Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

04.06.2013 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02-1/3к-21 від 01.06.2012 року у розмірі 125 824,36 грн. шляхом звернення стягнення на майно, мотивуючи її тим, що 01.06.2012 року між ПАТ «КомІнвестБанк» та [PERSON] був укладений вищезазначений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 96 000,00 грн. строком до 31.05.2013 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,00 % річних. Взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування відповідач належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.06.2013 року складає 125 824,36 грн. 18.11.2013 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимоги, згідно якої останній просить суд стягнути з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 02-1/3к-21 від 01.06.2012 року 144 116,97 грн. та відшкодувати витрати по сплаті судового збору, мотивуючи її тим, що з моменту подання розрахунку розміру заборгованості [PERSON] за спірним кредитним договором минуло 164 календарних дні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечила проти його задоволення, а також просила суд відстрочити виконання рішення суду до 01.02.2014 року, у зв'язку з реалізацією майна, задля погашення заборгованості за спірним кредитним договором. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.06.2012 року між ПАТ «КомІнвестБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-1/3к-21, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 96 000,00 грн. строком до 31.05.2013 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,00 % річних. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 02-1/3к-21 від 01.06.2012 року, станом на 12.11.2013 року складає 144 116,97 грн., з яких: 96 000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 23 796,09 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 20 146,85 грн. - пеня, 4174,03 грн. - 3 % річних. У ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1.1 кредитного договору № 02-1/3к-21 від 01.06.2012 року (далі - договору), кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 96 000,00 грн., із сплатою 20,00 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 31.05.2013 року. Пунктом 2.4.1 договору визначено, що сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до п. 3.3.5 договору позичальник зобов'язаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1 договору. Пунктом 4.1 встановлено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту, останній сплачує кредиторові пеню від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 02-1/3к-21 від 01.06.2012 року в розмірі 144 116,97 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення суду, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом за заявою сторони безпосередньо при ухваленні самого рішення, або після його ухвалення, за правилами, встановленими ст. 373 ЦПК України. Статтею 373 ЦПК України визначеного, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги необхідність реалізації відповідачем майна, задля погашення в добровільному порядку заборгованості за спірним кредитним договором, а також відсутність заперечень зі сторони позивача щодо заявленого відповідачем клопотання, суд прийшов до висновку, що виконання рішення суду слід відстрочити до 01.02.2014 року. Витрати по сплаті судового збору також підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частин 1 статті 88 ЦПК України. У відповідності до ст. 218 ЦПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Outcome: approved