Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

10 квітня 2013 року до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої умовами праці, в якій зазначив, що він працював на підприємствах вугільної промисловості, останнім часом - на ВП «Шахта ім., [PERSON]» ДП «Макіїввугілля». Працюючи в підземних умовах праці, він підвергався дії комплексу шкідливих виробничих факторів: пила фіброгенної дії, тяжкість та напруженість праці, виробничий шум, не благосприятливий мікроклімат, в результаті чого захворів на професійну хворобу - пневмоконіоз, антрако - сілікатоз, вузелкова форма, емфізема легень, легенева недостатність 1-2 ступеню, про що складений відповідний акт від 04 вересня 2009 року Згідно довідки МСЕК від 30.09.2009 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати працездатності в результаті професійного захворювання безстроково. Позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода внаслідок пошкодження його здоров'я, відновити яке неможливо, він став на 25 % непрацездатним від професійного захворювання і саме цей факт впливає на ступінь його моральних страждань. Він змушений тривалий час лікуватися, що призводить до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 9.000.00 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що згідно закону України «Про загальнообов’язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» з 01.04.2009 року було засновано Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, який прийняв на себе усі права та обов’язки про відшкодуванню шкоди, яка заподіяна здоров’ю при виконанні своїх трудових обов’язків. Підприємства, які зареєстровані, як платники обов’язкових внесків, щомісячно сплачують суми страхових платежів, з яких формується фінансовий фонд. Із даних коштів, особам, які постраждали при виконанні своїх трудових обов’язків сплачуються суми відшкодування шкоди, санаторно - курортне лікування, забезпечення коштами пересування, оплата стороннього медичного догляду, оплата моральної шкоди та інше. Відповідач та щомісячно сплачує обов’язкові внески в розмірі 13,5 % від фонду оплати праці підприємства. Ці фінанси використовуються на вищезазначені потреби Фонду. Тому стягнення з відповідача суми моральної шкоди фактично є подвійною відповідальністю. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено наступне. Позивач, згідно запису в трудовій книжці, працює на працював на підприємствах вугільної промисловості з 21.04.1998 року, на ВП «Шахта ім., [PERSON]» ДП «Макіїввугілля з 29.03.2000 року на підземних роботах з повним робочим днем в шахті (а.с. 9-10). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 04.09.2009 року йому встановлені професійні захворювання які пов'язані з його роботою на підприємстві відповідача (а.с.11-12). Рішенням МСЕК від 30.09.2009 року у позивача встановлена втрата працездатності на 258% (а.с. 5). Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів. Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 1 - 32/2008 року від 8.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності із пунктом 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно пункту 1 статті 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власника або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку" за змінами внесеними постановою Пленуму № 4 від 25.15.2001 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяний моральний збиток відшкодовується тій фізичній особі , права якої були безпосередньо порушені неправомірними діями інших осіб. Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, стан його здоров'я незадовільний, не може працювати. Багато часу проводить на лікуванні. Вказані обставини, які наявні у позивача, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по- новому й свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди. Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, ступеня та глибини фізичних і моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості. При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, виходячи із обставин справи, наслідків та відсотків втрати працездатності, глибини моральних страждань завданих позивачу, суд вважає, що необхідно визначити суму виплати за моральну шкоду позивачу в розмірі 4000.00 гривень.

Outcome: partial