Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом відповідачів «про стягнення заборгованості за кредитним договором». В обґрунтування позову зазначив, що між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово – інвестиційний банк» (надалі банк змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово – інвестиційний банк» та ухвалою суду від 25.12.13 року позивача було замінено на належного – ТОВ «Кредитні ініціативи») та [PERSON] було укладено кредитний договір №15-9350-5735/07, відповідно до умов якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у сумі 138000,00 доларів США строком до 18.12.2027 року, а позичальник зобов’язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,9% річних та виконати зобов’язання згідно кредитного договору у повному обсязі. Погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися у відповідності до графіку, що є невід’ємною частиною даного Кредитного договору. Крім того, у позовній заяві позивач вказує на те, що кредит надавався [PERSON] на придбання нежилого приміщення та ремонт. Зобов’язання за Кредитним договором забезпечено [PERSON] поруки, укладеним між Банком та [PERSON], у відповідності до умов якого, остання зобов’язалася у випадку невиконання та/або прострочення виконання [PERSON] зобов’язань за Кредитним договором виконати зобов’язання по погашенню заборгованості у солідарному порядку. Також, як вказано у позові, зобов’язання за вказаним кредитним договором було забезпечено договором іпотеки № 15-94/50-8233/07 від 19.12.2007 року, укладеного з [PERSON], згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: приміщення № 236-1, 236-2,236-3,236-4,236-4,236-5,236-6,236-7, загальною площею 65,9 метрів квадратних на першому поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташовані за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоногвардійський, буд. 12, що після проведення повного розрахунку стане власністю [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу приміщень, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого призваним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 19.12.2007 року за реєстровим №7494 і зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 19.12.2007 року № 2582911. предмет іпотеки оцінюється у 697610 грн. Відповідачі належним чином умови договорів не виконували, внаслідок чого станом на 21.03.2011 року виникла заборгованість у розмірі 238315,22 доларів США, що еквівалентно 1 892 389,67 грн. за курсом НБУ станом на 16.03.2011 року, яка складається з основної заборгованості за кредитом: 129 375 доларів США, що еквівалентно 1 027 328,06 грн.; заборгованості по відсоткам - 23 562,70 доларів США, що еквівалентно 187 104,33 грн.; пені за несвоєчасну сплату кредиту з 12.04.2010 року по 21.03.2011 року – 4899,12 доларів США, що еквівалентно 38 902,44 грн.; пен за несвоєчасну сплату відсотків з 20.01.2010 року по 21.03.2011 року – 2853,40 доларів США, що еквівалентно 22657,99 грн., штрафу за невиконання п.п. 4.2.7, 4.2.8, 4.2.10 кредитного договору – 77625 доларів США, що еквівалентно 616396,83 грн. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором, покласти на відповідачів, понесені судові витрати у розмірі 1820,00 грн., а також звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Ухвалою суду від 25.12.2013 року первісного позивача було замінено на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи». У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Відповідачі до судового засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності зі ст. 536 того ж Закону за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, “Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ... у строк та в порядку, що встановлені договором”. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, “Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу”. Згідно ст. 625 ЦК України, “Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом”. Згідно ст.611 ЦК України, “У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.” Згідно ч.2 ст.612 ЦК України, “Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення”. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, у відповідності з вимогами статей 546-552 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), розмір якої встановлюється згідно договору в грошовій сумі, яку боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, у випадку прострочення виконання. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов’язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, у частині 1 ст. 524 ЦК України вказано, що зобов’язання має бути виражене у грошовій одиниці України – гривні, проте частиною 2 тієї ж статті передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов’язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною другою ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з вимогами ст. 582 ЦК України оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов’язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч.1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року із змінами, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Статтею 7 цього Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У відповідності до ч. 1 та ч.3 ст. 33 того ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» , якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. У відповідності до абзацу 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Як вбачається з Кредитного договору № 15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року банк надав Позичальнику кредит у сумі 138000 доларів США на умовах, передбачених цим договором на придбання нежилого приміщення – 117300,00 доларів США та ремонт цього приміщення – 20700,00 доларів США. Дата повернення кредиту визначається відповідно до графіків (Додаток №1,2), який є невід’ємною частиною цього [PERSON], в кінцевий строк не пізніше 18 грудня 2027 року, або 30 днів з моменту отримання від Банку вимоги про повернення кредиту у зв’язку з настанням одного із випадків вказаних в п. 4.3.2 цього [PERSON], за користування кредиту встановлюється процентна ставка в розмірі 12.9% річних, проценти нараховуються Банком та сплачуються у валюті надання кредиту. Кредит надається Позичальнику на придбання нежилого приміщення та ремонт. (розділ 2 та п. 3.1. кредитного договору) Відповідно до умов п. 4.2 Кредитного договору, Позичальник зобов’язався використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту перед Банком відповідно до п. 2.2. цього договори, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом на умовах та в порядку , передбачених цим договором, а також суми передбачених цим [PERSON], штрафних санкцій. Достроково погасити заборгованість за цим [PERSON] протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення від Банку про вимогу достроково виконати зобов’язання за даним [PERSON] у випадках, передбачених п. 4.3.2 [PERSON]. Пунктом 4.3.2 цього ж [PERSON] має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, а також суму штрафних санкцій, передбачених цим [PERSON], у випадках коли: позичальник затримав виконання своїх обов’язків по поверненню частини кредиту згідно графіку та/або сплаті процентів за користування кредитом більш ніж на 1 (один) календарний місяць; сума заборгованості позичальника перед банком по цьому [PERSON] перевищує суму кредиту більш ніж на 10% (десять відсотків); повторної несплати чергових платежів по кредиту в сумі більш ніж 5% (п’ять відсотків) від суми кредиту. Розділом 5 Кредитного договору передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов’язань, а саме: у п. 5.2. вказано, що у випадку прострочення виконання зобов’язання Позичальник зобов’язується сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 12.0% річних за весь час прострочення платежу; п. 5.3 передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення; пунктом 5.5. встановлена відповідальність позичальника за невиконання прийнятих на себе зобов’язань, передбачених п.п. 4.2.7,4.2.8,4.2.10 Кредитного договору у вигляді сплати штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості за кожний випадок невиконання. Крім того, зі змісту Кредитного договору вбачається, що [PERSON] вправі передати свої права по даному договору іншій особі шляхом продажу прав або укладення договору про відступлення права вимоги. (п. 4.3.9) (а.с.9-12,13-15,16-17) У відповідності до [PERSON] № 15-93/50-5735/07-1 про внесення змін до кредитного договору №15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року (а.с.18) Додаток №1 та Додаток №2 до Кредитного договору, які є невід’ємною частиною Кредитного договору, викладені у новій редакції (а.с.18-20, 21-23) Відповідно до договору поруки № 15-94/50-8234/07 від 19.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово – інвестиційний банк» та [PERSON], остання є поручителем, яка зобов’язалася перед Кредитором відповідати за погашення боргу за Кредитним договором, на засадах солідарного боржника в тому ж обсязі, що й Позичальник. Згідно з п. 4.1. того ж [PERSON] поруки, у випадку невиконання Позичальник та Поручитель є солідарними боржниками перед Кредитором, та залишаються зобов’язаними за Кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов’язань за ним у повному обсязі. (а.с.27) Крім того, у відповідності до наданої суду копії [PERSON] іпотеки № 15-94/50-8233/07 від 19.12.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово – інвестиційним банком та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 7496, в реєстрі для заборон за № 998, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору про надання споживчого кредиту № 15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року, укладеного мід Іпотекодержателем та Іпотекодавцем. Предметом іпотеки є приміщення № 236-1, 236-2,236-3,236-4,236-4,236-5,236-6,236-7, загальною площею 65,9 метрів квадратних на першому поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташовані за адресою: м. Донецьк, пр-т Червоногвардійський, буд. 12, що після проведення повного розрахунку стане власністю [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу приміщень, укладеного між Іпотекодавцем та [PERSON]. (п. 1.3 договору) Крім того, у відповідності до вимог п. 5.1 цього ж [PERSON], Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати майно, якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем будь – яких умов Кредитного договору вони не виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до умов Кредитного договору строки суми кредиту; та/або несплаті або частковій несплаті в строк сум відсотків; та/або несплаті або частковій несплаті строк сум неустойок, а також при настанні інших обставин, встановлених в умовах Кредитного договору, які тягнуть розірвання або припинення Кредитного договору. (а.с.24-26) Банк виконав свої зобов’язання перед відповідачем [PERSON] щодо надання останньому кредитних коштів за Кредитним договором № 15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року, що підтверджується наданими суду копією кредитного договору, копією заяви – анкети позичальника на отримання кредиту. (а.с.34,38). Крім того, як вбачається з наданих суду копій вимог, які направлялися на адресу відповідачів, позивач у позасудовому порядку звертався до останніх з вимогою дострокового погашення наявною заборгованості за кредитом, однак ці вимоги відповідачами були проігноровані. (а.с.39,40) З розрахунків заборгованості за Кредитним договором № 15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року (а.с. 28,29,30,31,32) вбачається, що відповідачами взяті на себе зобов’язання за вищевказаним Кредитним договором належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21.03.2011 року становить 238315,22 доларів США, що еквівалентно 1 892 389,67 грн. за курсом НБУ станом на 16.03.2011 року, яка складається з основної заборгованості за кредитом: 129 375 доларів США, що еквівалентно 1 027 328,06 грн.; заборгованості по відсоткам - 23 562,70 доларів США, що еквівалентно 187 104,33 грн.; пені за несвоєчасну сплату кредиту з 12.04.2010 року по 21.03.2011 року – 4899,12 доларів США, що еквівалентно 38 902,44 грн.; пен за несвоєчасну сплату відсотків з 20.01.2010 року по 21.03.2011 року – 2853,40 доларів США, що еквівалентно 22657,99 грн., штрафу за невиконання п.п. 4.2.7, 4.2.8, 4.2.10 кредитного договору – 77625 доларів США, що еквівалентно 616396,83 грн. Крім того, згідно з наданою суду копією [PERSON] про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово – інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», останнє прийняло Кредитний Портфель та зобов’язалося сплатити за нього Первісному Кредитору грошову винагороду (Ціну продажу) на умовах, визначених цим [PERSON]. Після чого ТОВ «Кредитні ініціативи» стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні права вимоги за кредитами. (а.с.128-158) З копії [PERSON] з реєстру Боржників (додаток 1 до [PERSON] відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року), вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги та стало новим кредитором за Кредитним договором №15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року. (а.с.159) У відповідності до копії [PERSON] про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово – інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняв та набув Права, що передаються за Договорами забезпечення на умовах, визначених цим [PERSON]. Після чого ТОВ «Кредитні ініціативи» стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні права вимоги за договорами іпотеки. (а.с.120-127) З копії [PERSON] з реєстру Боржників (додаток 1 до [PERSON] про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року), вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги та стало новим кредитором за договором іпотеки №15-94/50-8233/07 від 19.12.2007 року. (а.с.160) З копії повідомлення про відступлення права вимоги, адресованого [PERSON], вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомляв позичальника про відступлення права вимоги за Кредитним договором та [PERSON] іпотеки, укладених між [PERSON] та ПАТ «Промінвестбанк», у вказаному повідомленні визначена загальна сума заборгованості за кредитним договором, а також вказані реквізити нового кредитора. Вказане повідомлення направлялося на адресу [PERSON] (а.с.161-162,163) При цьому, представником позивача суду не було надано доказів того, що відповідачу [PERSON] новим Іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи» була направлена письмова вимога про усунення порушення за Кредитним договором, у якій зазначений стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Також, не надано доказів, що така письмова вимога ТОВ «Кредитні ініціативи» була отримана [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» порушений порядок звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, необхідно зазначити, що чинним законодавством України заборонене одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суму заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги частково, стягнувши з відповідачів у солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості за Кредитним договором № 15-93/50-5735/07 від 19.12.2007 року у розмірі 238 315,22 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 892 389,67 грн. У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого в доход держави судового збору в сумі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно – технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. належить стягнути з відповідачів у рівних частках відповідно. На підставі викладеного,

Outcome: partial