Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-04 00:00:00

Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобовязання повернути автомобіль. Свій позов мотивує тим, що у Головному управлінні праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи облдержадміністрації (перейменоване на Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації) з 2004 року перебував на обліку для забезпечення спецавтотранспортом [PERSON], [INFO], який проживав за адресою [INFO]. Вказує, що згідно наказу Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 17 серпня 2006 року № 113 Про видачу безкоштовно легкового автомобіля як гуманітарної допомоги, було видано у користування [PERSON] безкоштовно, незалежно від черги, автомобіль Опель Вектра, 1999 року випуску, з обємом двигуна 1799 куб.см., кузов №WOLOJBF19W1351986, який надійшов як гуманітарна допомога з [PERSON] на Головне управління, цільовим призначенням для подальшої передачі інваліду 2 групи [PERSON] На виконання вищевказаного наказу Головним управлінням підготовлено лист від 18.08.2006 року № 49/5 для реєстрації автомобіля у Луцькому МРЕВУ ДАІ УМВС у Волинській області та надано члену сімї [PERSON] право керування, у звязку із виникненням у інваліда [PERSON] протипоказань до керування автомобілем. 04 вересня 2011 року [PERSON] помер, в звязку з чим, головне управління неодноразово зверталося до члена сімї померлого [PERSON] та рекомендувало повернути автомобіль. Проте, дані звернення залишені без відповіді, повернення автомобіля відповідачем не здійснено. А тому, просить зобовязати [PERSON] повернути автомобіль. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. В поданих суду письмових запереченнях вимоги позову не визнав. Проти задоволення позову заперечував, оскільки вважає що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями в редакції, що діяла на момент смерті інваліда, автомобіль який був наданий в якості гуманітарної допомоги може бути переданий у власність одному з членів сімї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків та зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Вимоги щодо сплати таких платежів протягом 6 місяців з дня смерті інваліда встановлені Постановою КМ України від 31.10.2012 року. Вважає, що на правовідносини, які виникли між ним та позивачем на момент смерті [PERSON], а саме обмеження у сплаті податків та зборів протягом 6 місяців з дня смерті інваліда не поширюються. На заяву подану до Департаменту соціального захисту населення Волинської ОДА щодо надання дозволу на сплату податків та зборів відповіді не отримав, оскільки рішення з цього приводу приймає Міністерство соціальної політики за поданням Департаменту соціальної політики. А тому, просить в задоволенні позову відмовити. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно абз. 4 ст. 1 Закону України Про гуманітарну допомогу отримувачі гуманітарної допомоги юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги. Набувачі гуманітарної допомоги - фізичні та юридичні особи, які її потребують і яким вона безпосередньо надається. Судом встановлено, що згідно дарчої від 11.07.2006 року громадянин [PERSON], [PERSON] подарував як гуманітарну допомогу, Головному управлінню праці та соціального захисту населення при Київській державній обласні адміністрації, для подальшої передачі інваліду [PERSON], який проживає в [INFO], автомобіль марки Опель Вектра, 1999 року випуску, з обємом двигуна 1799 куб.см., кузов №WOLOJBF19W1351986 (а.с. 5). Відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації №113 від 17.08.2006 року Про видачу безкоштовно легкового автомобіля, як гуманітарної допомоги, [PERSON] видано позачергово, безоплатно автомобіль марки Опель Вектра, 1999 року випуску.(а.с. 8) Як вбачається з копії повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області [PERSON], помер 04 вересня 2011 року (а.с. 8). Пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сімї, якщо в ній є інвалід, який: - має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; - проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; - не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сімї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. Дана норма чітко визначає, що в пункті 16 встановлено не загальний строк експлуатації автомобіля, а саме строк експлуатації його інвалідом. Крім того, абзацом 1 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, передбачено, що за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості. Згідно абз. 2 п.41 вказаного Порядку передбачено, що автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку. Окрім того, відповідно до ст. 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу, відповідно до якої після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 (десять) років, може бути переданий у власність одному із членів сімї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Отже, автомобіль отриманий інвалідом не може бути проданий, подарований чи переданий (в тому числі за довіреністю) іншій особі протягом 10 років після отримання. Як вбачаєься з матеріалів справи, Головне управління, неодноразово зверталося до [PERSON] та рекомендувало йому або іншим членам сімї померлого [PERSON] , що проживали та були з ним зареєстровані на день смерті, надіслати Головному управлінню відповідну заяву, в якій зазначити, що згодні сплатити мито та усі митні платежі не сплачені при розмитненні у 2006 році автомобіля Опель Вектра, 1999 року випуску, з обємом двигуна 1799 куб.см., кузов №WOLOJBF19W1351986 або повернути даний автомобіль Головному управлінню для видачі його в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку (а.с. 11,12). Проте, на даний час вищезазначені листи залишені без відповіді, повернення автомобіля відповідачем не здійснено. З врахуванням викладеного, проаналізувавши зібрані досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід зобовязати [PERSON], члена сімї померлого інваліда [PERSON], повернути Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації легковий автомобіль Опель Вектра, 1999 року випуску, з обємом двигуна 1799 куб.см., кузов №WOLOJBF19W1351986 отриманий як гуманітарна допопога. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved