overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є його батьком, однак добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча вона її потребує, так як навчається в Полтавському базовому медичному коледжі, на контрактній основі, а тому не може працювати та самостійно себе утримувати. З цих підстав змушена звернутися до суду з позовом. У судове засідання сторони не з»явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав позов частково, згоден платити аліментм у розмірі 600 грн. щомісяця (а.с.22-23). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом РАГС Октябрського району м.Полтави 10 квітня 1996 року (а.с.7). З довідки Полтавського базового медичного коледжу № 191 від 20 вересня 2013 року вбачається, що [PERSON] навчається на 2 курсі відділення лікувальної справи, денної форми навчання (а.с.6). Згідно типового договору № 7 від 16 серпня 2013 року про навчання та підготовку молодшого спеціаліста «лікувальна справа» (фельдшер), термін навчання становить з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме стану здоров»я та матеріального становища дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а вона її потребує, так як після досягнення повноліття продовжує навчатися, у зв»язку з чим не працює, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов»язаний утримувати свою повнолітню дочку та має таку можливість. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що батьки мають рівні обов»язки утримувати свою дитину, а тому враховуючи, що у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» становить 1 108 грн., вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача 600 грн. щомісяця. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18 січня 2008 року, посилаючись на те, що спільне життя з Відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач до початку розгляду справи надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не надала. На підставі статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між Позивачем та Відповідачем, про що складено відповідний актовий запис за №26 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Як вбачається з позовної заяви сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а за таких обставин їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме їх інтересам. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Таким чином, суд вважає за необхідне розірвати шлюб зареєстрований 18 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №26, між Позивачем та Відповідачем. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача сплачений Позивачем судовий збір у сумі 114, 70 грн. (сто чотирнадцять гривень 70 копійок). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ними 02 червня 2007 року в м.Полтава в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 02 червня 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зради дружини. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала (а.с.21). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02 червня 2007 року уклали шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 червня 2007 року (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідачка мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 26 грудня 2008 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.4). Сторони шлюбних стосунків не підтримують з лютого 2013 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 229 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

у липні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.03.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 7 000, 00 доларів США, на підтвердження чого склав розписку. Згідно письмової розписки, кінцева дата повенення боргу - 30.04.2013 року. Станом на 01.07.2013 року [PERSON] не повенув [PERSON] позичену суму. Посилаючись на зазначені обставивни [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на свою користь 7 000, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2013 року становить 56 000, 00 грн., та судовий збір у сумі 560, 00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, право представляти інтереси в суді делегував своєму представнику. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача, провідомленого про дату та час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 20.03.2013 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000, 00 доларів США, на підтвердження чого склав письмову розписку (а.с. 4). Згідно письмової розписки [PERSON] зобов'язався повенути позичену суму до 30.04.2013 року. Станом на час звернення до суду з позовом відповідач борг не повернув, умови договору не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із вищевикладеним суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню як законний та обґрунтований. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 560, 00 грн., та судові витрати пов'язані із викликом відповідача в судове засідання загальним розміром 453, 90 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, письмово просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причину неявки до суду суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.04.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських зобов'язань щодо малолітніх дітей, які повністю перебувають на її утриманні. Вона працює контролером ВТК в ТОВ "ІНТЕРПАЙП" і отримує мінімальну заробітну плату, однак цих коштів недостатньо для забезпечення нормального життєвого рівня сім'ї та повноцінного розвитку малолітніх дітей. Відповідач працює на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» і отримує стабільний дохід. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Проти заочного розгялду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 23.04.2010 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 10 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки № 3318 від 28.10.2013 року виданої Менжинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, діти проживають з позивачем (а.с. 6). Усі обов'язки по вихованню та утриманню дітей позивач несе самостійно. Позивач працює контролером ВТК ТОВ "ІНТЕРПАЙП" та отримує мінімальний заробіток, однак цих коштів недостатньо для забезпечення нормального життєвого рівня сім'ї та повноцінного розвитку малолітніх дітей. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей у нього не має. Відповідач офіційно працює в ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб». За виконавчими листами стягнень з нього не проводиться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 15 січня 2005 року подружжя уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 16. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припиненні з вересня 2013 року. Спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що збереження їхнього шлюбу неможливо, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про розподіл майна на даний час між подружжям немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його присутності, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлена, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується звітом про отримання нею СМС повідомдлення 20 грудня 2013 року, але до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, від неї не надходило заяви про розгляд справи без її присутності. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ». Як було встановлено у судовому засіданні, 15 січня 2005 року подружжя уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 16, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). З вересня 2013 року подружжя припинили підтримувати шлюбні відносини, проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. На даний час у позивача інша родина. Спільне подружнє життя не склалося, через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через постійні сварки та суперечки подружжя втратили почуття поваги та кохання один до одного. Сторони не виявили бажання примиритися. Тому суд вважає про неможливість подальшого збереження сім'ї. Майнового спору на день розгляду справи між сторонами немає. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В позовній заяві зазначено, що позивач є квартиронаймачем кімнат [ADDRESS] та проживає там з 1998 року. Також в спірному житловому приміщенні зареєстровані її донька [PERSON] та з 10.09.2003 року, її колишній чоловік [PERSON]. Біля 6 років відповідач спірною квартирою не користується, повністю припинив виконувати обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Відповідач не цікавиться спірним приміщенням, не повертався до спірної квартири, більше шести місяців не проживає в спірній квартирі без поважних причин, тому позивач вважає, що він втратив право користування спірною кімнатою і просить суд визнати його, [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час був сповіщений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації та через газету. Представник відділу Державної міграційної служби в Ленінському районі м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, про день слухання був сповіщений відповідно до закону. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідачки. Суд, оцінивши та дослідивши докази по справі: довідку завідуючої гуртожитку від про те, що в кімнатах [ADDRESS], зареєстровані сторони по справі: наймач [PERSON] її донька [PERSON] та з 10.09.2003 року, її колишній чоловік [PERSON]; рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2012 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; актами з 01.01.2009р. по 01.09.2012 року, складений за участю представника ПКП «РЕПОГ», ГПК «Основаніє» та сусідів позивача, про те, що відповідач в спірній кімнаті не проживає з 2009 року по цей час, заслухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач біля 6 років в спірній кімнаті не проживає, його особистого майна в кімнаті немає, ; - вважає позов доведеним і ось чому. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Той факт, що відповідач [PERSON] в спірній кімнаті не проживає без поважних причин понад шість місяців, тобто з 2007 року по цей час, підтвердили як допитані в судовому засіданні свідки так і позивач по справі, а також доведено письмовими доказами(актами), тому в силу ст. 71 ЖК України, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вищевказаною кімнатах [ADDRESS],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В листопаді 2013 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] ,[INFO], безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона знаходиться із [PERSON] у юридичному шлюбі із 25 січня 2012 року та має сина [PERSON],народження [INFO] року,мешкає за адресою : [ADDRESS].01 грудня 2012 року [PERSON] виїхав на заробітки до Росії та ніяких даних про його місцезнаходження заявниця немає. З зазначеного часу останній не мешкає з заявником однією сім*єю, за весь час він жодного разу в ньому не з'являвся, будь - який зв'язок з ним втрачено, їй самій приходиться нести витрати по утриманню дитини. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім, їй необхідно для вирішення питання про розірвання шлюбу. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснив, що вони не менше два-три рази бувають у заявниці вдома,оскільки являються друзями. Більше ніж один рік вони не зустрічали у заявниці її чоловіка. Зі слів останньої чоловік виїхав на заробітки до Росії ,ніякої їй допомоги не надає,місце свого знаходження не повідомляє. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що підтверджено матеріалами справи, заявник мешкає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться у юридичному шлюбі із [PERSON] з 25 січня 2012 року. Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 01 грудня 2012 року покинув це помешкання,місце його знаходження невідомо згідно наданих актів вуличного комітету від 08 травня 2013 року.12 червня 2013 року,14 серпня 2013 року та 18 вересня 2013 року (а.с. 4-7). На теперішній час місце проживання (знаходження) [PERSON] не відомо і за весь час він жодного разу в квартирі заявника не з'являвся. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Факт того, що [PERSON] чоловік заявника по справі не проживає в квартирі , в якій проживає заявник понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено відповідними актами вуличного комітету (а.с.4-7). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] за місцем проживання більше одного року. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребую у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed