overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій вказувала, що в 1972 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та проживала разом з ним до 1996 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] Вказувала, що в грудні 1996 року вона останній раз спілкувалася з її чоловіком [PERSON], [INFO], який від'їжджав по особистим справам в м.Київ на тиждень часу, однак з тог часу по сьогоднішній день немає жодних відомостей про його місцезнаходження. В квітні 1996 року вона отримала телеграму про те, що знайдені документи її чоловіка [PERSON] в одному з потягів. Після зникнення її чоловіка в 1996 році вона зверталася до УМВС України в Чернівецькій області з заявою про зникнення ї чоловіка, однак жодної інформації про місцеперебування [PERSON] не встановлено, за результатами розшукової справи встановити місцезнаходження громадянина [PERSON] не представилось можливим. Вказувала, що рішення суду з приводу оголошення її чоловіка померлим необхідно їй та дітям для оформлення відповідних документів з приводу прийняття спадщини. В судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримав підтвердивши викладені в заяві обставини, просить оголосити [PERSON] померлим, оскільки це потрібно для оформлення спадщини його довірительки та її дітей. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення. Згідно ст. 46 ч.1 ЦПК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком заявниці, що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу. З копії довідки №1/6026 від 11 жовтня 2013 року, виданої УКР УМВС України в Чернівецькій області вбачається, що гр.. [PERSON], [INFO] перебував в розшуку з 123 березня 1996 року по 18 березня 2011 року, під час розшуку встановити місцезнаходження громадянина [PERSON] не представилось можливим. З акту №520 від 30 вересня 2013 року, складеного комісією ПП «Регіон-Центр» вбачається, що гр.. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований не був, вказана обставина стверджена також і довідкою ПП «Регіон-Центр» №2870 від 26 вересня 2013 року. Проаналізувавши досліджені докази по справі в їх сукупності, між якими немає протиріч суд доходить висновку про безумовне його задоволення. На підставі викладеного, ст.46 ч.1 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала у відповідача з 12вересня 1988 року. Звільнена 12 вересня 2013 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач не здійснив повний розрахунок належних до виплати сум. Просить стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 17577 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з в сумі 301 грн. 35 коп.. Позивач направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи подані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задовільненню з наступних підстав. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача комірником. Згідно наказу від 11 вересня 2013 року № 189 звільнена за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. У день звільнення кінцевий розрахунок не проведений. Заборгованість з 01.03.13 р. по 12.09.13 р. становить 17577,00 грн.. На день розгляду справи відповідачем заборгованість не виплачена. Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці, копією наказу про звільнення, довідками ПАТ «АЗМОЛ» від 16.09.13 р. № 61/3288 та № 61/3289. Середній заробіток позивача за день становив 100,45 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 16.09.13 року № 61/3287. За період з 13 вересня 2013 року по 19 листопада 2013 року, тобто за 48 робочих днів стягненню підлягає середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 4821,60 грн. (100,45 грн. х 48 р.дн. = 4821,60 грн.). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що конституційне право [PERSON] на своєчасне одержання винагороди за працю порушене відповідачем. В зв'язку з чим заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [PERSON], померла [INFO], є її матір'ю. Матері на праві власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі - продажу від 08.11.2000 року. На момент купівлі домоволодіння на земельні ділянці знаходився житловий будинок літ. А, сараї літ. В та літ. И, гараж літ. Ж та недобудований житловий будинок літ. К. пізніше житловий будинок літ. А було знесено, будівництво житлового будинку літ. К було завершено. Правовстановлюючі документи [PERSON] не отримано. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне майно позивачці по справі. В зв'язку із тим, що на даний момент у позивачки відсутній технічний паспорт на зазначене домоволодіння та відповідач перешкоджає оформленню права власності в нотаріальному порядку позивачка просить суд визнати за нею право забудовника на домоволодіння за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка в судове засідання надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Запорізької міської нотаріальної контори проти позовних вимог не заперечував, суду надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Оцінивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно з ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ст.. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкове майно мають особи зазначені в заповіті. Як передбачено ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Як встановлено з матеріалів справи за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне майно позивачці по справі. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачка позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, оскільки у неї відсутній технічний паспорт на спірне домоволодіння. Як передбачено ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивачка просить суд стягувати аліменти із відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно з дня подачі заяви і до її повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] [PERSON] рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10.03.2008 року позбавлений батьківських прав щодо своєї дочки [PERSON] Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №180 від 13.03.2012 року [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON] Неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її вихованням та не піклується про неї. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повній мірі та дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивачки на підтримку доводів позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, приходить до переконливого висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2008 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо своєї дочки [PERSON] Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №180 від 13.03.2012 року [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON] Неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її вихованням та не піклується про неї. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Виходячи з норм вказаних статей, приймаючи до уваги, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою і домовленості між останньою та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини правомірними. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальний становище дитини, стан здоров»я та матеріальний становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною віку повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 жовтня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо один від одного. Дитина мешкає разом із нею і повністю знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач не забезпечує утримання дочки. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 жовтня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 6/. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про встановлення батьківства /а.с. 7, 8/. Дитина проживає разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою /а.с. 9/. В заявленому позові позивачка стверджує, що дитина знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягнути аліменти у розмірі, зазначеному у позовних вимогах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач просить суд стягувати щомісячно аліменти із відповідача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви і до їх повноліття. Свої вимоги він мотивує тим, що відповідачка являється матір»ю неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 11 червня 2010 року її було позбавлено батьківських прав щодо вказаних дітей, а дітей направлено в комунальний заклад Львівської обласної ради «Червоноградська ЗОШ-інтернат», де вони на даний час перебувають. Мати неповнолітніх [PERSON] жодної участі в утриманні дітей не приймає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повній мірі та дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача на підтримку доводів позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні поясненнями представника позивача, відповідачка [PERSON] являється матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 11 червня 2010 року Радехівським районним судом Львівської області [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно вказаних неповнолітніх дітей, а дітей, згідно розпоряджень голови Радехівської РДА Львівської області, направлено в комунальний заклад Львівської обласної ради «Червоноградська ЗОШ-інтернат», де вони на даний час перебувають. Згідно ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з [PERSON], який був зареєстрований 16 грудня 1988 року Ялтинським відділом реєстрації актів цивільного стану, Автономна Республіка Крим, Україна, актовий запис № 1032. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені багато років назад, сумісного господарства не ведуть. Сім'я фактично розпалася в зв'язку з тим, що відповідач веде аморальний образ життя. Позивачкою неодноразово були прийняті заходи для примирення, які не дали ніяких результатів. Його поведінка та відношення до позивачки та до дочки не змінилася та негативно впливає на них. Примирення між ними не можливо. Сторони проживають в одній квартирі як сторонні люди, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна сторони не мають. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, винести рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за останнім місцем проживання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 16 грудня 1988 року Ялтинським відділом реєстрації актів цивільного стану, Автономна Республіка Крим, Україна, актовий запис № 1032 ( а.с. 5). Спору відносно майна між сторонами немає. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 114,70 гривень. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] у серпні 2013 року звернувся до суду із заявою, згідно з якою просив встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме, витягу наказу Міністерства оборони України від 10.08.1998 року №519, витягу наказу Головного військового уряду Міністерства оборони України від 11.09.1998 № 109 та в грошовому атестаті [NUMBER] з підстав того, що в них допущена описка в його по-батькові. Вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з допущеними у вказаних документах описок в по-батькові позивача, у представників Головного Управління Пенсійного фонду України в АР Крим виникли сумніви, щодо призначення йому та виплаті пенсії. [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав і просив їх задовольнити за підстав, викладених в заяві. Представник зацікавленої особи до суду не з'явився. Судом встановлено таке. Відповідно до ч.5 ст. 234 ЦК України, суд розглядає в окремому провадженні справи про встановленні фактів, що мають юридичне значення. Ст.256 ЦК України встановлено перелік фактів, що може встановлювати суд, в тому числі і факт належності особі правовстановлюючих документів, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проте, поза увагою позивача, залишилось те, що заявлені ним документи є не правовстановлюючими, а розпорядчими (накази) та приватними (розрахункова книжка). Тому, суд вважає вимоги заявника безпідставними і такими, що не можуть бути задоволені в порядку окремого провадження. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що питання правомірності призначення, виплати пенсії, тощо вирішуються судом в порядку позовного провадження, за зверненням особи, у разі якщо вона вважає, що таке відповідне право порушено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на їх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився. Суд із згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у розмірі 1/3 частини на утримання обох дітей з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, оскільки згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання заяви про їх стягнення. Тому суд вважає необхідним провести стягнення аліментів з дня звернення позивачки до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved