Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що він працював в Марганецькому професійному ліцеї на посаді майстра виробничого навчання. Наказом від 26.06.2013 року він був звільнений із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки прогулу він не вчиняв. 30.05.2013 року ввечері став погано себе почувати, у нього підвищилась температура. Вранці 31.05.2013 року стан його здоров'я не поліпшився, в звязку з чим йти на роботу він не міг. ) 7-15 год. він зателефонував старшому майстру [PERSON], якому безпосередньо підпорядковується, і повідомив про своє погане почуття. [PERSON] дав йому дозвіл не виходити на роботу і лікуватися, а по виходу на роботу він повинен був написати заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати. 03.06.2013 року йому повідомили, що він здійснив прогул 01.06.2013 року, так як повинен був працювати в цей день за 10.05.2013 року, але він не був ознайомлений під підпис з наказом про перенос робочих днів і, крім того, він хворів. Враховуючи попередню домовленість з [PERSON], він 03.06.2013 року написав заяву на ім'я директора ліцею з проханням надати відпустку без збереження заробітної плати на 31.05.2013 року та 01.06.2013 року, однак директор ліцею повідомив, що його буде звільнено за прогул. 26.06.2013 року його ознайомили з наказом про звільнення за вчинення прогулу 31.05.2013 року і 01.06.2013 року. Вважає звільнення незаконним, оскільки за всі роки праці він не мав жодного порушення трудової дисципліни, був відсутній на роботі з поважної причини в звязку із хворобою. Крім того, у нього є раніше відпрацьовані дні, які відповідач мені не оплачує та не надає дні відпочинку. Тому просить суд визнати незаконним наказ про його звільнення, поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за вимушений прогул в розмірі 2905,10 грн. та моральну шкоду в сумі 1147 грн., оскільки незаконні дії відповідача призвели до його душевних страждань, він втратив спокій, став роздратований. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] наполягають на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і пояснила, що відповідача було звільнено відповідно до вимог КЗпП України, в звязку з прогулом. Документів, підтверджуючих поважну причину невиходу на роботу позивач не надав. При звільненні з позивачем проведено розрахунок у повному обсязі та своєчасно. Тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, суд приходить до наступного. 01.09.2006 року позивач був прийнятий до Державного професійно-навчального технічного закладу Марганецький професійний ліцей на посаду майстра виробничого навчання. Наказом від 29.04.2013 року № 153 в Марганецькому професійному ліцеї перенесено робочі дні з пятниці 3 травня на суботу 18 травня, з пятниці 10 травня на суботу 01 червня 2013 року. [PERSON] п.2 даного наказу, в.о. заступника директора з НВЧ [PERSON] вказано ознайомити з наказом педагогічний колектив на оперативній нараді 29 квітня 2013 року (а. с. 19). [PERSON] доповідної записки старшого майстра [PERSON]М.(а.с. 29), майстер [PERSON] 31.05.2013 року та 01.06.2013 року не вийшов на роботу (а.с. 29) 03.06.2013 року [PERSON] подав заяву на ім'я директора ліцею про надання відпустки без збереження заробітної плати на 31.05.2013 року та 01.06.2013 року, за станом здоров'я (а.с. 30). [PERSON] від 03.06.2013 року, складеного заступником директора ліцею [PERSON], в.о. заступника директора [PERSON], старшим майстром [PERSON], [PERSON] був відсутній на робочому місці з 31 травня 2013 року по 01 червня 2013 року (а.с. 31). Письмове пояснення з приводу відсутності на робочому місці [PERSON] надати відмовився, що підтверджується [PERSON] від 05.06.2013 року (а.с. 32). Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює майстром в ліцеї. Про перенос робочих днів доводили до відома працівників на оперативних нарадах. Крім того, наказ про перенос робочих днів розвішується по ліцею. Свідок [PERSON] пояснила, що працює майстром, про перенос робочих днів доводять до відома на оперативних нарадах. Свідок [PERSON] пояснила суду. Що працює інспектором по кадрам в ліцеї. Позивач не надавав заяви про відпустку без збереження заробітної плати, відповідного наказу вона також не бачила. Про перенос робочих днів всі працівники ліцею повідомляються обовязково на нарадах. Свідок [PERSON] суду пояснила, що завжди всі відгули в ліцеї вирішувались по дзвінку старшому майстру, все узгоджувалося в усній формі. Про перенос робочих днів повідомляли на оперативній нараді. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 31.05.2013 року вранці йому зателефонував [PERSON] і повідомив, що захворів. Він повідомив про це директору ліцею. 03.06.2013 року [PERSON] вийшов на роботу і надав заяву про надання йому відпустки за власний рахунок за ці дні, лікарняного листа не надав. [PERSON] був відсутній на роботі два дні без поважної причини, чим вчинив прогул. Пункт 4 ст. 40 КЗпП України закріплює, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 ст. 40 КзпП, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкогового комітету. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу. [PERSON] ч. 7 даної статті, рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації. [PERSON] протоколу засідання профкому № 5 від 14.06.2013 року профспілковий комітет ліцею не надав згоду на звільнення [PERSON], оскільки прогул був ненавмисний і просить керівництво ліцею замінити звільнення на більш мяке покарання. (а.с. 18). Наказом № 421/к від 18.07.2013 року [PERSON] звільнено з посади виробничого майстра відповідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули с 31 травня 2013 року. Судом встановлено, що 31.05.2013 року і 01.06.2013 року позивач [PERSON] не зявився на роботу без поважних причин, виправдувальних документів не надав, а тому скоїв прогули. Пояснення позивача, що він хворів і узгодив питання свого невиходу на роботу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються поясненнями старшого майстра [PERSON] і поясненнями самого позивача стосовно того, що лікаря він не викликав і лікарняний лист не оформлював. Суд вважає, що профспілковий комітет не обґрунтував свою незгоду, а тому власник прийняв правомірне рішення. Таким чином, провівши звільнення позивача, відповідачем було дотримано усіх умов, необхідних для цього, встановлених КЗпП України. На підставі наведеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування в звязку з цим моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed