Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

У березні 2013 року Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 10.10.2012 року між відповідачем, ФОП [PERSON] в особі [PERSON] на підставі свідоцтва з однієї сторони, та позивачем, [PERSON] з іншої сторони було укладено договір № 2/10. Відповідно до вказаного договору відповідач зобовязався передати у власність товар, а позивач прийняти товар, та сплатити за нього на умовах договору. Предметом поставки (товаром) паркані секції «Бут». Гарантійний строк складає 2 роки. Прийом-передача товару та розрахунок здійснюється за накладною. Ціна передбачена на поставлений товар: стовп паркана 1 шт. 80 грн., плитка паркана 1 шт. 70 грн. Так у відповідності до договору № 2/10 від 10.10.2012 року та накладної № 1/10 від 10.10.2012 року, позивач придбав у відповідача товар, а саме: паркані секції «Бут» на загальну суму 24 160 грн. 03.12.2012 року внаслідок поривчастого вітру, між 15:00 17:00 годинами була зруйнована значна частина залізобетонної конструкції, яка складається з паркану секції «Бут», яка була виготовлена та установлена відповідачем на дачній ділянці позивача. Свідками даної обставини стали сусіди позивача по дачній ділянці. Інша частина паркану дала тріщини та може впасти в будь який час, що підтверджується фото таблицями № 1,2,3,4, які позивач додає до матеріалів справи. 08.12.2012 року позивачем було направлено претензію в якій він зазначив вище викладені обставини щодо руйнування паркану, та запропонував мирне урегулювання сформованої ситуації та відшкодувати йому шкоду завдану в наслідок продажу неякісного товару на загальну суму 40 401 грн., а саме: 24 160 грн. вартість товару відповідно до накладної № 1/10 від 10.10.2012 року; 12 195 грн. вартість робіт по встановленому паркану; 4 046 грн. вартість матеріалів та послуг по ґрунтовці та фарбуванню паркану. 12.12.2012 року відповідач надав відповідь позивачу на претензію від 08.12.2012 року, в якій зазначив, що готовий повернути кошти у сумі 24 160 грн., згідно накладної № 1/10 від 10.10.2012 року. Однак в частині повернення коштів за роботу з установки та пофарбування паркану відповідач вважає безпідставними, оскільки дані роботи їм не виконувалися. Але станом на день предявлення позову, відповідач жодних зобовязань, щодо повернення позивачу коштів за продаж неякісного товару так і не повернув у звязку із чим позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів. На підставі вказаного Позивач просив суд звільнити позивача [PERSON] від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»; розірвати договір № 2/10 укладений 10.10.2012 року між відповідачем ФОП [PERSON] в особі [PERSON], з однієї сторони та позивачем [PERSON] з іншої сторони; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь [PERSON], на відшкодування шкоди завданої неякісним товаром суму у розмірі 40 401 грн., з яких: 24 160 грн. вартість товару відповідно до накладної № 1/10 від 10.10.2012 року, 12 195 грн. вартість робіт по встановленню паркану, 4 046 грн. вартість матеріалів та послуг по ґрунтовці та фарбуванню паркану; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь, [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000 грн.; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON] на користь, [PERSON] суму 3 500 грн. витрати, повязані з оплатою правової допомоги; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON] на користь, [PERSON] понесені останнім судові витрати; з метою забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно належне, [PERSON], в межах ціни позову. В судовому засіданні представник позивача подав письмову заяву про збільшення позовних вимог і просив, розірвати договір № 2/10 укладений 10.10.2012 року між відповідачем ФОП [PERSON] в особі [PERSON], з однієї сторони та позивачем [PERSON] з іншої сторони; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь [PERSON] завданої неякісним товаром суму у розмірі 56 308, 00 грн.; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь [PERSON], витрати повязані з проведенням судової експертизи в сумі 8 400 грн.; зобовязати відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON] вивезти демонтовану огорожу з ділянки, [PERSON], в строк два місяці після набрання рішення законної сили; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн.; стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] в особі [PERSON], на користь [PERSON] суму 3 500 грн. витрати, повязані з оплатою правової допомоги. В судове засіданні позивач та відповідач не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив у позові відмовити у звязку із тим, що позовна заява гр. [PERSON] є необґрунтованою, доводи позивача базуються на припущеннях та не підтверджені будь-якими доказами, а самі позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з врахуванням того, що 10.10.2012 року згідно договору № 2/10 та накладної № 1/15 відповідач продав гр. [PERSON] залізобетонні вироби належної якості. Відповідно до п. 3.2. договору постачання товару здійснювалося транспортом покупця. Згідно до п. 3.3.,3.4. договору приймання-передача товару здійснюється у відповідності до накладної. Якщо при прийманні товару покупець виявив неякісні товари, він мав право отримати від продавця товар належної якості у тій же кількості. Жодних претензій під час отримання товару щодо неналежної якості від покупця не надходило. Проте розглянувши претензію від позивача в якій він зазначає, що 03.12.12. року в період часу 15:00-17:00 год. внаслідок поривчастого вітру була зруйнована значна частина паркану виготовленого з реалізованих залізобетонних виробів, виключно з метою свого чесного імені та ділової репутації відповідач погодився повернути вартість придбаного позивачем товару частково і повернув [PERSON] 10000 грн., доказом, якого є платіжний документ АТ «[PERSON] Аваль», також не вбачає причинного звязку між реалізацією відповідачем залізобетонних виробів та руйнуванням паркану. Крім того зазначає, що йому не відомо взагалі як відбувалось транспортування та установка залізобетонних конструкцій, оскільки зазначені роботи ним не виконувалися. Відповідно до довідки Херсонського обласного центру з гідрометеорології № 37-03/1-4/1920 від 10.12.12. року за даними метеостанції Бехтери Голопристанського району Херсонської області 03.12.12. спостерігався сильний вітер, максимальний порив якого сягав 34 м/с, що фактично відповідає критерію стихійного гідрометеорологічного явища та могло спричинити наслідки у вигляді пошкодження паркану. Зазначена обставина по суті є форс-мажором, дією непереборної сили, що виключає порушення з боку умов договору. На підставі вказаного просив суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що 10 жовтня 2012 року між ФОП [PERSON] (Продавець) в особі [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (Покупець), з іншої сторони, було укладено договір № 2/10, відповідно до якого Продавець зобовязався передати товар у власність, а [PERSON] зобовязався прийняти товар, та сплатити за нього на умовах договору. Предметом поставки (товар) паркані секції «Бут». Гарантійний строк експлуатації (придатності, збереження): з моменту введення в експлуатацію (отримання) складає 2 роки. Прийом-передача товару та розрахунок здійснюється за накладною. Ціна передбачена на поставлений товар: стовп паркана 1 шт. 80 грн., плита паркана 1 шт. 70 грн. Відповідно до Накладної від 10 жовтня 2012 року № 1/10 [PERSON] отримано товар, а саме: стовпи паркана 71 шт. на суму 5680, 00 грн.; плити паркану 264 шт. на суму 18 480, 00 грн., всього на загальну суму 24 160, 0 грн. 08.12.2012 року позивачем на адресу відповідача претензію з вимогою повернення коштів сплачених за придбаний товар, перевезення, монтаж й фарбування. Відповідачем було повернуто частково суму вартості товару в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «[PERSON] Аваль» від 06.03.2013 року та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Згідно висновків судової будівельнотехнічної експертизи №19 від 14.08.2013 року, у відповідності до ДСТУ Б В.2.6-2-95 «Вироби бетонні і залізобетонні», виготовлювачем виробу повинні бути розроблені робочі креслення, які необхідно споживачам для перевірки виконання замовлення на постачання виробів (відповідність виробів еталонного зразку), органам нагляду для ліцензування виготовлення виробів та їх сертифікації… В матеріалах справи відсутні робочі креслення на виробі, паспорт, або технічні умови на елемент огорожі, які виробляє ФОП [PERSON], що не відповідає вище вказаним вимогам ДСТУ Б В.2.6-2-95 «Вироби бетонні і залізобетонні». Також бетонні вироби не відповідають геометричним пропорціям і естетичному вигляду тому не можуть бути використані за цільовим призначенням, вказане підтверджується висновком експерта. Крім того клас (міцність бетону на стиск, кгс/см2) і водопоглинення не відповідають передбаченим стандартам, що відображено в висновку експерта та Протоколі №473 від 20.06.2013 року ТОВ «Будівельна лабораторія» складеного за результатами випробувань зразків бетону відібраних з конструкції залізобетонної огорожі. З викладеного вбачається, що залізобетонна споруда у вигляді огорожі встановлена за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, садове товариство «КВАРЦ» не відповідають умовам п. 2 Договору, а тому позовна вимога про розірвання договору №2/10 від 10.10.2012 року і стягнення суми вартості товару, з врахуванням раніше виплачених 10000,00 грн. за квитанцією від 06.03.2013 року, підлягають задоволенню. Крім того, висновками судової будівельнотехнічної за другим питанням, встановлено вартість робіт по демонтажу паркану та перевезення його до відповідача, яка складає 22556,00 грн. При цьому, позивач у загальній сукупній вартості робіт просить стягнути даний розмірі коштів з відповідача на свою користь. У дослідній частині, висновку експертизи та фото таблиці до експертизи вбачається часткова наявність паркану, його зруйновані рештки, тощо. При такому, суд вважає доцільним з забезпеченням уникнення можливості порушення прав відповідача щодо запобігання стягненню зайвих коштів, реалізувати (відновити) права позивача шляхом зобовязання відповідача провести такі роботи у визначений строк, що в свою чергу надасть змогу останньому на власний розсуд вжити заходів щодо максимального зменшення необхідних на це витрат. Також, суд приходить до висновку, що не дивлячись на встановлені висновками судової будівельнотехнічної експертизи вартості робіт по доставці, монтажу, фарбуванню паркану, доказів виконання робіт саме позивачем і доказів розміру фактичних витрат понесених саме позивачем на таке - суду не надано, а відтак і вимога про їх відшкодування не може бути задоволена. Відповідно до ст. 673 Цивільного Кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ч. 1 ст. 680 Цивільного Кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 708 ЦК України, в разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Покупець, який придбав непродовольчі товари, що вже були в користуванні і реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, про що він був поінформований продавцем, має право пред'явити вимоги, передбачені частиною першою цієї статті, якщо придбані товари містили істотні недоліки, не застережені продавцем. Статтею 6 частинами 1, 2, 5 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної [PERSON] УРСР (ВВР), 1991, № 30, ст.379) продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частковому задоволенню також підлягають і вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки жодних доказів спричинення відповідачем позивачу саме у заявленому розмірі (5000,0грн.) моральної шкоди суду не надано. Однак, зважаючи на факт порушення прав позивача, враховуючи характер правопорушення, глибину страждань, які міг переживати позивач, ступеня вини відповідача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди на користь позивача підлягає задоволенню на суму 800,00 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної [PERSON] УРСР (ВВР), 1991, № 30, ст.379) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України, підлягають також задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. та проведення судової експертизи 8400,0 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial