Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

07 листопада 2012 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Макіївської міської ради Донецької області, мотивуючи наступним. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 2012 року є власником жилого будинку «А-1» загальною площею 70,70 кв. м., житловою площею 34,20 кв. м., гаражу «Б-1», сараю «В-1» та огорожі, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Під час експлуатації цього будинку у 2012 році власником будинку було проведено реконструкцію - возведено мансарду та побудові господарські споруди - вбиральня, сарай, внаслідок чого була збільшена загальна та житлова площі будинку. Технічний стан возведеної мансарди та споруд є задовільний, що підтверджується висновком ПП «Домінанта», права спільних землекористувачів при цьому були не порушені. У позасудовому порядку вирішити питання про оформити документів на мансарду та господарські споруди не виявилося можливим, бо на усне звернення до інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Донецькій області їм було роз'яснено про необхідність вирішення цього питання у судовому порядку. Просив визнати за ним право власності на жилий будинок з урахуванням проведеної реконструкції і збільшення загальної та жилої площі та на побудовані господарські споруди. Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 03 грудня 2012 року позов [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], задоволено: за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок та господарські споруди - вбиральню, сарай за адресою: [ADDRESS]. В апеляційній скарзі прокуратура Центрально - Міського району м. Макіївки Донецької області просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Відповідач та третя особа, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Гайфуліна О.О., позивача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги обґрунтовані. Однак погодитися з таким висновком неможливо, тому що він не грунтується на законі та обставинах справи. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до компетентного державного органу з питання оформлення права власності на самочинне будівництво. Тобто фактично відсутній предмет спору, оскільки права позивача ніким не оспорюються. Тому рішення суду першої інстанції, як прийняте з порушенням норм матеріального права, на підставі п.4 ч.І ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed