Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом , посилаючись на те, що у 2007 році його рідний брат [PERSON] звернувся до нього з проханням бути його поручителем при отриманні останнім кредиту у фінансовій установі ЗАТ «Прокредитбанк». Влітку 2013 року він довідався, що відповідач кредит не сплачував. Відповідно банком був заявлений позов до суду, Голосіївським районним судом міста Києва було винесено рішення про стягнення боргу з відповідача та з нього, як поручителя. 07.08.2013 він повністю сплатив ці кошти на користь ЗАТ «Прокредитбанку» через Державну виконавчу службу Шевченківського району у місті Києві. Тому просив стягнути з відповідача 41595 грн. 49 коп. та судовий збір. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що у 2007 році позивача став поручителем свого рідного брата [PERSON] при отриманні кредиту у фінансовій установі ЗАТ «Прокредитбанк». Оскільки відповідач кредит не сплачував, він 07.08.2013 повністю сплатив кошти на користь ЗАТ «Прокредитбанку» через Державну виконавчу службу Шевченківського району у місті Києві. Згідно розпорядження № ВП 39788924/09 від 17 вересня 2013 року грошові кошти у сумі 41595 грн. 49 грн., які надійшли на депозитний рахунок відділу Державної виконавчої служби Шевченківського району у місті Києві перераховані: 37677 грн. 72 коп. на користь АТ «Прокредитбанк»; 3767 грн. 77 коп. як виконавчий збір УДКСУ у Шевченківському районі місті Києві; 150 грн., як витрати УДКСУ у Шевченківському районі місті Києві. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа яка відшкодовує шкоду заподіяну іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли усі права кредитора. Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved