Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Щасливцевської сільської ради, третя особа [PERSON], в якому посилається на те, що він є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS], на підставі рішення Генічеського районного суду від 05.10.10. р. Не дивлячись на наведене в січні дізнався про те, що відповідач по справі своїм рішенням від 25.10.2012 р. № 154 оформив право власності на ? частину зазначеного будинку, та саме з належної позивачу частини. Вважає зазначене рішення відповідача незаконним, так як воно порушує його право, та дане рішення прийняте проти його волі (волі власника майна). На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради від25.10.2012 р. № 154 та скасувати його. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просить її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим, просить у задоволенні відмовити. Крім того пояснив, що за [PERSON] було Щасливцевською радою зареєстровано право власності на будинок по [ADDRESS], на підставі наданих ним документів, які були надані ним відповідно до вимог законодавства України. Представник третьої особи у судовому засіданні також вважає, що позовні вимоги не відповідають дійсності, так як право власності на спірне нерухоме майно скасоване на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.12.2011 р. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст., ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради № 154 від 25.10.2012 р. за [PERSON], оформлено право власності на ? житлового будинку по [ADDRESS], відповідно до технічного паспорту виданого Генічеським ДБТІ 18.04.2012 р. Згідно копії рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2013 року, підтверджено правомірність набуття [PERSON] права власності на спірний будинок, в якому апеляційний суд відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] про виселення [PERSON] зазначив, що право власності [PERSON] на спірну частку будинку зареєстровано у встановленому законом порядку. Крім того згідно, рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.12.2011 р., визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на ? частину домоволодіння [ADDRESS] від 29.05.2003 р. Згідно копії довідки з Генічеського ДБТІ від 20.05.2013 р., за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частки будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності видане Щасливцевською сільською радою 12.11.2012 р., а право власності на іншу ? частину вищевказаного будинку станом на 01.01.2013 не оформлено, власника не виявлено а право власності на [PERSON] було зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності видане Щасливцевською сільською радою 29.05.2003 р. було скасовано на підставі рішення Апеляційного суду від 23.12.2011 р.. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України: „Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином на підставі наведеного, суд вивчивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, встановив, що позивачем не надано доказів та не зазначено підстав для визнання незаконним рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради від25.10.2012 р. № 154, і таких підстав не встановлено в судовому засіданні при розгляді справи, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, як такі, що необґрунтовані та недоведені. В статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. На підставі ст.. 321, 328, ЦК України,

Outcome: dismissed