Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по компенсації за користування транспортними засобами в сумі 5835 грн. 60 коп.. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.. Мотивуючи свої вимоги позивач вказують, що у період з 24 березня 2012 року по 31 жовтня 2012 року перебував з відповідачем у трудових відносинах та працював на посаді водія. 22 березня 2012 року між ним, як власником транспортного засобу марки «Форд Транзит», д/н [NUMBER], та відповідачем було укладено угоду про компенсацію за користування належним йому транспортним засобом, згідно умов якої він зобов»язувався використовувати автомобіль для виконання трудових обов»язків, а відповідач зобов»язувався щомісячно здійснювати компенсацію за користування автомобілем в розмірі 0 грн. 20 коп. за кожен кілометр пробігу. Умови зазначеної угоди він виконував добросовісно. Відповідач умови договору не виконав в частині сплати компенсації в зв»язку з чим виникла заборгованість в сумі 5835 грн. 60 коп.. В добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити заборгованість в зв»язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. У судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, у період з 24 березня 2012 року по 31 жовтня 2012 року сторони перебували у трудових відносинах, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача / а.с. 7/. 22 березня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду за користування транспортним засобом, відповідно до умов якої позивач для виконання трудових обов»язків використовував належний йому автомобіль «Форд Транзит», д/н [NUMBER], а відповідач зобов»язувався сплачувати компенсацію за користування автомобілем в розмірі 0 грн. 20 коп. за кожен кілометр пробігу / а.с. 8-9/. Відповідно до ч. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Статтею 901 ЦК України, передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона /виконавець/ зобов»язується за завданням другої сторони /замовника/ надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав умови договору та не сплатив позивачу компенсацію за користування автомобілем, в зв»язку з чим виникла заборгованість в сумі 5835, 60 грн. /а.с. 10/. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 229, 40 грн.

Outcome: approved