Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] Павлоградської державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди, за якою просив поновити йому пропущений термін для подачі позову; визнати договір дарування частини житлового будинку № 7 по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області, укладений між ним та [PERSON] та посвідчений 17 жовтня 2003 року [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2874 недійсним; скасувати державну реєстрацію договору дарування частини житлового будинку № 7 по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області, посвідченого 17 жовтня 2003 року [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2874; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1,00 грн, посилаючись на те, що під час підписання спірного договору він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а нотаріус, укладаючи даний договір не впевнилась в його дієздатності (т. 1 арк. сп. 8-10). \~ \~ \~ \~У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] Павлоградської державної нотаріальної контори про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації договору дарування, за якою просив поновити йому строк позовної давності для звернення до суду; визнати причини пропуску строку позовної давності поважними; визнати договір дарування на 27/100 житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між ним та [PERSON], зареєстрований [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1747 - недійсним, посилаючись на те, що спірний договір дарування від 17 жовтня 2003 року він не підписував та не укладав, з тих причин, що перебував на своєму робочому місці і фізично не міг бути присутнім в нотаріальній конторі (т. 1 арк.сп. 149-151). \~ \~ \~ \~У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] Павлоградської державної нотаріальної контори про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації договору дарування, за якою просив поновити йому строк позовної давності для звернення до суду; визнати причини пропуску строку позовної давності поважними; визнати договір дарування на 27/100 житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між ним та [PERSON], зареєстрований [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1747 недійсним та скасувати державну реєстрацію правочину договору дарування 27/100 частин житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між ним та [PERSON], зареєстрований [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1747 (т 2 арк.сп. 88-90) посилаючись на те, що під час підписання спірного договору він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, так як знаходився в сильному алкогольному спянінні, а нотаріус, укладаючи даний договір не впевнилась в його дієздатності, що підтверджується висновком експертного дослідження № 45 від 09.09.2013 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка, її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі на доводах та підставах викладених в уточненому позові від 01.10.2013 року. Доводили суду, що позивач перебув при укладанні спірного договору дарування від 17 жовтня 2003 року у сильному алкогольному спянні, та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала повністю, просила у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідач - представник [PERSON] Павлоградської держнотконтори в судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутності, покладаючись у вирішенні спору на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників процесу, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до за наступного. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 17 жовтня 2003 року посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Павлоградської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2874 подарував [PERSON], який нині померлий, 27/100 частин житлового будинку № 7 зі спорудами, які розташовано на земельній ділянці площею 215 кв.м. по вулиці Озерній в м. Павлограді Дніпропетровської області (т. 1 арк. сп. 11). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні не було доведено існування договору дарування на 27/100 частин житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3/1747. \~ \~ \~ \~Проте, у п. 2 дослідженого в судовому засіданні спірного договору дарування від 17 жовтня 2003 року, за реєстровим № 3/1747 [PERSON] Павлоградською держконторою було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на 27/100 частин домоволодіння № 7 по вул. Озерній в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02 червня 2009 року (т.1, арк.сп.171), яка відповідно до витягу КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації станом на 07.08.2012 року зареєструвала своє право власності за № 2512404 (т.1, арк.сп. 170). \~ \~ \~ \~У звязку з тим, що спірний договір дарування був укладений 17 жовтня 2003 року нотаріально та зареєстрований в КП ПМБТІ 27.10.2003 року за реєстраційним № 2512404, про що встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року (т.1, арк.сп.79), спірні правовідносини щодо оспорюванню цього правочину регулюються Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР в редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 243 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК УРСР, - до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила стаття 227 цього Кодексу. В цій нормі закону зазначено, що такий договір повинен бути нотаріально посвідчений. Як встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року (т.1, арк.сп.79) обдарований [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою житлого будинку, який йому подарував позивач з часу вчинення угоди у нотаріальному порядку. Відповідно до вимог ст. 55 ЦК УРСР (ст. 225 ЦК України) правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. \~ \~ \~ \~Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2067/10 від 10.12.2010 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, яка була проведена в рамках цивільної справи № 30-11 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Павлоградської міської ради, [PERSON] про визнання угоди недійсною, та має значення для вирішення цієї справи, встановлено, що підписи від імені [PERSON] на обох примірниках договору дарування частини житлового будинку № 7 по вулиці Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області серії ВАР 661224, посвідченого 17 жовтня 2003 року [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою, та в реєстрі за реєстровим № 1-2874, виконані самим [PERSON]. Досліджуванні підписи виконані під впливом на процес письма незвичайного психологічного стану [PERSON], обумовленого посиленням збуджуючих процесів, найбільш можливою причиною яких виявилося алкогольне спяніння ( т. 1 арк.сп. 172-176). \~ \~ \~ \~В рамках цієї цивільної справи була також проведена судова-почеркознавча експертиза, і відповідно до висновку № 4199 від 08.08.2013 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] підпис від імені [PERSON] в договорі дарування частини житлового будинку № 7 по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області серії ВАР № 661224, посвідченого 17 жовтня 2003 року [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1/2874, на зворотній стороні аркуша, в графі Підписи:, в рядку Даритель:, - виконаний [PERSON] (т. 2 арк.сп. 70-78). \~ \~ \~ \~Досліджуючі висновки зазначених експертиз, суд вважає, що експерти категорично і остаточно вирішили питання про належність досліджуваних підписів на обох примірниках спірного договору дарування саме [PERSON] позивачу у справі, а встановлення стану алкогольного спяніння позивача, в однієї із експертиз, не входить в компетенцію почеркознавчої експертизи, а тому і значення для вирішення цієї справи не має. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, крім іншого, встановлюються на підставі пояснень сторін, висновків експертів. У звязку з тим, що позивач при розгляді справи радикально змінював свою позицію щодо обставин справи, тому суд критично відноситься до пояснень позивача заявлених в уточненому позові від 01.10.2013 року. \~ \~ \~ \~Також суд не дає оцінку висновку експертного дослідження № 45 від 09.09.2013 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, на яку спирається у своїх поясненнях позивач, про те, що підпис виконаний [PERSON] у спірному договорі дарування від 17 жовтня 2003 року виконаний в незвичному психологічному стані, який обумовлений підсиленням збуджувальних процесів, найбільш ймовірною причиною, яких могло бути алкогольне спяніння, у звязку з вищенаведеним. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ч. 2 п. 1, - при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи; п. 4 судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). \~ \~ \~ \~Пункт 7 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України розяснює, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Пункт 16 цієї постанови розяснює, що правила статті 215 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладання правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. \~ \~ \~ \~Однак ніхто із сторін у справі клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи суду не заявив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. \~ \~ \~ \~Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач відповідно до ст.10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 214 ЦПК України суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосовувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. Стаття 215 ЦК України установлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України в редакції 2004 року. \~ \~ \~ \~Крім того відповідно до Узагальнень Верховного Суду України про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, які містяться в листі Верховного Суду України від 24.11.2008 року нотаріуси, що посвідчували правочини, недійсність яких досліджується у суді, можуть за необхідності залучатись як свідки, як треті особи вони можуть виступати у випадках, коли правовою підставою недійсного правочину позивач зазначає неправомірні дії нотаріуса. Нотаріус не є субєктом спірних матеріально-правових відносин та не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача. \~ \~ \~ \~Тому звернення позивача з позовними вимогами до відповідача [PERSON] Павлоградської державної нотаріальної контори є таким, що унеможливлює його захист. \~ \~ \~ \~Виходячи із встановлених по справі обставин та зі змісту вищенаведеного матеріального Закону, з врахуванням розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним № 9 від 06.11.2009 року, суд дійшов до висновку, що відсутні правові підстави для визнання недійсним вчиненого 17 жовтня 2003 року позивачем правочину договору дарування частини житлового будинку на користь обдарованої особи [PERSON]. \~ \~ \~ \~Також суд не уповноважений відповідно до вимог закону скасовувати державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 7 Інформаційного листа про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Крім того рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року встановлено, що звернувшись до суду після перебігу майже шість років після вчинення спірного правочину, позивач не довів про те, що не знав про цю угоду або про те, що у нього є поважні причини його пропуску. В матеріалах інвентаризаційної справи БТІ наявна заява позивача від 02.10.2003 року на заказ № 8132 відчуження своєї частки по вул. Озерній, 7 (т.1, арк.сп.79). \~ \~ \~ \~Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання договору дарування на 27/100 житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між позивачем та [PERSON], зареєстрований [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1747 недійсним та скасування державної реєстрації правочину договору дарування 27/100 частин житлового будинку № 7-А по вул. Озерній у місті Павлограді Дніпропетровської області від 17 жовтня 2003 року, укладеного між позивачем та [PERSON], зареєстрований [PERSON] Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1747 є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, крім інших, питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. У звяку з відмовою позивачу у задоволенні позову, слід зняти арешт з 27/100 будинку № 7 по вулиці Озерна в м. Павлограді Дніпропетровської області, який належить на праві власності [PERSON], який був накладений відповідно до ухвали Павлоградсього міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2012 року (т.1 арк.сп. 168). \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed