Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення повноліття дитиною. В позові зазначає, що з 2007 року проживали з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу та в 2009 році у них народився син [PERSON]. Відповідач визнав себе батьком дитини по що було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про народження дитини. З 2010 року позивач та відповідач припинили спільне приживання. З того часу їх спільна дитина проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання їх сина не надає. Дитина з 2012 року відвідує дошкільний виховний заклад, позивач самостійно несе витрати на харчування дитини, купує необхідний сину одяг та взуття, навчальне приладдя для занять в садочку. Дитина часто хворіє. Позивачу важко самостійно утримувати сина оскільки такі витрати складають близько 900 грн. на місяць. Позивач не працює, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.6, 10, 22), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» №5515-VI від 06.12.2012 року, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2013 року: для дітей віком до 6 років в розмірі 972 гривні. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.5) Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток. На підставі викладеного, з урахуванням матеріального становища сторін, рівності прав та обов'язків батька, матері щодо дитини, того, що відповідач постійного місця роботи та заробітку не має, виходячи з установленого Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі - стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved