Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем ними за спільні кошти було придбано автомобіль Hyundai 2008 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. На даний час вона звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу, а тому просить суд стягнути з відповідача у її користь половину вартості автомобіля в розмірі 45 000 гривень, залишивши даний транспортний засіб у власності відповідача, а також судовий збір в розмірі 450 гривень. У судовому засіданні позивачка подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, зокрема просила суд стягнути з відповідача у її користь 27 513 гривень, посилаючись на те, що вартість автомобіля, що є спільною сумісною власністю, згідно висновку спеціаліста становить 55 027,91 гривень. Представник позивачки у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначив, що згідний виплатити на користь позивачки половину вартості автомобіля, який був ними придбаний під час шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, під час перебування у якому ними було придбано транспортний засіб Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER]. З копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2013 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а ст. 61 цього ж Кодексу передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно роз'яснень п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя про отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В разі, якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільні частковій власності. Згідно висновку спеціаліста в результаті проведеного товарознавчого дослідження встановлено, що вартість автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER], власником кого є [PERSON], на момент його дослідження становить 55 027,91 гривень. Позивачка просить залишити вказаний автомобіль у власності відповідача, стягнувши на її користь грошову компенсацію у розмірі 27 513,95 гривень, про що також не заперечив у судовому засіданні відповідач. Ураховуючи характер спірних правовідносини та наявність між сторонами згоди щодо способу поділу спільного майна, суд приходить до переконання щодо присудження позивачці грошової компенсації у розмірі 27 513,95 гривень, що становить вартість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 275,13 гривень, пов`язані з сплатою судового збору та 942 82 гривень витрат, підтверджених документально та пов`язаних з судовим розглядом справи.

Outcome: approved