Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 24 березня 2007 року у Острівецькій сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис №01. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через те, що чоловік не турбувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного та виховання сина, систематично влаштовував сварки, зловживав спиртними напоями. З травня 2011 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та з вказаного часу проживають окремо, оскільки відповідач повернувся до місця свого попереднього проживання – помешкання матері. За таких обставин [PERSON] вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Разом з тим, позивач [PERSON] у заяві вказала, що після припинення шлюбних стосунків з [PERSON], їх спільна дитина продовжує проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв’язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму понесених нею судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були вказані в заяві, надала відповідні пояснення, просила задовольнити позов. Разом з тим, [PERSON] заперечувала проти надання подружжю строку для примирення. Позицію позивача в судовому засіданні підтримав її представник [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце його проведення повідомлений належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, з’ясувавши позицію позивача у справі та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 березня 2007 року у Острівецькій сільській раді Уманського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис №01. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. З пояснень позивача та з матеріалів справи встановлено, що спільне життя подружжя не склалося та виявилося невдалим через те, що відповідач не турбувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного та виховання сина, систематично влаштовував сварки, зловживав спиртними напоями. Вказане призвело до того, що з травня 2011 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та з вказаного часу проживають окремо, відповідач повернувся до місця свого попереднього проживання – помешкання матері. Разом з тим встановлено, що після припинення шлюбних відносин неповнолітня дитина залишилась проживати разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобов’язаний та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі – СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У судовому засіданні позивач не виявила бажання зберегти подружні відносини, заперечувала проти надання подружжю строку для примирення. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, клопотань про надання судом строку сторонам для примирення не заявляв. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, в судовому засіданні просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Проценко». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Проценко». Крім того, відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки позов задоволено, то суд, у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в сумі 229 грн. 40 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред’явленні позову до суду за вимогою про розірвання шлюбу, а також для стягнення з відповідача на користь держави судових витрат в сумі 229 грн. 40 коп. за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved