Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 29.12.2011 р., відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошову позику еквівалентну 4 000 доларів США зі строком повернення 01 липня 2012 року. Але станом на 15 жовтня 2013 року боржник повернув лише 1 000 доларів США, решта сума позики еквівалентна 3 000 доларів США – не повернута. Тому позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 23 979, 00 грн.; три відсотки річних у розмірі 938,14 грн.; проценти за договором позики в розмірі 2 279,65 грн. і витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач та його представник не з’явились, представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання не з’явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутність не надсилав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530, 536 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк, зі сплатою процентів за користування чужими коштами. Згідно ст.ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 ст. 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Долученою до позову розпискою від 29 грудня 2011 року підтверджується укладення між позивачем та [PERSON] договору позики. Так, згідно тексту розписки [PERSON] в присутності свідків взяв в борг у [PERSON] 4 000 доларів США до 01 липня 2012 року, які зобов’язався повернути вчасно та повністю. (а.с. 6) Оскільки відповідач в судове засідання не з’явився, заперечень проти позову та доказів, які б спростовували позовні вимоги, суду не надав, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем у борг 4 000 доларів США та неповернення 3 000 доларів США всупереч умовам договору позики. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 3 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.10.2013 року становить 23 979 грн.; три відсотки річних, що становить 938,14 грн., та проценти на рівні облікової ставки НБУ, що становить 2 279 ,65 грн. (а.с. 5) Вказаний розрахунок є належним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, всупереч вимогам ст. ст. 58- 60 ЦПК України належних і достатніх доказів повної сплати заборгованості за договором позики або відсутності своєї вини у порушенні зобов’язання не надав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved