Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі146 861,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.04.2010 року він в письмовій формі уклав договір позики грошової суми в розмірі 120 000 грн. з [PERSON] з умовою повернення позики в строк до 15 квітня 2011 року. Вищевказаний договір позики був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лукьяновою О.Б. 15 квітня 2010 року (реєстраційний номер 972). На момент подачі позовної заяви сума боргу з врахуванням інфляційних витрат і 3% річних за прострочення боргу становила 146861 грн. Відповідно до ст.ст. 60,65 СК України свою згоду на укладення договору позики надав чоловік відповідача [PERSON], розуміючи, що гроші які будуть надаватися в позику, є спільним майном подружжя. Гарантом [PERSON] по вищевказаному договору позики виступила [PERSON], яка надала позивачеві розписку в простій письмовій формі про отримання від позивача грошової суми в розмірі 120 000 грн. На підтвердження укладеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] розписку про отримання зазначеної суми. З огляду на вищевказане, позивач вважає [PERSON], [PERSON], [PERSON] - співвідповідачами по справі, що надає йому право витребувати завдану йому матеріальну шкоду з відповідачем солідарно. У розписці та договорі позики був зазначений строк повернення боргу, а саме до 15 квітня 2011 року, 16 травня 2011 року на ім'я [PERSON] позивачем був направлений поштою лист з вимогою повернути борг. Відповідачі до цього часу борг не повернули, на телефонні дзвінки позивача не відповідають. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув позивачеві гроші, останній постійно зазнає моральних страждань, пов'язаних з відсутністю коштів, він став дратівливим, що негативно відобразилося на стосунках з оточуючими. Крім того, нормальні умови життя Позивача були порушені, так як йому довелось шукати джерела отримання та запозичення коштів. Таким чином, позивач вважає, що протиправними діями відповідача з невиконання договору позики йому завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює у 15000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що позовна заява [PERSON], у тому вигляді яка є, в частині стягнення моральної шкоди 15000, стягнення витрат на правову допомогу 15000 та стягнення 3%, за час прострочення, та 1% індекс інфляції, необґрунтовано і не підлягає задоволенню, оскільки моральна шкода, яку начебто завдала [PERSON], не повертаючи боргу не доведена, тобто відсутність жодного доказу завдання позивачу фізичних або моральних страждань. Згідно договору [PERSON], із адвокатом Біликом А.В., щодо надання юридичних послуг, не вказаний порядок розрахунку та вартість послуг, так як Білик таким шляхом намагається уникнути сплати податків, як це він робив раніше. Тобто позивач [PERSON] не надав жодного доказу щодо розміру вартості правової допомоги, але намагається стягнути з відповідача 15000 грн. Позивач [PERSON], з метою введення суду в оману, умисно у позові не вказав, що протягом 2011 року я неодноразово надсилала на його адресу кошти для погашення заборгованості, але він відмовлявся їх отримувати, при цьому дзвонив відповідачу на телефон та залякував фізичною розправою. У 2011 році відповідач особисто відала дружині [PERSON] пластикову картку Промінвестбанку, на яку нараховувалась її пенсія, з мето погашення заборгованості за договором позики від 15.04.2010 року, якою вони користувалися до квітня 2012 року, тобто знімали кошти (близько 4000 грн.). Позивач [PERSON] не маючі законних підстав намагається стягнути 26861 грн. , тобто не лише борг 120000 грн. згідно договору позики, за один рік та п'ть місяців 21000 грн. інфляційні витрати, що є протизаконно та 5257 грн. за прострочення. Відповідач неодноразово повідомляла [PERSON] щодо готовності повертати кошти згідно договору позику, але частками, протягом двох років, так як у жовтні 2010 року мій стан здоров'я значно погіршився, що перешкоджала їй працювати, але відповідач, в цьому випадку вимагав повернення 250000 грн., на що відповідач не могла погодитись, так-як заробити чесним шляхом протягом 2 років неможливо. На підставі вищевикладеного відповідач просила у задоволенні цивільного позову [PERSON], в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн., стягнення витрат на правову допомогу 15000 грн., а також стягнення 3% за час прострочення та 1% індекс інфляції в розмірі 26861 грн. відмовити. Задовольнити позов [PERSON], в частині стягнення боргу, згідно договору позику в розмірі 120000 грн. та 1250 грн. судового збору на користь позивача. Суд, ознайомившись з заявами сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору позики від 15 квітня 2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лукьяновою О.Б., [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в розмірі 120 000,00 гривень, які зобов'язалася повернути у строк до 15 квітня 2011 року. Згідно наявної угоди між сторонами, однією з істотних умов договору позики є спосіб виконання відповідачем свого обов'язку щодо повернення суми позики. Відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 15.04.2010 року. Відповідно до ст. 1052 ЦК України - у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, суд вважає, що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач стверджує, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Отже порушення договірних зобов'язань безпосередньо особистих немайнових прав не торкається. Враховуючи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання, дана правова норма не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, позивач надав суду докази своїх позовних вимог в частині відшкодування судових витрат, а саме - квитанції про сплату судового збору у розмірі 1250 грн., тому суд задовольняє їх в межах наданих доказів. У зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial