Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно на весь час навчання, мотивуючи тим, що з 31 серпня 1991 року вона перебувала з відповідачем у зареєструваному шлюбі, який 17 січня 2006 року було розірвано. [INFO] народився син [PERSON], який повністю знаходиться на її утриманні. В даний час він навчається в Конотопському професійному аграрному ліцеї та знаходиться на неповному державному забезпеченні і тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач неофіційно працює, на його утриманні інших дітей немає, тому вважає, що він має можливість надати матеріальну допомогу синові, який навчається. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просить його задовольнити в повному обсязі та пояснила, що вона є інвалідом ІІ групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 995 грн., тому не має можливості самостійно утримувати сина, оскільки потрібні гроші на харчування, проїзд, виробничу практику: для закупки паливно-мастивних матеріалів. У м.Конотоп син проживає у бабусі, вона трохи допомагає з харчуванням, але також має невелику пенсію, тому їй потрібна допомога відповідача з утримання сина на час навчання. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки сам ніде не працює, живе за рахунок нинішньої дружини, крім того має незадовільний стан здоров'я у зв'язку з чим потребує оперативного втручання. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що він навчається на денній формі і знаходиться на неповному державному утриманні, отримує стипендію у розмірі 278 грн., яку виплачують із затримкою, а йому кожного дня потрібно 8 грн. на проїзд до місця навчання, гроші на солярку для виробничої практики так як він навчається на тракториста, тому стипендії йому зовсім не вистачає. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини з приводу сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, які регулюються СК України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі й (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано про що видано Свідоцтво від 17 січня 2006 року № 13 (а.с. 5). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір'ю, відповідач - батьком (а.с. 7). З довідки Конотопського професійного аграрного ліцею вбачається, що [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Конотопський професійний аграрний ліцей" та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Форма навчання денна (а.с. 9). Враховуючи вищевикладене, вимоги, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, матеріальне становище сторін, те, що позивачки є інвалідом ІІ групи загальне захворювання (а.с. 6), а у відповідача інвалідність не встановлена, хоча він потребує оперативного втручання, яке також вимагає витрат, але носить одноразовий характер ( а.с. 27), крім того, відповідач не має на утиманні інших осіб, про що він пояснив у судовому засіданні, син [PERSON], хоча і отримує стипендію, але проживає і навчається в іншому місті, що потребує витрат для організації життя та навчання, суд вважає, що йому у зв'язку з навчанням необхідна матеріальна допомога і від батька. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, зокрема щодо неможливості взагалі сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання, в той же час позивачка також не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі саме 350 грн. щомісяця. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 150 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову. При цьому також були враховані всі обставини справи, розмір аліментів визначений, виходячи із засад об'єктивності, виваженості та справедливості. З відповідача в прибуток держави слід стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial