Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Прокурор Тростянецького району Вінницької області звернувся до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Тростянецької районної державної адміністрації до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення. У позові зазначив, що проведеною прокуратурою перевіркою виявлено порушення законодавства при видачі [PERSON] державного акта серії ЯК № 780516 від 12.02.2010 року на право власності на земельну ділянку на території Ладижинської міської ради Тростянецького району Вінницької області площею 0,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:02:002:0353, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011004300083. Вказаний державний акт видано на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації від 20.01.2010 року № 18. Однак, за поданням прокуратури області Вінницькою обласною державною адміністрацією 26.07.2013 року це розпорядження скасовано, як таке, що суперечить вимогам законодавства. При видачі державного акта відповідачу порушено порядок передачі земельних ділянок у власність. Оскільки земельну ділянку відповідачу передано без розроблення проекту землеустрою та погодження комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Крім того, у ході проведення на місцевості перевірки 24.04.2013 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області за участю спеціалістів державного підприємства "Поділлягеодезкартографія" встановлено, що зазначена земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, визначеної технічною документацією по визначенню прибережних водоохоронних смуг по річці Південний Буг на території Тростянецького району Вінницької області, затвердженої розпорядженням Тростянецької районної державної адміністрації від 15.02.1996 року № 46, та проектом формування території Ладижинської міської ради. У позовній заяві зазначено, що земельну ділянку відповідачу передано за рахунок земель водного фонду - прибережної захисної смуги річки Південний Буг в порушення вимог статей 58-61 Земельного кодексу України. Враховуючи вимоги ст. 59 ЗК України, зазначена земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність. Також при передачі земельної ділянки у власність відповідачу порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки документація на земельну ділянку відповідача не проходила державну експертизу, як того вимагають положення ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" про те, що проекти землеустрою щодо відведення земель водного фонду підлягають обов'язковій державній експертизі. Також зазначено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 27 від 30.01.2009 року, № 231 від 05.06.2009 року, № 18 від 20.01.2010 року, № 511 від 08.11.2011 року, якими затверджено технічні документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ряду громадян, в тому числі і відповідача. Тому прокурор просив визнати недійсним виданий відповідачу державний акт; скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис про реєстрацію виданого відповідачу державного акта; зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку на території Ладижинської міської ради Тростянецькій районній державній адміністрації. В судове засідання прокурор не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без представника прокуратури, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник Тростянецької районної державної адміністрації, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій просили слухати справу без участі представника, просили позовні вимоги задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 20.01.2010 року Тростянецькою районною державною адміністрацією видано розпорядження № 18 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки по Ладижинській міській раді". Згідно вказаного розпорядження затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки загальною площею 4,44 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Ладижинської міської ради в садовому товаристві «Фермент» згідно додатку, для ведення садівництва. Вирішено також видати громадянам, перерахованим у додатку, державні акти на право власності на земельні ділянки. Додатком до розпорядження голови районної державної адміністрації № 18 від 20.01.2010 року затверджено список громадян, яким затверджено технічні документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, для ведення садівництва по Ладижинській міській раді, в тому числі відповідачу [PERSON] на земельну ділянку площею 0,12 га. На підставі даного розпорядження [PERSON] видано державний акт серії ЯК № 780516 від 12.02.2010 року на право власності на земельну ділянку на території Ладижинської міської ради Тростянецького району Вінницької області площею 0,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:02:002:0353, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011004300083. Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації № 316 від 26.07.2013 року скасовано вказане розпорядження Тростянецької РДА № 18 від 20.01.2010 року, як таке, що суперечить чинному законодавству. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2013 року по справі № 802/2682/13-а судом визнано протиправним та скасовано розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 18 від 20.01.2010 року в частині затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,12 га кожна на території Ладижинської міської ради за межами населеного пункту та передачу їх у приватну власність для ведення садівництва з видачею державних актів на право власності на них, в тому числі і відповідачу [PERSON] При цьому вказаним судовим рішенням встановлено, що всупереч ч.6-9 ст. 118 ЗК України, розпорядження Тростянецької РДА № 18 від 20.01.2010 року прийнято на підставі технічної документації із землеустрою, а не проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За наслідками розгляду вказаної адміністративної справи судом встановлено, що при прийнятті розпорядження № 18 від 20.01.2010 року Тростянецька РДА вийшла за межі наданих повноважень, передавши у приватну власність землі прибережних захисних смуг для ведення садівництва, а також діяла не у спосіб визначений чинним на момент прийняття рішення законодавством, що проявляється у прийнятті розпорядження всупереч ст. 118 ЗУ України на підставі технічної документації. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.04.2013 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області встановлено, що згідно даних публічної кадастрової карти України на березі річки Південний Буг (лівий берег) на території Ладижинської міської ради на праві приватної власності для індивідуального садівництва зареєстровано 31 земельну ділянку загальною площею 3,72 га. Дані земельні ділянки розташовані безпосередньо у 50-ти метровій береговій зоні річки Південний Буг. Перевіркою також встановлено, що одним із власників вказаних земельних ділянок є [PERSON] Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 15-17) вбачається, що технічні документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки фізичних осіб, в тому числі і відповідача по справі, не відповідає вимогам чинного законодавства, діючого на момент передачі земельних ділянок у власність. Земельні ділянки не могли передаватись у приватну власність через те, що перебувають у межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг. Водоохоронна зона (прибережна захисна смуга) на відрізку правого берега р. Південний Буг на території Ладижинської міської ради, землі якого передано у приватну власність, встановлена у розмірі 50 метрів від урізу води цього водного об'єкту. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності і можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 Водного кодексу України та ст. 61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво. Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Відповідно до змісту ст. 60 Земельного кодексу України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Судом встановлено, що рішення Тростянецької РДА про передачу земельної ділянки у власність відповідача не грунтувалось на законі. Оскільки така передача земельних ділянок у власність відповідачу здійснювалась всупереч вимогам ст. 88 Водного кодексу України та ст. 59 Земельного кодексу України, згідно яких землі прибережних захисних смуг не можуть передаватись у приватну власність, а можуть надаватися лише в користування для визначених законом цілей. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність держави землі, яка вибула з її власності незаконно і внаслідок протиправного розпорядження суб'єкта владних повноважень. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення). Відповідно до рішення Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-92цс13, яке прийняте у подібних правовідносинах, яке відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, та висловленої Верховним Судом України правової позиції по даній справі вбачається, що особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи викладене, а також положення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України про те, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відновлення становища, яке існувало до порушення, суд вважає, що позов прокурора підлягає задоволенню в частині визнання недійсним виданого відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки. Оскільки при передачі земельної ділянки у приватну власність відповідачу, зважаючи на природоохоронну спрямованість прибережної захисної смуги та пряму заборону в законі на використання такої смуги для садівництва, було грубо порушено суспільні інтереси. Разом з тим, позовна вимога про скасування в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис про реєстрацію виданого відповідачу державного акта задоволенню не підлягає. Оскільки до участі у даній справі не було залучено органу державної реєстрації речових прав. Крім того, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто для скасування запису про реєстрацію державного акта. Також згідно змісту Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для скасування запису про реєстрацію зазначеного акта. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 114грн.70коп.

Outcome: partial