Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON], який також діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», ВДВС Святошинського районного управління юстиції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, зокрема квартири [ADDRESS] та зобов»язання внести відповідну інформацію до єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна. Обґрунтовуючи вимоги тим, що він є законним опікуном малолітньої [PERSON], яка є донькою його рідної сестри [PERSON], яка померла [INFO] та залишила на його ім»я заповіт на успадкування вказаної квартири, яку в свою чергу він не може оформити, оскільки ВДВС Святошинського районного управління юстиції в м. Києві на неї накладено арешт в рахунок виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.02.2006 року за позовом КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території та плати за комунальні послуги. Зазначив позивач і те, що борг по вказаному рішенню вже ним погашено, проте арешт ВДВС зняти не може, оскільки виконавче провадження вже знищено, що і стало причиною його звернення до суду із вказаним позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не вказали, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], яка [INFO] померла, склавши заповіт на користь позивача [PERSON], який згідно розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 13.02.2008 року є опікуном її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та який в свою чергу, у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву при прийняття цієї спадщини, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи, які суд витребовував в порядку забезпечення доказів. Отже, з огляду на вище зазначені норми та з»ясовані обставини, вбачається правомірність звернення до суду з такими вимогами [PERSON], як спадкоємця майна померлої. З»ясовано і те, що в порядку виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.02.2006 року у справі за позовом КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території та плати за комунальні послуги, Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві постановою від 12.03.2008 року накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], який позбавляє позивача, як спадкоємця належним чином оформити вказану спадщину. Так, згідно наданої КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» довідки від 18.05.2013 року за № 866 та листа за № 501 від 18.05.2013 року заборгованість по квартирі [ADDRESS] та житлово-комунальним послугам станом на 01.05.2013 року сплачена повністю. Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві від 17.05.2013 року та 10.12.2013 року, державним виконавцем 11.06.2008 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню вище вказаного рішення Святошинського районного суду м.Києва, згідно ст. 37 п.3 Закону України «Про виконавче провадження», яке згідно п. 9.9 Наказу МЮУ від 25.12.2008 року за № 2274/5 було знищено без вирішення питання щодо зняття арешту, яке і тепер не може бути вирішено ВДВС, з огляду на вказане. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Тоді як, встановлено, що при вирішенні питання закінчення вище зазначеного виконавчого провадження на підставі якого і накладався арешт на квартиру [ADDRESS], питання зняття арешту вирішено державним виконавцем не було. Отже, у судовому засіданні встановлено, що арешт накладений на вказану квартиру відповідачем не знято за відсутності виконавчого провадження на виконанні, за яким таке накладення відбувалось. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення вказаної квартири з-під арешту. Щодо вимоги позивача в частині зобов»язання відповідачів внести відповідну інформацію про звільнення майна з-під арешту до єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки таке не віднесено до їх компетенції. На підставі викладеного,

Outcome: partial