Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з прозовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів в сумі 19 207, 00 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 7 грудня 2011 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення рішення відповідач тривалий час сплачував аліменти не в повному обcязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується довідкою-розрахунком відділу ДВС Онуфріївського РУЮ. За розрахунками позивачки за період з 01.12.2011 року по 01.09.2012 року сума неустойки, яку відповідач зобов»язаний сплатити на її користь 19207, 00 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що заборгованість утворилась по вині відповідача, який своєчасно не сплачував аліменти, тому він повинен сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що норма статті 196 СК України передбачає сплату неустойки якщо відповідач взагалі не виконує рішення суду про стягнення аліментів, в даному випадку її довіритель виконував рішення але не в повному обсязі. Наголосила, що вини відповідача в цьому немає, так як її довіритель та позивачка після ухвалення рішення обопільно домовились про сплату аліментів в добровільному порядку в розмірі 700 гривень щомісячно і поки вони не посварились позивачка не зверталась до виконавчої служби бо отримувала аліменти за домовленістю, що підтверджується розрахунком-довідкою ВДВС Онуфріївського РУЮ від 21.09.2012 року, де зазначено, що виконавчий лист № 2-306 перебуває на виконанні з 16.07.2012 року, а не з часу його видачі. Крім того, зазначила, що позивачка повинна була навести розгорнутий його розрахунок, так як аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Позивачка ж неналежним чином обґрунтувала свій розрахунок, з нього не видно яким чином вона проводила обрахування пені. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. З 16 вересня 2006 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29 листопада 2011 року, що підтверджується копією рішення Онуфріївького районного суду Кіровоградської області від 29.11.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. 7 грудня 2011 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Онуфріївського районного суду від 7 грудня 2011 року. На даний час син сторін проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім»ї за вих. № 1460 від 17 вересня 2013 року. Станом на 1 вересня 2012 року сума заборгованості по сплаті аліментів становить 11834, 50 гривень. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку та представника відповідача, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини у простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Згідно ст.8 СК України до сімейних правовідносин застосовуються норми ЦК України, виходячи зі змісту ст.614 ЦК України вина платника аліментів у виникненні заборгованості презюмується, але при незгоді платника з її існуванням або розміром, останній повинен довести свою невинуватість у її виникненні. Зазначений спір є спором про право та розглядається за участю державного виконавця, який відповідно до ч.4 ст.195 СК України визначає її розмір. Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах наданого виконавчою службою, [PERSON], не сплачував аліменти на утримання сина, внаслідок чого, станом на 1 вересня 2012 року, утворилась заборгованість в розмірі 11834,50 грн. З даного розрахунку вбачається, що виконавчий лист по справі № 2-306 на виконанні перебуває з 16 липня 2012 року. Згідно матеріалів виконавчого провадження аліменти боржником сплачувались в неповному розмірі з 1 листопада 2011 року. Надано довідку за вказаний період. Аліменти сплачено не згідно доходу. Згідно розрахунку пені по несплаті аліментів з грудня 2011 року по вересень 2012 року загальна сума заборгованості становить 11834, 50 гривень, а неустойки за несвоєчасну сплату аліментів складає 19207, 00 грн. Згідно розрахунку позивачки у вересні місяці 2012 року сума заборгованості по аліментах становила 11834,50 гривень, а сума неустойки склала 3550,35 гривень, хоча розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відділу ДВС зроблений станом на 1 вересня 2012 року. Даних про розмір заборгуваності відповідача [PERSON] перед позивачкою в вересня місяці 2012 року, й чи була вона взагалі в документах наданих нею, немає. Згідно статті 195 Сімейного кодексу України, який вступив в силу з 1 січня 2004 року, заборгованість по аліментам, присудженим в долі від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем по місцю виконання рішення, виходячи із фактичного заробітку (доходів), отриманих боржником за час, протягом якого стягнення не проводилися або отримуваного ним на момент визначення заборгованості, визначається в твердій грошовій сумі або в процентному співвідношенні. Виходячи з положень Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні. Розмір неустойки повинен нараховуватися не із загальної суми основного боргу, а лише із суми боргу за певний місяць. Загальний розмір пені обчислюється шляхом складення нарахованної неустойки ( пені) за кожний такий період. З огляду на викладене суд вважає, що відсутність вини відповідача у виникненні заборгованостіпо сплаті аліментів ним доведена, крім того, суд не може брати до уваги розрахунок неустойки по аліментах зроблений позивачкою, оскільки даний розрахунок зроблений за невірною методикою нарахування неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed