Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудні 2012 року позивачі звернулися до суду з дійсним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що на підставі договору від 12.08.1948 року на право забудови, посвідченого другою Ворошиловградською державною нотаріальною конторою, [PERSON] належало домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Луганськ, пров. 6-й Садовопроєздной, 30. [PERSON] помер 18.12.1993 року, та відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом другої [PERSON] державної нотаріальної контори, все майно, що буде йому належати у разі смерті заповів своєму сину [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON], але не оформив документів про право на спадщину. 13 грудня 1991 року між [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб. Згідно до даних свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 13.04.2005 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: м. Луганськ, пров. 6-й Садовопроєздной, 30, позивачі прийняли фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживали у спірному будинку. Враховуючи вищевикладене, просили суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді домоволодіння за адресою: м. Луганськ, пров. Садовопроєздной, 30, після померлого 18.12.1993 року [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON], та [PERSON] спадщини у вигляді вищевказаного домоволодіння, після померлого 11.04.2005 року [PERSON] та визнати за [PERSON], [PERSON] у рівних частках по ? за кожною право власності в порядку спадкування на домоволодіння за адресою: м. Луганськ, пров. Садовопроєздной, 30 після померлого 11.04.2005 року [PERSON] В судовому засідання позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Надала заяву розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи – Управління комунальним майном [PERSON] міської ради до зали суду не з’явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надав заяву розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON], яка була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з’явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. Письмових заперечень або пояснень на позов не надала. Про причини неявки суд не повідомила. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він добре знав померлого [PERSON], з яким працював на одному підприємстві та підтримував дружні стосунки. Йому відомо, що [PERSON] проживав за адресою: [INFO] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], також разом з ними жили батьки [PERSON] Коли батьки померли, [PERSON] займався їх похованням, та продовжив проживати за вищевказаною адресою, займався утримання будинку. Після смерті [PERSON] його похованням займалася дружини та донька, які і після його смерті проживають за адресою: [INFO]. Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідно до дослідженої в судовому засідання інвентаризаційної справи № 7358, реєстраційний № 31329290 на будинок № 30, пров. 6-й Садовопроєздной, м. Луганська, - право власності на домоволодіння по пров. 6-й Садовопроєздной, 30, м. Луганська, зареєстровано в БТІ за [PERSON] згідно договору на право забудови, посвідченого 1-ю Ворошиловградською держнотконторою від 12.08.1948 року Р № 24815/2. На випадок своєї смерті [PERSON] 15.01.1992 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1-132, відповідно до якого заповів все майно, що буде йому належати у разі смерті, [PERSON] (а.с.25). 18 грудня 1993 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 282347 від 20.12.1993 року (а.с.6). Відповідно до повідомлення другої [PERSON] Державної нотаріальної контори від 12.02.2012 року № 285/01-16, після померлого 18.12.1993 року [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який мешкав за адресою: по пров. 6-й Садовопроєздной, 30, м. Луганська, заведена спадкова справа № 328/1994 р. Також [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття частки спадкового майна після померлого [PERSON] на користь [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалися, що також підтверджується витягом з спадкового реєстру (а.с. 48-49). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. У відповідності зі ст. 548 ЦК УРСР України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщину, але не отримав свідоцтво на право на спадщину, також він як спадкоємець вступив в управління та володіння спадковим майном, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] (після одруження прізвище – [PERSON]) [PERSON] 13.12.1991 року уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану було зроблено відповідний актовий запис № 926 (а.с.7). Згідно до даних свідоцтва про народження серії IV-ЕД № 380812 від 19.07.1988 року, [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний актовий запис № 899 (а.с.16). 11 квітня 2005 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕД № 002275 (а.с.9). На підставі ст. 1216 ЦК України, який діяв в момент виникнення правовідносин, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2013 року, Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори на підставі заяв [PERSON], [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину, яка залишилась після смерті 11.04.2005 року [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з тих підстав, що [PERSON], [PERSON] не прийняли спадщину в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, також спадкоємці не прийняли спадщину згідно положення п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України. Відповідно до довідок голови вуличного комітету, [PERSON], разом з донькою [PERSON] дійсно проживають за адресою: [INFO] з 1988 року по теперішній час. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який проживав за вищевказаною адресою та помер 11.04.2005 року. Також з [PERSON] разом проживали та знаходилися на їх утримання батьки [PERSON] – [PERSON] Афанасьєвич по день його смерті в 1993 році, та [PERSON] по день її смерті у 2000 році. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які постійно проживали разом із спадкодавцем на час його смерті, та прийняли спадщину відповідно до положень ст. 1268 ЦК України як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не заявили протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, про відмову від спадщини, що підтверджується відповідними довідками голови вуличного комітету, поясненнями свідка [PERSON] Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЕД № 252144 від 15.03.1982 р. Згідно повідомлення другої [PERSON] Державної нотаріальної контори від 12.02.2012 року № 284/01-16, після померлого 11.04.2005 року [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала 12.05.2005 року [PERSON], та було заведено спадкову справу № 388/2005р. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.50). Відповідно до заочного рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 08.02.2010 року по справі № 2-471/10 за позовом [PERSON] до Управління комунальним майном [PERSON] міської ради, третя особа – МКП БТІ м. Луганська, [PERSON] державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності, було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді домоволодіння за адресою: м. Луганськ, пров. 6-й Садовопроєздной, 30, визнано право власності за [PERSON] на вищевказаний будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: м. Луганськ, пров. 6-й Садовопроєздной, 30 у порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с.23). Вищевказане заочне рішення суду було скановане 08.07.2011 року (а.с. 29) та справу за позовом [PERSON] до Управління комунальним майном [PERSON] міської ради, третя особа – МКП БТІ м. Луганська, [PERSON] державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності було залишено без розгляду (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON], окрім позивачів [PERSON] та [PERSON], прийняла його дочка – [PERSON] шляхом подачі в передбачений законом строк заяви про прийняття спадщини до Другої [PERSON] Державної нотаріальної контори. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З матеріалів справи вбачається, що заповіту померлий [PERSON] не залишив, таким чином спадкоємцями першої черги за законом згідно приписів ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочки – [PERSON] та [PERSON], частки яких у спадковому майні є рівними, тому кожному із них належить по 1/3 частина спадкового майна за законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Луганськ, пров. 6-й Садовопроєздной, 30, підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial