Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач у серпні 2013 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилався на те, що 25 квітня 2011 року між ТзОВ «Транс-Сервіс» та ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яка в подальшому була перейменована на ПАТ Українська страхова компанія «Гарант-Авто» було укладено договір добровільного страхування, за умовами якого було застраховано автомобіль марки «ДАФ», р.н.з. [NUMBER]. 20 липня 2011 року о 05 год. 37 хв. на 444км. автодороги Київ-Одеса відбулось зіткнення автомобіля марки «Шкода», р.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] із припаркованим автомобілем марки «ДАФ», р.н.з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], що підтверджено постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 вересня 2011 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ПАТ «УСК «Гарант-Авто», виконуючи свої договірні зобов'язання перед страхувальником, виплатила ТзОВ «Транс-Сервіс» страхове відшкодування у розмірі 44 725 грн. 41 коп. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в СТ «Глобус» по полісу обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/5373885 з визначеним обов'язковим лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 25 500 грн. та франшизою у розмірі 510 грн. 11 квітня 2012 року СТ «Глобус» виплатила в порядку регресу ПАТ «УСК «Гарант Авто» страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн. Оскільки відповідно до вимог ст.1191 ЦК України у ПАТ «УСК «Гарант Авто» після здійснення виплати суми страхового відшкодування виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді особи, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму виплаченого ТзОВ «Транс-Сервіс» страхового відшкодування у розмірі 19 735 грн. 41 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Справа слухалася у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про місце та час розгляду справи. Представник позивача надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав в повному обсязі. У разі відсутності відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 25 квітня 2011 року між ТзОВ «Транс-Сервіс» та ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яка в подальшому була перейменована на ПАТ Українська страхова компанія «Гарант-Авто» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, оформленого полісом №19G-03659884 (а.с.5). Як вбачається із вказаного Договору, об'єктом страхування є транспортний засіб марки «ДАФ», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6-7). 20 липня 2011 року о 05 год. 37 хв. на 444км. автодороги Київ-Одеса сталась дорожньо-транспортна за участю транспортного засобу марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «ДАФ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 вересня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9-10). За дорученням ПАТ «УСК «Гарант-Авто» експертом Бойко О.Б. було проведено експертне товарознавче дослідження, за результатами якого 03 жовтня 2011 року складено висновок за №219/11, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ДАФ», реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент дослідження становить 50 375 грн. 29 коп.(а.с.12-24). Разом з тим, згідно рахунку-фактури №ТС-0000110 від 09 серпня 2011 року, сума витрат ПАТ «УСК «Гарант Авто» на виплату страхового відшкодування складає 44 725 грн. 41 коп. без врахування франшизи 3 950 грн.(а.с.25). Вище вказана сума коштів за заявою директора ТзОВ «Транс-Сервіс» була перерахована страховою компанією на рахунок СТО ТзОВ «Транс-Сервіс» (а.с.26-30). Як вбачається із вимог ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом. Отже, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виконала покладений на неї Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу. Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в СТ «ГЛОБУС» по полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/5373885 з визначеним обов'язковим лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 25 500 грн. та франшизою в розмірі 510 грн. 00 коп. 11 квітня 2012 року СТ «ГЛОБУС» виплатила в порядку регресу ПАТ «УСК «Гарант - Авто» страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн. Таким чином, позивачу залишилась невідшкодована сума страхового відшкодування у розмірі 19 735 грн. 41 коп. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1194 вказаного Закону особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, викладені позивачем обставини щодо розміру витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підтверджуються наявними у справі належними доказами. Також судом встановлено, що позивач з метою досудового врегулювання спору надіслав 11 березня 2013 року відповідачу [PERSON] претензію №126084/25ДЮ про відшкодування у порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 19 735 грн. 41 коп. Вказаний лист відповідачем був отриманий, про що свідчить його підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення, однак залишений без задоволення (а.с.30-31). Крім того, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved