Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2013р. За цією адресою зареєстрована також [PERSON] - попередній власник квартири. Відповідач квартиру звільнила, речі, які їй належать, у квартирі відсутні, однак всупереч умовам договору купівлі-продажу з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знялася. Реєстрація відповідачки за адресою спірної квартири перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника квартири. З наведених підстав позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою, та знявши відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити з наведених підстав. Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області надало заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2419, [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Своє право власності [PERSON] зареєстрував у встановленому порядку, що підтверджується Витягом з реєстру. Попередній власник звільнила квартиру, забрала всі речі, які їй належать, однак всупереч умовам п.14 договору купівлі-продажу з реєстраційного обліку в строк до 21.05.2013р. за вказаною адресою не знялася, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» №1678 від 23.05.2013р. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом врегульовані ст. 405 ЦК України. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, не бере участь у витратах по утриманню квартири, а також відсутність угоди між власником квартири і відповідачем, відповідач вважається таким, що втратив право користування цим житлом, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку у встановленому законом порядку.

Outcome: approved