Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], шляхом надання позивачу в користування житлову кімнату площею 10,2 кв.м. та кухню площею 7,3 кв.м., ванну кімнату площею 3,0 кв.м., вбиральню площею 1,6 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., вбудовану шафу 1,5 кв.м. залишити у загальному користування [PERSON] та [PERSON]. Також просить розподілити особові рахунки по сплаті комунальних послуг між співвласниками відповідно до частки кожного з співвласників. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на праві приватній спільній частковій власності належить 4/39 частки квартири [ADDRESS], а відповідачу належить 35/39 частки спірної квартири. У спірній квартирі відповідач не проживає, вже тривалий час проживає за кордоном, позивач оформив особові рахунки по сплаті комунальних послуг на своє ім'я, так як після смерті матері тільки він доглядає за квартирою. У зв'язку з тим, що між сторонами виникають суперечки стосовно порядку користування спільним частковим майном та необхідністю визначення порядку користування житловим приміщенням, позивач вимушений звернутися для вирішення цього питання до суду. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову у повному обсязі на підставах вказаних в позові. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], а саме позивачу належить 4/39 частки квартири №? 9 на свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №2033 (а.с.6). З довідки, наданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна» Севастопольської міської ради за №? 11/1513 від 07 жовтня 2011 року вбачається, що відповідачу належить 35/39 частки спірної квартири (а.с.9). Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Як вбачається з копії технічного паспорту спірної квартири (а.с.11-зворот), квартира [ADDRESS], розташована на третьому поверсі та складається з трьох житлових кімнат площею 13,4 кв.м., 20,0 кв.м. та 10,2 кв.м. Загальна площа складає 69,65 кв.м., з якої жила площа 43,6 кв.м. Кімнати ізольовані, санвузол роздільний. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки сторони не узгодили між собою порядок користування квартирою, суд вважає можливим визначити порядок користування вищеназваною квартирою згідно з позовними вимогами. На належну позивачу 4/39 частки квартири [ADDRESS] на праві власності виділити позивачу у користування житлову кімнату, загальною площею 10,2 кв.м. Залишити в спільному користуванні співвласників приміщення загального користування, а саме, кухню площею 7,3 кв.м., ванну кімнату площею 3,0 кв.м., вбиральню площею 1,6 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., вбудовану шафу 1,5 кв.м. Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Що стосується вимог позивача про розподіл особового рахунку, шляхом відкриття особового рахунку на ім'я [PERSON] на визначену порядком користування кімнату №? 7, площею 10,2 кв.м., суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки суду не надано доказів наявності цих перешкод, крім того, повноваження по розподілу особових рахунків належить РЄП, на територія якого знаходиться будинок, і доказів відмови в укладанні договорів позивача з РЕП не надано. Отже, оскільки позивачу з цього приводу відмовлено не було, то й позовні вимоги про розподіл особових рахунків суд вважає передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 114,70 грн. підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial