Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 160098,76 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1 279 669,39 грн., та пені в сумі 4418618 грн. Позов обґрунтований наступним. На підставі кредитного договору від 13 жовтня 2008 р. № ML-019/108/2008 закрите акціонерне товариство "ОТП Банк" (надалі - ЗАТ "ОТП Банк") надало [PERSON] кредит в сумі 113220 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у передбачені договором строки, сплативши плату за користування кредитними коштами і виконати інші зобов'язання за договором. 12 жовтня 2009 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до якого [PERSON] було надано транш в сумі 1645,89 доларів США. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту в сумі 114446,59 доларів США та заборгованість по процентах в сумі 45652,17 доларів США. Окрім того відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору відповідачу нарахована пеня з розрахунку 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення, що становить 4418618 грн. Позивач набув право вимоги до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 р. [PERSON], не визнаючи первісний позов, пред'явив до ТОВ "ОТП Факторинг" зустрічний позов про визнання кредитного договору від 13 жовтня 2008 р. № МL- 019/108/2008 недійсним. В обґрунтування зустрічних вимог [PERSON] зазначив, що кредитний договір він уклав на прохання рідного брата [PERSON], якому були потрібні кошти на розвиток бізнесу, проте з певних причин оформити кредит на своє ім'я він не мав можливості. Як запевнив його брат, саме він буде здійснювати повернення кредиту і нести усі ризики, пов'язані з вказаним договором. При цьому працівники Голосіївського відділення ЗАТ "ОТП Банк" переконали його, що він буде повністю застрахований від негативних наслідків неповернення кредиту, якщо надасть на ім'я брата довіреність на отримання коштів і обслуговування кредиту, а брат передасть в іпотеку банку нерухоме майно. Таким чином його волевиявлення на укладення даного кредитного договору було обумовлене роз'ясненнями працівників банку. Після підписання ним усіх документів кошти за кредитним договором отримав брат, і він же займався обслуговуванням кредиту. Після того як за даним кредитним договором виникла заборгованість, за рекомендацією працівників банку у жовтні 2010 р. вони з братом подали до банку заяви про заміну боржника у зобов'язанні. Так як жодної відповіді від банку він не отримав, то вважав, що усі питання вирішені. Коли навесні 2011 р. йому знову почали телефонувати з банку з приводу неповернення кредиту, він дізнався від брата, що у заміні боржника та у реструктуризації боргу їм відмовили. Отримавши у вересні 2011 р. досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, він направив позивачу листа з вимогою реалізувати передану братом в іпотеку квартиру, після чого жодних звернень ні від банку, ні від позивача до нього не надходило. За міркуванням позивача кредитний договір був укладений внаслідок помилки, яка полягає в тому, що він довірився представникам банку, які переконували його в тому, що передана братом в іпотеку квартира повністю покриває отриманий кредит, і він не буде нести жодної відповідальності за невиконання зобов'язань за договором. В судовому засіданні представник позивача Зяхор О.В. первісний позов підтримала, вимоги зустрічного позову не визнала пославшись на його безпідставність. Пояснила, що перед підписанням договору позивач заповнив анкету-заяву на отримання іпотечного кредиту і надав документи про свою платоспроможність, а його дружина надала свою згоду на отримання ним кредиту. Таким чином позивачем були здійснені певні підготовчі дії перед підписанням кредитного договору, що вказує на те, що він діяв свідомо і повністю розумів значення своїх дій та обсяг відповідальності за кредитним договором. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов не визнали, вимоги зустрічного позову підтримали пославшись на викладені у заяві обставини. [PERSON] додатково пояснив, що уповноважені особи банку знали, що він є лише формальним позичальником, і саме вони остаточно умовили його підписати кредитний договір. Кредитні кошти були отримані його братом, і він же займався обслуговуванням кредиту. Бездіяльність банку, яка полягає у не реалізації предмета іпотеки, коли він про це просив, призвела до накопичення істотної заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 13 жовтня 2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк" (Банком), правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" (а.с. 28-29), та [PERSON] (Позичальником) укладено кредитний договір № ML-019/108/2008 (а.с. 9-16). Відповідно до умов вказаного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит на споживчі цілі та на оплату комісії банку в загальній сумі 113220 доларів США на строк до 13 жовтня 2023 р., а Позичальник зобов'язався прийняти кредит та повернути його, сплативши за користування кредитом плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) та виконати усіх інші зобов'язання, визначені у договорі (а.с. 9-10). [PERSON] вважає вказаний договір недійсним посилаючись на його укладення внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, що відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Проте обставин, які б давали підстави вважати, що при укладенні кредитного договору [PERSON] помилково сприймав обставини щодо природи правочину та своїх прав і обов'язків за ним, судом не встановлено. Так відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору... Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Як вбачається з пояснень самого відповідача, показань свідка [PERSON] та наданих представником ТОВ "ОТП Факторинг Україна" письмових доказів, [PERSON], який має вищу освіту і є приватним підприємцем, завчасно готувався до укладення кредитного договору, брав участь у переговорах, збирав необхідні документи, перед підписанням договору заповнив анкету-заяву на отримання іпотечного кредиту і надав документи про свою платоспроможність, а його дружина надала нотаріально посвідчену заяву-згоду на отримання ним кредиту. Наведене свідчить про те, що при укладенні договору відповідач діяв свідомо і повністю розумів природу кредитного договору, свої зобов'язання за ним та обсяг своєї відповідальності. Підписання відповідачем кредитного договору з додатками є доказом ознайомлення відповідача предметом договору та усіма його умовами. 12 жовтня 2009 р. сторони уклали додатковий договір № 2 про надання траншу в сумі 1645,89 доларів США з цільовим призначенням для погашення прострочених процентів. Вказаним додатковим договором сторони погодили, що на період з 13 жовтня 2009 р. до 14 березня 2010 р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних, а з 15 березня 2010 р. до повного виконання боргових зобов'язань - плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 6,98% річних + FIDR, а також виклали графік платежів у новій редакції. (а.с. 18-23). Та обставина, що одержані за кредитним договором кошти були передані [PERSON] його брату [PERSON], який виступив у вказаному договорі майновим поручителем, істотного значення не має. Не має правового значення і розрахунок [PERSON] на те, що брат за нього буде виконувати зобов'язання за кредитним договором, оскільки [PERSON] стороною кредитного договору не був, а відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто. Враховуючи наведене, вимоги зустрічного позову суд вважає безпідставними і такими, що не базуються на нормах цивільного законодавства. Таким чином на підставі кредитного договору і додаткового договору до нього між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] виникли кредитні відносини, які врегульовані нормами параграфу 2 глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка на підставі положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 р. ПАТ "ОТП Банк" (Продавець) продав (переуступив) ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Покупцю) права на кредитний портфель за кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 31-43). Згідно з додатком № 1 до вказаного договору, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшло право вимоги до боржника [PERSON] в загальному розмірі 114446,59 доларів США (а.с. 44). Таким чином на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України відбулася передача зобов'язальних вимог за укладеним з [PERSON] кредитним договором від первісного кредитора ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", яке набуло прав кредитора у вказаному зобов'язанні. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів, а отже позивач відповідно до умов, визначених у п. 4.1.1. кредитного договору, вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення та згідно з п. 1.9.1. договору має право вимагати від позичальника дострокового виконання усіх боргових зобов'язань. Зміст п. 1.9.1. кредитного договору узгоджується з положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 9 вересня 2011 р. позивач направляв відповідачу досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором протягом 30 днів з дати отримання вимоги (а.с. 24, 25), проте вона виконана не була. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 15 липня 2013 р. заборгованість [PERSON] по тілу кредиту становить 114446,76 доларів США, заборгованість по процентах - 45632,17 доларів США та заборгованість по пені в сумі 4418618 грн. (а.с. 26). Беручи до уваги офіційний курс Національного банку України на день розрахунку - 7,993000 грн. за 1 долар США, загальний розмір заборгованості [PERSON], виражений у національній валюті України, становить 5698288,35 грн. Згідно з приписами ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] порушив грошове зобов'язання за кредитним договором, а відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість його виконання. Проте з огляду на скрутне матеріальне становище відповідача, а також ту обставину, що розмір нарахованої відповідачу пені значно перевищує розмір збитків, суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір пені до 500000 грн. Таким чином загальна сума, яку суд присуджує до стягнення з відповідача, становить 1779669,39 грн., що включає заборгованість по тілу кредиту і процентах в сумі 1279669,39 грн. та пеню в сумі 500000 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору в розмірі 3441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial