Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [INFO], в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року на загальну суму 19268,59 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1109,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 08.11.2013 року відповідач має заборгованість - 19268,59 грн., яка складається з наступного: 5173,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12626,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 893,74 грн. - штраф (процентна складова). Надано відповідний розрахунок суми заборгованості. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, надав письмові заперечення, наполягає на застосуванні позовної давності та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Просив суд врахувати той факт, що банк з метою накопичення більших відсотків, пені та штрафів, протягом досить тривалого часу, більш ніж п'ять років не звернувся до суду із відповідним позовом відразу, коли став явним факт несплати відповідачем коштів. З урахуванням викладених обставин представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 9, 11-12). Відповідно до укладеного договору № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1109,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 14,98 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 100,90 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - «Умов») строки (а.с. 3). Згідно умов укладеного договору договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 10 по 15 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 120,11 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 09 січня 2007 року сторонами укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит з кінцевим терміном повернення 08 січня 2008 року, однак свого зобов'язання за ним не виконав. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 4-7). Судом встановлено, що станом на 08.11.2013 року, згідно наданого розрахунку заборгованості за договором, відповідач має заборгованість - 19268,59 грн., яка складається з наступного: 5173,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12626,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 893,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 2). Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд вважає, що Заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка») (Стандарт) є кредитним договором що відповідає нормам чинного законодавства. [PERSON] підписала Заяву позичальника № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року на надання споживчого кредиту, в якій наявна вказівка на основні умови надання кредиту /а. с. 3/. У Заяві зазначена сума кредиту, строк погашення кредиту, відсоток за користування кредитом, сума щомісячної та одноразової винагороди (комісії), сума щомісячного обов'язкового платежу та інші умови. Крім того, у Заяві наявна вказівка на те, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Також наявна ще одна вказівка на те, що позичальник ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі, та згоден, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), тарифами складає між позичальником та Банком кредитно-заставний договір. Аналізуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі належним чином був ознайомлений як із заявою позичальника, так і Умовами надання споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт), бо підтвердив ці свої дії своїм підписом у вказаній вище заяві позичальника (а.с. 3). Згідно п. 1.5 Умов Заява Позичальника - це документ, який підписується позичальником та передається ним в Банк для укладення кредитно-заставного договору. Пунктом 4.2. Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному в Заяві позичальника, які сплачуються позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання споживчого кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений та був згоден з ними відповідач [PERSON], підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконував умови договору, що призвело до заборгованості відповідача по сплаті кредиту. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги представника відповідача стосовно застосування до позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» позовної давності на підставі ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України з наступних підстав. Так, [PERSON] 09.01.2007 року підписала Заяву позичальника № ZPТОRХ06040187 на надання споживчого кредиту з вказівкою на те, що кредит надається на підставі Заяви та Умов надання споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася, що особисто зазначила у цій заяві. Таким чином, відповідач дав свою повну згоду на вказані умови отримання кредиту. Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін з фіксуванням цієї домовленості у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Виходячи з того, що відповідач, підписавши заяву позичальника на одержання споживчого кредиту, погодився із Умовами надання кредиту, а одним із пунктів вказаних умов є вказівка на збільшення позовної давності по вимогам про стягненню кредиту, відсотків, винагороди, неустойки до п'яти років, суд приходить до висновку, що таким чином між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена письмова домовленість про збільшення позовної давності з дотриманням вимог чинного законодавства, і тому не вбачає підстав для відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення заборгованості у зв'язку із закінченням строків позовної давності, так як позивач подав позов до суду до закінчення п'ятирічного строку з часу, коли термін дії кредитного договору був припинений. Відповідно до п. 4.3. Умов, кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. 3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі простроченої комісії по кредиту, далі простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків по кредиту, далі простроченої заборгованості за кредитом, частина суми що залишилася (у тому числі сума надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі-комісії, далі-винагороди, далі-відсотків, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно Заяви, відсотків і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. З розрахунку заборгованості слідує, що відповідач виконувала умови кредитного договору з порушеннями, останній платіж здійснено 13.04.2012 року, проте повністю заборгованість за кредитним договором не була погашена, частково не погашеними залишилися проценти за користування кредитом. Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого банком стали нараховуватися прострочені суми. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушив умови кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. Судом встановлено, що відповідач виконав умови договору з порушеннями, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором. Відповідач не виконав свої зобов'язання, встановлені договором, чим порушив права та законні інтереси банку. Доводи відповідача проте, що у нього відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» суд оцінює критично виходячи з наступного. При повному погашенні заборгованості за кредитним договором банк видає довідку про відсутність заборгованості. Відповідно до положень ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем не доведено того, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором. Довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 08.11.2013 року, згідно наданого розрахунку заборгованості за договором, відповідач має заборгованість - 19268,59 грн., яка складається з наступного: 5173,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12626,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 893,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 2). Згідно ст. 5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Згідно розрахунку сума заборгованості за кредитним договором позивачем визначена вірно. Таким чином, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» доведений, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач належним чином не виконував покладені на нього за договором зобов'язання, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором № ZPТОRХ06040187 від 09.01.2007 року в розмірі 19268,59 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved