Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Представник МПП «359-УНР» звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 1720 грн., мотивуючи тим, що 24.11.2012 року за усною домовленістю МПП «359-УПН» передав чотири залізобетонних кільця на суму 1720 грн., яку відповідач [PERSON] зобовязалась повернути в строк до 28 червня 2013 року, про що між ними було складено розписку, однак в зазначений термін відповідач кошти не повернула та від повернення їх в добровільному порядку ухиляється. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити, а також проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідно до адресної довідки про реєстрацію місця проживання перебування фізичної особи боржника, наданої Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 21.09.2013 року [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 86. В судове засідання відповідач [PERSON] неодноразово не зявлялась, а саме в судові засідання, які призначались 31.10.2013 року, 14.11.2013 року та 04.12.2013 року, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, а саме за адресою її місця реєстрації, проте конверти з судовими повістками повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2013 року відповідач [PERSON] отримала від представника позивача МПП «359-УНР» чотири залізобетонних кільця на суму 1720 грн. та зазначену суму коштів зобовязалась повернути МПП «359-УНР» в строк до 28 червня 2013 року. Однак, після спливу строку зазначеному у розписці відповідач [PERSON] вказану суму в розмірі 1720 грн. не повернула Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] свій обовязок щодо повернення суми боргу не виконала, суд вважає за необхідне, позов малого приватного підприємства «359-УНР» до [PERSON] про стягнення суми боргу задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved