Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання договору дарування недійсним, скасування та поновлення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку зі смертю відповідачки [PERSON], яка померла [INFO], позивачкою були уточнені і змінені позовні вимоги та в порядку ст. 37 ЦПК України було залучено в якості відповідача по справі правонаступника померлої - [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 22 грудня 2008 році [PERSON] за договором дарування подарував сторонній особі - [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотаріусом Гойняк Г.В. Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстровий № 2679. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1997 року, [NUMBER], та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2008 року, реєстровий [NUMBER]. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON], актовий запис №1994. Дітей у [PERSON] і [PERSON] не було, тому після смерті дружини він став проживати в квартирі один. [PERSON] з дитинства страждає психічним розладом, який виражається в помірній розумовій відсталості, астено-депресивним синдромом, у зв'язку з чим перебував під впливом тяжких життєвих обставин та психічного стану, які істотно вплинули на його здатність в повному обсязі усвідомлювати значення своїх дій. Він самостійно невзмозі придбати предмети домашнього вжитку, розумно витрачати гроші, розпоряджатись своїм майном, в період сумісного проживання з дружиною, веденням господарства і витратами сімейних коштів весь час займалась вона. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2010 року [PERSON], [INFO], було обмежено в цивільній дієздатності. Вказаним рішенням суду та рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради № 250 від 22.10.2010 року позивачку [PERSON] було призначено піклувальником над [PERSON]. Таким чином позивачка зазначала, що [PERSON], страждаючи на психічний розлад через розумову відсталість, малограмотність, а також перебуваючи під впливом тяжких життєвих обставин, а саме: смерть дружини, відсутність дітей, неможливість самостійно вести домашнє господарство, розпоряджатись пенсійними грошима, не маючи будь-якого іншого житла, на вкрай невигідних для нього умовах, ущемляючи свій життєвий стан, подарував належну квартиру [ADDRESS] мало знайомій людині - [PERSON]. З вказаної квартири [PERSON] нікуди не виїжджав, комунальні та інші платежі сплачувалися з його пенсії сусідами та позивачкою, яка є його сестрою, право на проживання його у вказаній квартирі ніколи не оспорювалося, тобто фактичної передачі квартири у власність відповідачці та її покійній матері [PERSON] не відбулося і вони ніколи не вступали у володіння нею на правах власника. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], просила суд визнати недійсним договір дарування, укладений 22.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В., зареєстровано в реєстрі за №2679, скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], а також поновити реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], та стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати. Позивачка та її представник позов підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала та надала суду письмові заперечення, у судовому засіданні представник відповідачки надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та зазначив, що будь-які правові підстави для визнання договору дарування відсутні, [PERSON] на час укладання договору був дієздатною особою, повністю усвідомлював свої дії та висловив своє волевиявлення. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити на розсуд суду відповідно до норм діючого законодавства. Третя особа - приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. в судове засідання не з'явилась, надала письмові пояснення та просила справу слухати у її відсутність. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, надав листа, в якому підтримав позовні вимоги та просив слухати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, висновок судово-психіатричної експертизи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1997 року, [NUMBER], та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2008 року, реєстровий [NUMBER]. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON], актовий запис №1994. Дітей у [PERSON] і [PERSON] не було, тому після смерті дружини він став проживати в квартирі один. 22 грудня 2008 року [PERSON] за договором дарування подарував сторонній особі - [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Гойняк Г.В. Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстровий №2679. У зв'язку зі смертю відповідачки [PERSON], яка померла [INFO], по справі було залучено в якості відповідача правонаступника померлої - [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] з дитинства страждає психічним розладом, який виражається в помірній розумовій відсталості, антено-депресивний синдром. В дитинстві [PERSON] до шостого класу перебував у Дніпропетровській допоміжній школі інтернаті № 1, у зв'язку з психічним розладом здоров'я він не був призваний до лав збройних сил СРСР та визнаний непридатним до військової служби за ст. 1 «б» наказу МО СРСР. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2010 року [PERSON], [INFO], було обмежено в цивільній дієздатності. Вказаним рішенням суду та рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради № 250 від 22.10.2010 року позивачку [PERSON] було призначено піклувальником над [PERSON]. Відповідно до п.2 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом, тому посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є неналежним позивачем по справі, безпідставні. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилами ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, за якою договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Актом №35 судової-психіатричної експертизи, проведеної КЗ «Дніпропетовска клінічна психіатрична лікарня» ДОР» 01.11.2012 року, зазначено, що [PERSON] в період часу, який відноситься до укладення договору дарування від 22.12.2008 року, страждав та в теперішній час страждає психічним захворюванням у формі легкої розумової відсталості. За своїм психічним станом в період часу, який відноситься до укладення договору дарування від 22.12.2008 року, [PERSON] міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На думку суду, висновки, що містяться в акті судової-психіатричної експертизи, не дають однозначного ствердження про те, що [PERSON] на час укладання та підписання договору дарування повністю усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. На думку суду, будь-яке психічне захворювання не може давати в повній мірі особі, яка на нього страждає, можливість в будь-який час усвідомлювати значення усіх своїх дій та належним чином сприймати навколишнє середовище (в тому числі побут, ведення господарства, укладання угод тощо). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали свідчення, якими підтвердили розумову відсталість [PERSON] та вплив психічного стану на його поведінку у побуті, житті та роботі, веденні господарства, спілкуванні зі сторонніми та рідними людьми, а також прояв психічних розладів при стосунках з оточуючими після смерті дружини. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що [PERSON] іншого житла не мав і не має, постійно проживає у спірній квартирі, з його пенсії постійно сплачувались та до теперішнього часу сплачуються усі комунальні платежі, суд дійшов висновку, що він не мав наміру на відчуження житла та укладання договору дарування, а підпис в договорі вчинений ним внаслідок помилки через розумову відсталість, тобто волевиявлення дарувальника при укладанні договору не було вільним, зваженим та усвідомленим. На даний час [PERSON] також продовжує проживати в спірній квартирі, є зареєстрованим в ній, продовжує сплачувати комунальні послуги та вважати квартиру своєю власністю, тобто даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що суперечить п.5 ст.203 ЦК України. З огляду на викладене та приймаючи до уваги обставини, за яких [PERSON] був укладений оспорюваний правочин, суд вважає визнати недійсним договір дарування, укладений 22.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В., зареєстровано в реєстрі за №2679. Зважаючи на визнання договору дарування квартири [ADDRESS] недійсним, суд також вважає скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], а також поновити реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 820 гривень.

Outcome: approved