Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Відповідно до позову, позивач [PERSON] зазначає що він з 30.04.1994 року по 20.04.1997 року працював та був членом ПСП «Щорса» Красноградського району. 23 квітня 1995 року ПСП "Щорса" було видано Державний акт на право колективної власності на землю, при цьому його було включено до списку осіб, що додаються до державного акту та сертифікату на право на земельну частку (пай) №123, серія ХР-17-00-000363. Після цього в 2013 році на звернення [PERSON] до Красноградської РДА, він отримав відповідь, що до уточнених списків членів КСП «ім.Щорса» від 09.03.1997 року, які мають право на земельну частку(пай), його не включено і відповідний сертифікат йому не видавався. Позивач вважає, що згідно діючого на момент паювання землі законодавства, він повинен був бути включеним до списку осіб, що додається до державного акту, а також мав право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), оскільки відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай мають громадяни, які на момент передачі землі у колективну власність були членами КСП, а він на той час був членом КСП. В зв'язку з наведеним позивач просить визнати за ним, як за колишнім членом КСП "ім.Щорса", право на земельну частку (пай) в розмірі 6,58 умовних кадастрових гектарів та зобов'язати Красноградську РДА виділити в натурі вказану земельну ділянку із земель запасу чи резервного фонду Кирилівської сільської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи, викладені в позові. При цьому після ознайомлення з запереченнями Відділу Держземагенства у Красноградському районі Харківської області [PERSON] доповнив, що про порушення свого права на отримання земельної частки(пай) він дізнався нещодавно, а саме у 2013 році, в зв'язку з чим вважає, що строк позовної давності не пропущено. Представник відповідача Красноградської РДА в судове засідання не з'явилися, надавши при цьому відзив про визнання їх неналежним відповідачем по справі, оскільки виділення земельних ділянок громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не входить до їх компетенції. Представник іншого відповідача ПСП «ім.Щорса», в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне зворотне повідомлення(а.с.45). Представник третьої особи - відділу Державного земельного агентства в Красноградському районі в судове засідання не з'явилися, надавши при цьому заперечення, відповідно до яких вони позов не визнають та просять в його задоволенні відмовити, оскільки позивач пропустив строки позовної даності для звернення до суду, передбачені ч.4 ст.267 ЦПК України, т.я. з часу видачі державного акту минуло більше 18 років. Розгляд справи проводити за їх відсутністю з урахуванням наданих заперечень. Представник іншої третьої особи Кирилівської сільської ради Красноградського району в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне зворотне повідомлення(а.с.44). Суд заслухавши сторони по справі, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, вважає що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Так, згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261, ч.4 ст.267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, чого не заперечує і сам позивач, що 23 квітня 1995 року ПСП "Щорса" було видано Державний акт на право колективної власності на землю, при цьому [PERSON] було включено до списку осіб, що додаються до державного акту та сертифікату на право на земельну частку (пай) №123, серія ХР-17-00-000363. Після цього відповідно до протоколу №2 зборів уповноважених членів КСП ім.Щорса від 09.03.1997 року було затверджено уточнені списки членів КСП «ім.Щорса», які мають право на земельну частку(пай), до яких [PERSON] не включений. В зв'язку з чим відповідний сертифікат на його ім'я не виготовлявся та не видавався. З відповідним позовом про порушення свого права позивач звернулися до суду лише в 2013 році, тобто через 17 років після видачі державного акту та розпаювання земель. При цьому доводи позивача про те, що про порушення свого права він дізнався лише у 2013 року з відповіді Красноградської РДА та Держкомагенства у Красноградському районі, суд вважає необгрунтованими. Так, відповідно до записів в трудовій книжці позивача, в КСП «ім.Щорса» він працював до 20.04.1997 року, коли його і було фактично виключено з членів ПСП(а.с.6). Вказані факти [PERSON] підтвердив і в судовому засіданні. Що ж стосується зборів уповноважених членів ПСП, на яких були затверджені уточнені списки уповноважених членів ПСП ім.Щорса, які мають право на земельну частку(пай), до яких [PERSON] не був включений, то вони відбулися та були складені 09.03.1997 року, тобто в той час, коли [PERSON] ще перебував в трудових відносинах з КСП і був його членом. Таким чином, про те, що право позивача порушене, він міг та повинен був дізнатися ще в 1997 році, до його виключення з колгоспу, коли ще перебував в трудових відносинах з ПСП «ім.Щорса». Під час розгляду справи однією із сторін по справі заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вказаних позовних вимог та відмову за цих обставин в позові. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача у зв'язку з пропуском строку позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного, інші доводи викладені в позові по суті позовних вимог, судом не розглядалися.

Outcome: dismissed