Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до прокуратури Харківської області, прокуратури Шевчєнкіського району Харківської області, Шевченківському РВ УМВС України в Харківської області, Головному Управлінню МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, який згодом уточнили, з мотивуванням тих обставин, що внаслідок незаконного притягнення їх до кримінальної відповідальності відповідно до постанов слідчих органів та тривалого перебування під підпискою про невиїзд їм було завдано матеріальної та моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях, порушення звичного способу життя, Крім того, після притягнення їх до кримінальної відповідальності вони були звільнені з роботи, погіршився стан їх здоров’я. Для захисту своїх прав позивачі були змушені звертатися за правовою допомогою до адвокатів, Починаючи з 2010 року вони зверталися із зверненнями щодо стану досудового слідства у кримінальній справі, проте чіткої відповіді їм ніхто не міг надати і лише через два роки, 30.02.13 року вони отримали відповідь від прокуратури Харківської області № 04/2/4-1220-12 від 27.02.2013 року про закриття кримінальної справи за відсутністю в діяннях складу злочину. Після закінчення досудового слідства копію постанови жоден з них не отримував. Позивачі оцінювали спричинену їм матеріальну шкоду в розмірі 30 000,00 гривень тобто по 10 000,00 гривень кожному розрахунок не наданий. Згідно приведеного розрахунку моральної шкоди, яка на думку позивачів завдана їм незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури з моменту порушення кримінальної справи, тобто з 19.07.2004 року відносно них до моменту коли їм стало відомо, що кримінальну справу було закрито, а саме до 15.03.2013 року , що складає 104 місяці. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 1147,00 гривень, позивачі вважали, що розмір моральної шкоди з урахуванням обставин справи складає 2 000,00 гривень за кожен місяць перебування під слідством, що згідно формули 104 міс. х 2000,00 гривень = 208 000,00 гривень кожному. А в цілому позивачі нарахували до стягнення з відповідачів на свою користь загальну суму відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури у сумі 654 000,00 гривень. Позивачі також просили стягнути з відповідачів на свою користь витрати на правову допомогу, які складають 3000,00 гривень. Позивачі просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер 600400813, на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], завдану позивачам [PERSON] Харківської області, прокуратурою Шевченківського району Харківської області, Шевченківським РВ ГУ МВС України в Харківській області, Головним управлінням МВС України в Харківській області матеріальну шкоду в розмірі по 10 000,00 гривень кожному, моральну шкоду в розмірі по 208 000,00 гривень кожному, а також .витрати на правову допомогу в розмірі по 1 000,00 гривень кожному. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник прокуратури Харківської області проти позову заперечував, та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі, надавши письмове заперечення до позову. Представник прокуратури Шевченківського району Харківської області до суду не з’явився, надавши також письмове заперечення до позову. інтересі вказаної прокуратури у суді представляла прокуратура Харківської області. Представник Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області до суду не з’явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник Головного Управління МВС України в Харківській області до суду не з’явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надавши письмове заперечення до позову. Представник Державної казначейської служби України проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, надавши мотивоване письмове заперечення. . Суд, вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вважає позовні вимоги позивачів таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 11.03.2004року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області [PERSON] відповідно до постанови, прийнятої на підставі вимог ст.ст. 94,97,98,113,130 КПК України, порушено кримінальну справу стосовно посадових осіб ЗАТ СП»Шевченківське» за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України т. 1 ас .- 1. 19.07.2004року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області [PERSON] порушено кримінальну справу відносно директора ЗАТ СП»Шевченківське» [PERSON], головного бухгалтера [PERSON], начальника транспортного цеху [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, кримінальні справи об’єднанні в одне провадження . т. 1 арк. 2. Як вбачається з вказаної постанови, приводами та підставами порушення справи з’явилося те, що на протязі 1999-2000 років посадові особи ЗАТ СП «Шевченківське» Шевченківського району Харківської області шляхом зловживання своїм службовим становищем, займалися розкраданням грошових коштів після списання та реалізації вузлів та агрегатів до автотранспорту. 16.02.2004 року була проведена документальна ревізія обліку та використання рухомого складу, дотримання орендних умов та використання отриманого в оренду майна, а також дотримання законодавчих актів в ЗАТ СП «Шевченківське». За результатами проведеної ревізії встановлено, що посадовими особами ЗАТ СП «Шевченківське» за період з 1999-2000 роки при здійсненні фінансово-господарської діяльності підприємства при списанні автотранспортних засобів в результаті їх ліквідації був порушений Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансової звітності в Україні» № 996 від 16.07.1999 року, Наказ Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 року № 88 «Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському звіті та звітності», Інструкцію № 159 від 24.07.1997 року «Про бухгалтерський звіт балансової вартості груп основних фондів». Відповідно до висновку судової економічної експертизи № 5513 від 12.07.2004 року за результатами вказаних порушень посадовими особами – директором [PERSON], керівником транспортного цеху [PERSON], головним бухгалтером [PERSON] спричинена шкода ЗАТ СП «Шевченківське» на загальну суму 15 531,30 гривень. 28.07.2004року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області [PERSON] з вказаних підстав порушено кримінальну справу відносно головного бухгалтера ЗАТ СП»Шевченківське» [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК та [PERSON] за ч.2 ст. 366 КК України т.1 ас- 4-5/. 19.07.2004року відносно підозрюваної [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання ас-т.2 ас-144, 21.07.2004року відносно підозрюваних [PERSON] та [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання ас-т.2 ас-158,167 . 30.07.2004року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України направлено прокуратурою Харківської області до Шевченківського районного суду Харківської області для розгляду. т.3 ас- 146. 09.09.2006року за згодою голови Харківського апеляційного суду про зміну підсудності вказану кримінальну справу було направлено Шевченківським районним судом Харківської області до Куп»янського районного суду Харківської області для судового розгляду т. 3 а.с.-102-147. 26.12.2008року відповідно до постанови Куп»янського міського районного суду Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України повернуто прокурору Харківської області для проведення додаткового розслідування т.4 ас- 252-262. 25.06.2009року згідно ухвали апеляційного суду Харківської області вказану ухвалу суду залишено без змін т.4 ас- 280-281. 17.12.2009року внаслідок додаткового розслідування та виконання ряду слідчий дій постановою слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України зупинено за недоведеності вини та за відсутності складу злочину т. 5 ас- 170-186. 11.03.2010року відповідно до постанови прокурора відділу 0431 прокуратури Харківської області [PERSON] постанову слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] від 17.12.2009року скасовано, справу для організації подальшого розслідування направлено прокурору Шевченківського району Харківської області т. 5 ас- 188-189. 07.04.2010року за результатами подальшого розслідування постановою слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON], прийнятої на підставі вимог ст.6 п.2,ст. п.2 ст.213 КПК України, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України зупинено за відсутності в їх діях складу злочину т.5 ас-334-336. Вказаною постановою кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України, [PERSON] за ст. 191 ч.5 КК України у частині скоєння злочину у складі організованої групи зупинено за відсутності в їх діях вказаного складу злочину, також кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 366 КК України, [PERSON] за ч.2 ст.366 КК України, [PERSON] за ч.2 ст..366 КК України зупинено за відсутності в їх діях даного складу злочину т.5 ас- 334-336. 07.04.2010року згідно постанови слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] в притягненні до кримінальної відповідальності [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ст.ст. 191,364,366 КК України - відмовлено т. 5 ас- 344-345. 07.09.2010року згідно постанови слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] кримінальну справу № 18040035 у зв’язку з перекваліфікацією дій [PERSON], [PERSON], [PERSON] з ч.5 ст. 191 КК України на ч.4 с.191 КК України т.5 ас-349-350 направлено за підслідністю для організації досудового розслідування слідчому відділу Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області . т.5 ас-361-362. 27.10.2010року постановою прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органам прокуратури Харківської області [PERSON] постанову слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] від 07.09.2010року скасовано з направленням кримінальної справи для подальшого розслідування прокурору Шевченківського району Харківської області. т.5 ас- 364-365. 01.11.2010року слідчим прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] вказану кримінальну справу прийнято до свого провадження т. 5 ас- 366. 03.11.2010 року слідчим прокуратури Шевченківського району Харківської області [PERSON] дії підсудних [PERSON], [PERSON], [PERSON] перекваліфіковані з ч.4 ст.191 КК України на ч.3 ст. 190 КК України. та порушено кримінальну справу стосовно вказаних осіб за ч.3 ст. 190 КК України т. 5 ас- 366-369. 03.11.2010року відповідно до постанови прокурора Шевченківського району Харківської області [PERSON] кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ч.3 ст. 190 КК України направлено за підслідністю в СВ Шевченківського РВ ГУМВСУ в Харківській областіт.5 ас- 370-371. 23.12.2010року постановою начальника СВ Шевченківського РВ ГУМВСУ в Харківській області [PERSON] справу у відношенні [PERSON] за ст. 190 ч.3 КК України, [PERSON] за ст.190 ч.3 КК України, [PERSON] за ст. 190 ч.3 КК України припинено за недоведеністю та за відсутністю в їхніх діях складу злочину, міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд скасовано, речові докази, які вилучені у період досудового та судового слідства, повернуто власнику ЗАТ СП «Шевченківське» т. 5 ас- 373-385. Причиною зупинення провадження у справі за виводами слідства було те, що обвинуваченими [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на протязі січня 1999 року і по січень 2003року дійсно були реалізовані три автомобілі, які належали ЗАТ СП «Шевченківське», а саме, автомобіль [NUMBER] - громадянину [PERSON] за 5000,00 гривень, автомобіль ГАЗ 3307, держномер 9703 ХАФ - громадянину [PERSON] за 360,00 гривень, кузов автомобіля ГАЗ-53 - громадянину [PERSON] за 180,00 гривень. Вказані автомобілі були реалізовані у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Крім того, досудовим слідством встановлено, що автомобілі ЗІЛ ММЗ – 45021, держномер 38 - 04 .ХАА, та ГАЗ, держномер 24-16 ХАТ перебували в розукомплектованому стані до 2004 року на території ЗАТ СП «Шевченківське», а в подальшому були переведені у металобрухт, який був використаний для огородження території ЗАТ СП «Шевченківське» та ремонту складських приміщень і виїзних воріт. Також під час проведення досудового слідства встановлено, що згідно висновків експерта акти на списання автотранспортних засобів за формою № ОС-4А, які були підготовлені обвинуваченими [PERSON] та [PERSON]О, не є офіційними документами. Як вбачається з письмових заперечень представника прокуратури Харківської області, і це знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, позивачі не довели належними та допустимими доказами факт заподіяння ним фізичних та моральних страждань, не доведено причинно - наслідкового зв’язку між діями органів прокуратури та шкодою, спричиненою позивачам, якими також не зазначено міркувань, з яких вони виходили при визначенні розміру моральної та матеріальної шкоди. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу, або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду , право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувального вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню, якщо вона завдана внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Тобто, факт закриття відносно особи кримінальної справи з реабілітуючи підстав сам по собі не створює право особи вимагати та отримати відшкодування шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», оскільки підлягає відшкодуванню лише шкода завдана громадянину внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування судового розгляду кримінальної справи, обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. 3 пояснень позивачів вбачається, що про закриття кримінальної справи згідно постанови слідчого від 23.12.2010року вони не знали, копію вказаної постанови не отримували, слідство стосовно них велося до 2012року, вони викликалися до слідчого, підписували протоколи та інші процесуальні документи на протязі всього вказаного часу. Але позивачі не надали до суду доказів з цього питання та не були позбавлені можливості оскаржити постанову про закриття справи, чого вони не зробили. та не реалізували свої права в цьому напрямку. Стаття 94 КПК України надає перелік підстав для порушення кримінальної справи, а також чітко вказує на те, що порушення кримінальної справи можливе тільки у випадку, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. Відповідно до ст. 98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання зобов’язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави для порушення справи, статтю кримінального кодексу, за ознаками якої порушується справа, а також подальше її спрямування. Між тим, судом встановлено, що на протязі тривалого часу тобто з моменту порушення кримінальної справи та до її закриття позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зверталися до судових органів з питанням поновлення на посаді в порядку цивільного судочинства навпаки вони звільнені з посад за власними бажаннями, чого не заперечували в ході судового розгляду справи, вони не звертались з питанням оскарження постанов слідчих органів, органів прокуратури про порушення та скасування порушеної стосовно них кримінальної справи та проведення, на їх думку, незаконних слідчих дій, вони також не оскаржували у встановленому порядку, передбаченому нормами КПК України, незаконні дії посадових осіб органів внутрішніх справ, слідчих органів, органів прокуратури. Міра запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою стосовно [PERSON], [PERSON], [PERSON] не обиралась, незаконний обшук або виїмка по справі не проводився, незаконно арешт на майно не накладався, від роботи за постановою слідчого вони не відсторонялись, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що слідчий впливав на роботодавця з метою проведення звільнення позивачів з роботи. Таким чином, вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди позивачами не доведені, оскільки між можливим існуванням шкоди і діями незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, які мають бути незаконними, повинен бути причинний зв'язок, який в даному випадку відсутній. Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що орган досудового слідства, порушивши кримінальну справу відносно позивачів, провів досудове слідство відповідно до вимог ст. 22 КПК України в редакції 1960року і прийняв рішення щодо закриття кримінальної справи. Такі дії органу досудового слідства є правомірними, відповідають вимогам КПК України і, приймаючи до уваги відсутність по кримінальній справі процесуальних дій, що обмежували права позивачів, не створюють їх права на відшкодування шкоди в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed