Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 11.07.2013 року, в обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказував на те, що 21.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір є договором приєднання, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, згоду на укладення якого відповідач підтвердив своїм підписом у заяві та тарифів. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 31.05.2013 року утворилася заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 33 667,43 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 9 998, 86 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 16 989,63 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 599,54, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1 579,40 грн. Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 33 667,43 грн. за кредитним договором б/н від 21.11.2006 року, а також судові витрати у розмірі 336,67 грн. Представник позивача -Лихограй Ю.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надавши суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала (а.с. 90). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, про вручення йому судової повісток (а.с.89). В попередніх судових засіданнях позов не визнав, пояснюючи, що дійсно отримав зазначену в договорі суму кредиту в ПриватБанку, був ознайомлений з умовами договору, однак банк не має право на стягнення заборгованість, оскільки про невиконання умов договору банк дізнався 05.07.2008 року, коли почалося нарахування пені, а отже саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності, яку відповідач просив застосувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 20) та відповідачем - [PERSON] був укладений договір б/н про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів (а.с. 12,13-16). Відповідно до умов зазначеного договору відповідач отримав платіжну картку та кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості встановлений щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Умовами і правилами надання банківських послуг, а саме п. 6.5 передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, комісії тощо у строки та порядку, визначених договором. Крім того п.8.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем не оспорюється. Відповідач підписом у Заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком Договір. Відповідно до п.5.3. Умов та Правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.4-11) станом на 31.05.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 33 667,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9 998, 86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 16 989,63 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 599,54, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1 579,40 грн., що свідчить про порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 21.11.2006 року. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості Держатель по Картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. Згідно п.5.2. Умов та Правил надання банківських послуг, у випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині. Пунктом 2 Умов та Правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань Держателя, які щомісячно належать до сплати Держателем протягом строку дії Карти. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для Держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем визначений в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту (п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до умови Заяви та п.4.1. Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Як убачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] остання виплата по погашенню заборгованості відповідачем відбулася 08.07.2009 року (а.с.83). У подальшому, починаючи з серпня 2009 року будь-яке погашення або шляхом внесення коштів [PERSON], або шляхом перерахування Банком коштів з інших карт не здійснювалося. Таким чином, момент виникнення заборгованості слід рахувати з 08.07.2009 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 11.07.2013 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК України). Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності. Позивач - банк не заявив суду щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин. Позивач - банк продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитній картці, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права. Відповідач просив застосувати до спірних правовідносин сплив позовної давності і за цих підстав відмовити у задоволенні позову. Доводи позивача про те, що дія спірного договору не обмежена часом, що обумовлено в договорі, вважає неспроможними, оскільки ці обставини не стосуються часу порушеного права, з якого починається перебіг позовної давності, а саме: виникнення заборгованості у відповідача з урахуванням терміну виконання кредитного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію договору до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, перебіг позовної давності починається з часу не виконання зобов'язання відповідачем, тому початок перебігу позовної давності починається саме з цієї дати, про що вище було зазначено, у зв'язку з чим позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed