Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Старобільської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу, не посвідчених нотаріально, дійсними та визнання права власності на земельну ділянку несільськогосподарського призначення. В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що 13 листопада 2013 року згідно договору дарування, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] і посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 2225, він набув право власності на частину комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 9 вищевказаного договору між ним і [PERSON] досягнуто згоди щодо набуття ним права власності на земельну ділянку, площею 0,6838 га, кадастровий номер 4425110100:03:005:0370, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і надана для обслуговування нежитлового приміщення, відповідно до якої вони домовилися в термін до 20 листопада 2013 року укласти договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. 13 листопада 2013 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, не посвідчений нотаріально, згідно якого позивач передав відповідачці гроші в сумі 90 000 грн. за придбану земельну ділянку. На факт отримання нею та передачу ним їй грошей за земельну ділянку, [PERSON] була написана розписка на суму 90 000 грн. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки вони домовилися строком до 20 листопада 2013 року. Але, станом на 21 листопада 2013 року відповідач [PERSON] відмовляється нотаріально посвідчити нашу угоду щодо купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки нею не оформлене належним чином право власності на цю земельну ділянку, мотивуючи це наступними обставинами. В 2011 році вона звернулася до Старобільської міської ради із заявою продати їй земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і надана для обслуговування нежитлового приміщення. 10 червня 2011 року Старобільською міською радою було прийнято рішення № 7/10 про продаж ПП Кузнецовій вищевказаної земельної ділянки. На виконання вказаного рішення [PERSON] на розрахунковий рахунок Старобільської міської ради було внесено гроші в сумі 90000,00 грн. за придбану земельну ділянку (з яких 89 000 грн. призначалися безпосередньо за придбання земельної ділянки і 1 000 грн. - витрати, пов'язані за надання послуг по виготовленню експертної грошової оцінки). Між [PERSON] і Старобільською міською радою було досягнуто всіх істотних умов договору купівлі-продажу, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося, з обставин, які [PERSON] пояснила позивачу як сімейні (невиліковна хвороба чоловіка). Таким чином, [PERSON] станом на 20 листопада 2013 року, як того вимагала їхня домовленість, не оформила право власності на земельну ділянку (не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, не оформила свідоцтво про право власності на земельну ділянку). Відповідач стверджує, що на сьогоднішній день посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки між нею та Старобільською міською радою не має можливості, оскільки змінилося законодавство щодо набуття права власності на земельну ділянку з боку Старобільської міської ради та відповідно і щодо оформлення договору купівлі-продажу між нею та Старобільською міською радою. Але, на момент виникнення правовідносин між відповідачем та Старобільською міською радою та згідно діючого на той час законодавства (2011 року) між ними було досягну істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки (Продавець - Старобільська міська рада передала у власність земельну ділянку, а Покупець - [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку та сплатила за нею обговорену грошову суму гривень). Факт передачі позивачу [PERSON] у власність земельної ділянки, а з його сторони прийняття її у власність, свідчить акт приймання-передачі, який підписаний між Продавцем - [PERSON] і позивачем, як Покупцем - [PERSON] Після отримання [PERSON] у власність частини комплексу за договором дарування та земельної ділянки за договором купівлі-продажу, не посвідченого нотаріально, він став володіти, користуватися та розпоряджатися купленим нерухомим майном, так як він розраховував, що прийняв у власність частину комплексу і сплатив [PERSON] гроші за куплену ним земельну ділянку і відтепер вони є його особистою приватною власністю. Те, що між ним і [PERSON] було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу земельної ділянки, підтверджується по-перше, розпискою, наданою йому [PERSON], яка свідчить, що він виконав свої зобов'язання по передачі грошей Продавцю [PERSON] у рахунок оплати вартості земельної ділянки, по-друге, акт приймання передачі, підписаний між ним та [PERSON], згідно якого Продавець ([PERSON]) передала, а Покупець ([PERSON]) отримав у власність земельну ділянку. Все це свідчить про те, що між ними повністю виконані умови договору купівлі-продажу, що дає йому право відповідно до ст. 220 ЦК України, на звертання до суду з позовом про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним і визнання права власності на земельну ділянку за ним. Оскільки право власності у відповідності ч. 3 ст. 334 ЦК України за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набуття законної сили рішення суду про визнання договору, не засвідченого нотаріально, дійсним, позивач був вимушений був звернутися до суду з даним позовом. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. У попереднє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. У попереднє судове засідання представник відповідача Старобільської міської ради не з'явився. Від міського голови до суду надійшла заяву, в якій Старобільська міська рада просить суд розглянути справу за відсутністю їх представника, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. У зв'язку з цим, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved