Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що [PERSON], є спадкоємецею громадянки України [PERSON], [INFO] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ІН [NUMBER]), згідно заповіту, посвідченого 30.05.2000р. [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстр. № 675. В грудні 2000 року [PERSON] виїхала до Туніської Республіки до своєї доньки. З моменту виїзду [PERSON] за кордон контакти припинилися і не було достовірної інформації щодо неї та стану її здоров'я. У вересні 2013 року позивач отримала засвідчену копію Витягу з реєстру актів громадянського стану (бланк 101499, рік 2006, Акт №54) про смерть [PERSON], виданий Міністерством внутрішніх справ і місцевого розвитку Туніської Республіки, легалізований Посольством України у Туніській Республіці, та надісланий за запитом Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Після отримання Витягу з реєстру актів громадянського стану позивач звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та за отриманням свідоцтва про право на спадщину. У відповідь 20.09.2013 року була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було роз'яснено, що у зв'язку із тим, що Витяг з реєстру актів громадянського стану засвідчує смерть [PERSON], як такою, що настала [INFO] року, то в судовому порядку потрібно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином до моменту отримання в вересні 2013 року, за запитом Самарського районного суду м. Дніпропетровська, Витягу з реєстру актів громадянського стану позивач не мала достовірної інформації про смерть спадкодавиці та документів на підтвердження факту її смерті, тому не мала законної можливості звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини. Вважає ці обставини поважними, оскільки пов'язані з об'єктивними та істотними труднощами щодо отримання інформації про особу, яка проживає в іншій державі. Слід також врахувати, що при виїзді за кордон [PERSON] не залишила своєї точної поштової адреси, а спілкування із іноземними органами ускладнено використанням у листуванні іноземної мови. Саме через це було пропущено 6-ти місячний термін встановлений Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 2-3). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник Дніпропетровської міської ради до суду не з'явився, про ча та місце судового розгляду справи зазначений орган місцевого самоврядування був повідомлений належним чином, що дає суду підстави для застосування норм ст.ст. 169, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України та для заочного розгляду справи. Представник третьої особи - державний нотаріус Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за відсутності їх представника (а.с. 24). Вислухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановлених у судовому засіданні. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №7/798-97, було зареєстровано КП «ДМБТІ» у реєстрову книгу за №135п-66 за [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 вересня 2005 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у спадковій справі №88/01 за реєстровим № 1-1490, спадкоємцем за заповітом [PERSON], померлого [INFO] року, є [PERSON], свідоцтво видане на ? частку квартири [ADDRESS] (а.с. 18). Право власності [PERSON] за заповітом на ? частку зазначеної квартири підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» за №8818211 від 02.11.2005 року, реєстраційний №11997593 (а.с. 19) 30 травня 2000 року [PERSON] склала заповіт, що в той же день було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 675, за умовами якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала усе належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося - [PERSON] (а.с. 9). [INFO] року [PERSON], громадянка України, [INFO], померла у м.Маннуба Туніської Республіки, що підтверджується витягом з реєстру актів громадянського стану, реєстр актів про смерть, акт № 54 2006 року, виданий у м. Туніс 12 березня 2013 року, засвідчено справжність попереднього підпису Посольством України в Туніській Республіці 19 березня 2013 року консулом М.М. Собко, у французькому варіанті (а.с. 4), та у перекладі українською мовою перекладачем [PERSON], підпис перекладача засвідчено 19 вересня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №5739 (а.с. 5-7). Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою постановою від 20 вересня 2013 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] року [PERSON], оскільки [PERSON] не вчинила дій, що підтверджували прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкодавця (а.с.8). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведені обставини позивач, яка є спадкоємцем померлої за заповітом, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України протягом шести місяців мала подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Проте із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк позивач не звернулася, що зумовлене відсутністю в неї інформації про смерть спадкодавця, документ про що був виданий 13 бередня 2013 року органами іншої держави і одержаний позивачем лише у вересні 2013 році. Зазначені обставини суд приймає як поважні і такі, що перешкоджали їй своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем було пропущено з поважних причин строк для прийняття спадщини. При цьому суд вважає достатнім для вчинення відповідних дій для подачі заяви про прийняття спадщини у три місяці з дня набрання цим рішеннм суду законної сили. На підставі викладеного і

Outcome: approved