Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що він є власником автомобіля ВАЗ 2106 н/з 831 44 ЕК. 21 квітня 2012 року об 11-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Таганрозькій в м. Маріуполі, порушила правила дорожнього руху, спричинивши ДТП, потеплілим у якій був позивач. Постановою суду [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав ушкоджень. Вартість матеріальної шкоди завданої ДТП складає 6031 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідачка не виплачує суму завданої шкоди, позивач змушений звернутись до суду. Також просив суд стягнути з [PERSON] судові витрати, які він поніс. Окрім цього просив суд стягнути з винної особи також завдану йому моральну шкоду, яку оцінює у 5000 грн., яка складається з душевних переживань [PERSON], порушення його звичайного режиму життя, безрезультатні намагання тривалий час вирішити вказаний спір. Також вказував, що він не міг полагодити свій автомобіль більше 5 місяців, бо страхова компанія не надавала йому такої змоги. Потім він проводив відновлення свого автомобіля шляхом самостійного пошуку деталей. Усе це призвело до погіршення самопочуття позивача. У той же час вказує, що відповідачкою не було проведено жодних виплат йому у рахунок погашення завданої ДТП шкоди. На підставі переліченого [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 6031 грн. - матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, при цьому вказував, що внаслідок його душевних переживань він опинився у лікарні з захворюванням серця. Вважає, що оскільки спричинила ДТП [PERSON], то саме вона повинна йому відшкодувати завдану шкоду, а не страхова компанія «Оранта», від якої він досі не дочекався сплати витрат на ремонт автомобіля, тому не бажає заявляти позовні вимоги до страховика. Відповідачка в судовому засіданні виловилась проти задоволення заявлених до неї позовних вимог, вказуючи, що нею був застрахований автомобіль, який прийняв участь у ДТП, винною у якому була вона. Внаслідок цього завдану [PERSON] шкоду повинна сплачувати страхова компанія «Оранта», якою був визнаний факт ДТП як страховий випадок. Додавала, що вона не знала, що страхова компанія не сплатила [PERSON] суму матеріальної шкоди. Натомість підтвердила, що нею з часу ДТП жодних грошових коштів позивачу не було сплачено. На підставі переліченого просила відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник 3-ї особи, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], у судовому засіданні, не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON], вказувала, що транспортний засіб [PERSON] був застрахований в страховій компанії «Оранта». Відповідач виконала усі вимоги для визнання факту ДТП, що стався 21 квітня 2012 року, страховим випадком. Тому відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди несе страхова компанія «Оранта», а межі відповідальності [PERSON] стосуються лише відшкодування франшизи. Додавала, що позивачем не було доведено ані розмір завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП, ані розмір - моральної шкоди. При цьому не заперечувала, що страховою компанією «Оранта» досі не було проведено виплату страхового відшкодування [PERSON] Таким чином просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Автомобіль ВАЗ 2105 н/з 831 44 ЕК згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до постанови від 5 червня 2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, яка набрала законної сили, [PERSON] була визнана винною в спричиненні ДТП, яке сталось 21 квітня 2012 року в м. Маріуполі між транспортним засобом ЗАЗ н/з [NUMBER], яким вона керувала, та транспортним засобом ВАЗ н/з 831 44 ЕК під керуванням [PERSON], якому було завдано механічні пошкодження, внаслідок чого відповідачку було притягнуто до відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП до адміністративного стягнення. Згідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 серпня 2011 року, який був укладений між Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» та [PERSON] на строк з 26 серпня 2011 року по 25 серпня 2012 року, був застрахований транспортний засіб відповідачки ЗАЗ-ДЕУ н/з [NUMBER], встановлено ліміт відповідальності у розмірі 50\~000 грн. за шкоду, заподіяну майну одної потеплілої особи, а розмір франшизи дорівнював 510 грн. (а. с. 23). На підставі дослідження від 10 травня 2012 року, проведеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», було визначено матеріальний збиток, завданий [PERSON], як власнику автомобіля ВАЗ-2105 н/з 831 44 ЕК, в результаті ДТП від 21 квітня 2012 року, та який дорівнює сумі в розмірі 6542,48 грн. (а. с. 25). З страхового акту від 2 липня 2012 року вбачається, що НАСК «Оранта» був визнаний страховим випадком факт ДТП від 21 квітня 2012 року за участю застрахованого автомобіля [PERSON] та автомобіля ВАЗ-2105 н/з 831 44 ЕК, належного [PERSON], визначено суму страхового відшкодування в розмірі 6032,48 грн. (за відрахуванням франшизи в сумі 510 грн.), яке повинно бути виплачено позивачу, що вбачається з розрахунку, доданого до страхового акту (а. с. 24). Із наданого у судовому засіданні позивачем витягу з історії хвороби вбачається, що [PERSON], якому 77 років, перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні міської лікарні № 1 з 13 грудня 2012 року по 22 грудня 2012 року з діагнозом: стенокардія напружена ФК2, атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз із гіпертензією. Згідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом [PERSON]) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ст. 6 [PERSON] Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно п. 1.7 ст. 1 [PERSON] Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно до п. 1.4 ст. 1 [PERSON] Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі п. 16 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого [PERSON] України з Розгляду Цивільних і Кримінальних Справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі за текстом Постанова Пленуму) при предявленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК, залучити до участі у справі страховика, який застрахував цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Натомість не предявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до заподіювача шкоди у відповідному розмірі. У разі відсутності згоди особи, відповідальність якої застрахована, відшкодувати шкоду завдану потерпілому, то шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Зважаючи на те, що відповідач, [PERSON], на законних підставах керувала належним їй транспортним засобом ЗАЗ-ДЕУ н/з [NUMBER] в момент ДТП, що сталось 21 квітня 2012 року із автомобілем ВАЗ 2105 н/з 831 44 ЕК, який належить [PERSON], а також те, що автомобіль відповідача був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страховиком, НАСК «Оранта», то розмір страхового відшкодування повинна [PERSON] сплатити НАСК «Оранта», оскільки вказане ДТП було визнано страховим випадком за актом від 2 липня 2012 року. Однак сума страхового відшкодування визначена до сплати позивачу в сумі 6032,48 грн., досі не була виплачена страховою компанією [PERSON] При цьому сума матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, що сталось 21 квітня 2012 року, була визначена проведеним дослідженням, за яким вартість матеріальної шкоди становить 6542,48 грн. З огляду на відповідальність застрахованої особи, [PERSON], по відшкодуванню спричиненої ДТП шкоди позивачу в розмірі франшизи в сумі 510 грн. за договором страхування, оскільки сума франшизи не охоплюється обсягом відповідальності НАСК «Оранта» за вказаним страховим актом, то саме сума франшизи підлягає стягненню з відповідачки на користь [PERSON] за його позовом. Інша частина суми матеріальних збитків, завданих ДТП [PERSON], підлягає сплаті позивачу страховиком. При цьому відповідно до п. 21 Постанови Пленуму при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК). Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума завданої внаслідок ДТП, що сталось 21 квітня 2012 року, матеріальної шкоди в розмірі 510 грн. Згідно ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. На підставі ч. 3 ст. 23 Кодексу розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що [PERSON] частково довів заявлений ним до [PERSON] розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., який суд вважає доведеним в сумі 500 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, бо суд вважає, що саме вказана грошова сума є співрозмірною з тим обсягом душевних страждань, що були завдані відповідачкою [PERSON] До вказаного висновку суд прийшов з огляду на наявність вини [PERSON] у спричиненні ДТП 21 квітня 2012 року, внаслідок чого зазнав ушкоджень автомобіль [PERSON], її обовязок по відшкодуванню завданої шкоди, відсутність проведення відшкодування позивачу з боку страхової компанії, та з огляду на це з боку самої відповідачки, яка не сплатила позивачу франшизу в розмірі 510 грн. Суд також врахував похилий вік [PERSON], його хворобливий стан, що підтверджується дослідженим витягом з історії хвороби останнього. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України витратами на правову допомогу є витрати, повязанні з оплатою правової допомоги адвоката або іншого спеціаліста в галузі права, які надають послуги в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» який визначає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі того, що розмір мінімальної заробітної плати встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» в розмірі 1147 грн., то розмір компенсації витрат на правову допомогу у вказаній справі не може перевищувати 458,80 грн. за 1 годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 500 грн. 11 липня 2013 року Маріупольській міській колегії за складання позовної заяви (а. с. 21). Однак розрахунку вчинення вказаної дії поза межами судового засідання представниками колегії адвокатів [PERSON] не було надано суду, тому суд виходить з того, що на складання вказаної позовної заяви було витрачено 1 годину, тому максимальний розмір компенсації витрат на правову допомогу за ці послуги складає 458,80 грн., які суд вважає такими, що були доведені позивачем та підлягають стягненню з [PERSON] Також [PERSON] було сплачено судовий збір на загальну суму 344,10 грн., який також підлягає стягненню з відповідачки, тому загалом з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на суму 802,90 грн. На підставі Цивільного кодексу України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial