Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєсрованому шлюбі і від спільного життя з ним є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням Шевченківського райсуду м.Чернівці, яке набрало законної сили 5 травня 2010 року, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісяця до повноліття дитини з 11 січня 2010 року. Також вказувала, що відповідач матеріально дитину не підтримує, ухилявся і ухиляється від сплати аліментів, що для неї з сином спричиняє великі збитки. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 31 травня 2013 року за ним утворилася заборгованість в сумі 8771,80грн. Посилаючись на вимоги ст..196 ч.1 СК України вказувала, що за її розрахунками за період часу з 11 січня 2010 року по 31 травня 2013 року сума пені, яку відповідач зобов»язаний сплатити на її користь, складає 88 998,67 грн., яку і просила стягнути з нього на свою користь. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що розрахунок ціни позову був проведений відповідно до вимог СК України. Дана позовна заява була подана до суду до вирішення питання про ухвалення ухвали про визнання мирової угоди між сторонами. Дитина хворіє на туберкульоз, їй потрібні значні кошти для лікування. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на обставини, викладених в запереченнях на позовну заяву, пояснивши, що позивачка обманула відповідача, уклавши угоду з ним в день подачі даної позовної заяви до суду. Відповідач від сплати аліментів не ухилявся і після призначення йому пенсії через захворювання на рак горла сам подав заяву до ВДВС про стягнення з нього по 50% пенсії щомісячно. На час звернення позивачки з даним позовом заборгованості по аліментах у відповідача не було. В рахунок погашення заборгованості по аліментах [PERSON] було передано у власність частину квартири [ADDRESS]. Переплата по виплаті аліментів станом на 3 червня 2013 року становить 5187,2 грн. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка [PERSON] - держвиконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ, який показав, що 2 липня 2013 року виконавче провадження про стягнення аліментів закрите в зв»язку з мировою угодою від 3 червня 2013 року, і на даний час заборгованості по аліментах немає, дослідивши письмові докази, вважає, що позов необґрунтований і не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 3 червня 2013 року відповідач добровільно погасив заборгованість та виплатив аліменти до досягнення сином повноліття в розмірі 13517 грн., що стверджено ухвалою Шевченківського райсуду м.Чернівці від 3 червня 2013 року, з якої зокрема вбачається і те, що позивачка відмовляється від стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, встановлено, що переплата по виплаті аліментів станом на 3 червня 2013 року становить 5187,2 грн., що підтверджено розрахунками ВДВС про розмір заборгованості. Також безумовно встановленим є те, що ухвала Шевченківського райсуду м.Чернівці про визнання мирової угоди винесена 3 червня 2013 року, а позовна заява, яка є предметом розгляду в даному судовому засіданні, подана позивачкою 5 червня 2013 року. Дійсно, відповідно до вимог ст.. 196 ч.1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язвна сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від сум несплачених аліментів за кожен день прострочення. Даної законної підстави для нарахування та виплати вищевказаної пені у позивачки немає. До такого висновку суд доходить проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності і на думку суду в даному випадку відсутня вина відповідача, який не ухилявся від сплати аліментів, хоча міг би бути звільнений від сплати заборгованості при встановленні того що вона виникла внаслідок непред»явлення без поважної причини виклиста до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч.3 ст.197 СК України), а заборгованість яка утворилася, була ним фактично добровільно погашена, через що і сама позивачка відмовилася від стягнення з нього аліментів. Пеня, яка передбачена ст..196 СК України, є похідною від аліментних платежів, а тому відмова від стягнення аліментів тягне за собою і відмову від цієї пені. Вказані обставини стверджені копіями ухвали Шевченківського райсуду м.Чернівці від 20 червня 2011 року, розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів, ухвали Шевченківського райсуду м.Чернівці від 3 червня 2013 року, повідомлення головного лікаря обласного клінічного онкологічного диспансеру від 12 липня 2013 року про стан здоров»я відповідача, та довідок про це Національного інституту раку МОЗ України, виписок з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення, довідок УПФ України в м.Чернівці про розмір пенсії відповідача та його трудової книжки. Крім цього суд також вважає, що при вирішенні даного позову слід врахувати що позивачкою проведений невірний розрахунок пені, пропущений строк позовної давності, визначений главою 19 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що даний позов є саме необґрунтованим, а тому і таким, що не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed