Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт проживання однією без реєстрації шлюбу відповідача з позивачкою, визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та відповідача та визнати право власності на ? зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на наступне. На початку 2004 року приблизно у січні-лютому позивачка познайомилась з відповідачем. Невдовзі після знайомства почали зустрічатися, а з серпня 2004 року почали проживати у квартирі батьків відповідача, що розташована за адресою: [ADDRESS], однією сім*єю як чоловік та дружина. Спілкувались як подружжя, планували життя, обговорювали питання фінансового характеру, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, вели спільний побут, реєструвати шлюб не поспішали, оскільки не було в цьому потреби. В грудні 2004 року за спільні кошти за договором купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за №1-3771 від 22.12.2004 року позивач з відповідачем придбали квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], за спільною згодою стороною в договорі купівлі-продажу виступив Відповідач. Після придбання квартири позивач та відповідач переїхали до вказаної квартири. Спільно робили ремонт у вказаній квартирі. Весь час лише позивачка працювала в ТОВ ІКК «Проконсул», відповідач не працював, фактично сім*я існувала на гроші позивачки. 03.10.2008 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі народилась донька- Герасименко [PERSON]. Після народження доньки подружні стосунки сторін стали напруженими, постійно виникали сварки. Відповідач ніде не працював, не приділяв уваги позивачці та їхній дитині, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Після чого, в березні 2013 року відповідач переїхав, залишивши позивачку з малолітньою донькою у купленій за спільні кошти квартирі. Відповідач не надає матеріальної допомоги. Рішенням Київського районного суду м. Харкова з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки. Згоди на розлучення відповідач не дає. Оскільки позивач та відповідач на час придбання спірної квартири проживали однією сім*єю, квартира [ADDRESS] Б у м. Харкові є спільною сумісною власністю. Тому позивачка звернулась до суду. В судове засідання представник позивачки [PERSON] з*явилась, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судове засідання представники відповідача [PERSON] та [PERSON], відповідач з*явились, заперечували проти задоволення позову, посилаючись, на те, що відповідач з позивачкою лише зустрічались, відповідач не мав наміру в 2004 році одружуватись з позивачкою та не планував сумісне життя з нею. Крім того, позивачка не проживала у квартирі батьків відповідача, а лише приходила в гості. Суд, вислухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені і знайшли своє підтвердження протягом розгляду справи наступні обставини. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволено. (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], актовий запис №93, виданий Київським відділом РАЦС ХМУЮ, батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб, актовий запис 555, виданий Київським відділом ДРАЦС РС ХМУЮ, шлюб позивач та відповідач зареєстрували 03.08.2008 року. (а.с. 12). Згідно договору купівлі-продажу від 22.12.2004 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за № 1-3771 зареєстрований в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 22.12.2004 року за р.№ 386471, номер запису 1, набувачем квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 18-19). Згідно технічного паспорту, зареєстрованого в КП «БТІ» 22.12.2004 року,р. № 9209370, власником квартири №120 в житловому будинку №35-Б по вул. Астрономічна в м. Харкові є [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно доданих квитанцій, оплата комунальних платежів здійснювалась, підпис платниками не розшифрований, тому суд позбавлений можливості встановити кому із сторін належить даний підпис, оскільки він різний. (а.с.42-86). Згідно витягу з трудової книжки, позивачка звільнена з ТОВ ІКК «Проконсул» за власним бажанням , наказ №23/3-к від 30.09.2013 року. (а.с. 99). Згідно відомостей ДПІ у Київському р-ні м. Харкова ГУ Міндоходів від 26.11.2013 року №62729/53, вказані джерела доходів за період з 01.07.2004 року по 31.12.2012 року, які отримувала відповідачка. (а.с.98). Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON], який є батьком позивачки, вказав, що надавав дочці грошові кошти, тому що вона постійно скаржилась на відсутність грошей, оскільки позивач не працює, також давав гроші на купівлю квартири [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір*ю позивачки, та вказала, що восени 2004 року давала гроші на квартиру приблизно 3,500 доларів, та пояснила, що її донька захопилась відповідачем за наявністю його матеріального стану та почала мешкати разом з ним в квартирі батьків відповідача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є другом відповідача, вказав, що позивач та відповідач зустрічались в 2004 році, він приходив до них в гості до квартири батьків, де вони проживали, а з січня 2005 року почали проживати за адресою: [INFO]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON],що є сусідом батьків відповідача, проживає в квартирі №79 та зазначив, що позивачку взагалі не бачив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що не знала, що відповідач був одружений, вона спілкується з матір*ю відповідача, також вона часто приходила в гості до матері відповідача протягом 2004 року та ніякої дружини вона там не бачила. Також [PERSON] про наявність дружини у відповідача не повідомляла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є ріелтором та займалась оформленням документів купівлв-продажу спірної квартири та зазначила, що оформленням документів займався батько відповідача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], що є матір*ю відповідача пояснила, що її син почав проживати з позивачкою після покупки квартири [ADDRESS], а до цього позивачка приходила до них в гості. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], що є батьком відповідача вказав, що бачив позивачку, вона приходила до їх в гості. Крім того, до них в гості приходить багато молодих людей. Та вказав, що саме він займався покупкою спірної квартири та оформленням документів. Згідно ч.1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно ст.. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спільне майно. Згідно ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Тобто поняття сім*ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов*язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Але згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], в вказаній квартирі зареєстрований лише позивач, відповідачка в даній квартирі зареєстрованою не була навіть після укладення шлюбу, а на момент покупки квартири позивачка була зареєстрована за адресою своїх батьків, а відповідач за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст..ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цого кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Звертакючись з позовом в суд позивач має надати суду належні та допустимі докази, які достовірно свідчать про наявність родинних стосунків між сторонами. За таких обставин, враховуючи, що позивач та відповідач на момент покупки квартири не були зареєстровані за однією адресою, свідки позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] жодним чином не підтверджують факт проживання однією сім*єю позивача та відповідача через розуміння сім*ї відповідно ст.. 3 СК України, та не зазначає, які самі наявні взаємні права та обов*язки сформувались між позивачем та відповідачем в період з осені 2004 року до моменту укладення шлюбу. А свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] взагалі заперечують про сумісне проживання позивача та відповідача з осені 2004 року до початку січня 2005 року. Отже, матеріали справи свідчать, що [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, як однієї з форм організації сімейного життя осіб протилежної статі, є наявність взаємних прав та обов*язків, спільність побуту, а також систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім*ї.

Outcome: dismissed