Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнювала та остаточно просила поновити їй строк для оскарження розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 272-к від 22.10.2010 року «Про звільнення директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка [PERSON]», визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 103-к від 02.04.2010 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка [PERSON]», визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 194-к від 12.07.2010 року «Про винесення дисциплінарного стягнення директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]», скасувати розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 209-к від 30.07.2010 року «Про зняття надбавки директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка [PERSON]», скасувати розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 272-к від 22.10.2010 року «Про звільнення директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]», поновити її на посаді директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка. Свої вимоги мотивувала тим, що дисциплінарні стягнення у виді догани накладені розпорядженнями в.о.Ізмаїльського міського голови № 103-к від 02.04.2010 року та № 194-к від 12.07.2010 року з порушенням порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень та є необґрунтованими. Вважає необґрунтованим також розпорядження № 209-к від 30.07.2010 року про зняття з неї надбавки у зв'язку з оскарженням нею накладених раніше дисциплінарних стягнень у виді догани. Розпорядження № 272-к від 22.10.2010 року про її звільнення з посади директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка вважає таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що звільнення було проведено під час її непрацездатності. Просить поновити строк на оскарження розпорядження № 272-к від 22.10.2010 року про звільнення, мотивуючи поважність його пропущення ненаданням відповідачем документів, необхідних для обґрунтування позову в частині вимог про поновлення. Пізніше 24.09.2013 року позивач уточнила позов, зазначивши, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.07.2008 року було встановлено, що вона перебуває з відповідачем в трудових відносинах, заснованих на безстроковому трудовому договорі згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови № 293-к від 01.09.2004 року, тому укладений з нею трудовий договір не може бути припинено у зв'язку з закінченням строку дії. В судовому засіданні позивач та її представник (т.1 а.с.113,122) позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідачів - Ізмаїльського міського голови, Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка та третьої особи - Ізмаїльської міської ради (т.2 а.с.19,20,48) проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, мотивуючи тим, що вищевказані розпорядження є законними, дисциплінарні стягнення накладені з дотриманням порядку та строку їх застосування, передбачених трудовим законодавством. Позивач була звільнена з посади у зв'язку з закінченням строку дії контракту, укладеного 22.10.2007 року між нею та в.о.Ізмаїльського міського голови Переверза С.С. Посилання на те, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору необґрунтовані та належними доказами не доведено. В резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 08.07.2008 року відсутній висновок про зобов'язання відповідача укласти з [PERSON] безстроковий трудовий договір. ІІІ особа - директор Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка Левченко Н.П. у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, раніше у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала (т.1 а.с.224,т.2 а.с.1). Представник ІІІ особи - відділу культури Ізмаїльської міської ради Одеської області у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, раніше у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував (т.1 а.с.225). ІІІ особа - [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. ІІІ особа - [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів, третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2007 року в.о.Ізмаїльського міського голови Переверза С.С. з директором [PERSON] було укладено контракт на термін з 22.10.2007 по 22.10.2010 року (далі-Контракт) (т.1 а.с.4). 22.10.2007 року в.о.Ізмаїльського міського голови Переверза С.С. видано розпорядження № 365-к про призначення [PERSON] на посаду директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка (т.1 а.с.3) на підставі заяви [PERSON] від 22.10.2007 року (т.2 а.с.255). 02.04.2010 року розпорядженням в.о.Ізмаїльського міського голови № 103-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» об'явлено догану директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON] за неналежне виконання посадових обов'язків (т.1 а.с.8). 12.07.2010 року розпорядженням в.о.Ізмаїльського міського голови № 194-к «Про винесення дисциплінарного стягнення директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» об'явлено догану директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON] за неналежне виконання посадових обов'язків (т.1 а.с.22). 30.07.2010 року розпорядженням в.о.Ізмаїльського міського голови № 209-к «Про зняття надбавки директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON] знято надбавку до посадового окладу за складність та інтенсивність в роботі з 01.08.2010 року у зв'язку з погіршенням якості роботи ( т.1 а.с.24). 22.10.2010 року розпорядженням в.о.Ізмаїльського міського голови № 272-к «Про звільнення директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» звільнено директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON] 22.10.2010 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту за п.2 ч.36 КЗпП України (т.1 а.с.65). Згідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Суд вважає, що розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 103-к від 02.04.2010 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка [PERSON]» (т.1 а.с.8) є незаконним та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. З розпорядження вбачається, що дисциплінарне стягнення у виді догани накладено у зв'язку з наданням спотвореної звітності по діяльності установи, а саме, звітів № 34 та № 35 від 02.03.2010 року, що підтверджено службовою запискою начальника відділу культури Репкіної Т.С. від 24.03.2010 року (т.1 а.с.229). Оглянуті в судовому засіданні звіти № 34 від 02.03.2010 року про роботу Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка за 2009 рік (т.2 а.с.163) та № 35 від 02.03.2010 року про роботу Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка за 2008, 2009, січень-лютий 2010 року (т.2 а.с.167) свідчать про порушення відповідачем строків накладення дисциплінарного стягнення, передбачених ст.148 КЗпП України. Крім того, на момент подання звітів жодних зауважень з приводу їх подання до [PERSON] не було. Суд вважає незаконним та підлягаючим скасуванню і розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 194-к від 12.07.2010 року «Про винесення дисциплінарного стягнення директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» (т.1 а.с.22) з наступних підстав. Згідно п.3 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування. Термін службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Дисциплінарне стягнення у виді догани накладено на позивача на підставі акту службового розслідування від 15.06.2010 року (т.1 а.с.25) по фактам, викладеним у зверненнях керівника клубу «Искусница» ДК ім.Т.Г.Шевченка [PERSON] від 16.02.2010 року та керівника народного джаз-ансамбля «Лангис» [PERSON] від 19.02.2010 року, яке проведено на підставі розпоряджень № 81-р від 15.03.2010 року та № 122-р від 01.04.2010 року. Згідно розпорядженню № 81-р від 15.03.2010 року (т.2 а.с.177) зобов'язано провести службове розслідування по фактам, викладеним у зверненнях керівника клубу «Искусница» ДК ім..Т.Г.Шевченка [PERSON] від 16.02.2010 року (т.1 а.с.28) та керівника народного джаз-ансамбля «Лангис» [PERSON] від 19.02.2010 року (т.1 а.с.29), акт по матеріалам службового розслідування надати в строк до 25.03.2010 року. Згідно розпорядженню № 122-р від 01.04.2010 року (т.2 а.с.253) продовжено строк службового розслідування до 16.04.2010 року. Разом з цим, акт службового розслідування складено лише 15.06.2010 року, тобто з порушенням терміну проведення службового розслідування, а отже, накладення дисциплінарного стягнення на позивача відбулось з порушенням встановлених законом термінів. З пояснень допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що викладені у заявах факти щодо відсутності приміщень у будинку культури для проведення репетицій клубу «Искусница» та колективу «Лангис» мали місце. Проте до висновків акту по фактам звернення [PERSON] та [PERSON], що клуб «Искусница» та колектив «Лангис» не мали бази для своєї роботи та були вимушені шукати приміщення поза будинком культури, тоді як інші колективи, які не являлись колективами будинку культури, працювали у його приміщеннях, суд відноситься критично, оскільки суду не надано доказів належності клубу «Искусница» та колективу «Лангис» будинку культури. Крім цього, акт містить висновки, які виходять за межі мети та предмету службового розслідування, що стали підставою для його проведення. Суд вважає таким, що підлягає скасуванню і розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 209-к 30.07.2010 року «Про зняття надбавки директору Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка [PERSON]» (т.1 а.с.24), згідно якому з позивача знято надбавку до посадового окладу за складність та інтенсивність в роботі з 01.08.2010 року у зв'язку з погіршенням якості роботи з огляду на те, що судом визнано незаконними розпорядження про накладення на позивача дисциплінарних стягнень № 103-к від 02.04.2010 року та № 194-к від 12.07.2010 року, отже погіршення якості в роботі позивача встановлено не було. Що стосується розпорядження в.о.Ізмаїльського міського голови № 272-к 22.10.2010 року «Про звільнення директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім..Т.Г.Шевченка [PERSON]» (т.1 а.с.65), за яким позивача звільнено з посади директора Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка 22.10.2010 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту за п.2 ч.36 КЗпП України, суд вважає, що воно є законним та обгрунтованим з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підстави припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України. Згідно п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно з п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Зі змісту наведеної норми вбачається, що укладення контрактної форми трудового договору передбачено для всіх керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності. Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» (далі-Постанова) контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, радою Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією. Пунктом 5 Постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови. Згідно п.2 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» (далі-Положення) наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Пунктом 4 Положення передбачено, що наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади. За п.6 Положення з керівником підприємства, раніше обраним чи призначеним на посаду, також укладається або переукладається контракт. У разі відмови керівника підприємства укласти контракт, трудовий договір з ним припиняється на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України. Відповідно до п.8 Положення контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. Згідно із п.16 Положення контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чиним законодавством, а також передбачених у контракті. Завершення терміну дії укладеного з позивачем контракту від 22 жовтня 2007 року на час перебування позивача на лікарняному з 15.10.201 по 13.11.2010 року (т.1 а.с.63), не перешкоджало відповідачу видати розпорядження про звільнення у зв'язку із закінченням строку дії контракту, оскільки ч.3 ст.40 КЗпП України заборонено звільняти працівника під час перебування на лікарняному з ініціативи власника. Проте закінчення терміну дії контракту і видання у зв'язку із цим розпорядження від 22 жовтня 2010 року про звільнення позивача не є ініціативою власника про розірвання трудового договору, а лише свідчить про відсутність з боку відповідача ініціативи продовжувати трудові контрактні відносини з позивачем. Попередження працівника про звільнення у зв'язку з закінченням строку дії контракту не передбачено. Звертаючись до суду, позивач у підтвердження перебування у трудових відносинах з відповідачем надав контракт від 22.10.2007 року. Не містить посилань на інші докази перебування у трудових відносинах з відповідачем і уточнена позовна заява від 16.03.2011 року з вимогою про поновлення на роботі (т.1 а.с.59). Лише в уточненні від 24.09.2013 року позивач послався на рішення апеляційного суду Одеської області від 08.07.2008 року (т.2 а.с.128) у підтвердження перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем на умовах безстрокового трудового договору. Доказів того, що контракт від 22.10.2007 року є недійсним, чи до нього вносились буд-які зміни щодо строків його дії, чи інших доказів у підтвердження перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, що носять безстроковий характер, суду не надано. У відповідності до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Посилання позивача на відсутність документів (копії розпорядження про призначення на посаду директора Левченко Н.П. та копій документів, що стали підставою для винесення такого розпорядження) як на поважну причину пропуску строку звернення до суду із вимогою про поновлення на роботі суд знаходить не обґрунтованим, оскільки не є перешкодою для звернення до суду, про що свідчить прийняття судом 16.03.2011 року уточненого позову з вимогою про поновлення на роботі. Крім того, отримане судом за клопотанням позивача розпорядження від 14.12.2010 року № 328-к про призначення Левченко Н.П. директором Ізмаїльського міського Будинку культури ім.Т.Г.Шевченка (т.1 а.с.187) на зміст позову в частині поновлення на роботі не вплинув. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про обґрунтованість звільнення та відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, у задоволенні позову в частині поновлення на роботі необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Outcome: partial