Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

Прокурор Кам'янського району Черкаської області звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Кам'янської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача [PERSON] про скасування рішення 16-ої сесії Кам'янської міської ради Черкаської області № 16-21-У від 26.06.2007 року, рішення 19-ої сесії Кам'янської міської ради Черкаської області № 19-20-У від 27.09.2007 року про приватизацію земельних ділянок [PERSON] в частині передачі у власність земельної ділянки в розмірі 0,1912 га для ведення особистого селянського господарства та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку від 12.03.2008 року серії ЯЕ № 965764, виданого [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1912 га, розташовану по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконкому Кам'янської міськради Черкаської області № 36 від 28.02.1996 року [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 1500 м? по [ADDRESS]. 18.12.2006 року Кам'янської міською радою Черкаської області [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 2800 м?, в тому числі земельну ділянку площею 1500 м? по [ADDRESS], якою він користувався з 1988 року відповідно до наказу № 9 від 05.04.1988 року по радгоспу «Жовтень» м. Кам'янки. Наділення і передання Кам'янською міською радою Черкаської області в 2007 році у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га за цією ж вищевказаною адресою без згоди [PERSON] іншій особі ([PERSON]) вважає незаконною. 2 В судовому засіданні прокурор Цибань В.І. підтримав вимоги позовної заяви , просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимогами прокурора, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - Кам'янської міської ради Черкаської області Мартинюк В.В. позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що він та його дружина у 2001 році довідались, що земельна ділянка по [ADDRESS] не належить [PERSON] Він подав заяву до Кам'янської міської ради про наділення його цією земельною ділянкою. Натомість, з міської ради він отримав відповідь, що земля належить [PERSON] на підставі наказу № 9 від квітня місяця 1988 року, виданого в радгоспі «Жовтень». Ні землевпорядник, ні службовці органу місцевого самоврядування, ні посадовці радгоспу «Жовтень» копію цього наказу йому не надали. Рішення виконкому Кам'янської міськради Черкаської області № 36 від 28.02.1996 року, яким [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 1500 м? по [ADDRESS], вважає незаконним, про його існування йому нічого не було відомо. З 2001 по 2007 роки він та його дружина самовільно використовували спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим на них накладались адміністративні стягнення. В 2007 році він подав до міської ради заяву на виготовлення документів на землю, після чого земля йому була наділена, а тому позов вважає безпідставним. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Кам'янської міської ради № 36 від 28.02.1996 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] (копія рішення на а.с. 12, 73). Дане рішення прийнято в установленому законам порядку та на засіданні Кам'янської міської ради, про що наявна копія протоколу засідання № 2 від 28.02.1996 року (а.с. 88-90). 18.12.2006 року Кам'янською міською радою надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів на право власності на земельну ділянку в межах м. Кам'янка площею 0,28 га, у тому числі 0,15 га за адресою по вул. Кам'янській, буд. 81 (а.с. 14). До цього часу користування земельною ділянкою площею 0,15 га за адресою по [ADDRESS] здійснювалось [PERSON] з 1988 року на підставі виданого в радгоспі «Жовтень» наказу № 9 від 05.04.1988 року про наділення останнього цією земельною ділянкою (а.с. 15). З 2001 по 2007 роки відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] самовільно займали та використовували шляхом виорання та засадження сільськогосподарськими культурами земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,15 га, що перебувала у користуванні [PERSON], що підтверджується матеріалами справ про адміністративні правопорушення за постановами від 07.08.2001 та 10.03.2007 років відносно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-23). Також, факти самовільного використання спірної земельної ділянки в період з 2001 по 2007 роки визнані самим відповідачем [PERSON] в залі суду під час розгляду справи. 3 За завою [PERSON] рішенням Кам'янської міської ради від 26.06.2007 р. № 16-21-V останньому для розширення особистого селянського господарства надано земельну ділянку площею 0,15 га біля домоволодіння за адресою по [ADDRESS] (а.с. 18, 74). Рішенням Кам'янської міської ради від 27.09.2007 р. за № 19-20-У [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,2912 га, з яких 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, 0,1912 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 19). Розгляд заяв [PERSON] на сесії міськради оформлено у протоколах (а.с. 92-100). В подальшому [PERSON] отримав державні акти на вищевказані земельні ділянки за № 965763 від 12.03.2008 р. та за № 965764 від 12.03.2008 р. (а.с. 16-17). Про отримання [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка була раніше передана [PERSON] у приватну власність відповідно до рішення Кам'янської міської ради № 36 від 28.02.1996 року, останній дізнався у березні 2010 року в управлінні Держкомзему в Черкаській області, де у нього виникли проблеми з виготовлення власного державного акту на вже спірну земельну ділянку (а.с. 44). 22.03.2010 року [PERSON] звернувся за захистом свого порушеного права до прокурора Кам 'янського району Черкаської області (а.с. 4). При розгляді справи встановлено, що спір виник у зв'язку з прийняттям органом місцевого самоврядування рішення про наділення [PERSON] земельними ділянками та оформленням на них державних актів, тоді як частина вказаних земельних ділянок вже була передана цим же органом місцевого самоврядування у власність іншому громадянину - [PERSON] Таким чином, відбулося фактичне передання у власність [PERSON] чужого майна без законних на те підстав, без попереднього вилучення земельної ділянки з власності [PERSON] При вирішенні спору суд виходить з наступних положень законодавчих актів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог абзацу першого пункту 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. 4 Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Виходячи зі змісту ст. 321 ЦК України та 149 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування при вирішенні питань про передання у власність земельних ділянок повинні враховувати, що право власності є непорушним, позбавлення цього права чи обмеження у його здійсненні має відбуватись у встановлених законодавчими актами порядках. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків реквізиції. У випадку необхідності органи місцевого самоврядування мають проводити вилучення земельних ділянок лише у разі згоди землекористувачів та тільки на підставі відповідного рішення ради, прийнятого відповідно до своїх повноважень. У разі незгоди з такими рішеннями, дане питання розглядається у судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Кам'янської міської ради від 26.06.2007 р. № 16-21-V про надання [PERSON] для розширення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,15 га біля домоволодіння за адресою по [ADDRESS], та рішення Кам'янської міської ради від 27.09.2007 р. за № 19-20-У, яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,2912 га, з яких 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, 0,1912 га для ведення особистого селянського господарства, були прийняті всупереч вимог законодавства. Вони порушують право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS], яка була надано йому рішенням Кам'янської міської ради № 36 від 28.02.1996 року, так як вони прийнятті без рішення органу місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки з власності останнього та за відсутності згоди власника. З огляду на вказане, заявлена прокурором вимога про скасування рішень Кам 'янської міської ради від 26.06.2007 р. № 16-21-V та від 27.09.2007 р. за № 19-20-У підлягає задоволенню. При вирішенні питання по другій вимозі позову щодо визнання недійсним державного акту на від 12.03.2008 року серії ЯЕ № 965764, виданого [PERSON] на право власності на земельну ділянку розміром 0,1912 га, розташовану по [ADDRESS], суд враховує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. 5 Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. У справі, яка розглядається, судом установлено, що відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування, а тому виданий на підставі цих рішень державний акт на земельну ділянку також є незаконним і підлягає визнанню недійсним. Такі висновки суду ґрунтуються не тільки на системному аналізі законодавства, а й на правових позиціях Верховного Суду України, викладених у постановах від 26.09.2012 та 19.06.2013 року за результатом перегляду аналогічних справ ( № 6-103цс12 та 6-57цс13). Згідно зі ст. 3 Закону України „Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір. За подання позовної заяви , що має одночасно майновий і немайновий характер , судовий збір сплачується за ставками , встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру ( п. 3 ч.1 ст.6 Закону України "Про судовий збір") . Положеннями ч.1 ст.4 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою статті 4 даного Закону (в редакції на час подання позову) встановлено розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі - 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінапльної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, немайнового характеру - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з позовної заяви, остання містить вимоги як майнового характеру ( визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1912 га), так і немайнового характеру (скасування рішень органу місцевого спамоврядування). Зі змісту доданої до справи інформації відділу Держземагенства у Кам'янському районі вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0,1912 га по [ADDRESS] становить 3838,93 грн. Тобто, судовий збір за вимогу позову про визнання недійсним державного акту про право власності на цю земельну ділянку повинен складати 214 грн. 60 коп. За вимогу немайнового характеру по справі має бути сплачено судовий збір на суму 107 грн. 30 копійок. 6 Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому із співвідповідачів має бути стягнуто в солідарному порядку судовий збір в розмірі 321 грн. 90 коп. На підставі ст.ст. 321, 392, 393 ЦК України ст. ст.116, 126, 149, 152, 155 ЗК України,

Outcome: approved