Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позову зазначив, що він, згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2006 року, купив у ТОВ «Ізяславський Райагробуд» квартиру [ADDRESS] та являється її власником. Однак користуватися даною квартирою він не може, оскільки відповідач [PERSON], до укладення даного договору, завіз у квартиру свої особисті речі, меблі, які до цього часу там знаходяться та добровільно їх забрати та звільнити квартиру не погоджується, чим чинить перешкоду у користуванні власністю. Тому [PERSON] і звертається до суду з позовом зобов’язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом звільнення приміщення від майна, яке там неправомірно знаходиться, а також стягнути із відповідача 2000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги в частині звільнення житлового приміщення підтримали, в частині стягнення моральної шкоди відмовилися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив звільнити квартиру від своїх речей, при цьому зазначив, що у нього до позивача є також вимоги матеріального характеру. Суд, заслухавши позивача [PERSON], його адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 27 грудня 2006 року купив квартиру за №6 в будинку №99 по вул.Жовтнева в м. Ізяслав Хмельницької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.12.2006 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяславський райагробуд» та ним, який посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3096, копією витягу з Державного реєстру правочинів №3400824 від 27.12.2006 року. Право приватної власності на зазначену квартиру було зареєстроване [PERSON] в реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.06.2007 року, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до купівлі [PERSON] квартири проживав у ній, однак, достовірно знаючи про існування договору купівлі-продажу квартири та її нового власника, квартиру від свого особистого майна та меблів не звільнив, хоча і неодноразово про це попереджався. Крім того, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.06.2010 року у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Ізяславський райагробуд», [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на неї, усунення перешкод в користуванні квартирою та переведення прав і обов’язків покупця, було відмовлено. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2010 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2011 року було залишено без змін, про що свідчать копії даних ухвал. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім» ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, чим порушує його права як власника, а тому права власника слід відновити, [PERSON] зобов’язати усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом звільнення зазначеної квартири від майна. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому у даному випадку з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати за надання правової допомоги адвокатом. На підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150, 155, 156 ЖК України,

Outcome: approved