Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

У травні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], Голосіївська районна у м.Києві державна адміністрація, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Квартет ЛТД», у якому просить визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та встановити порядок користування спірною квартирою виділивши йому як власнику ? частини володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 12.2 кв.м., відповідачам дві ізольовані житлові кімнати площею, 22,1 кв.м. з балконом та 9,7 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню залишити у загальному користуванні. Своїм вимоги обґрунтовує невизнанням відповідачами його права власності на ? частину спірної квартири, відсутністю у нього оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру та протиправними діями відповідачів, вчиненням скандалів, бійок, вимкненням світла та газу та іншими діями, що перешкоджають користуватися позивачу та його дружині кімнатою площею 12,2 кв.м. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що запропонований позивачем розподіл кімнат порушує його ідеальну частку у власності на квартиру, не заперечував, що позивачу на праві власності належить ? спірної квартири. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснивши, що такий розподіл кімнат порушує її ідеальну частку у власності на квартиру, заперечувала проти користування позивачем кімнатою житловою площею 12,2 кв.м., однак не заперечувала проти користування останнім житловою кімнатою площею 9,7 кв.м., не заперечувала, що позивачу на праві власності належить ? спірної квартири заперечення відсутні Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що такий розподіл кімнат порушує його ідеальну частку у власності на квартиру, заперечував проти користування позивачем кімнатою житловою площею 12,2 кв.м., однак не заперечував проти користування останнім житловою кімнатою площею 9,7 кв.м., не заперечував, що позивачу на праві власності належить ? спірної квартири. Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Квартет ЛТД» до суду направило повноважного представника, який проти позову не заперечувала та просила винести рішення з дотримання всіх вимог чинного законодавства. Третя особа, представник Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані сторони: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особи [PERSON] Квартира складається з трьох жилих кімнат загальною жилою площею 44 кв.м., у тому числі кімнат жилою площею 22,1 кв.м., 12,2 кв.м., 9,7 кв.м., а також - кухні 8,1 кв.м., ванної кімнати 3,1 кв.м., коридору 13,1 кв.м., кладової 1,1 кв.м., вбиральні 1,3 кв.м. Квартира обладнана лоджією площею 1,3 та 1,1 кв.м. Квартира сторонам по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2008 р., виданого відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації, в рівних частках - по 1/4 частині. Особовий рахунок відкритий на відповідача [PERSON] Згідно ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] за взаємною згодою, відповідно до вимог вищевказаного Закону. Ідеальна частка житлової площі, що припадає на кожного з співвласників квартири, становить 11 кв.м., [PERSON] просить виділити йому у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м., залишивши у користуванні [PERSON], [PERSON] і [PERSON] кімнати житловою площею 22,1 кв.м., та 9,7 кв.м. У зв»язку з наведеним, при вказаному варіанті розподілу спірної квартири порушуються житлові та майнові права [PERSON], [PERSON] і [PERSON], оскільки відбувається перевищення житлових метрів [PERSON] від ідеальної частки і зменшуються житлові метри [PERSON], [PERSON] і [PERSON] від ідеальної частки, з чим не погоджуються відповідачі. Крім того, позивач, пропонуючи зазначений вище варіант користування квартирою, не враховує житлові інтереси своєї дружини, яка зареєстрована в квартирі, що також впливає на правильність визначення порядку користування квартирою всіма зареєстрованими в ній в установленому законом порядку особами. Суд також враховує те, що порядок користування жилими кімнатами в квартирі вже тривалий час існує між сторонами у справі, оскільки позивач та його дружина [PERSON] користуються кімнатою житловою площею 12,2 кв.м., в свою чергу - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] користуються кімнатами житловою площею 22,1 кв.м., та 9,7 кв.м. Вказану обставину також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з пояснень сторін, свідків та матеріалів справи, сторони фактично не перешкоджають один одному в користуванні жилими кімнатами та допоміжними приміщеннями в квартирі, у зв'язку з чим суд не вбачає доведеним необхідність захисту порушених, на думку позивача, прав у користуванні кімнатою у спірній квартирі. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, суд не приймає до увагу за належний та достатній доказ перешкод позивачу у користуванні квартирою, наявний у матеріалах справи витяг з кримінального провадження №12013110010008948, який лише підтверджує звернення з повідомленням про вчинення кримінального правопорушенням в порядку ст. 214 КПК України. До того ж, вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушенням подано третьою особою по справі [PERSON], яка не заявляє самостійних вимог про усунення перешкод у користуванню спірною квартирою. Судом також не беруться до уваги докази придбання, в тому числі у кредит побутових речей, оскільки дані докази не підтверджують і не спростовуються доводи позовних вимог про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою та не мають значення в даному випадку для правильного вирішення спору. Одночасно суд приймає до уваги, що згідно з наданими копіями квитанцій про оплату квартирної плати і комунальних послуг позивач та третя особа сплачують витрати по утриманню спірної квартири окремо, що одночасно виключає наявність спору щодо оплати витрат на утримання спірного майна та відповідно необхідність судового захисту. Будь-який інших належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували перешкоди у користуванні кімнатою та відповідно привід для звернення до суду з вимогою встановити порядок користування позивачем не надано. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як зазначено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. №7 (із змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд має право за пред'явленим позовом визначити порядок користування окремими приміщеннями. В цьому випадку окремі підсобні приміщення (кухня, коридор та ін.) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, ідеальна частка житлової площі, що припадає на кожного з співвласників квартири, становить 11 кв.м., позивач просить виділити йому в користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м., залишивши у користуванні інших співвласників дві кімнати житловою площею відповідно 22,1 кв.м., та 9,7 кв.м. Як зазначено вище, при такому варіанті порушуються житлові та майнові права таких співвласників, як [PERSON], [PERSON] і [PERSON], оскільки перевищення житлових метрів, що буде припадати [PERSON] від ідеальної величини, буде дорівнювати 1,2 кв. м (12,2 кв. м - 11 кв. м), що є значним і з чим також не погоджуються відповідачі по справі. Таким чином, визначений позивачем по справі варіант порядку користування жилими приміщеннями квартири не може судом прийматись як належний, бо порушує законні права інших співвласників, і в такому випадку позивач фактично користувався б тією частиною жилої площі, яка йому не належить. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути серед іншого визнання права. Враховуючи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2008р., виданого відділом приватизації житло Голосіївської районної державної адміністрації позивачу належить на праві приватної власності ? частина квартири [ADDRESS], дане право ніким не оспорюється, у суду відсутні підстави для застосування способу захисту цивільного права шляхом визнання права власності на вказану квартиру. Тому, при таких обставинах позовні вимоги не можуть бути задоволені. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги, то не можуть бути задоволені й вимоги щодо стягнення з відповідача по справі на користь позивача по справі судових витрат по справі згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed