Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є синами померлої [PERSON]. 12 лютого 1983 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м.Києва від 23 грудня 2009 року. За період шлюбу вказані особи придбали у спільну сумісну власність трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 02 березня 2010 року за [PERSON] було визнано право власності на 12 частину вказаної трикімнатної квартири. Однак, [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на неї в органах БТІ, оскільки у неї було виявлено тромбофлебіт поверхневих вен нижніх кінцівок, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від [INFO] року стало причиною її смерті. При такому захворюванні вона мала значні труднощі в пересуванні. Після смерті матері відкрилася спадшина на всю належну їй спадкову масу, а саме 12 частину вищезазначеної квартири. Звернувшись до четвертої Київської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, вони отримали відмову, у зв»язку з тим, що рішення Подільського районного суду м.Києва від 02.03.2010 року отримано 25.10.2012 року, тобто вже після смерті спадкодавця. Зазначають, що вони постійно проживали з мамою в квартирі [ADDRESS], де вона була зареєстрована по день смерті. Просять визнати за кожним з них право власності на 14 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судове засідання позивачі не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви, де просили розглядати справу у їх відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, направили на адресу суду заяви відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлої [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 6-7). [PERSON] померла [INFO] року ( а.с. 60). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 12.02.1983 року по 23.12.2009 року ( а.с.54 - копія рішення суду про розірвання шлюбу). В період шлюбу вказані особи придбали у спільну сумісну власність трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 01.06.2000 року ( а.с.34). Відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 02 березня 2010 року за [PERSON] було визнано право власності на 12 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] ( а.с.55-58-копія рішення суду). Таким чином встановлено, що [PERSON] була власником 12 частини вищевказаної квартири, та відповідно, після її смерті спадкоємцями є її сини - позивачі по справі. В судовому засіданні встановлено, що позивачі звернулись до четвертої Київської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, однак листом № 115/02-14 їх було повідомлено про те, що видати свідоцтва по право на спадщину після смерті [INFO] року їх матері [PERSON], яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], в рівних частинах кожному неможливо, оскільки правовстановлюючий документ, яким є рішення Подільського районного суду м.Києва про визнання права власності за [PERSON] на частину квартири, отримано 25 жовтня 2012 року, тобто вже після смерті ( а.с.53). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні не встановлено інших спадкоємців першої черги відповідно до положень зазначеної вище норми, а тому лише позивачі є спадкоємцями після смерті своєї матері [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями після смерті своєї матері, спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS], суд вважає можливим визнати право власності позивачів на вказане майно в порядку спадкування за законом, а саме, за кожним право власності на 14 частину квартири. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, який відповідно до ст. 60 ЦПК України доведений в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 1220, 1261, 1268. 1298 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved