overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 05 березня 1991 р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини фактично припинилися з червня 2013 р., через систематичні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, поваги та любові один до одного, що зробило сумісне проживання неможливим, вони проживають окремо, не ведуть сумісного господарства, мають різні бюджети. Посилаючись на норми, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що надав письмову заяву. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05 березня 1991 р. зареєстрували шлюб у Палаці шлюбоутворення м.Макіївки Донецької області, актовий запис № 556 і після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.5). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. [PERSON] та [PERSON] з червня 2013 р. припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство, мають різні бюджети. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить їх інтересам. Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 19.11.2013 року частково задоволено позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Кримського регіонального підрозділу охорони про зобов’язання змінити формулювання звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Даним рішенням було зобов’язано Дочірнє підприємство «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Кримського регіонального підрозділу охорони змінити формулювання причини звільнення [PERSON] та визнано формулювання звільнення [PERSON] згідно заяви від 20.09.2013 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв’язку з невиконанням законодавства про працю. 17.12.2013 року справа надійшла до Сімферопольського районного суду АР Крим для вирішення питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань або заяв про відкладення судового засідання або про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду спору в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. В силу вищевикладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Кримського регіонального підрозділу охорони в дохід держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК” звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №SIE0CC9ELA0017, згідно якого позивач зобов’язався надати відповідачу кредит у розмірі 6300 грн, у свою чергу відповідач взяв на себе обов’язок повернути банку кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно до кредитного договору Банк виконав свої зобов’язання, зарахував суму кредиту на картковий рахунок [PERSON] у розмірі 6300 грн. Проте відповідач порушив умови договору, не виконав свої зобов’язання належним чином. Станом на 26.09.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 22683,55 грн. Представник позивача до суду не з’явився, надав суду заяву, в якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності зі ст.169 ЦПК України суд вважає, можливим розглянути справу у відсутність сторін. Згідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки у відповідності зі ст.ст.526,527 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог закону. Обґрунтованість позовних вимог підтверджується договором кредиту №SIE0CC9ELA0017 від 29.08.2011 р. укладеному між сторонами згідно якого позивач зобов’язався надати відповідачу кредит у розмірі 6300 грн, у свою чергу відповідач взяв на себе обов’язок повернути банку кредит зі сплатою відсотків(а.с.7-27). На день розгляду справи з провини відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 22683,55 грн.(а.с.4-6) Згідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ст.526 ЦК України – зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв’язку з тим, що відповідач добровільно заборгованість не погасив, зазначена сума підлягає стягненню в судовому порядку. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст.525,526,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов’язаного з потребою у обґрунтовані доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивні частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

26.11.2013 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання в сумі 600 грн., щомісячно, так як відповідач після припинення шлюбних відносин допомоги на утримання їх дітей: доньки Вероніки, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають із нею, не надає, а вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. В судове засідання позивачка не з’явилась, але надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з’явився, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був увідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною, а саме сином [PERSON], [INFO] 3-х років підтвердженими ксерокопіями свідоцтв про шлюб ( а.с.2), про народження ( а.с.3, 4) із яких видно що сторони уклали шлюб 07.02.2009 року і у них від шлюбу є донька Вероніка, [INFO] та син [PERSON], [INFO], які дійсно проживають разом із позивачкою, а відповідач з ними не проживає, згідно довідки квартального комітету № 65 від 25.11.2013 року ( а.с.5), а тому відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України оскільки відповідач не надав заперечень та відповідних доказів проти позовних вимог, то суд знаходить позов в частині стягнення аліментів підлягаючим задоволенню згідно ст. 84 ч.2 СК України. Враховуючи, що даних про заробітну плату відповідача сторонами не надано, та враховуючи що з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання двох дітей на користь позивачки, то суд знаходить можливим стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 305 грн., що складають 14 частину від мінімальної заробітної плати, яка існує з 01.12.2013 року, відповідно до вимог ст. 80, 79 ч.1 СК України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1025,03грн. за кредитним договором № 008-14023-151107 від 15.11.2007 року, станом на 20.09.2013 року та 229,40 грн. судового збору. В зв»язку з тим, що 15.11.2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-14023-151107 відповідно до п.1.2 якого банком було відкрито картковий рахунок відповідачу № 26255901540975 в гривні. Відповідач використовував кредитні кошти для рахунків за товари та послуги, зняття готівки. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору моментом надання банком кредиту держателю є день здійснення операцій за допомогою картки, або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Останній зобов’язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місць, та всю суму пені, яка нарахована за попередний звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованістю за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією. В зв’язку з порушенням умов договору відповідачем на 20.09.2013 року утворилась заборгованість в сумі 1025,03 грн., яка складається з: 432,64 грн. – тіло кредиту, 153,08 грн. – прострочене тіло кредиту, 133,91 грн. - заборгованість за відсотками, 305,40 грн. - заборгованість за комісіями. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з’явився, а в позовній заяві вказано прохання про заочний розгляд справи та у відсутність представника. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, хоча про слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як копіями договору кредиту (а.с. 5-6), тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с. 7), розрахунком заборгованості (а.с. 12-13) відповідно до ст. 60 ЦПК України підтверджені позовні вимоги проти яких відповідач як заперечень так і відповідних доказів не надав, то в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

12.11.2013 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частини заробітку відповідача, щомісячно, так як відповідач після припинення спільного проживання допомоги на утримання сина, який проживає із нею, не надає. В судове засідання позивачка не з’явилась, але надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з’явився, надав телеграму в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю а справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить що позов підлягає задоволенню як доведений відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України, так як обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а так як із ксерокопії свідоцтва про народження видно, що [PERSON], народився 17 серпня 2009 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON], то відповідно до вимог ст. ст. 180,181,182,183 СК України позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 05 лютого 2012 року. В судовому засіданні позивача позов підтримав та пояснив що 05 лютого 2012 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Позивач є спадкоємцем спадкового майна за законом, але через юридичну неграмотність та важке майнове становище своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В зв’язку з цим просив позов задовольнити. Представник відповідача – Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з’явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши докази, що є у справі, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст.1269 та 1270 ЦК України спадкоємець, який на момент смерті спадкодавця не проживав разом з ним, має право прийняти спадщину протягом шести місяців з дня її відкриття, тобто з моменту смерті спадкодавця, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. [PERSON] померла 05 лютого 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №292613 від 07 лютого 2012 року, видане виконавчим комітетом Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області). Після її смерті залишилась спадщина. Шестимісячний строк, встановлений ст.1270 ЦК для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, закінчився 05 серпня 2012 року. З цього часу відповідне право позивача вважається порушеним, оскільки він фактично позбавлений права у встановленому законом порядку прийняти спадщину. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Проте, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] внаслідок своєї загальної юридичної неграмотності та важкого майнового становища не звернувся своєчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього шестимісячний строк. Вказану обставину суд визнає поважною і вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк у заявлений ним термін, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У зв’язку зі складністю складання повного тексту рішення, для чого потрібен значний час, суд вважає за необхідне оголосити вступну та резолютивну частину рішення, а з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 02 січня 2014 року після 13-00 години. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

19.12.2013 р. [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, надання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2013 р. померла її сестра [PERSON]. Після смерті сестри відкрилась спадщина на належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру № 88 в житловому багатоповерховому будинку № 29 на мікрорайоні № 7 міста Шахтарська Донецької області, загальною площею 41,82 кв. м., житловою площею 26,8 кв. м. В зв'язку з тим, що після поховання сестри позивачка деякий час хворіла, після чого не мала змоги працевлаштуватись про прийняття спадщини не думала, то позивач вважає, що вона з об*єктивних та поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 88 в житловому багатоповерховому будинку № 29 на мікрорайоні № 7 міста Шахтарська Донецької області, загальною площею 41,82 кв. м., житловою площею 26,8 кв. м. та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. У судове засідання позивачка не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена. Представником позивачки подана письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 4.11.2004 року власником квартири № 88 у б. № 29 на мікрорайоні № 7 м. Шахтарська є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть № 680650 від 18.03.2013 року [PERSON] померла 15.03.2013 року. Згідно з ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 вказаного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. На підставі ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] була власницею квартири № 88 в б. 29 на мікрорайоні № 7 м. Шахтарськ. Позивачка є рідною сестрою спадкодавця та єдиною спадкоємицею за законом другої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про укладення шлюбу. Розглядаючи позовні вимоги в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини, що складається з квартири, суд виходить з об'єктивних причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 02.08.2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2010 року за адресою: м.Шахтарськ, с.Контарне, вул.Артема, буд.11 контролерами позивача встановлено самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю споживача, про що складено акт №125216. Посилаючись на ст. 1166 ЦК України, п. 35,48,53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 червня 1999 року, просив стягнути з відповідача на його користь суму перерахунку за порушення правил користування електричною енергією в сумі 1870,61 грн., нарахованих йому по акту, та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надав, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд на підставі письмових доказів, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач дійсно проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії яку поставляє позивач. В його присутності контролерами позивача складено акт про порушення Правил користування електричною енергією, а саме, самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю споживача. За актом нараховано за Методикою НКРЕ 1870,61 грн., які не погашено відповідачем, що підтверджено представленим суду розрахунком. Згідно ст.ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач не має право безобліково споживати електричну енергію, згідно з п.48 цих Правил несе за це відповідальність. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені з вини відповідача, і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з останнього заборгованості за порушення правил користування електричною енергією по акту в сумі 1870,61 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв’язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved