Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

1 листопада 2013 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 12 лютого 2010 року між Кредитною спілкою «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» та відповідачем був укладений кредитний договір № 5462, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 3000 гривень з кінцевим терміном погашення 12.02.2011 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши що позов підтримую у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 12 лютого 2010 року відповідач подав заявку позивач про видачу йому кредиту у розмірі 3000 гривень на строк з 12.02.2010 року по 12.02.2011 року (а.с.6). 12 лютого 2010 року між Кредитною спілкою «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» та відповідачем був укладений кредитний договір № 5462, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 3000 гривень з кінцевим терміном погашення 12.02.2011 року (а.с.7). Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується видатковим касовим ордером від 12 лютого 2010 року (а.с.8) Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом в сумі 11356 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 2750 гривень, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 4068 гривень, заборгованість за відсотками за користуванням кредитом про несвоєчасному його поверненні - 4217 гривень, заборгованість з урахуванням індексу інфляції - 321 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Відповідач здійснював часткову сплату заборгованості у сумі 250 грн. та 100 грн. відповідно до касових ордерів (а.с.11-12). Умовами кредитного договору, передбачено обов'язок відповідача щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved