Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-13 00:00:00

19.07.2013 р. [PERSON] (далі-Позивач) звернувся із позовом до Великобурлуцької РДА Харківської обл. (далі-Відповідач) про визнання за ним права на земельну частку (пай) в розмірі 7.95 умовних кадастрових гектара, як за колишнім членом КСП ім. Димитрова Великобурлуцького району Харківської обл., та зобов'язання виділити земельну частку(пай) в натурі. Як на доказ його членства в КСП ім. Димитрова позивач посилався на свою трудову книжку, згідно якої він начебто був членом зазначеного КСП, лист Великобурлуцької РДА та на довідку відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Представник Великобурлуцької РДА Юнаков Є.О. позов не визнав і пояснив, що позивач не надав суду на підтвердження свого членства в КСП ім. Димитрова на час розпаювання землі жодного доказу, а також просив застосувати позовну давність. Представник третьої особи Крайник К.О. - в жодне судове засідання не з'явилась. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] запис №1 [PERSON] з 10.08.1981 р. працював в колгоспі ім. Димитрова, а згідно запису №2 від 10.07.1996 р. в цій же книжці він був звільнений із членів КСП ім. Димитрова за власним бажанням (а.с.7). В зазначеній трудовій книжці [PERSON] відсутні записи про підстави його звільнення із колгоспу ім. Димитрова та прийняття в члени КСП ім. Димитрова. Питання про працю [PERSON] в колгоспі ім. Димитрова вирішувалось виключно Уставом зазначеного господарства, а питання про його працю в КСП ім. Димитрова вирішувалось крім того і нормами КЗпПУ. Відповідно до вимог п.4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої 29.07.1993 р. наказом №58 Мінпраці та Мінюста України у разі звільнення працівника всі записи занесені за час роботи в трудову книжку на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або уповноваженої особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. В даному випадку має місце грубе порушення вимог діючого законодавства при веденні трудової книжки [PERSON], а тому суд не може взяти її до уваги як доказ його членства в КСП ім. Димитрова Великобурлуцького району. Інших доказів свого членства в КСП ім. Димитрова [PERSON] суду не надав. Згідно довідки відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області [PERSON] був включений в списки громадян-членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), що є додатком до державного акту під №124 і має право на земельну частку (пай) в розмірі 7.95 умовних кадастрових гектара (а.с.33). Згідно списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Димитрова [PERSON] був включений до нього під №124(а.с.16). В той же час в судовому засіданні було встановлено, що КСП ім. Димитрова лише 10.07.1996 р. отримало державний акт серії ХР 07-0-000438 на право колективної власності на землю (а.с.8-31). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю вже не був членом КСП ім. Димитрова. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України «кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень». Оскільки [PERSON] не довів тієї обставини, що на момент отримання Державного акту на право колективної власності на землю він був членом КСП ім. Димитрова Великобурлуцького району Харківської, йому слід відмовити в позові про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити земельну частку(пай) в натурі. В судовому засіданні [PERSON] пояснював, що йому відразу стало відомо про те, що «землю почали ділити», але він не вчиняв ніяких дій на захист своїх начебто порушених прав і в зв'язку із чим суд звертає увагу на наступне. Згдно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Про застосування позовної давності Відповідач зробив заяву в судовому засіданні. Дані про те, що причини пропуску строку є поважними, позивачем суду фактично не надані.

Outcome: dismissed