Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 31.07.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, який складається із заяви позичальника, умови надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою. Відповідно до умов даного договору відповідач отримала строковий кредит у розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних. Згідно умов договору, відповідач зобов'язалася повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановленні договором. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 23 637,62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що вона не підписувала даний кредитний договір і не отримувала кошти. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 31.07.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, який складається із заяви позичальника, умови надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою, надалі - договір. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних, а відповідач зобов'язалася повернути кредит і сплатити відсотки та виконати інші зобов'язання за договором у повному обсязі. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн., на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Пунктом 6.5 договору зазначено, що позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за його використання, при завищенні платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 23 637,62 грн., яка складається з: 3 811,00 грн. - заборгованості за кредитом; 18 224,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 101,79 грн. - (процентна складова). Як вбачається із пункту 8.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових обов'язків, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Із наданого позивачем розрахунку нарахованого штрафу вбачається, що сума штрафних санкцій становить 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 101,79 грн. - (процентна складова). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2106/13-22 від 17.06.2013 р., складеного експертом НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області, встановлено, що підпис від імені [PERSON] у кредитному договорі б/н від 31.07.2006 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а також, посилання представника позивача на ті обставини, що відповідач отримав грошові кошти за кредитним договором № б/н від 31.07.2006 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], не було підтверджено достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, при цьому судом встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2106/13-22 від 17.06.2013 р., підпис від імені [PERSON] у кредитному договорі б/н від 31.07.2006 р. виконано не [PERSON], а іншою особою, а також, посилання представника позивача на ті обставини, що висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2106/13-22 від 17.06.2013 р. є недостатнім доказом, є необґрунтовані, оскільки зразки підписів [PERSON] були відібрані у судовому засіданні за участю представника позивача, також, судом було зобов'язано Управління державної міграційної служби України у Тернопільській області подати оригінал заяви про видачу паспорта (Ф-1), а тому, відсутні підстави для задоволення позову, а отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed