Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом, в якому вказав, що на підставі кредитного договору за № ZRZ0AK00123523 від 19.12.2006 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирського Регіонального Управління» та [PERSON], останньому наданий кредит у сумі 12982,18 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.12.2013 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк» згідно статуту /а.с. 41/) 20.12.2006 р. укладено договір застави під № 14674, за яким відповідач передав банку у заставу належний йому на праві власності легковий автомобіль: марки DAEWOO, модель Lanos TF69Y, 2006 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Посилаючись на те, що позичальник порушив взяті на себе за кредитним договором зобов'язання та допустив заборгованість по вищезгаданому кредитному договору, яка станом на 21.06.2013 р. становить 3058,74 доларів США, що за офіційним курсом згідно службового розпорядження НБУ від 21.06.2013 р. складає 24439,33 грн., яку у добровільному порядку [PERSON] погасити відмовляється, позивач просить суд вилучити у відповідача і передати у заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави, а також вилучити у останнього комплект ключів і технічний паспорт на згадане авто. Звернути стягнення на предмет наведеної вище застави, шляхом продажу її позивачем, тобто наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу від імені відповідача. Крім того, просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь понесені витрати по оплаті судового збору. Сторони у судове засідання 11.12.2013 р. не з'явились. Уповноважений представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 51-53/ У судові засідання 13.11.2013 р. та 11.12.2013 р. відповідач не з'явився, про день, час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями з відміткою про отримання 27.09.2013 р. та 20.11.2013 р. [PERSON] рекомендованих поштових відправлень. /а.с. 47, 50/ При цьому, заперечень на позов до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини другої статті 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось. /а.с. 54/ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та уповноваженого представника позивача, що відповідає положенням, що передбачені частиною другою статті 158, частиною четвертою статті 169 та статтею 224 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 19.12.2006 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирського Регіонального Управління» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZRZ0AK00123523, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 12982,18 доларів США (з яких: 9493,00 доларів США на купівлю автомобіля; 3455,12 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії) за умов сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення 18.12.2013 р. /а.с. 31-33/ Зі змісту копії договору застави автотранспорту № 14674 укладеного сторонами 20.12.2006 р. /а.с. 35-36/, вбачається, що у забезпечення взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором [PERSON] передав у заставу ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі «Житомирського Регіонального Управління» належний йому на праві власності, згідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серією [NUMBER] від 07.12.2006 р. легковий автомобіль: марки DAEWOO, модель Lanos TF69Y, 2006 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. У зв'язку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 21.06.2013 р. утворилася заборгованість у сумі 3058,74 доларів США, що за офіційним курсом згідно службового розпорядження НБУ від 21.06.2013 р. складає 24439,33 грн. /а.с. 28/, з яких: заборгованість за кредитом - 2678,49 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 354,98 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 13,29 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 11,98 доларів США. /а.с. 25-27/ Повідомлення позивача з вимогою погасити заборгованість з попередженням щодо звернення до суду з позовом про стягнення на предмет застави у разі невиконання вимоги погасити борг, боржник [PERSON] - проігнорував. /а.с. 29, 30/ 21.05.2013 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесені відомості про звернення стягнення на предмет застави. /а.с. 37/ Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Статтею 610 цього ж Кодексу встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 1050, 1054 ЦК України визначено, що наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч.ч. 1, 3, 4, 5 статті 20 цього ж Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається у початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Згідно із ст.ст. 23, 24, 26, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст. 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Як вбачається із копії договору застави автотранспорту № 14674 від 20.12.2006 р. сторони погодили, що звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, зокрема, іншим незабороненим чинним законодавством способом. (п. 22) Судом встановлено, що заставодержателем дотриманий порядок, визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у частині вимог щодо звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. У відповідності до положень, що передбачені частиною першою статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved