Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання з тих підстав, що як стверджує, 05.08.1976 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу [INFO] року народився син [PERSON]. Батьком [PERSON] є та записаний відділом РАЦС відповідач. 20.10.2005 року їх шлюб розірвано. У даний час син повнолітній і є студентом Бершадського медичного коледжу і закінчує навчання 28 лютого 2014 року. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Вона за станом здоров'я є інвалідом третьої групи, але постійно опікується сином, утримує матеріально та займається вихованням. Відповідач є інвалідом другої групи і отримує військову пенсію, на утримання сина не надає ніякої допомоги. Просить постановити рішення, яким щомісячно стягувати по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян, на користь сина [PERSON], народження [INFO] року, на його утримання на період навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує, надав письмове заперечення, згідно з яким син [PERSON] одержував, одержує і буде одержувати від нього допомогу набагато більшу, ніж від позивачки, тільки з [INFO] року він надав допомогу сину більше 400 грн., син проживає спільно з ними в одній квартирі, займаючи окрему кімнату. Позивачка не мала права подавати позов. Оцінюючи поданісторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON], [INFO] проживає разом з батьками за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Бершадського ЖКГ від 27.08.2013 року за № 343, позовною заявою, цього факту не заперечують і сторони. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є непрацездатним, інвалідом другої групи, витрачає значні кошти на своє лікування, чого також ніхто не заперечує. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не довела, що їхній повнолітній син [PERSON] в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги і що відповідач [PERSON], будучи непрацездатним, може таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає позов необгрунтованим, незаконним, безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню в повному об'ємі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 198, 199 СК України,

Outcome: dismissed