Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Приватне сервісне підприємство "Ньютон - Транс" звернулось до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення шкоди завданої працівником до [PERSON]. Посилаючись на те, що 5 січня 2009 року [PERSON] був прийнятий на роботу в Приватне сервісне підприємство "Ньютон - Транс" на підставі наказу №2 - пр від 05.01.2009 року на посаду водія автотранспортного засобу. Вказали, що 03.01.2012 року між відповідачем та ПСП "Ньютон - Транс" був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, викладених в п.1. договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності переданих матеріальних цінностей, відповідає за їх збереження і в зв'язку з вищевикладеним, зобов'язується дбайливо ставитися до переданих йому матеріальних цінностей, вживати усіляких заході запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам; вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. Зазначили, що згідно акту приймання-передачі автомобіля і напівпричепа від 10.01.2012 року [PERSON] було передано автомобіль марки "Вольво" державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп державний номерний знак [NUMBER]. При прийняті автомобіля, відповідачем проведено технічний огляд автомобіля, встановлено, що автомобіль повністю комплектний. Відповідач повідомлений, що він несе відповідальність за технічний стан і цілісність автомобіля, резини та інструмента. Повідомлений про норму витрат палива на 100 кілометрів у розмірі 31 літр. Згідно акту приймання-передачі автомобіля і напівпричепа від 16.05.2012 року відповідачу було передано автомобіль [NUMBER] та напівпричіп державний номерний знак [NUMBER]. При прийняті автомобіля, відповідачем проведено технічний огляд автомобіля, встановлено, що автомобіль повністю комплектний. відповідач повідомлений, що він несе відповідальність за технічний стан і цілісність автомобіля, резини та інструмента. Повідомлений про норму витрат палива на 100 кілометрів у розмірі 31 літр. Згідно акту приймання-передачі автомобіля і напівпричепа від 25.05.2012 року відповідачу було передано автомобіль [NUMBER] та напівпричіп державний номерний знак [NUMBER]. При прийняті автомобіля, відповідачем проведено технічний огляд автомобіля, встановлено, що автомобіль повністю комплектний. Відповідач повідомлений, що він несе відповідальність за технічний стан і цілісність автомобіля, резини та інструмента. Повідомлений про норму витрат палива на 100 кілометрів у розмірі 31 літр. Згідно акту приймання-передачі автомобіля і напівпричепа від 19.06.2012 року відповідачу було передано автомобіль [NUMBER] та напівпричіп державний номерний знак [NUMBER]. При прийняті автомобіля, відповідачем проведено технічний огляд автомобіля, встановлено, що автомобіль повністю комплектний, Відповідач повідомлений, що він несе відповідальність за технічний стан і цілісність автомобіля, резини та інструмента. Повідомлений про норму витрат палива на 100 кілометрів у розмірі 31 літр. Вказали, що 11.01.2012 року наказом №11/01 закріплено за відповідачем автомобіль [NUMBER] з 11.01.2012 року. 16.05.2012 року наказом №16/05 закріплено за відповідачем автомобіль [NUMBER] з 16.05.2012 року. 25.05.2012 року наказом №18/05 закріплено за відповідачем автомобіль [NUMBER] з 25.05.2012 року. 19.06.2012 року наказом №25/06 закріплено за відповідачем автомобіль [NUMBER] з 19.06.2012 року. 04.02.2012 року відповідачу видано паливну картку для заправки автомобіля . 03.09.2012 року відповідач був звільнений з ПСП "НЬЮТОН-ТРАНС" згідно наказу №147/1 за власним бажанням. За час роботи у ПСП "НЬЮТОН-ТРАНС" відповідачем було нанесено шкоду підприємству шляхом перевитрати пального на автомобільному транспорті . Просили на підставі ст. 134 КЗпП та ст. 1166 ЦК України стягнути з [PERSON] на користь приватного сервісного підприємства "НЬЮТОН-ТРАНС" суму основного боргу у розмірі 21 642,44 грн. та стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні вказав, що на підставі повної матеріальної відповідальності слід стягнути з відповідача весь розмір шкоди. Крім того, представник позивача, що данних про розмір заробітної плати відповідача за останні 2 місяці надати не може. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ПСП "НЬЮТОН - ТРАНС " не визнав, вказав що підстав для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності не має, договір який укладений між ПСП "НЬЮТОН - ТРАНС" та [PERSON] суперечить чинному законодавству. Зазначає, що оспда водія не входить до переліку осіб з якими може укласти договір про повну матеріальну відповідальність. Представник відповідача зсилався також на те, що доказів того, що автомоболі Вольво, якими керував на підприємстві [PERSON] мають витрату палива 31 л. на 100 км. позивачем не надано, а відповідач вважає, що витрати палива більші, чому і змінювались автомобілі. Представник відповідача вказував, що розписка [PERSON] написано в звязку з тим, що він не розумії її зміст і оскільки йому на підприємстві сказали її написати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та до суду надав заперечення відповідно до якого вказав, що вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації, встановлено главою 1Х КЗпП України. Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Тобто, підставами матеріальної відповідальності є: шкода; порушення трудових обов'язків; причинний зв'язок між шкодою і порушенням трудових обов'язків. Відповідно ст.ст. 135, 135-3 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках , коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992року передбачено: що, виходячи з вимог ст.15 ЦПК України ( 1501-06 ) суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України ( 322-08 ) залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Всупереч вимогам вказаної Постанови, КЗпП України та ст. 60,61 ЦПК УКраїни позивач не надав доказів того, що ним були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, а саме не надав технічного обґрунтування норм розходу пального вантажним автомобілем марки "ВОЛЬВО " FH13.440 з напівпричепом (технічні характеристики автомобіля), крім того всіх актів передачі автомобілів Вольво від [PERSON] іншим водіям суду не надано і встановити скільки палива було в баках автомобілів при передачі не можливо.. Судом встановлено, що сторони перебували в трудових правовідносинах і між ними 03/01/2012 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність відповідно до умов якого, викладених в п.1. договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності переданих матеріальних цінностей, відповідає за їх збереження і в зв'язку з вищевикладеним, зобов'язу дбайливо ставитися до переданих йому матеріальних цінностей, вживати усіляких заході запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам; вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, визначених ст. 130 КЗпП України, тобто створення доказової бази покладається на роботодавця. Судом встановлено , що 19.06.2012 року відповідачем власноруч написано розписку про визнання боргу перед позивачем на загальну суму 53370 грн., а саме 16396 грн. - за паливо, 16396 грн. - за вчинення дорожньо - траспортної пригоди. Крім того судом встановлено, що при умові визнання вини позивачем у шкоді заподіяній підприємству, позивач не може нести повну матеріальну відповідальність. Так у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992року передбачено: розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (чинним на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 р. № 1545-ХІІ) -посада водія не входить до переліку осіб, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір про повну матеріальну відповідальність. Також, відповідно до п.6 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. Однак, на даний час таких норм права законодавством України не передбачено. Позивачем не надано суду доказів і такі відсутні в матеріалах справи, про те які саме витрати палива на автомобілях Вольво, якими керував відповідач. Представник ПСП "НЬЮТОН - ТРАНС" не надав суду доказів того, що нестача палива виникла з вини відповідача, оскільки саме представник позивача в суді визнав той факт що на вказані автомобілі підприємство в деяких випадках допускає витрату палива більше ніж 31 л. на 100 км. Також позивач просив стягнути шкуду в повному обсязі посилаючись на ст. 134 КЗпП та ст. 1166 ЦК України, а не частково і саме з таких підстав звернувся з позовом в суд не надавши при цьому дані про розмір заробітної плати відповідача на підприємстві. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність прямої дійсної шкоди та її розміру, а також якими неправомірними діями він заподіяв шкоду, в чому його вина і з вказаним суд не може не погодитись, оскільки, вирішуючи питання про притягнення працівника до матеріальної відповідальності, власник або уповноважений ним орган повинні визначити порушення яких конкретних норм та вимог були причиною завданої відповідачем шкоди, що відсутнє як у позовних вимогах, так і не вбачається із пояснень представника позивача у судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку що в позовній заяві Приватного сервісного підприємства "Ньютон - Транс" до [PERSON] про стягнення шкоди завданої працівником, слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed