Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 10.11.12 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Chery Amulet, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]., та автомобіля марки Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER], під його керуванням. У результаті ДТП обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. За порушення ПДР відповідача [PERSON]. постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2012 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. На ремонт належного йому автомобіля марки Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER], позивач витратив 42 698,17 грн., крім того, у зв'язку з пошкодженням змушений був виготовити дублікат номерного знака, на що витратив 200,00 грн. ПрАТ СК «Провідна», у якій [PERSON] застрахував свою відповідальність за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплатило страхове відшкодування у сумі 20 040,13 грн. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляється сплати залишок суми, витраченої на ремонт автомобіля. Остаточно просив стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у сумі 22 858,04 грн., суму франшизи у розмірі 500,00 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 грн. Також просив стягнути з [PERSON]. 2 585,80 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2013 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ПрАТ СК «Провідна». Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальну шкоду у сумі 23 358,04 грн., з них: 22 658,04 грн. витрат на ремонт автомобіля, 200,00 грн. - витрат на виготовлення дублікату номерного знаку, 500,00 грн. франшизи, 1 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 2 585,80 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4 500,00 грн. У решті позову відмовлено. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справа, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у позові у повному обсязі. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання підлягає задоволенню частково. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Із справи вбачається, що 10.11.12 року [PERSON], керуючи автомобілем Chery Amulet, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, унаслідок чого пошкодив автомобіль марки Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2013 року визнано [PERSON] винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності №996 від 28 січня 2013 року вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зношення автомобіля марки Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER], становить 20 621,13 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія, застрахована у ПрАТ СК «Провідна», яка 15.03.13 року здійснила [PERSON] виплату страхового відшкодування у сумі 20 040,13 грн. Задовольняючи позов частково, місцевий суд, виходив із того, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, і на відшкодування моральної шкоди. Між тим, із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у випадках, передбачених ст. 23 ЦК України. У свою чергу, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Також, відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього ж закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив стягнути відшкодування витрат у сумі 22 858,04 грн., як різницю між фактично понесеними ним витратами та отриманою сумою страхового відшкодування. Із справи вбачається, що страховик ПрАТ СК «Провідна» здійснив відшкодування [PERSON] витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля марки Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням зносу транспортного засобу та з вирахуванням з суми страхового відшкодування франшизи у сумі 500,00 грн. та вартості дублікату державного номерного знака [NUMBER] у сумі 81,00 грн. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зміст ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Стягнення сума франшизи та вартості державного номерного знаку, що не включається у суму страхового відшкодування, відповідає вимогам закону. Ураховуючи, що майно позивача було пошкоджено, місцевий суд також дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення відшкодування матеріальної шкоди та вірно визначив її розмір. Разом з тим, стягуючи завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 22 358,04 грн., місцевий суд не взяв до уваги, що дана суму обрахована позивачем на придбання нових деталей автомобіля без врахування зносу пошкодженого майна. Надані [PERSON] акти виконаних робіт підтверджують його фактичні витрати по ремонту автомобіля, що не відповідає реальному розміру матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП. Характерно, що розмір заподіяної матеріальної шкоди, яку визначив суб'єкт оціночної діяльності та з якої страхова компанія вираховувала суму страхового відшкодування, [PERSON] не оскаржувалась. Таким чином, підстав для стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, що не перевищує ліміти відповідальності страховика, не вбачається. З урахуванням цього, у місцевого суду були відсутні правові підстави для задоволення у повному обсязі позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди. Також судом першої інстанції невірно вирішено питання судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З огляду на зміст ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Задовольняючи позов в частині стягнення витрат на правову допомогу, місцевим судом не зазначено розрахунків витрат на правову допомогу, з яких виходив суд при задоволенні позову в цій частині, та не враховано положення закону щодо граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що у разі часткового задоволення позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За 2 години 6 хвилин судових засідань, у яких приймав участь представника позивача, витрати на правову допомогу становлять 963,48 грн. (2 год. 6 хв. / 60 * 1 147 грн. * 0,4). Ураховуючи ціну позову, при подачі позову мав сплачуватися судовий збір у сумі 263,58 грн., тоді як [PERSON] сплатив 2 585,80 грн., що більше, ніж того вимагає закон. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення місцевого суду ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню у частині стягнення з [PERSON] 22 658,04 грн. вартості ремонту автомобіля. На виконання вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд перерозподіляє розмір судових витрат відповідно до частини задоволених позовних вимог (6%).

Outcome: partial