Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

30 січня 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 12 лютого 2013 року, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0182/07/03-Z від 26 червня 2007 року станом на 12 лютого 2013 року у розмірі 2020299,25 гривень, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3441,00 гривень. В обґрунтування поданої позовної заяви представник позивача послався на те, що 26 червня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0182/07/03-Z, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 320 000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим терміном повернення 25 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 30 листопада 2009 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є позивач та відповідачами ТОВ «Виробнича Фірма «Будінвест» та ТОВ «Джайпур» було укладено договори поруки № 07-96/07 та № 07-97/09 відповідно, згідно з якими поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором за належне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору утворилась заборгованість, яка, з урахуванням її часткового погашення відповідачем, станом на 27 грудня 2013 року становить 2 018 364,95 гривень. Представник позивача у судове засідання по справі не з'явився, про місце, день та годину розгляду справи повідомлявся належним чином, одночасно 27 грудня 2013 року надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звертались, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0182/07/03-Z, за умовами якого кредитор зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 320 000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13% річних, зі строком повернення кредитних коштів до 25 червня 2015 року (а.с. 3 - 18). Факт виконання банком взятих на себе зобов'язань та фактичного надання обумовленої договором суми кредиту було виконано, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №2472548 від 26 червня 2007 року (а.с.19) та розпорядженням парковому відділенню від 26 червня 2007 року видати кредитні кошти (а.с. 20). В свою чергу, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатками до нього - графіками погашення кредиту. Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30 листопада 2009 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум» та відповідачем ТОВ «Виробнича Фірма» «Будінвест» було укладено договір поруки №07-96/07, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 21). Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30 листопада 2009 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум» та відповідачем ТОВ «Джайпур» було укладено договір поруки № 07-97/09, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 22). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови вказаного кредитного договору, що полягає у несвоєчасному та не в повному обсязі здійсненні погашення заборгованості по кредиту та відсотках, пені, що надало позивачу право вимагати дострокового повернення в повному обсязі коштів та виконання всіх інших зобов'язань за цим договором. У зв'язку з цим 29 листопада 2012 року відповідачам рекомендованим листом було направлено вимогу про дострокове повернення коштів (а.с. 23 - 28). Судом встановлено, що заборгованість відповідачами не була погашена, у зв'язку з чим, станом на 27 грудня 2013 року, заборгованість за кредитним договором складає 2 018 364,95 гривень, з них: заборгованість за кредитом (прострочена та поточна) - 199 667,71 доларів США, що еквівалентно 1 595 944,01 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами (прострочена та поточна) - 38 891,58 доларів США, що еквівалентно 310 860,40 гривень; пеня за простроченим кредитом та процентами: 13 957,28 доларів США, що еквівалентно 111 560,54 гривень. Дані обставини підтверджуються детальними розрахунками заборгованості, наявними в матеріалах справи. Контррозрахунку відповідачами по справі суду надано не було. Договори кредиту та поруки у судовому порядку недійсними визнані не були, а від так є чинними. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. У відповідності до частин 1 і 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №0182/07/03-Z від 26 червня 2007 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено факт невиконання останньою своїх зобов'язань за даним договором разом з поручителями, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі заборгованості, яка станом на 27 грудня 2013 року складає 2 018 364,95 гривень з урахуванням часткового погашення відповідачем суми боргу, заявленої стороною позивача в уточнених позовних вимогах від 12 лютого 2013 року у розмірі 2 020 299,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 гривень, сплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 6). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial