Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що на даний час має намір і можливість вивезти доньок [PERSON] та [PERSON] до Туреччини з метою оздоровлення, тому придбала путівку до Турції, що підтверджується Договором 01-07-2013 від 01.07.2013 р. Однак її колишній чоловік, відповідач по справі, заперечує проти вивозу дітей за межі України, не даючи при цьому жодних вагомих аргументів, тому це дає підстави вважати, що відповідач і в майбутньому буде заперечувати при можливості позивачки їхати на відпочинок за кордон разом із дітьми, тому, враховуючи позицію відповідача щодо ігнорування інтересів дітей позивачка змушена була звернутись до суду з позовом про отримання дозволу вивозити дітей за кордон без письмового дозволу колишнього чоловіка на період до досягнення ними 16-річного віку. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу в його відсутність. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Фастівське РВ ПМУ ГУМВС України в Київській області в особі сектору громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2005 рік (а.с.5-6), від якого народилося двоє доньок: [PERSON], [INFO] (а.с.9) та [PERSON], [INFO] (а.с.10), які відповідно до довідки ЖЕД №222 від 06.06.2012 року проживають з матір»ю в [ADDRESS]. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, та не приймає ніякої участі у вихованні дітей. Позивачка сама матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно копій проїзних документів з відмітками перетинання кордону (а.с.19-20) позивачка намагається розширити кругозор старшої доньки [PERSON], з цією метою у 2009, 2010 та 2011 роках вона відвідувала мовні табори в Англії та Франції, в 2012 році відвідала країни Європи. Також, позивачка неодноразово вивозила своїх дітей [PERSON] та [PERSON] до країн з морським кліматом, що також підтверджують відмітки про перетинання кордону в її закордонному паспорті (а.с.14-16). З цією ж метою позивачка придбала путівку до Турції для [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно Договору 01-07-2013 від 01.07.2013 р (а.с.23-25). Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Але не зважаючи на це колишній чоловік позивачки - відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Підпунктом 3 п.2-2 вказаних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред"явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови КМУ №231 від 31.03.1995 року "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проіздного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. На даний час відповідач уникає спілкування з дітьми. А також, не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 22.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей (а.с.21-22). Від виконання рішення суду відповідач ухиляється. Що стосується негайного виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, так як в статті 367 ЦПК України перерахований чіткий перелік судових рішень які підлягають негайному виконанню.

Outcome: partial