Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею, натомість у звязку з різними поглядами на життя, різними характерами, та психологічною несумісністю вони з відповідачем припинили подружні стосунки. Відповідач нікому не платить аліменти, але вона бажає, щоб він допомагав в утриманні дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, в обґрунтування якого посилалася на викладені у ньому обставини. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від місячного заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за № 730. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, конфлікти та свари з різних питань сімейного життя. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з [PERSON], відповідач проживає окремо. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інших осіб на утриманні відповідач та позивач не мають. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. [PERSON] працює лаборантом у ДНУЗТ та її середньомісячна зарплата складає 1482,21 грн. Враховуючи те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, має постійне місце роботи, та регулярний і стабільний заробіток, що підтвердив його представник у судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково, як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і наявність законних підстав для їх часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 вересня 2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial