверджує відповідними актами від 16.03.2013 року, 16.05.2013 року, 27.08.2013 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] підтримавши позовні вимоги, просить їх задовольнити, оскільки відповідач більше восьми років не проживає у спірному помешканні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Домоволодіння в [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON], що стверджується договором дарування від 07 серпня 2012 року. [PERSON] у квартирі не проживає з 2005 року, однак не знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Підстав збереження жилого приміщення за [PERSON] передбачених ст.71 ЖК України, судом не встановлено. Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до актів житлово-комунального підприємства «Галицьке» від 16.03.2013 року, 16.05.2013 року,27.08.2013 року [PERSON] під час огляду був відсутній у будинку, зі слів мешканців та свідків він не проживає у вказаному будинку з 2005 року. Враховуючи, що позивач є власником спірного будинку [ADDRESS], відповідач не проживає у будинку, не користується житлом більше 8 років, однак не здійснив зняття з реєстраційного обліку, чим чинить перешкоди позивачці у здійсненні права користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов є обгрунтованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов»язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання неповнолітньої дитини. Позивач позовні вимоги підтримала та просила справу слухати за її відсутністю, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден, просив слухати справу за його відсутністю, про що надав суду заяву. Судом були досліджені такі матеріали справи: як свідоцтво про шлюб, копія свідоцтва про народження дитини, заява позивачки, заява відповідача. Судом встановлено, що шлюб був зареєстрований сторонами 25 липня 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2013 року через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не має. Сторони знаходились у сімейно-правових відносинах. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При таких обставинах суд вважає, за необхідне, позов задовольнити, шлюб розірвати. На підставі викладеного ст.ст.104,105,110,112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Рішенням Солом'янського районного суду м Києва від 12 червня 2013 року позовні вимоги позивача задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» заборгованість в розмірі 3 675,23 грн., з яких 2 986,15 грн. - основного боргу; 436,28 грн. - індекс інфляції; 3% річних у розмірі 252,81 грн. Атакож стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» судові витрати в розмірі 214,60 грн. При цьому , судом при ухваленні заочного рішення не вирішено питання щодо стягнення на користь позивача витрати пов'язанні з оплатою розміщення оголошення в газету «Урядовий кур'єр» щодо виклику в судове засідання відповідача. 14.10.2013 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення з даного питання. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої подавали докази і давали пояснення , не ухвалено рішення 2)суд, вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання, судом ухвалено про розгляд заяви у їх відсутність. Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2013 року представником позивача через канцелярію суду була подана заява, в якій вона просила додатково стягнути з відповідача витрати пов'язанні з розміщенням оголошення в газету «Урядовий кур'єр» щодо виклику в судове засідання відповідача. Відповідно до п. 1 Розпорядження КМУ «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2012 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме» визначити друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2012 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, газету «Урядовий кур'єр». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вище викладене, оскільки, позивачем понесено додаткові судові витрати щодо повідомлення відповідача про дату час та місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення в газету «Урядовий кур'єр», суд вважає доцільним ухвалити додаткове рішення щодо зазначення суми понесених позивачем додаткових судових витрат.

Outcome: approved