Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача з нарахування оплати за газ неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити розрахунок вартості спожитого газу відповідно до п. 16-1 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Зазначені позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2012 року працівниками відповідача був знятий газовий лічильний, встановлений у квартирі позивача, і направлений на періодичну повірку; згідно довідки від 03.07.2012 року № 4714 цей газовий лічильник визнаний непридатним; проте письмове повідомлення позивач про це позивач отримала лише 13.05.2013 року. Весь цей час вона сплачувала плату за користування газом за середньомісячним обсягом споживання газу в аналогічному періоді попереднього року. Але відповідач, крім сплачених позивачем сум, нарахував ще 501 грн. 46 коп. заборгованості, з якою позивач не згоден. У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали, пояснили, що працівники відповідача зняли в їх квартирі лічильник для періодичної повірки, але замість нього не було встановлено іншого лічильника, а тому позивач здійснював оплату згідно п. п. 16-1 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, тобто за середньомісячним обсягом споживання газу в аналогічному періоді попереднього року. Але окрім сплачених позивачем сум, відповідач незаконно нарахував ще 501 грн. 46 коп. заборгованості. Письмове повідомлення про те, що газовий лічильник позивача визнаний непридатним, позивач отримала тільки 13.05.2013 року. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що дійсно 30.05.2012 року працівники відповідача зняли газовий лічильник у позивача, але через фінансові труднощі йому встановили не лічильник з обмінного фонду, а перехідний пристрій. 03.07.2012 року лічильник газу позивача був визнаний непридатним, про що позивач неодноразово повідомлялася шляхом направлення письмових повідомлень. Проте позивач до травня 2013 року не вчинив жодних дій для встановлення нового лічильника газу. Крім того, оскільки позивачу на період повірки газу не було встановлено лічильник газу з обмінного фонду, йому здійснювалися нарахування оплати за користування газом згідно п. 16-1 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Проте, у зв'язку з тим, що позивач у 2011 році не допускав працівників для зняття фактичних показань лічильника газу та не з'являвся до Попаснянського МРУЕГГ для звіряння показань, порушуючи при цьому п. 29 Правил, на період зняття лічильника газу для проведення його періодичної повірки розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до розрахунків у 2010 році, а не у 2011 році. Вислухавши думки сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. 17.03.2006 року між позивачем і відповідачем було укладено договір про надання послуг постачання газу (а.с. 4-11). 30.05.2012 р. працівники відповідача зняли лічильник газу позивача для проведення його періодичної повірки, що підтверджується поясненнями обох сторін і актом зняття лічильника газу на періодичну повірку (а.с. 24). Зокрема, згідно з актом, на момент зняття лічильника його показання становили "06104 куб. м.", а на період повірки встановлено перехідний пристрій. Згідно довідки № 4717 від 03.07.2012 р. лічильник газу позивача визнаний непридатним для застосування. Представник відповідача надав суду копії повідомлень позивачу від 11.07.2012 р., 15.08.2012 р., 12.09.2012 р., 17.10.2012 р., 21.12.2012 р., 24.01.2013 р., 14.02.2013 р., 20.03.2013 р., 13.05.2013 р. про те, що його лічильник газу визнаний непридатним для застосовування (а.с. 35-39), проте представник відповідача не надав жодних доказів того, що позивач отримав ці повідомлення. Навпаки, як вбачається з листів начальника Попаснянського МРУЕГГ № 955 від 24.05.2013 року та № 956 від 27.05.2013 р., 30.05.2012 р. працівники відповідача зняли лічильник газу позивача для проведення його періодичної повірки; згідно довідки № 4717 від 03.07.2012 р. лічильник газу позивача визнаний непридатним для застосування; після отримання цієї довідки були здійснені неодноразові спроби повідомити позивача нарочним про цей факт, але через відсутність його дома ці спроби були безрезультатними; ініціативи дізнатися про результати повірки позивач не проявляв; позивача було повідомлено про результати повірки в травні 2013 року (а.с. 27, 77). Як вбачається з наданої представником відповідача інформації по особовому рахунку позивача (а.с. 40-41, 51), відповідачем були зафіксовані наступні показання лічильника позивача: 30.04.2010 3300 куб. м.; 31.05.2010 3330; 30.06.2010 3350; 31.07.2010 3360; 31.08.2010 3365; 30.09.2010 3385; 31.10.2010 3535; 30.11.2010 3685; 31.12.2010 3885; 31.01.2011 4185; 28.02.2011 4415; 30.04.2011 4763; 31.01.2011 4185; 28.02.2011 4415; 28.03.2011 4640; 30.04.2011 4763; 31.07.2011 4790; 31.12.2011 5278. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій і касових чеків про оплату за природний газ (а.с. 54-73, 82-96), показання лічильника позивача становили станом на: квітень 2010 р. 3300 куб. м.; травень 2010 р. 3330; червень 2010 р. 3350; липень 2010 р. 3360; серпень 2010 р. 3365; вересень 2010 р. 3385; жовтень 2010 р. 3535; листопад 2010 р. 3685; грудень 2010 р. 3885; січень 2011 р. 4185; лютий 2011 р. 4415; березень 2011 р. 4639; квітень 2011 р. 4763; травень 2011 р. 4770; червень 2011 р . 4779; липень 2011 р. 4790; серпень 2011 р. 4797; вересень 2011 р. 4802; жовтень 2011 року 4877; листопад 2011 року 5042; грудень 2011 р. 5278; січень 2012 р. 5498; лютий 2012 р. 5791; березень 2012 р. 6016; квітень 2012 р. 6093; травень 2012 р. 6103. Таким чином, оскільки інформація про щомісячні показання лічильника газу, що міститься в квитанціях про оплату позивачем спожитого газу, в цілому не суперечить інформації, наданій відповідачем, а також показанням лічильника газу позивача в момент зняття на періодичну повірку, суд приходить до висновку, що інформація про щомісячні показання лічильника газу, що міститься в квитанціях про оплату позивачем спожитого газу, відповідає дійсності. Суд бере до уваги те, що як позивач, так і відповідач вважають, що в даному випадку при оплаті газу на період періодичної повірки слід керуватися п. 16-1 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Проте відповідач всупереч положенням цієї норми нараховував суму, яка підлягає оплаті позивачем за спожитий газ, виходячи з середньомісячного обсягу споживання позивачем газу в аналогічному періоді не попереднього року, а року, що передував йому. Проте, відповідно до п. 16-1 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, у разі коли замість тимчасово вилученого лічильника неможливо встановити інший, розрахунки із споживачем здійснюються залежно від середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що позивач не надавав своєчасно інформацію про показання його лічильника в 2011 році, з огляду на наступне: по-перше, правило, передбачене п. 16-1 указаних вище Правил, має загальний характер і не містить виключень, у тому числі пов'язаних із періодичністю надання споживачем інформації про показання лічильника; по-друге, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів того, що позивач у 2011 році не допускав контролерів відповідача для зняття показань лічильника газу; по-третє, позивачем надані квитанції та касові чеки, які підтверджують, що він щомісячно, у тому числі в 2011 і 2012 роках, сплачував за спожитий газ, указуючи показання лічильника газу, які суд вище визнав достовірними. Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки дії відповідача щодо нарахування позивачу суми оплати за спожитий газ за період періодичної повірки лічильника газу, спираючись на дані про обсяги споживання позивачем газу в 2010 році, є незаконними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved