Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

03 липня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стяг нення суми боргу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 01 січня 2009 року відповідач отримала від неї грошові кошти в розмірі 1700 Евро, що еквівалентно 18 445,00 грн. та 2 500 доларів США, що еквівалентно 19 250,00 грн. та зобов’язалась повернути вказані кошти до 01 січня 2010 року, про що склала відповідну розписку. Однак у вказаний термін, відповідач борг не повернула посилаючись на тяжкий матеріальний стан, відсутність роботи та стан здоров’я. Вказує на те, що вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням повернути борг, продовжувала строк, вказаний в розписці, однак остання посилалась на неможливість виконання зобов’язань у зв’язку з відсутністю коштів, тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою. Згідно договору позики [PERSON] повинна повернути грошову суму в розмірі 37 695,00 грн., а також 3 % річних в сумі 3956,43 грн. та індекс інфляції в розмірі 5322,53 грн., а всього 47 390,48 грн. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., та судовий збір в розмірі 473,90 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 37 695,00 грн., 3% річних за період з 01.01.2010 р. по 30.06.2013 р. в сумі 3 956,43 грн., індекс інфляції 5 322,53 грн., судовий збір в сумі 473,90 грн., а всього на загальну суму 47 864,01 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3257,48 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні підтримав доводи викладені в позовні заяві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно брала у позивача в борг зазначену суму під відсотки, однак у зв’язку з тяжким матеріальним станом не мала змогу погасити заборгованість. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Допитавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких під став. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З оригіналу розписки від 01 січня 2009 року вбачається, що [PERSON] взяла у [PERSON] в борг суму в розмірі 1700 евро та 2500 доларів США та зобов’язався повернути повністю або частинами протягом року. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на який поширюються положення Розділу ІІІ (параграфу 1 Глави 71) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положенням ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строки, обумовлені в договорі позики, сплинули, відповідач не заперечує що строк повернення боргу неодноразово продовжувався, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом. Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що відповідач [PERSON] не виконала умови договору позики, оскільки не повернула [PERSON] у встановлений строк суму боргу у розмірі 1700 евро та 2500 доларів США. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно довідки від 17 червня 2013 року виданої ПАТ «Державний ощадний банк України», курс НБУ станом на 01 січня 2009 року складає: за 100 евро – 1085,5460 грн., за 100 доларів США – 770,0000 грн. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача вказаного в позовні заяві, який не оспорювався відповідачем, загальна сума заборгованості складає 37 695,00 грн., 3% річних - 3956,43 грн., індекс інфляції – 5322,53 грн., а всього 47 390,48 грн. Аналізуючи вищевикладені норми права, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушила виконання зобов'язань за договором позики, тому вважає за необхідне стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 47390,48 грн. Крім того, відповідно до ст.84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем за надання їй правової допомоги в розмірі 3257,48 гривень, що підтверджено актом виконаних робіт від 09 грудня 2013 року. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 473,90 гривень.

Outcome: approved