Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

07.10.2013 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить поновити з 01.08.2013 року трирічний строк позовної давності для виключення квартири [ADDRESS] з акту від 01.11.2002 року опису й арешту майна, виключити квартиру [ADDRESS] з акту від 01.11.2002 року опису й арешту майна та скасувати постанову №13946/1 від 06.12.2001 року, якою державний виконавець наклав арешт на моє майно у вигляді частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. 26.03.2012 року набрало законної сили Рішення суду від 15.03.2012 року Барвінківського районного суду Харківської області, яким встановлено факт сумісного проживання однією сім*єю, як подружжя позивача та відповідача. 01.07.2013 року Рішення Київського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили визнано дійсним договір від 30.10.1999 року, яким позивач та відповідач визначили своїм спільним сумісним майном ? частини квартири №13 по вул. Метробудівників у буд. 40 в м. Харкові, яка на час укладення договору від 30.10.1999 року належала відповідачу на підставі свідоцтва від 14.01.1994 року про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду та визнано ? частини квартири №13 по вул. Метробудівників у буд 40 в м. Харкові, яка належала відповідачу на час укладення між ними договору від 30.10.1999 року- спільним сумісним майном позивача та відповідача. 01.08.2013 року від відповідача мені стало відомо про постанову №13946/1 від 06.12.2001 року про арешт майна та акт від 01.11.2002 року опису й арешту майна, ухвалені державним виконавцем Київського ВДВС. На даний час позивачка прописана та проживає в будинку, який належить її мамі та знаходиться у селищі Друга Іванівка Барвінківського району Харківської області. Квартира позивачки є її єдиним житлом, яким вона володіє на праві власності. Позивачка не відповідає за борги відповідача, тому накладення арешту на майно позивачки порушує право власності позивачки. Також позивач зазначає, що позивачка постійно проживала в цій квартирі та не отримувала ніяких документів пов*язаних з цією справою, хоча це стосується прав та інтересів позивачки. Крім того, в постанові №13946/1 від 06.12.2001 року та акті від 01.11.2002 року опису й арешту майна зазначена сума боргу відповідача, що є істотно меншою ніж встановлений законодавством розмір боргу, з якого можливе накладення арешту на єдине житло боржника. Квартира є спільною сумісною власністю, тому порушено право власності інших співвласників. У зв*язку з чим, позивачка звернулась за захистом до суду. Позивач у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, надав до суду письмові заперечення. Представник третьої особи Київський ВДВС ХМУЮ у судове засідання не з*явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи та повідомив, що за перевіркою журналів реєстрації вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів переданих на виконання державним виконавцям відділу, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та алфавітних покажчиків до виконавчих документів встановлено, що відкриті виконавчі провадження, де боржниками є [PERSON], [PERSON] до відділу не надходили та на виконанні на теперішній час не перебувають. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення від 15.03.2012 року Барвінківського районного суду Харківської області, встановлено факт проживання однією сім*єю позивачки та відповічки за період з січня місяця 1999 року по березень місяць 2004 рік фактично однією сім*єю. (а.с.6). Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року, визнано дійсним договір від 30.10.1999 року, яким позивач та відповідач визначили своїм спільним сумісним майном ? частини квартири №13 по вул. Метробудівників у буд. 40 в м. Харкові, яка на час укладення договору від 30.10.1999 року належала відповідачу на підставі свідоцтва від 14.01.1994 року про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду та визнано ? частини квартири №13 по вул. Метробудівників у буд 40 в м. Харкові, яка належала відповідачу на час укладення між ними договору від 30.10.1999 року- спільним сумісним майном позивача та відповідача. (а.с. 7-8). Згідно постанови №13946/1 від 06.12.2001 року, державним виконавцем Бугай О.П. накладено арешт на майно відповідача, в тому числі на частину квартири [ADDRESS] та згідно цього складено акт опису та арешту майна від 01.11.2002 року. (а.с. 9-11). Згідно листа Начальника Київського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 08.08.2013 року №17560, виконавчі документи, де боржником є [PERSON] у Київському ВДВС ХМУЮ не перебувають. Підстави для зняття арешту відсутні. (а.с.14). Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. В матеріалах справи міститься постанова №13946/1 від 06.12.2001 року про арешт майна боржника. Позивач не є стороною виконавчого провадження, відношення до боргу не має, тому арешт на частину майна, що їй належить, необхідно зняти. Згідно листа Начальника Київського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 08.08.2013 року №17560, виконавчі документи, де боржниками є [PERSON], [PERSON] на виконанні у відділі не знаходяться. (а..с 10). Крім того, позови про звільнення майна з- під арешту пред*являються до відповідного відділу ДВС ХМУЮ, на виконанні якого знаходиться даний виконавчий лист, а позивачка в судовому засіданні відмовилась залучити в якості співвідповідача Київський ВДВС ХМУЮ, тому суд залучив їх до участі в справі в якості третьої особи. Позовні вимоги позивач повинен пред*являти до Київського ВДВС ХМУЮ, а відповідачем по справі позивач зазначив [PERSON] Згідно ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, виходячи з вимог ст. 33 ЦПК України, суд позбавлений можливості за власною ініціативою змінити відповідача або залучити до участі у справі іншого співвідповідача. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, так як позовні вимоги пред*явлені не до належного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed