Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення його батьківства відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матір'ю яких є відповідач. Позивач, будучи належно повідомленим, в судове засіданні не з'явився, за час розгляду справи позов підтримував, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, будучи належно повідомленою, до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила. Третя особа направила до суду заяву про можливість слухання справи за відсутності їх представника, при вирішенні спору покладається на думку суду. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Положенням ч. 2 ст. 128 СК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. З огляду матеріалів справи, відповідачка, уродженка с. Шевченкове, Броварського району Київської області, будучи громадянкою [PERSON] Федерації, зареєстрованою, починаючи, з 3.03.1992 року в с. Нікольське Ярославської області Некрасовського району, звідки знята з реєстрації 18.10.2006 року, в зареєстрованому шлюбі не перебувала та не перебуває, є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в свідоцтвах про народження яких, в графі батько, відсутні будь-які відомості. У відповідності до медичного свідоцтва про народження № 2 Київської міської клінічної лікарні № 1 від 14.02.2012 року, відповідачка, станом на 9 січня 2006 року час народження дитини, та на час видачі свідоцтва, проживає за адресою [INFO]. Як вбачається із матеріалів справи позивач є громадянином України, який, за відомостями паспорту громадянина України, виданого 9.01.2003 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, починаючи з 21.10.2007 року зареєстрований та проживає, що ним самим підтверджено під час розгляду справи, в с.Червоне Васильківського району Київської області по вул. Васильківська, 6. Сторони, як позивач через відсутність коштів необхідних для проведення експертизи, так і відповідачка, неявка якої є необґрунтована, до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для проведення генетично-ідентифікаційної експертизи не з'являються, що унеможливлює її проведення та позбавляє суд можливості надати належну оцінку заявленим позивачем вимогам. Таким чином, беручи до уваги всі докази в їх сукупності, зокрема, те, що сторони спільно не проживають, господарства не ведуть, діти на вихованні та утриманні позивача не перебувають, належні докази, що засвідчують походження дітей від позивача відсутні, враховуючи ухилення сторін від участі в експертизі, суд відмовляє у визнанні батьківства за позивачем.

Outcome: dismissed