Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 грудня 1999 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 601. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство. Сім'я розпалась остаточно та за думкою позивача, відновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що за наданий строк для примирення взаємовідносини між ними погіршились, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 1999 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 601 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 24 грудня 1999 року). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 16.08.2000 року), батьками якого є сторони по справі. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, проживають окремо. Ухвалою суду від 31 липня 2013р. провадження по даній справі було зупинено, надавши сторонам строк для примирення - п'ять місяців. За даний строк примирення між сторонами не наступило. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згодна. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved