Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 28.09.2006р. за реєстровим № 3404, майно, що належить [PERSON], а саме: нежитлова будівля-їдальня, загальною площею 1422,20 кв.м., що розташоване у [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 128 374,42 дол. США шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.09.2006р. між банком та третьою особою [PERSON] укладено договір № Є/V 2126 про надання кредиту в сумі 80000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2011р.. З метою забезпечення виконання зобов"язання, встановлених кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № 3404, згідно якого іпотекадавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобов»язання нежитлову будівлю-їдальню. 26.04.2013р. позивач надіслав боржнику [PERSON] та [PERSON] вимоги по усунення порушень при виконанні зобов»язань. Однак така вимога відповідачем та третьою особою була проігнорована. Таким чином станом на 19.06.2013р. борг [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору про надання кредиту становить 128 374,42 дол. США., що в гривневому еквіваленті становить 1025711,62 грн.. Заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 505 000 грн. 00 коп.. Відповідно до п. 18.8.1 договору іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем [PERSON] взятих на себе зобов»язань за основним договором до 28.09.2006р., договір іпотеки передбачає, що Іпотекодержатель ПАТ КБ «ПриватБанк» набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язань за основним договором у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає право ІпотекоДержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. В такому випадку цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно договору іпотеки передбачене право Іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб при умові отримання від Іпотекодержателя згоди на такі дії. Оскільки такої згоди не було, реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав Іпотекодержателя. Однак, [PERSON] не виконував умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримується, ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Представник позивача у судове засідання не з»явився, хоча судом був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Однак подав до суду заяву де просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча неодноразово належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа у судове засідання не з»явилася, хоча про день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заочне провадження відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, та якщо позивач не заперечував проти такого вирішення справи, з ухваленням заочного рішення. Як вбачається із матеріалів справи відповідач був належним чином (основне завчасно) повідомлений про час і місце судового розгляду 23.12.2013р. в якому було постановлено рішення. Необхідною умовою для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання - фактична його відсутність у залі судового засідання при розгляді справи по суті. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.09.2006р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір № Є/V 2126 про надання кредиту в сумі 80000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2011р., а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, можливу неустойку (пеню, штраф) в обумовлені договором строки, що підтверджується кредитним договором, цього факту ніхто не заперечує. Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Відповідач порушив умови кредитного договору по своєчасному його поверненню та сплаті відсотків за користування ним. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В п. 2 додаткової угоди до кредитного договору вказано, що згідно п. 3.5 договору позичальник сплачує Банку винагороду за резервування кредитних коштів в розмірі 0,5% від суми кредиту. Відповідно до п. 3.2 договору кредиту та ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.3.1., 3.3. даного договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від ставки, зазначеної в п. 3.1 даного договору, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно п. 4.1 Позичальник при порушенні будь-якого із зобов»язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 3.1., 3.2., 3.3, даного договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3., 2.3.1., 2.2.8., 3.3. цього договору, винагороди та комісії, що передбачено п.п. 3.5., 3.7 цього договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,2% від суми непогашеного платежу за кожний день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. В порушення зазначених вище умов кредитного договору, позичальником [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відповідні відсотки, графік погашення було порушено. Таким чином, станом на 19.06.2013р. борг [PERSON] перед позивачем становить 128 374,42 дол. США., що в гривневому еквіваленті становить 1025711,62 грн.. В забезпечення виконання зобов»язання по даному договору кредиту, 28.09.2006р. був укладений Іпотечний договір за реєстровим № 3404 з [PERSON], згідно умов якого остання передала в іпотеку «Іпотекодержателю» в якості забезпечення виконання основного зобов»язання нежитлову будівлю - їдальню, що знаходиться за адресою, [ADDRESS]. Відповідно до договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи довгостроковий характер порушення з боку позичальника виконання кредитних зобов'язань, банк на підставі кредитного договору та Договору іпотеки направив позичальнику й іпотекодавцю вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором достроково в повному обсязі, сплати нарахованих за користування кредитом відсотків та пені. Однак, така вимога відповідачем була проігнорована. Згідно ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 505 000 грн.. Згідно ч.1 та 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може в будь-який час звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Крім того, суд погоджується з посиланням позивача на те, що ч.1 та ч.2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Порушення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, адже п.37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено: невиконання вимог частини першої ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Пунктом п. 18.8.1. договору іпотеки визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 15 ЗУ «Про іпотеку». Пунктом 24 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1, 18.8.2 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений за рішенням суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Частиною 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором станом на 19.06.2013р. сума заборгованості з боку відповідача становила - 128374,42 дол. США, з них 42576,84 дол. США заборгованість за кредитом; 50183,16 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 35614,42 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними в судовому засіданні. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved