Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою якою просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.10.2011 року, актовий запис №545; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], 2012 року народження, в розмірі 30% з усіх видів заробітку, до досягнення повноліття сином; стягнути з відповідача судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - несумісність характерів та різні погляди на життя, втрата почуття любові один до одного. Крім того, вказує, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та не цікавиться життям дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, стосовно розміру аліментів пояснив, що може сплачувати не більше 300 грн. на місяць. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №545. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.03.2012 року. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Як вбачається з положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки шлюб фактично розпався, причина розпаду - несумісність характерів та різні погляди на життя, втрата почуття любові один до одного, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини. Крім того, як вбачається з довідки №260 від 05.11.2013 р. виданої Органом самоорганізації населення №18 спільна дитина сторін мешкає за адресою [ADDRESS], тобто за місцем мешкання позивача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved