Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до відповідачів з позовом мотивуючи свої вимого тим, що у жовтні грудні 2012 року на шпальтах друкованого видання Наша Іванківщина у № 32-33, № 37-38 були розміщенні статті під назвою: Іванківський Пенсійний Фонд проти пенсіонерів: політичний проект Партії Регіонів по знищенню інвалідів чорнобильців та Інваліди чорнобильці: порахуйте правильно свою пенсію. Позивачі вважають, що в даних статтях наведені матеріали, розповсюдженні відповідачами, які не відповідають чесності, принижують честь, гідність та ділову репутацію, як працівників колективу Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області (далі УПФУ у Іванківському районі) так і начальника - [PERSON] Так, розповсюдженням відповідачами цих відомостей не підтвердженні дані про те, що працівники УПФУ у Іванківському районі, в тому числі і начальник управління [PERSON] на власний розсуд, за вподобанням, вирішують чи платити чи не платити пенсію, проводити перерахунок чи ні, звертати увагу на документи, чи можливо їх взагалі не приймати до уваги, і при цьому взагалі не звертають увагу на норми законодавства, на підставі яких проводиться той чи інший перерахунок. Такі відомості,на думку позивачів, принижують честь, гідність і ділову репутацію, як колективу УПФУ у Іванківському районі в цілому, так і особисто [PERSON], як людини, оскільки характер висловлення створює негативне враження і у відношенні як до працівників УПФУ у Іванківському районі, так і в даному випадку до [PERSON] Позивачі просять суд визнати, що інформація в публікаціях під назвами Іванківський Пенсійний фонд проти пенсіонерів: політичний проект Партії Регіонів по знищенню інвалідів чорнобильців та Інваліди чорнобильці: порахуйте правильно свою пенсію. В № 32-33 за жовтень 2012 р. та № 37-38 за грудень 2012 р. не відповідають дійсності, шкодять діловій репутації УПФУ у Іванківському районі та наносить шкоду його інтересам, а також принижують честь, гідність [PERSON] Зобовязати Іванківську районну громадську організацію Громада Наша Іванківщина навести спростування надрукованих в даних публікаціях відомостей шляхом опублікування в інформаційному віснику Наша Іванківщина резолютивної частини рішення суду. Визнати, що розповсюджена [PERSON] інформація в статтях щодо УПФУ у Іванківському районі та [PERSON] не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації УПФУ та [PERSON] та наносить шкоду їх інтересам. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1\~ 000 гривень у якості відшкодування матеріальної шкоди та 10\~ 000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник позивача УПФУ у Іванківського району [PERSON] у судовому засіданні також позов підтримала і просила його задовольнити з тих же підстав. Відповідач [PERSON]Л та його представник [PERSON] у попередньому судовому засіданні та судовому засіданні, яке відбулося 14 травня 2013 року, позовні вимоги не визнали; просили у позові відмовити повністю. В своєму запереченні на вищевказаний позов [PERSON] вказує на те, що вся інформація у віснику Наша Іванківщина стосовно дій позивачів базувалась виключно на офіційних документах, які надсилалися Іванківським УПФУ пенсіонерам [PERSON] та [PERSON] і підписувалася або начальником [PERSON], або її заступниками; він стверджує, що вся інформація яка описана у віснику стосовно позивачів є достовірною і підтверджується офіційними документами. Відповідач та її представник у судове засідання, призначене на 17 червня 2013 року, не зявилися, відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що він перебуватиме у службовому відрядженні, яке повязано з діяльністю громадської організації в м. Києві, однак вказану заяву жодними документами не підтвердив. Враховуючи викладене, суд вважає, що причини неявки відповідача та його представника у судове засідання не є поважними, і відповідач в порушення вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, що в свою чергу призводить до порушення розумних строків розгляду справи, визначених ст. 157 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що в інформаційному віснику Наша Іванківщина в №37-38 за грудень 2012 року, який видає Іванківська районна громадська організація Громада Наша Іванківщина була надрукована стаття Інваліди чорнобильці: порахуйте правильно свою пенсію автором якого є [PERSON]. В даній статті автор стверджував, що деякі інспектори беруть винагороду, аби обрахувати пенсію так як потрібно. І це вже стає не винятком, а правилом на наших очах відбувається процес корупціонізації УПФУ.... В цій же статті автор вказує на те, що Управління Пенсійного фонду перетворилися на заклади махінаторів, де будь-яким чином пенсіонера намагаються обдурити і нарахувати пенсію що поменше бо така вказівка зверху, бо грошей нема, а також що Ті зловживання, яке допускає Іванківське УПФУ, носять системний, цілеспрямований характер, мета якого стає все більш очевидною: отримувати з пенсіонерів хабарі за правильні розрахунки пенсій. В цьому ж віснику в №32-33 за жовтень 2012 року, була надрукована стаття Іванківський Пенсійний фонд проти пенсіонерів: пілотний проект Партії Регіонів по знищенню інвалідів-чорнобильців автором якого є [PERSON]. В ній автор вказує на те, що Державні службовці Іванківського УПФУ мають вкрай низьку професійну підготовку. Дії службовців Іванківського УПФ мають всі ознаки корупційної діяльності, оскільки вони штовхають пенсіонерів звертатися до вже традиційних для України послуг посередників, які гарантують правильний перерахунок пенсії за відповідну винагороду. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником Іванківської районної громадської організації Громада Наша Іванківщина являється [PERSON]. Відповідно до листа начальника Іванківського управління юстиції ГУЮ у Київській області одним з завдань Іванківської районної громадської організації Громада Наша Іванківщина є випуск інформаційного вісника Наша Іванківщина (абз.10 п.4.2 Статуту). Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області, яке затверджене начальником ГУ ПФУ України в Київській області УПФУ у Іванівському районі є органом підвідомчим ГУ ПФУ України в Київській області, яке разом з іншими управліннями утворюють систему органів Фонду. Управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з неї начальником ГУ ПФУ України в Київській області за погодженнями з відповідними місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування та Фондом. Начальник УПФУ у Іванівському районі керує діяльністю Управління, персонально відповідає за виконання покладених на Управління завдань, визначає ступінь відповідальності працівників Управління; представляє Управління в державних органах, громадських організаціях. Відповідно до довідки АА №560183 з ЄДРПОУ керівником УПФУ у Іванківському районі є [PERSON]. Згідно частини 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1 від 27 лютого 2009 року, зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з частинами 5 - 6 пункту 15 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до змісту частини 1 статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно норм вказаної статті ЦК України об'єктивна сторона складу даного цивільного правопорушення передбачає одночасну наявність двох складових елементів - недостовірність поширеної інформації та її неправильність на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизначених правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка порушує право позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно ст. 5 Закону України Про інформацію кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статтею 200 ЦК України встановлено, що інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі; суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Частина 1 ст. 299 ЦК України закріплює особисте немайнове право фізичної особи на недоторканість ділової репутації. Особистість даного права полягає насамперед у особливості блага, яке складає його об'єкт. Під поняттям ділова репутація як особистого немайнового блага слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило, в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальній групи. Відповідно до частини 1 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1 від 27 лютого 2009 року спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Пунктом 18 постанови Пленуму передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. З цього випливає, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, в даному випадку на відповідача [PERSON], а на позивача покладено лише обов'язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Цей висновок узгоджується з приписом абзацу першого частини другої статті 302 ЦК України. Згідно із п. 19 постанови Пленуму, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.30 Закону України Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Так, Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями (справа Лінгенс проти Австрії). Вимога щодо доведення правдивості оціночного судження є неможливою та порушує свободу вираження поглядів та думки. Люди мають право мати думки та висловлювати їх вільно з питань, які становлять їх інтерес, думки, які дехто чи навіть усі можуть вважати перебільшеними, обмеженими або упередженими, але думки, яких вони чесно дотримуються. Європейський Суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Свобода слова визнається цінною, оскільки публічні обговорення є можливим інструментом досягнення суспільних цілей та вираження особистих поглядів саме по собі є людським благом пошуку істини, досягнення справедливості, викриття негативних тенденцій у суспільстві і взаємовідносинах між людьми. Вільне передавання почуттів, поглядів та ідей є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, так само, як і здатність людини сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми, яка є також важливою для формування особистих переконань. Так, позивачі вказують на те що вся інформація, яка опублікована в статтях Інваліди чорнобильці: порахуйте правильно свою пенсію та Іванківський Пенсійний фонд проти пенсіонерів: пілотний проект Партії Регіонів по знищенню інвалідів-чорнобильців під авторством [PERSON] не відповідає дійсності, шкодять діловій репутації УПФУ у Іванківському районі та наносить шкоду його інтересам, а також принижують честь, гідність [PERSON] Однак, суд вивчивши надані докази, приходить висновку, що тільки розповсюджена відповідачами інформація щодо звинувачення позивачів в вчинення хабарництва є недостовірною, та така що носить негативний характер; правдивість поширеної відповідачем [PERSON], вказаної інформації останнім не доведено. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є доведені, тому підлягають задоволенню. Щодо іншої інформації, яка викладена в вищевказаних статтях [PERSON] суд вважає, що це є оціночним судженням, а тому не може бути предметом судового захисту. Що позовних вимог, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1\~ 000 гривень у якості відшкодування матеріальної шкоди та 10\~ 000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, ця частина позовних вимог не підлягає задоволенню, так як позивачем [PERSON] не доведено наявність матеріальної та моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не надано жодного доказу, що підтверджує це. На основі вищевикладеного,

Outcome: partial