Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 25.04.2007 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська виніс рішення у справі №2-1813/07 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] матеріального та морального збитку, а також судових витрат у розмірі 16981,20 грн. На виконання рішення був виданий виконавчий лист. В звязку з тим, що позивач не отримувала стягнуті на її користь гроші, її представником 14.12.2007 року було направлено листа до Жовтневого ВДВС УЮ в Дніпропетровській області, в якому витребовувалась копія постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого листа, а також відомості про заходи, зроблені для того, щоб стягнути вказану суму, на що відповіді отримано не було. В звязку з зазначеним 12.02.2008 року на ім я начальника Жовтневого ВДВС і начальника Управління юстиції Дніпропетровської області була направлена відповідна скарга, відповіді на яку отримано не було. В травні 2008 року при ознайомлені з матеріалами вказаного виконавчого провадження було встановлено, що 16.04.2007 року державним виконавцем Вірко С.Г. було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа, в матеріалах якого є нотаріально засвідчена копія генерального доручення, яке видано нібито [PERSON] і яка нібито уповноважує [PERSON] Проте виявилося, що позивачка не була присутньою у приватного нотаріуса [PERSON] при посвідчені цього доручення, його не підписувала та не уповноважувала [PERSON] здійснювати будь-які дії від свого імені. Відповідно до відомостей, отриманих з Єдиного реєстру довіреностей, бланк вказаного доручення серії ВСМ №835704 був використаний приватним нотаріусом [PERSON] 28.08.2005 року, хоча в тексті доручення, бланк серія ВСМ № 835704, вказана дата 28.09.2006 рік, заявою від 25.02.2006 року серії ВСО 504998 дане доручення припинено. Листом від 04.06.2008 року №28 нотаріус пояснила, що жодних нотаріальних дій від імені [PERSON] нею не здійснювалося. З матеріалів виконавчого провадження вбачалося, що належна [PERSON] сума у розмірі 16981,20 грн. була отримана та привласнена [PERSON] на підставі довіреності, яка в силу наведених обставин є нікчемним правочином. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 16\~ 981 грн. 20 коп., три відсотки річних у розмірі 1332,91 грн., інфляційні 8269,84 грн., заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн, понесені витрати на послуги адвоката та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги. В дане судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в ході судового розгляду в судовому засіданні визнала позовні вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 16981,20 грн., судових витрат та витрат на правову допомогу, моральну шкоду просила стягнути з неї на розсуд суду. В дане судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2007 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної і моральної шкоди та судових витрат у розмірі 16 981,20 грн. На виконання рішення 14.06.2077 року судом був виданий виконавчий лист №2-2001/2007. При ознайомленні в травні 2008 року представника позивача з матеріалами виконавчого провадження індекс В27 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа було зясовано і матеріалами наданої копії виконавчого провадження підтверджено, що в ньому знаходиться копія довіреності від імені [PERSON] серії ВСМ № 835704 від 28.09.2006 року, виданої на ім я [PERSON], якою вона уповноважила її вчиняти від її імені правочини щодо розпорядження майном; одержувати належне їй майно, грошові (вклади), цінні папери, а також документи від будь-яких осіб, установ, підприємств, організацій, в тому числі в усіх банках України, їх відділеннях та відділеннях звязку і телеграфу з будь-яких підстав, розпоряджатися рахунками в усіх банках України, їх відділеннях; вести від її імені справи в усіх державних установах, кооперативних та громадських організаціях, органах нотаріату, у відповідному обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, в органах архітектури, в житлово-експлуатаційних організаціях, у відповідному відділі паспортної і міграційної служби та інших компетентних органах з питань реєстрації, у відповідному відділі реєстрації актів цивільного стану при отриманні належних їй документів, в Міністерстві юстиції України та в Міністерстві закордонних справ України з питань, повязаних з легалізацією документів для подальшого їх використання за кордоном, а також вести її справи в усіх судових установах, з усіма правами, які надані позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому, в тому числі з правом подання виконавчих документів до відповідних органів для виконання, одержання присудженого майна або грошей. Даною довіреністю [PERSON] також була наділена правом подавати та одержувати будь-які документи, в тому числі подавати від імені [PERSON] заяву про належність їй майна на праві особистої приватної власності, підписувати від її імені усі необхідні документи, сплачувати належні з неї платежі, включаючи державне мито (плату), а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з цією довіреністю. Відповідно до цієї довіреності вона була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28.09.2006 року і ця копія була завірена цим нотаріусом 28.06.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 1254. Також в матеріалах виконавчого провадження знаходиться заява [PERSON] від 14.06.2007 року, яка, посилаючись на вказану довіреність, просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2001/2007, виданого 14.06.2007 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, накласти арешт на майно боржника і кошти, стягнуті з нього, перерахувати на р/р 2600601300915, МФО 30728 ДФ ООО Укрпромбанк, отримувач [PERSON] Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 16.04.2007 року на підставі вказаної заяви [PERSON] було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа. Відповідно до розпорядження державного виконавця № В27-176/07, квитанції №5 від 02.11.2007 року, платіжного доручення № 1184 від 13.11.2007 року грошові кошти у сумі 16\~ 981,20 грн. були перераховані на вказаний [PERSON] розрахунковий рахунок у банківській установі та отримані відповідачкою, яка в подальшому їх [PERSON] не передала, що не заперечувалося нею в судовому засіданні. Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 19.11.2007 року виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа було закінчено в звязку з виконанням рішення суду. Проте судом встановлено, що вказана довіреність [PERSON] на ім я [PERSON] не видавалася і нею не підписувалася. Зазначене підтверджується листом від 04.06.2008 року №28 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яка повідомила [PERSON] про те, що жодних нотаріальних дій від її імені нею не вчинялося, за зазначеним спеціальним бланком нотаріальних документів серії ВСМ № 835704 від 29.09.2005 року за реєстровим № 1249 вчинялася нотаріальна дія для іншої особи. Як зазначено в листі, копія довіреності викладена на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВСМ № 835704, але за тією датою 28.09.2006 року нотаріусом [PERSON] не посвідчувалася довіреність. Також зазначене підтверджується Витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 21.05.2008 року, відповідно до якого бланк довіреності ВСМ № 835704 використаний приватним нотаріусом 28.09.2005 року, номер у реєстрі нотаріальних дій № 1249.; зазначена довіреність припинена на підставі заяви №ВСО 504998 від 25.02.2006 року; зверненням приватного нотаріуса [PERSON] до правоохоронних органів з заявою про фальсифікацію довіреності на бланку ВСМ № 835704.. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав на обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обовязки лише для особи, яка його вчинила. Такий правочин може створювати обовязки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобовязання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Згідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобовязана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Разом з цим, відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що належні [PERSON] грошові кошти у розмірі 16981,20 грн. були отримані [PERSON] за зазначеною довіреністю, що в силу наведених обставин є нікчемним правочином, яка їх утримує без достатньої правової підстави. Відповідач в суді та в наданій заяві визнала позовні вимоги про стягнення з неї грошових коштів в сумі 16\~ 981,20 грн. і відповідно до ст.. 61 ЦК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки на її користь вказаної грошової суми 16\~ 981,20 грн. підлягають задоволенню. Згідно до ст. 536, 610, 611, 625 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Встановлено, що платіжним дорученням № 1184 від 13.11.2007 року грошові кошти у сумі 16981,20 грн. були перераховані на рахунок відповідачки та отримані нею, тому саме з 14.11.2007 року та по 25.06.2010 року обчислюється заборгованість відповідача перед позивачем. Таким чином, заборгованість відповідача з урахуванням індексу інфляції за вказаний період, зважаючи на ст. 11 ЦПК України (в межах позовних вимог) складає 25\~ 251,04 грн., з яких сума основного боргу 16\~ 981,20 грн., середній індекс інфляції за вказаний період 1,487, інфляційне збільшення суми боргу 8\~ 269,84 грн. і відповідно ця сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 8\~ 269,94 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми боргу, яка складає 1332,91 грн. (виходячи з кількості днів прострочення 955 за період з 14.11.2007 по 25.06.2010 року). Відповідачем визнані ці позовні вимоги і відповідно до ст. 61 ЦК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Суд також вважає, що при розгляді даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.625 ЦК України, оскільки її приписи є наслідком порушення зобовязань за підставами їх виникнення, які поділяються на договірні і позадоговірні, а до останніх відносяться в тому числі не договірні зобовязання з безпідставного збагачення за ст.1212 ЦК України. Відповідно до ст.23, ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що неправомірними діями відповідачки позивачці дійсно заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою відповідача. Позбавлена можливості тривалий час отримати належні їй за рішенням суду грошові кошти позивачка не мала можливості відремонтувати свій автомобіль, за пошкодження якого і були стягнуті ці кошти рішенням суду з [PERSON], та оздоровитися після ДТП. Відсутність вказаних грошових коштів у сімейному бюджеті негативно позначилося на матеріальний стан сімї позивача. Дізнавшись про незаконне заволодіння її грошовими коштами, позивачка відчула себе ошуканою, вимушена була витрачати свій час та гроші на пошуки юриста, зверталася до міліції та прокуратури для захисту своїх порушених прав, при цьому вона перебувала у психологічному шоці, стала нервовою, почувала себе пригніченою, в неї почалася депресія. Позивач з вини відповідача була безповоротно позбавлена ряду немайнових благ і примушена докладати додаткові зусилля для організації життя в звязку з неотримання грошових коштів, належних їй за рішенням суду, чим був в значній мірі порушений звичний для неї уклад життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінила у розмірі 15000 грн. . Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вона зазнала, їх тривалості та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у цій частині у повному обсязі. При цьому суд враховує, що позивач визнала позовні вимоги про стягнення з неї моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі і відповідно до ст. 61 ЦК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по справі сплачені судовий збір в сумі 274,34 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., які підтверджуються відповідними договором та квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved