Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, де просить: - розірвати договір реструктуризації заборгованості за житлово - комунальні послуги від 21.03.2013 року; - стягнути заборгованість за договором реструктуризації від 21.03.2013 року в сумі 5561,70 грн., індекс інфляції в сумі 17,97 грн., три відсотка річних в сумі 181,73 грн.; - стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка мешкає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду та опалюється КП «Теплокомуненерго». Відкрито особистий рахунок на ім'я відповідачки № 035271 та постачається теплова енергія до її квартири №319 по пр. Леніна в м. Олександрії. Згідно п.1 договору позивач надав відповідачці розстрочку у погашенні заборгованості з теплопостачання, реструктуризував її строком на 48 місяців, а саме з 01.03.2013 року до 01.03.2017 року, з розподілом на місяць по 112 грн. та своєчасно сплачувати поточні платежі за показниками лічильника в опалювальний період. Згідно ч.2 п.6 договору - у разі несвоєчасного внесення оплати за договором та поточних платежів за спожиту теплову енергію відповідно до п.4 договору, більше ніж на 1 місяць, КП «Теплокомуненерго» має право звернутись до суду про розірвання договору реструктуризації заборгованості за житлово - комунальні послуги та про примусове стягнення даної заборгованості. Відповідачка істотно порушила умови вищезазначеного договору, оскільки своєчасно не сплачувала реструктуризовану суму боргу та поточні платежі за надані послуги з теплопостачання. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України позивач нарахувало відповідачці 3% річних в сумі 181,73 грн. та індекс інфляції в сумі 17,97 грн. Посилається на ст., ст.509, 525, 526, 530, 651 ЦК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та просить його вимоги задовольнити. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує, а в разі повторної неявки відповідача просить постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи зазначає, що розглядає цивільні справи відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В ст. 651 ЦК України передбачені підстави для зміни або розірвання договору: 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. З матеріалів справи встановлено, що 21 березня 2013 року між КП «Теплокомуненерго » та [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно п. 1 якого позивач надав відповідачці розстрочку у погашенні заборгованості з теплопостачання, що утворилася станом на 01 березня 2013 року на суму 5363,31 грн., реструктуризував її строком на 48 місяців, а саме: з 01.03.2013 року до 01.03.2017 року, з розподілом на місяць по 112 грн. (а.с.6). Зазначений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 21 березня 2013 року укладений між КП «Теплокомуненерго» та [PERSON] відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» N 554-IV від 20 лютого 2003 року. Даним законом спеціальні правила щодо розірвання договору не передбачені, а тому при вирішенні спору, суд виходить з загальних правил, а саме, з положень ст. 651 ЦК України, що регулюють порядок розірвання договору. На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 27 червня 2003 року «Про затвердження Порядку погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги» були затверджені Порядок погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги та типовий договір про реструктуризацію заборгованості. Згідно договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, укладеного 21 березня 2013 року між КП «Теплокомуненерго» та [PERSON], позивач має право достроково розірвати договір (абз.2 п.6) - у разі несвоєчасного внесення оплати за договором та поточних платежів за спожиту теплову енергію відповідно до п.4 договору, більше ніж на 1 місяць - КП «Теплокомуненерго» має право звернутись до суду про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово - комунальні послуги та про примусове стягнення даної заборгованості. В абз. 1 п.4 договору передбачено, що громадянин зобов'язується: забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово - комунальні послуги згідно з умовами визначеними договором та сплату поточних платежів. Згідно абз.1 п. 6 договору у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших будь - яких видів соціальної допомоги. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що за період з березня по вересень 2013 року [PERSON] сплачено: в березні 2013 року - 237,77 грн., в квітні 2013 року - 60,62 грн.. Таким чином. [PERSON] не сплачує з квітня 2013 року реструктуризовану заборгованість відповідно до умов договору. Відповідно до п., п.3, 5 ст. 20 Закону України «Про ждитлово - комунальні послуги», ст.162 ЖК України, споживач зобов'язаний сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 18 Правил надання централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 24 липня 2005 року, термін сплати вартості житлових послуг встановлений щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки відповідачка порушила встановлені за договором зобов'язання, вимоги позивача про розірвання договору реструктуризації від 21 березня 2013 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню та з відповідачки належить стягнути за договором реструктуризації заборгованість в сумі 5561,70 грн.. Щодо вимог позивача, що відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України позивач нарахувало відповідачці 3% річних в сумі 181,73 грн. та індекс інфляції в сумі 17,97 грн., які просить стягнути на їх користь, то в цій частині необхідно відмовити, оскільки в абз.1 п. 6 договору, передбачено, що у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших будь - яких видів соціальної допомоги, інших нарахувань не передбачено; а крім того п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України, передбачає вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, в даному випадку подана позовна заява. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 450,62 грн.

Outcome: partial