Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на норми статей 110-112, 180 – 183 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 липня 1985 року Ряснянською сільською радою Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 06, та стягнути на її користь аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище “Ковтун”. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі у 1985 р. уклали шлюб, в якому у 1991 та 1997 рр. народилися доньки [PERSON], яка у теперішній час досягла повноліття, та [PERSON], остання проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння при вирішенні важливих питань сім’ї та побуту, на грунті чого постійно існують сварки, конфлікти, що негативно вплинуло на подружні взаємовідносини та призвело до втрати почуттів. Відповідач є батьком неповнолітньої доньки, працездатного віку, інвалідом не являється, інших утриманців не має, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на її утримання не надає. Ухвалами суду від 31 липня та 04 жовтня 2013 року сторонам двічі надавався строк на примирення загальним терміном шість місяців /ас. 23, 31/, однак 09 грудня 2013 року від позивача надійшла заява про скорочення строку на примирення, оскільки примирення не відбулося /ас.32/, тому за ухвалою суду від 10 грудня 2013 року провадження у справі відновлено /ас. 34/. Позивач в судове засідання не прибула, від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності /ас. 40/. Відповідач визнав позов частково. Суду пояснив, що призначений судом строк для примирення не вплинув на збереження їхньої шлюбу, оскільки в сім’ї існує матеріальний конфлікт, дружині постійно потрібні кошти, які на його думку, вона витрачає на придбання не потрібних речей для господарства, тому коштами розпоряджається він. Наголосив, що має трактор, землю, купує продукти харчування. Заперечив проти стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON], пояснивши, що вона вже доросла, їй виповнилось 16 років, він забезпечує її всім необхідним, оплачує підготовчі курси та інші витрати. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 липня 1985 року між сторонами у справі Ряснянською сільською радою Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 06 було зареєстровано шлюб, позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Мандриченко» на «Ковтун». В шлюбі 22 серпня 1991 року у них народилась донька [PERSON], яка на даний час є повнолітньою, а 12 серпня 1997 року – [PERSON], батьком дітей записаний відповідач [PERSON] / копії ас. 5-7/. Зі змісту довідки з місця проживання позивача № 218 від 26 червня 2013 року, виданої виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, неповнолітня донька сторін проживає з матір’ю [PERSON] і знаходиться у неї на утриманні /ас. 8/. Відповідно до ч. 1ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 – 113, 115, 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред’явленого позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу, суд залишає [PERSON] прізвище “Ковтун”. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1210 гривень, з 1 грудня — 1286 гривень. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки дитина проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний батьком неповнолітньої доньки, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованою і підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця. При цьому, відповідач не надав суду доказів щодо його стану здоров’я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Судом також не взято до уваги пояснення відповідача, оскільки не ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01 липня 2013 року. Питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини судом не вирішувалось. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 114 грн. 70 коп. та 229 грн. 40 коп. в доход Державного бюджету України.

Outcome: approved