Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Савранської РДА, Концебівської сільської ради, Відділу держземагенства у Савранському районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 25.09.2008р. в с. Концеба, Савранського району, помер його рідний батько [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина у виді земельної ділянки розміром 1,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Концебівської сільської ради, право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 551439, виданим 31.08.2005р. на ім'я [PERSON]. При житті спадкодавцем заповіт не був складений. Позивач як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до вимог ЦК України своєчасно звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки. Окрім позивача спадкоємцем першої черги за законом може бути його рідна сестра [PERSON]. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акта, який б міг підтвердити належність померлому земельної ділянки на праві власності і рекомендовано звернутись до суду. Оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 551439 спадкодавець загубив ще при житті, а новий виготовити не встиг у зв'язку із смертю. При зверненні позивача до відділу держземагенства у Савранському районі з заявою про виготовлення нового Державного акта замість втраченого йому також було відмовлено та розяснено, що для отримання нового Державного акта він повинен предявити свідоцтво про право на спадщину за законом або рішення суду. У зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що до позивача перейшли права на вказану земельну ділянку, але він не в змозі оформити в законному порядку із-за відсутності правовстановлюючого документа просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку. Крім того в позові вказано, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вказаний строк позивач вважає пропущеним з поважних причин, оскільки з таким позовом він звертався до суду 19.07.2011р. та він був залишений без розгляду із-за неявки позивача. Позивач є інвалідом ІІ групи та часто перебуває на лікуванні за межами району, а тому вчасно не був сповіщений про розгляд справи. Зважаючи на вказані обставини просить суд поновити йому строк позовної давності та прийняти позов до розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача адвокат [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2492 від 11.01.2013р.), яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.09.2013р. (а. с. 27) надала суду письмову заяву (а. с. 37) про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача-1 Савранської РДА в судове засідання 09.10.2013р. не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 33). Представник відповідача-2 Концебівської сільської ради 09.10.2013 року в судове засідання не з'явився. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а. с. 23). Представник відповідача-3 в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог (а. с. 24). Третя особа в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 29). Про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відкладення розгляду суду не надала. Суд, розглянувши наведені причини неявки відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3, дійшов до висновку про те, що зазначені у заявах причини неявки не можуть бути визнані судом поважними. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, викладену ним у заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 25.09.2008р. в с. Концеба, Савранського району помер рідний батько позивача - [PERSON] (а. с. 8). Позивач є рідним сином спадкодавця, що підтверджується записами в свідоцтві про народження позивача серії 1-ЖД № 215710 від 02.06.2010р. (а. с. 7) та в свідоцтві про смерть спадкодавця серії 1-ЖД № 248990 (а. с. 8). Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його рідного батька, але у зв'язку з тим, що спадкодавцем за час його життя було втрачено державний акт і не має можливості довести належність померлому земельної ділянки. Факт належності спадкової земельної ділянки підтверджується другим екземпляром Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 551439 від 31.08.2005р., який зберігається в у відділі держземагенства в Савранському районі (а. с. 9). Крім того, факт належності спадкодавцю земельної ділянки площею 1,8654 га, яка розташована на території Концебівської сільської ради Савранського району, масив 8, ділянка 18, кадастровий № 5124382000:01:001:0206 підтверджується витягом з поземельної книги (а. с. 10). Ч. 1 ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). У відповідності до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Позивачем вжито заходів для відновлення втраченого правовстановлюючого документу, а саме подано оголошення в ЗМІ про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку (а. с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивача перейшли права на земельну ділянку, та яку позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, що є обєктом спадкування суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Для реєстрації прав власності на спадкове майно, тобто заміну власника майна (земельної ділянки), що підлягає державній реєстрації, необхідно здійснити перереєстрацію прав власності. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо визнання державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім'я спадкодавця недійсним та виключення запису реєстрації акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Позивачем пропущено строк позовної давності. Суд вважає, що строк пропущено з поважних причин, так як 19.07.2011р. позивач звертався до суду з аналогічним позовом (а. с. 16). 21.10.2011 року відкрито провадження за вказаним позовом (а. с. 15). Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 13.03.2012 року позов залишений без розгляду (а. с. 14) з тієї причини, що позивач вдруге не з'явився в судове засідання. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що потребує періодичного стаціонарного лікування за межами району, що призвело до несвоєчасного отримання викликів в судове засідання та його неявку. Зважаючи на вищевикладене строк позовної давності підлягає поновленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved