overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Також, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. В судове засідання позивачка не з»явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, також, своєю письмовою заявою просить збільшити позовні вимоги, та стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 300 (а.с.5). На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сім"ї та примирення вважають неможливим. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідач допомогу на утримання малолітньої дитини не надає, хоча відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобов"язаний це робити. Позивач працює в Київській філії Ощадного Банку України та отримує заробітну плату приблизно 4 000 грн. щомісячно. Позивачка не працює і не працювала до народження дитини, тому в оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не знаходиться. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи те що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, за таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку та на дружину в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення донькою [PERSON] 3-х річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є розписка. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Попельниківській сільській Раді народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітнього сина [PERSON] - [INFO], неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-9). Подружнє життя виявилось невдалим через те, що відповідачка часто зникала з дому на досить тривалий час, невідомо де перебувала. Фактично позивач самостійно утримує, виховує та доглядає за дітьми. За таких обставин, вважає, що шлюб потрібно розрвати, збереження сім"ї та примирення вважає не можливим. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів щомісячного доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, покликаючись на те, що відповідач є батьком дітей та не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.09.2008 року та серії [NUMBER] від 27.08.2010 року відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно довідки виконкому Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області № 441 від 08.07.2013 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні. В судовому засіданні відповідач визнав позов, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей, а, тому позов про стягнення аліментів слід задоволити. Суд також вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави 229 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду з даним позовом, вказуючи на те, що в зв'язку з відсутністю державного акту не може оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку розміром 1,65 га., кадастровий номер 05249300060030001 в нотаріальному порядку. Позивач, подала до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач, представник Бабчинецької територіальної громади в особі Бабчинецької селищної ради подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, і просить суд слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] рідний батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно , а саме земельна ділянка 1,65 га, розміщена на території територіальної громади Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що стверджується державним актом на право на земельну частку (пай) серії ЯА № 811868 від 18 липня 2006 року. [PERSON] проживала з батьком на день його смерті однією сім'єю і фактично після його смерті прийняла спадщину. Єдиним спадкоємцем за законом являється позивачка, так як її мати, [PERSON] спадщину не прийняла та не претендує на неї, про що свідчить її заява. Коли позивачка звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, то отримала відмову у зв'язку з тим, що державний акт на ім'я [PERSON] видано після його смерті. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 цього ж кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задоволити в повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 1,65 га., кадастровий номер 05249300060030001; що розташована на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що згідно Рішення Генічеського районного суду від 24.01.2008 року, його було зобов'язано виплатити на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 4628,88 грн., які вин сплачував протягом двох років. На даний час, позивач знаходиться в трудових відносинах з «Газватаж - 7», заробітна плата йому перераховується на пластикову картку [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк». З 10.02.2013 року з рахунку пластикової картки [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк»відбувається списання коштів. Просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» утримання в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечила та пояснила, що в зв'язку з тим що за кредитним договорам існує прострочена заборгованість за кредитним договором SAMDN23000004051252 від 28.09.2005 року в сумі 14142,53 грн., та відбувається примусове списання коштів з пластикової картки позивача [NUMBER] на погашення донної заборгованості за кредитним договором. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно рішення Генічеського районного суду від 24.01.2008 року, позивача було зобов'язано виплатити на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 4628,88 грн., які вин сплачував протягом двох років, та виплатив 2010 році. На даний час, позивач знаходиться в трудових відносинах з «Газватаж - 7», заробітна плата йому перераховується на пластикову картку [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк». З 10.02.2013 року з рахунку пластикової картки [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк» почавсписання коштів. Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» здійснює списання коштів незаконно та порушує його Конституційні права. Між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір SAMDN23000004051252 від 28.09.2005 року, відповідно якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 4000.0 грн.зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушення зобов'язань за кредитним договором SAMDN23000004051252 від 28.09.2005 року прострочена заборгованість з 25.11.2010 року до 17.07.2013 року складає 14142,53 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить висновку, що вимоги позову є не обґрунтованими та в задоволені позову, слід відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 3053,23 грн., також моральну шкоду в сумі 500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на ДП «ХЕМЗ» на посаді начальника ковальсько-пресового обладнання з 24.09.2008 року по 12.10.2009 року. Після його звільнення з підприємства відповідачем не був проведений кінцевий розрахунок, у добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити вказану заборгованість, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з*явився, про день слухання по справі повідомлений. Просить його позов задовольнити, справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений, просить справу розглядати за відсутністю його представника. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню частково. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно запису в трудовій книжці наказ №185к від 24.09.2008 р., наказ №184к від 12.10.2009 р. [PERSON] працював на ДП «Харківський електромеханічний завод» на посаді начальника ковальсько-пресового обладнання з 24.09.2008 року по 12.10.2009 року. При звільненні з позивачем не були проведені розрахункові виплати. На його неодноразові вимоги виплатити вказану суму заборгованості по заробітній платі відповідач у добровільному порядку відмовляється провести розрахунок. Згідно довідки заборгованості по заробітній платі від 30.08.2012 р. № 64/913 станом на 28.08.2012 р. заборгованість по заробітній платі складає - 3053 грн. 23 коп.. Посилання позивача, що йому відповідачем була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 500 грн., не є обґрунтованими, у зв'язку з тим, що позивачем не надано суду доказів, що підтверджують наведені в позовні заяві обставини, а тому в даній частині позову суд відмовляє у зв'язку з недоказаністю. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що нале жать йому від підприємства, установи, організації, про вадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звіль нення не працював, то зазначені суми мають бути виплаче ні не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповно важений ним орган повинен письмово повідомити праців ника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у стро ки, зазначені в статті 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який було зареєстровано 22 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції, Тернопільської області, актовий запис № 127. Від спільного подружнього проживання в них народилося одна дитина: дочка - [PERSON] [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем спільне сімейне життя не склалося, вже тривалий час між ними існують не приязні стосунки не зійшлися характером та поглядами на життя у зв'язку з чим між ними виникли суперечки та сварки, це все проходить на протязі тривалого часу, їхня сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити їхнім інтересам вважає, що сім'я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої вона позов підтримує та просить справу слухати в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча в матеріалах справи міститься заява, згідно якої він позов визнає і не заперечує, та просить слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судом встановлено: Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 22 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції, Тернопільської області, актовий запис № 127. Від спільного подружнього проживання в них народилося одна дитина: дочка - [PERSON] [INFO]. Між [PERSON] та [PERSON] відсутні почуття взаємної поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, ці засади, які є морально-правовою основою шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, зберегти який неможливо та недоцільно. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, обставини подружнього життя. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити, розірвавши шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 22 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції, Тернопільської області, актовий запис № 127.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], Сьомої Харківської державної нотаріальної контори про поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини , в якому зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме частина квартири [ADDRESS]. В силу похилого віку, низької правової обізнаності помилково вважала, що як єдина спадкоємиця набуває право власності на спадщину автоматично. Просила визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк для подання заяви для прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зґявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зґявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи за відсутності його відсутності. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в місті Харкові, про що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER]. В графі батьки вказано: батько- [PERSON], мати- [PERSON]. Після реєстрації одруження з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження та зроблено відповідний актовий запис № 1068. [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в місті Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, зроблено відповідний запис № 171 від 21.01.2000 року. Згідно постанови Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 03.07.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі на її ім.*я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] м. Харкові після смерті матері з [PERSON], у зв*язку з тим, що [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась на протязі строку, встановленого для прийняття спадщини, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала і не була зареєстрована. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачкою докази, визнає поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини, та враховуючи похилий вік, правову необізнаність позивачки, вважає, що позовні вимоги позивача заявлені обгрунтовано, а тому підлягають задоволенню. На підставі вишевикладенного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

26 квітня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 04.03.2003 року з відповідачем [PERSON]. В судовому засіданні позивачка заявлені в позові вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу слухати за його відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2003 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Новополтавською сільською радою Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 02. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і з грудня 2008 року проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище Прима.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення буде складено 22 липня 2013 року. На підставі ст. ст. 11, 256, 257, 265, 267, 526, 530, 610 ЦК України,ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, Правил надання послуг з централізованого опалення населенню, постачання холодної води і водовідведення, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

17.07.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на припинення шлюбних відносин внаслідок несумісності характерів та різними поглядами на подружнє життя. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, відповідач позов визнала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, на підставі наданих доказів Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.11.1998 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №416. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторони припинили внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Дитина проживає із матір'ю. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, їх спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим, оскільки судом вживались заходи для її збереження, які не дали позитивного результату. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.112,113 СК України, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved