Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів, який в процесі розгляду справи уточнювала, в остаточній редакції якого просить усунути перешкоди у реалізації права користування та володіння квартирою [ADDRESS], шляхом виселення з вказаної квартири [PERSON] та його родини - [PERSON] Та неповнолітніх [PERSON], [PERSON]; визнати право вільного доступу позивачки у приміщення квартири [ADDRESS], зобов'язавши [PERSON] не перешкоджати позивачці у установці замикаючих пристроїв (замків) на двері вказаної квартири. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS]. Іншим власником вказаної квартири є відповідач [PERSON] який є колишнім чоловіком позивачки. На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідачем [PERSON] без згоди іншого співвласника - позивачки у справі - було вселено до спірної квартири його сина - [PERSON] разом із його родиною. На теперішній час позивачка не має вільного доступу до належної їй квартири, оскільки відповідачі у справі чинять їй перешкоди у користуванні належної їй на праві власності ? часткою квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене позивачка вважає за доцільне, з метою захисту її прав власника спірної квартири, виселити відповідачів з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON]підтримали позовні вимоги [PERSON] із вказаних у позові підстав. Додатково зазначили, що [PERSON] виїхала із спірної квартири у 1998 році, в період з 2001 року позивачка мешкала у Греції у зв'язку із її роботою. У червні 2013 року позивачка повернулась до України, на теперішній час мешкає за адресою [ADDRESS] у квартирі, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу. Позивачка зауважила, що до 2000 року вона здійснювала оплату комунальних послуг у спірній квартирі, проте з 2001 року у зв'язку із виїздом до іншої держави [PERSON] комунальні послуги не сплачує. При цьому позивачка зауважує, що на протязі тривалого часу - з 2000 року по теперішній час при її спробах потрапити до квартири [ADDRESS], відповідачі чинили їй перешкоди, з огляду на що вона не мала можливості користуватись належної їй на праві власності ? часткою квартири. В судовому засіданні представник відповідачів - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] - позовні вимог [PERSON] не визнав. Зауважив, що у даному конкретному випадку між сторонами відсутній спір про право, оскільки позивачкою при розгляді судом даної справи не надано жодного об'єктивного доказу. який б свідчив про той факт, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні належної [PERSON] ? часткою квартири [ADDRESS]. Позивачка добровільно виїхала з спірної квартири у 1998 році, на теперішній час фактично у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, відповідач [PERSON] та його родина періодично відвідують вказану квартиру. Проте не використовують її в якості постійного місця проживання. Відповідачка [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в відсутність ССД Жовтневої райадміністрації ММР з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 316 ч. 1 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник маж право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 11.10.1996 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки № 1003 , виданою 05.06.2013 року ЖКП «Жилкомплекс» за адресою [ADDRESS] на теперішній час зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, жилою площею 18,9 кв. метрів. Відповідно до посилань [PERSON], викладених у її позовній заяві, на теперішній час вона позбавлена можливості користуватись належною їй часткою вказаної вище квартири через вчинення відповідачами перешкод у користуванні квартирою. Так, відповідно до інформації Жовтневої рай адміністрації ММР від 09.10.2013 року за результатами обстеження квартири [ADDRESS], мешканець квартири відмовився надати інформацію щодо осіб, які проживають у вказаній квартирі. За свідченнями сусідів у вказаній квартирі мешкають двоє неповнолітніх дітей та їх батьки. Крім того в матеріалах даної цивільної справи міститься відповідь начальника Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Донецькій області на депутатський запит від 30.10.2013 року, відповідно до якої за результатами проведеної перевірки встановлено, що у квартирі [ADDRESS] періодично проживає [PERSON] та постійно проживає його родина - син [PERSON], його дружина - [PERSON] та неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження його майном. На теперішній час судом при розгляді даної цивільної справи встановлено, що позивачка не має можливості реалізувати свої права власника спірної квартири, користуватись та розпоряджатись належною їй часткою спірної квартири через проживання у квартирі відповідача [PERSON] та його родини. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України (далі ЖК України)громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли житлове приміщення, підлягають виселенню без надання ним іншого житлового приміщення Враховуючи викладені положення діючого законодавства та конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку, що при розгляді судом даної справи встановлено факт проживання відповідача [PERSON] та його родини - дружини [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без реєстрації за адресою [ADDRESS], з огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування належної їй на праві власності ? часткою спірної квартири шляхом виселення відповідачів з вказаної квартири підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання її права вільного доступу до квартири [ADDRESS], суд не знаходить підстав для їх задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України особа кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод та інтересів та має право на захист таких прав. При цьому ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено можливі способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах даної цивільної справи не містяться об'єктивних доказів, які б свідчили про необхідність захисту прав власника [PERSON] саме визначеним позивачкою шляхом. Згідно із ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачки в дольовому порядку підлягають стягненню судовий збір, сплачений позивачкою при зверненні до суду у розмірі 114 грн. 70 коп. - по 38 грн. 23 коп. На підставі ст. ст. 63, 64, 78, 103, 107, 150 Житлового Кодексу України, ст. ст. 319, 391 ЦК України.

Outcome: partial