Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ “ПриватБанк” до [PERSON] “Про стягнення заборгованості”, на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № DOХRRХ06010179 від 11.05.2007 року [PERSON] 11.05.2007 року отримала кредит у розмірі 1903,20 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам “Розстрочка” складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти /щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов’язання належним чином не виконав, у зв’язку з чим станом на 19.09.2013 року має заборгованість у розмірі 27342,61 гривни, яка складається з наступного: 1291,93 гривна – заборгованість за кредитом; 6932,87 гривни – заборгованість по процентам за користування кредитом; 373,04 гривни – заборгованість по комісії за користування кредитом; 16966,55 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов’язання за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень – штраф /фіксована частина/; -1278,22 гривень – штраф /процентна складова/. Тому просили стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 273,43 гривень. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, зареєстровану за вхідним № 28064/13-вх від 17.12.2013 року, про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явилась з невідомих суду причин, про день та час слухання справи була повідомлена судовою повісткою своєчасно та належним чином. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв’язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать заява представника позивача, що міститься в матеріалах справи. Повно та всебічно з’ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 11.05.2007 року між позивачем ПАТ КБ “ПриваБанк” та відповідачем [PERSON] укладено договір № DOХRRХ06010179, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1903,20 гривни зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти /щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору /а. с. 4 – 8/. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 19.09.2013 року становить 27342,61 гривні, яка складається з наступного: 1291,93 гривень – заборгованість за кредитом; 6932,87 гривні – заборгованість по процентам за користування кредитом; 373,04 гривні – заборгованість по комісії за користування кредитом; 16966,55 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов’язання за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень. – штраф /фіксована частина/; -1278,22 гривень – штраф /процентна складова/ /а. с. 3/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від “ 16” січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов’язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов’язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов’язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов’язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ “ПриватБанк” до [PERSON] “Про стягнення заборгованості” на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 27342,61 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ КБ “ПриватБанк” до [PERSON] “Про стягнення заборгованості” повністю, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ [PERSON] банку “Приватбанк” додало документи, що підтверджують сплату судового збору. Так, позивач ПАТ КБ “Приватбанк” при зверненні до суду з позовом надав платіжні документи про сплату судового збору в розмірі 273,43 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України “Про судовий збір” № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом ПАТ КБ “Приватбанк” звернувся до суду у 2013 році. Місячний розмір мінімальної заробітної плати в Україні на 01 січня 2013 року встановлений в розмірі 1147 гривень відповідно до змісту статті 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2013 рік” № 5515-VI від 06.12.2012 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог – загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ КБ “Приватбанк”, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27342,61 гривни, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 273,43 гривни, виходячи з розрахунку: 27342,61 гривень х 1% = 273,43 гривни. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ “Приватбанк” та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ “Приватбанк” суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 27342,61 гривни та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 273,43 гривни. На підставі викладеного,

Outcome: approved