Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] 15.04.2013 року звернувся до Чернівецького районного суду з позовом до селянсько-фермерського господарства «Оріон» с. Борівка Чернівецького району Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення в натурі безпідставно набутого майна, позивач просить визнати вказаний договір оренди земельної ділянки недійсним, зобов'язати відповідача повернути в його користування земельну ділянку площею 3,26 га, яка розташована на території Борівської сільської ради Чернівецького району та стягнути з відповідача на його користь судові витрати понесені по справі. Відповідно до ухвали Чернівецького районного суду від 12.08.2013 року на підставі п.3 ч.1 ст. 116 ЦПК України справа була передана на розгляд до Могилів-Подільського міськрайонного суду. 31.10.2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою зі зміненими позовними вимогами, мотивуючи тим, що йому на праві особистої приватної власності належать дві земельні ділянки загальною площею 3,2576 га , які розташовані на території Борівської сільської ради Чернівецького району, відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю ВН № 24050400 від 24.01.2001 року та ЯД № 369905 від 27.09.2007 року. У 2011 році позивачу стало відомо, що 17.01.2006 року між сторонами був підписаний договір оренди земельної ділянки. Проте позивач вказує, що станом на 17.01.2006 року у його власності не перебувала земельна ділянка вказаної площі. Право розпоряджатися земельною ділянкою площею 1,6276 га у нього виникло 27.09.2007 року. Також позивач зазначає, що вказаний договір оренди землі не відповідає Типовій формі договору оренди землі, яка затверджена постановою КМУ від 03.03.2004 року № 220 та суперечить її окремим положенням. У договорі оренди земельної ділянки відсутні істотні умови договору оренди земельної ділянки, передбачені Законом України «Про оренду землі», а саме: індексація орендної плати, порядок її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату, збереження стану об'єкта оренди, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки. Також відсутні план або схема земельної ділянки, яка передавалася в оренду, її кадастровий план та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В порушення вимог ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 125, 126 ЗК України даний договір не пройшов державної реєстрації. Позивач просить винести рішення, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.01.2006 року площею 3,26 га , яка розміщена на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні вказаною земельною ділянкою, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати понесені по справі. 08.11.2013 року позивач і його представник адвокат [PERSON]подали письмову заяву про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що про наявність оспорюваного договору оренди землі позивачу стало відомо в 2011 році, тому вважають, що строк позовної давності пропущений з поважної причини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що у власності позивача знаходяться дві земельні ділянки загальною площею 3,2576 га , які розташовані на території Борівської сільської ради Чернівецького району, відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю ВН № 24050400 від 24.01.2001 року та ЯД № 369905 від 27.09.2007 року. Тому на момент укладення спірного договору він не мав право роз поряджатися спадковою земельною ділянкою. Крім того, 17.01.2006 року він не підписував договір оренди землі на вказані земельні ділянки з СФГ «Оріон» с. Борівка Чернівецького р-ну Вінницької області. При отриманні орендної плати він підписав чистий бланк договору оренди землі, в якому графи не були заповнені. При отриманні орендної плати за землю він вважав, що отримує орендну плату по договору оренди землі за 2000 рік, який був укладений між ним та СТОВ «Дружба» с.Борівка Чернівецького р-ну. Крім цього, у спірному договорі відсутні істотні умови договору оренди земельної ділянки, передбачені Законом України «Про оренду землі», а саме: індексація орендної плати, порядок її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату, збереження стану об'єкта оренди, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки. Також відсутні план або схема земельної ділянки, яка передавалася в оренду, її кадастровий план та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В порушення вимог ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 125, 126 ЗК України даний договір не пройшов державної реєстрації. Позивач також зазначає, що орендну плату він отримував в натуральній формі, а не в твердій грошовій сумі, як зазначено в спірному договорі оренди. Позивач та його представник просять поновити позивачу строк позовної давності та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.01.2006 року площею 3,26 га , яка розміщена на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, укладений між позивачем та СФГ «Оріон», зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні вказаною земельною ділянкою, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати понесені по справі. Представники відповідача Корнійчук С.А. та Мукомел А.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що 17.01.2006 року між [PERSON] та СФГ «Оріон» був укладений договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років, який підписаний сторонами та зареєстрований в книзі Борівської сільської ради Чернівецького району згідно з «Порядком державної реєстрації договорів оренди землі», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073. Укладений в письмовій формі договір свідчить про те, що сторони досягли всіх істотних умов договору. Відповідач добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, використовував землі за цільовим призначенням, вчасно проводив розрахунок зі сплатою всіх передбачених законом платежів. Позивачу пропонували переукласти договір оренди землі, однак від даної пропозиції позивач відмовився. Представники відповідача вважають, що при оспорюванні договору оренди землі, позивач пропустив строк позовної давності, що за загальними правилами становить три роки та просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] показав суду, що з березня 1992 року по даний час працює землевпорядником Борівської сільської ради. Підтвердив, що проводив реєстрацію договору оренди землі від 17.01.2006 року , який був укладений між [PERSON] та СФГ «Оріон». Свідок стверджує, що на той час сільська рада була уповноважена проводити реєстрацію договорів оренди землі, і на даний час така реєстрація ніким не скасована. Книгу реєстрації договорів оренди земельних часток паїв йому передала секретар сільської ради, яка проводила дану реєстрацію раніше. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1996 року по листопад 2010 року працювала головою Борівської сільської ради. В 2000 році секретарем сільської ради було заведено книгу реєстрації договорів оренди земельних часток, паїв по СТОВ «Дружба», вона була пронумерована, прошнурована та скріплена печаткою. В даній книзі реєструвалися договори оренди земельних ділянок (паїв), які укладалися між власниками земельних ділянок та орендарем - спочатку СТОВ «Дружба», а в подальшому і СФГ «Оріон». Секретар сільської ради передала книгу реєстрації договорів землевпоряднику, який продовжив її заповнювати. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 17.01.2006 року позивач надав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 3,26 га ріллі, терміном на 10 років для сільськогосподарського використання (а.с.6). Як вбачається з державних актів на право приватної власності на земельну ділянку ВН № 24050400, виданого 24.01.2001 року Борівською сільською радою Чернівецького району, та ЯД № 369905, виданого 27.09.2007 року Чернівецьким районним відділом земельних ресурсів , позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок площею 1,63 га та 1,6276 га, які розташовані на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с.7,8). Із змісту вищезгаданого державного акта ЯД № 369905 вбачається, що даний акт виданий позивачу 27.09.2007 року Чернівецьким районним відділом земельних ресурсів на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ВСЕ 863282 від 12.12.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2430 (а.с.8). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з наведеного, [PERSON] на момент укладення спірного договору мав усі права та обов'язки відносно розпорядження спадковою земельною ділянкою як спадкоємець, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним із моменту його державної реєстрації. Спірний договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 17.01.2006 року за № 681 Борівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області.(а.с.6 ).Даний факт було підтверджено в судовому засіданні при дослідженні книги реєстрації договорів оренди земельних часток паїв по СТОВ «Дружба», СФГ «Оріон». Відповідно до п.2 «Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», затвердженого Постановою КМ України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 цієї статті відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що при укладенні спірного договору були допущені порушення істотних умов , а саме: не визначена індексація орендної плати, порядок її внесення, перегляду та відповідальність за її несплату, збереження стану об'єкта оренди, відсутність акту передачі земельної ділянки в оренду, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обтяження щодо використання земельної ділянки, і взагалі, за формою та змістом договір не відповідає Типовій формі договору оренди землі, затвердженим Постановою КМ України від 3 березня 2004 року за № 220. Також, до підписання даного договору, були відсутні плани або схеми земельної ділянки,її кадастровий план та акти визначення земельної ділянки в натурі. Однак, дані обставини не відповідають в повному обсязі обставинам справи, оскільки при підписанні договору оренди земельної ділянки договір оренди за формою і змістом в основному відповідав Типовій формі оренди землі, зокрема: був визначений порядок орендної плати та її перегляду (пункти 2.1,2.2,2.3 названого договору ), збереження об'єкту оренди землі та умови її повернення ( пункти 3.1-3.4.3; 5.5), наданий план орендованої земельної ділянки та опис її меж, ( а.с.7,8). Враховуючи, що протягом 2008 -2011 р.р. вносились зміни до ст.15 Закону України «Про оренду землі» щодо істотних умов договору, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, проект відведення земельної ділянки у разу його розроблення від 16.09.2008 року, об'єкт оренди (кадастровий номер,місце розташування та розмір земельної ділянки) від 17.07.2011 року, дані зміни в законодавстві не були внесені до спірного договору , оскільки сам договір про оренду землі був укладений 17 січня 2006 року. Крім того, при вирішенні даного спору суд керується положеннями ч.3 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 5 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 березня 2013 року, встановлено, що 17.01.2006 року між СФГ «Оріон» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (паю) розміром 3,26 га, терміном на 10 років. Даний договір оренди земельної ділянки сторонами підписано та зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею з 17.01.2006 року за № 681 Борівською сільською радою Чернівецького району (а.с. 18, 22-23). Оскільки по даній цивільній справі беруть участь ті самі особи (позивач [PERSON] і представники СФГ «Оріон»), а обставини, встановлені згаданим рішенням Чернівецького районного суду, відносяться до них, то суд відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України вважає, що не потребує доказуванню і є встановленою обставина про те, що 17.01.2006 року між СФГ «Оріон» та [PERSON] укладено договір оренди землі терміном на 10 років. Цей договір оренди землі підписано позивачем та зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Борівською сільською радою (а.с.77-93). В судовому засіданні встановлено, що дана реєстрація ніким не оскаржувалась та не скасовувалась. Виходячи з наведеного, оспорюваний позивачем договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення позивача при підписанні договору оренди земельної ділянки було направлено на укладання договору оренди землі. Крім того, відповідач протягом 2006-2011 років сплачував позивачу орендну плату за договором оренди, а позивач її приймав, що підтверджується довідкою СФГ «Оріон» від 29.10.2013 року № 435 (а.с.72). Дані докази спростовують доводи позивача про його необізнаність щодо існування між ним і відповідачем орендних правовідносин. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що хоча спірний договір оренди земельної ділянки не містить у собі деякі істотні умови, що передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема: не визначена індексація орендної плати, перегляд та відповідальність за несплату орендної плати , відсутність акту передачі земельної ділянки в оренду , існуючі обтяження щодо використання земельної ділянки , проте, це не вплинуло на виконання вимог договору оренди землі і на права позивача, оскільки він своєчасно отримував орендну плату відповідно до умов договору, а земельна ділянка використовувалась за цільовим призначенням - вирощуванням сільгосппродукції та знаходиться в задовільному стані. Крім того, ст. 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 15.04.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності. На застосуванні позовної давності в судовому засіданні наполягали представники відповідача . Посилаючись на поважність причин пропуску строку позовної давності, позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] при отриманні щорічно орендної плати вважав, що отримує її від СТОВ «Дружба» за попереднім договором оренди від 2000 року, і дізнався про існуючий договір оренди із СФГ «Оріон» лише у 2011 році, а у 2006 році підписав чистий незаповнений бланк договору. Суд не може визнати ці доводи позивач та його представника обґрунтованими і покласти їх в основу рішення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що СТОВ «Дружба» фактично перестало існувати у 2005 році, позивач з 2006 року по 2011 рік включно отримував орендну плату в СФГ «Оріон» , а відтак не міг не знати про те, яке саме підприємство орендує його земельну ділянку. Також, на думку суду, не може бути прийнято до уваги твердження позивача відносно підписання ним незаповненого бланку договору, оскільки цей факт жодним доказом не був доведений під час судового засідання. Тому у суду немає підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до селянсько-фермерського господарства «Оріон» с. Борівка Чернівецького району Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним слід відмовити. На підставі ст. ст. 210, 257, 267, 638 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18, ч.1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі",

Outcome: dismissed