Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказала, що 22.07.2013 помер [PERSON], за час життя який видав на імя [PERSON] заповіт на земельні ділянки, що належали йому на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області площею 1,37 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 153150 від 18.11.2004 року. У встановленому порядку позивач звернулася до нотаріуса із заявою про вступ до спадщини, про що нотаріусом було здійснено запис у спадковому реєстрі № 54850014, номер у нотаріуса № 45/2013. Позивач вказує, що вона вступила до спадщини, оформивши у нотаріуса право власності на земельні ділянки, що належали [PERSON], однак прийняти спадщину на земельну ділянку площею 1,37 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 153150 від 18.11.2004 року, не змогла, оскільки [PERSON] помилково не зазначив спірну земельну ділянку у заповіті, так як загубив державний акт на право приватної власності на неї, у звязку із чим не було розроблено технічну документацію та не присвоєний кадастровий номер. [PERSON] вказує, що на даний час вона займається обробкою земель, в тому числі і спірною земельною ділянкою, про що нею було представлено довідки сільської ради. Як спадкоємець за заповітом, в порядку спадкування, позивач вважає за можливе визнання за нею право власності на земельну ділянку, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 153150 від 18.11.2004 року площею 1,37 га. Представник позивача за договором про надання правових послуг адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням справу розглянути без участі представника, по суті позову заперечнь не має. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22.07.2013 помер [PERSON], який при житті видав на імя [PERSON] заповіт на дві із трьох земельних ділянок, що належали йому на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області площею 1,37 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 153150 від 18.11.2004 року. [PERSON] фактично вступила до спадщини, оформивши у нотаріуса право власності на дві земельні ділянки, що належали [PERSON], однак прийняти спадщину на земельну ділянку площею 1,37 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 153150 від 18.11.2004 року, не змогла, оскільки [PERSON] помилково не зазначив спірну земельну ділянку у заповіті, так як загубив державний акт на право приватної власності на неї. [PERSON] вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом майна [PERSON] і на даний час вона займається обробкою земель, в тому числі і спірною земельною ділянкою, про що представлено довідку сільської ради. Статтею 1225 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення земельної ділянки. Позивачка використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, для ведення особистого селянського товарного виробництва. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. В силу ст.41 Конституції України, ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом і на підставах, що не заборонені законом. Непорушність права власності гарантується ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved