Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про витребування орендованої земельної ділянки з незаконного користування, та усунення перешкод у користуванні нею, у якому просив: визнати дії [PERSON] направлені на дострокове, в односторонньому порядку припинення договору оренди земельної ділянки від 20 січня 2005 року укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем фермерським господарством «Косицьким» і «К», такими що суперечать законодавству та умовами договору, та зобов'язати її зобов'язати не чинити перешкод орендареві фермерському господарству «Косицький» і «К» у користуванні земельною ділянкою; визнати незаконними дії відповідача [PERSON], самовільно заволодівшего орендованою фермерським господарством «Косицький» і «К», згідно договору володіння; стягнути судові в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 20 січня 2005 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем - фермерським господарством «Косицький» і «К» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 15,830 гектарів, що належала орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності серії І-ДН № 119930, виданого Мар»їнською міською радою 22 серпня 2002 року. Договір оренди зазначеної земельної ділянки було укладено відповідно до вимог чинного законодавства терміном на 10 років. Позивач вказує, що в укладеному договорі від 20 січня 2005 року були узгоджені істотні умови договору, а саме: термін дії договору, порядок сплати, порядок змінення умов договору, його припинення та інші умови. Після укладення договору вищевказаного договору, позивач почав використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням. Починаючи з 2008 року зв'язок із [PERSON] перервався, за орендною платою ніхто не приїжджав, але вона все рівно нараховувалася відповідно до умов договору та станом на 01 січня 2013 року складає 21640 гривень. 18 березня 2013 року до позивача звернувся до нього раніше невідомий [PERSON], який вручив йому заяву, у якій відповідач [PERSON], відповідач по справі, буде земельну ділянку, що розташована на території Степненської сільської ради площею 15,8283 гектарів буде оброблятися нею особисто. Свою заяву обґрунтувала тим, що саме ця земельна ділянка належить їй після смерті її матері [PERSON], яка померла, а вона відповідно є її спадкоємницею. Під час судового розгляду зазначеної справи [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості по орендній платі, у якій вона просить: зобов'язати Фермерське господарство «Косицький» і «К» в особі голови [PERSON] повернути належну їй земельну ділянку площею 15,8286 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зобов'язати Фермерське господарство «Косицький» і «К» в особі голови [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 3 відсотків від загальної вартості за період з 1007 року по 2012 рік включно. В судовому засіданні представником було уточнено, що стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 3 відсотків від загальної вартості за період з 2007 року по 2012 рік включно. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] року померла мати позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON]. На підставі рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 17 грудня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 15,830 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Степненської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 119930 від 22 серпня 2002 року у повному обсязі. Починаючи з січня 2013 року вона як спадкоємець земельної ділянки неодноразово зверталася до [PERSON] із проханням виплатити їй орендну плату за попередні роки користування її земельною ділянкою, але він взамін він вимагав від неї укладання із ним договору орендної плати. Тоді вона вирішила сама обробляти належну їй земельну ділянку, оскільки як власник вона має на це законне право. При цьому вважає, що [PERSON] все ж таки повинен їй виплатити орендну плату за період з 01 січня 2007 року по 2012 рік включно та не перешкоджати їй у використовуванні її же земельної ділянки. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Із зустрічною позовною заявою не погодився, просив суд зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Із позовом [PERSON] не погодився, просив суд його позовні вимоги залишити без задоволення. Суду надав пояснення аналогічні тим. Що викладені у зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що він на підставі складеної на його ім'я довіреності [PERSON] та на її прохання звертався до [PERSON] із проханням виплатити [PERSON] суму орендної плати за попередні роки користування земельної ділянки, яка належить їй. Також на прохання [PERSON] він почав обробляти земельну ділянку. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги фермерського господарства «Косицький» і «К» в особі [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїм вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що між фермерським господарством «Косциький» і «К» в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір 20 січня 2005 року, при цьому у зазначеному договір існують дві різні дати, а саме:на першому аркуші копії договору зазначена дата як 20 січня 2005 року, а на аркуші 4 цього договору зазначені дві різні дати, як: 23 листопада 2009 року та по січня 2005 року. На підставі державного акту на право власності на землю серії І-ДН № 119930 належала [PERSON] на підставі рішення Степненської сільської ради № Ш/19-12 від 14 вересня 2001 року площею 15,830 гектарів та розташована на території Степненської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] [INFO] року померла. На підставі рішення Мар»їнського районного суду від 17 грудня 2012 року [PERSON], яка є донькою померлої [PERSON] та відповідно спадкоємницею першої черги, а тому є власницею земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворення родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. В матеріалах справи мається довідка видана головою ФГ «Косицький і К» (а.с.15) про те, що станом на 01 травня 2013 року заборгованість перед [PERSON] складає 21 640,00 гривень: 2007 рік - 2900,00 гривень; 2008 рік - 2120,00 гривень;2009 рік - 2860,00 гривень; 2010 рік - 4160,00 гривень; 2011 рік - 4240,00 гривень; 2012 рік - 5360,00 гривень. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України Відповідно до статті 210 ч.1 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частина 3 статті 640 ЦК України визначає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Окрім того, відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до статті 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Вказане положення також закріплено в статті 125 Земельного Кодексу України. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073. В пункті 20 Типового договору оренди землі від 20 січня 2005 року, укладеного нібито між [PERSON] та фермерським господарством «Косицький і К» в особі голови [PERSON] зазначено, що передача орендної земельної ділянки орендарю здійснюється у десяти денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Але [PERSON] не було виконано навіть вказаної умови договору. Суд з вищенаведеного встановленого виходить, що спірний договір є не укладеним і підстав для визнання його чинним в судовому порядку не має. На підставі зазначеного спірна земельна ділянка належить поверненню позивачу з наступних підстав. Згідно Пленуму Верховного Суду України пункт 8 від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі, якщо на виконання юридично ще не укладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Статтями 1212,1213 ЦК України передбачені загальні положення про зобов'язання у зв'язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, відповідно до яких особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути це майно в натурі. Суд, вважає, що внаслідок протиправного утримання земельної ділянки [PERSON],[PERSON] порушуються її права щодо володіння, користування та розпорядження належної їй земельної ділянки. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 3 % річних від загальної вартості за період з 2007 року по 2012 рік включно, суд вважає за доцільне задовольнити зазначені позовні вимоги частково з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як визначено частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні справи та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановленими актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановленими актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до довідки голови фермерського господарства «Косиць кий і К» (а.с. 15), станом на 01.05.2013 року заборгованість господарства перед [PERSON] складає 21640 грн. Таким чином, [PERSON] визнав заборгованість за користування спірною земельною ділянкою і вона підлягає стягненню на користь спадкоємців, а саме [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача Фермерського господарства «Косицький і К» в особі [PERSON] судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок на користь [PERSON], а судові витрати понесені відповідачем Фермерським господарством «Косицький і К» в особі [PERSON] не стягувати із [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 392, 210, 640 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: partial