Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту знаходження у трудових відносинах та відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивовано тим, що він є фізичною особою - підприємцем, у період роботи з 13.10.2011 року по 28.02.2012 року [PERSON] і [PERSON] працювали на посаді продавців у його продовольчому магазині «Севан», розташованому за адресою: м. Сімферополь, пр-т Победи, 80, у якому проводилися контрольні перевірки інвентаризаційних залишків, в результаті яких були виявлені недостачі, а саме за період з 19.12.2011 року по 29.01.2012 року недостача склала 12641,67 грн., що підтверджується Актом комісії від 29.01.2012 року, за період з 29.01.2012 року по 05.02.2012 року недостача склала 1052,73 грн., що підтверджується Актом комісії від 05.02.2012 року, за період з 05.02.2012 року по 12.02.2012 року недостача склала 7740,45 грн., що підтверджується Актом комісії від 11.02.2012 року. Зазначені перевірки були проведені за участю [PERSON] і [PERSON], при цьому вони визнали факт спричинення йому матеріальної шкоди з їх вини спільними діями і зобов'язалися відшкодувати його 15.03.2012 року у рівних частках, оскільки фактично пропрацювали рівний час у вказані періоди і на рівних умовах, у підтвердження чого 23.02.2012 року видали йому розписки. Відповідач [PERSON] видала розписку на суму 6320,84 грн., що складає 1/2 частку недостачі по Акту від 29.01.2012 року, і на суму 4390,00 грн., що складає 1/2 частку недостачі по Акту від 05.02.2012 року та по Акту від 11.02.2012 року. На його неодноразові вимоги погасити заподіяну матеріальну шкоду відповідач [PERSON] відмовляється. У відповідності з ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно ч.1 ст.234 КЗпП України у випадку пропуску строку з поважних причин, суд може поновити цей строк. Вважає, що причина пропуску строку на звернення до суду є поважною, оскільки при виявленні недостачі відповідач повністю визнала свою вину у заподіянні матеріальної шкоди, у підтвердження чого написала відповідну розписку, тобто на той час спору між ними не було. Оскільки фактично відповідач знаходилась з ним у трудових відносинах з моменту допуску її до роботи, тобто з 19.12.2011 року, і відповідно є особою, відповідальною за заподіяну йому шкоду. Крім того, відповідач подала заяву про прийняття її на роботу у продуктовий магазин «Севан» на посаду продавця продовольчих товарів з повною матеріальною відповідальністю. Просив поновити йому строк звернення до суду, встановити факт знаходження відповідача у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем [PERSON] у період з 13.10.2011 року по 28.02.2012 року, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду (недостачу) у розмірі 10710,84 грн. і судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Вислухав представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідач [PERSON] фактично знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, хоча наказ чи розпорядження про зарахування її на роботу видано не було, але вона фактично була допущена до роботи, що підтверджується її заявою (а.с.10), і працювала продавцем у магазині «Севан», який належить позивачу, з 13.10.2011 року по 28.02.2012 року. За період роботи відповідача була виявлена недостача, що підтверджується Актами від 29.01.2012 року, 05.02.2012 року, та від 11.02.2012 року (а.с.12-14). Заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 10710,84 грн. визнано відповідачем у повному обсязі, що підтверджується її розписками, у яких вона зобов'язалася повернути грошові кошти до 15 березня 2012 року (а.с.15-16). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] працювала продавцем продовольчих товарів у позивача, за період її роботи дійсно були виявлені неодноразові недостачі, у яких відповідач приймала участь, визнала свою вину у заподіяній матеріальній шкоді та написала відповідні розписки, у яких зобов'язалася повернути грошові кошти. У відповідності зі ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівник фактично був допущений до роботи. Відповідно до статей 130, 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків. Якщо між працівником і підприємством, установою, організацією у відповідності до вимог статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної недостачею, обґрунтовані. Суд вважає необхідним поновити позивачу строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин, оскільки на момент виявлення недостачі відповідач повністю визнала та зобов'язалася погасити борг, отже позивач про порушення свого права дізнався лише з того часу, як відповідач заявила про відмову повертати грошові кошти. На підставі викладеного, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 230 грн., витрати, пов'язані з правовою допомогою адвоката у розмірі 2000 грн., а також витрати, пов'язані з викликом відповідача до суду у розмірі 860 грн.

Outcome: approved