Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач 30.11.2012 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS] м. Дебальцеве та є споживачем житлово-комунальних послуг. Однак, в порушення п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач оплату за надані послуги не вносить та станом на 01.03.2012 року утворилася заборгованість в сумі 11445 грн. 92 коп. Просили стягнути вказану суму заборгованості та судовий збір в сумі 107,30 грн. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю Шепеленко Н.М., підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила позов задовольнити, а також просила залучити до справи в якості співвідповідача [PERSON]. Ухвалою Дебальцевського міського суду від 09.04.2013 р. до справи було залучено в якості співвідповідача [PERSON]. Згідно Актового запису про смерть від 18.01.2011 р. [PERSON] померла [INFO].(а.с.38) В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, до суду надала заперечення, за змісту яких вбачається, що комунальні послуги у вигляді централізованого опалення їй не надаються, у зв'язку з відсутністю приладів опалення. Таким чином, фактично послуга з опалення її квартири не надається з вересня 2007 року, про що позивач був повідомлений, проте позивач, будучи повідомленим про відсутність приладів опалення в її квартирі, продовжує здійснювати їй нарахування.(а.с.16) Вважає дії позивача неправомірними, оскільки позивач був повідомлений про відсутність приладів опалення, проте продовжував здійснювати їй нарахування за опалення, яке вона фактично не отримувала. Договір про надання їй послуг з опалення з позивачем вона не укладала. Крім того власником квартири [ADDRESS] віна стала 16.06.2007 року, а позов пред'явлений за період з 01.01.2007 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заперечення відповідачки, та зазначив, що з 1 січня 2006 року Закон України «Про житлово - комунальні послуги» зобов'язує укласти договір, а з ними договір не укладався, а відтак якщо немає договору немає жодних юридичних підстав для стягнення зобов'язань по сплаті комунальних послуг, як й немає самих зобов'язань. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заперечення відповідачки, просив суд застосувати позовну давність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідок СГІРФО Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. (а.с.8-10). Відповідно до довідки ЦЖКГ (а.с.4) особовий рахунок по оплаті за квартирну плату та комунальні послуги відкритий на відповідача - [PERSON] [NUMBER](а.с.5). В судовому засіданні було встановлено, що право власності відповідачка [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було нотаріально посвідчено 23.05.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 15107438.(19,20). Так, відповідно до нарахування заборгованість за комунальні послуги, наданої позивачем, відповідач має заборгованість за надані послуги з опалення, квартплату, в розмірі 11445 грн. 92 коп. за період: на 1.01.2007 року - 1890,09 грн., та з 1.01.2007 року по 01.03.2012 року - 11445,92 грн. (а.с.5,6). Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Таким чином, обов'язок по сплаті житлово - комунальних послуг покладений на власників житлових приміщень або їх наймачів, які отримують житлово - комунальні послуги від суб'єкта господарювання. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 16.06.2007 року(а.с.19) Таким чином, враховуючи те, що обов'язок по оплаті житлово - комунальних послуг, постачальником яких є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі відокремленого підрозділу Миронівська ТЕС, у відповідача виник з моменту набуття права власності на квартиру [ADDRESS] м. Дебальцеве, а саме з 16.06.2008 року, то відповідно вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги за період з 01.01.2007 року по 16.06.2007 року на суму 3154 грн. 1 коп. є необгрунтованими. За змістом ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, в тому числі й на комунальні послуги - ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо ). Згідно з п.18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 3 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, за власником житлового будинку органом місцевої державної влади закріплюється прибудинкова територія; згідно з п.4 вказаних Правил власник житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. П. п. 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, встановлений обов'язок власників, наймачів та орендарів житлових приміщень своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за житло або оренду квартири, комунальні послуги та інші. Відповідно ж до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. В своїх запереченнях відповідач [PERSON] зазначає, що вона не повинна сплачувати за житлово - комунальні послуги через те, що між нею і позивачем договір про надання цих послуг не укладався. Однак суд відхиляє дані доводи відповідача з таких підстав. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо). З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на оплату комунальних послуг, проте позивач з відповідачем, фактично, знаходилися в договірних відносинах по наданню житлово-комунальних послуг і користування такими послугами, які випливають із зазначених вище нормативно-правових актів. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідач був споживачем цих послуг та не виконував зобов'язання з їх оплати. Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтями 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дійсно, передбачено укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ні «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», не передбачені випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг, має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не свідчить про відсутність між ними договірних правовідносин щодо надання послуг з опалення. Також відповідач в наданих запереченнях зазначила, що жодних послуг у вигляді централізованого опалення від позивача вона не могла отримували, оскільки її квартира з 2007 року відключена від системи центрального опалення. На підтвердження вказаної обставини відповідачка дійсно зверталась до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із заявою про перерахунок опалення, у зв'язку з тим, що їх квартира відключена від система центрального опалення.(а.с.16) Згідно з п.25 вказаних Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води визначена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 та зареєстрованим Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за №1478/11758. Так, відповідно до вказаного Порядку, для вирішення питання щодо відключення житлового будинку від мереж його власник повинен звернутися до комісії з заявою про відключення, до заяви має додаватися копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питань про відключення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками приміщень житлового будинку. Таким чином, законом на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачена можливість відключення окремих квартир в багатоповерховому будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а встановлене, що таке відключення можливе тільки для всього багатоповерхового будинку за згодою всіх власників приміщень в будинку з дотриманням певного порядку та процедури відключення. З матеріалів справи вбачається, що, визначена даним порядком процедура відключення від централізованого опалення ними (відповідачами) дотримана не була, тому позивачем нарахування оплати за теплопостачання проводилось у відповідності із діючими тарифами. Щодо заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості, суд вважає наступне. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Так, до суду позивач з вказаною позовною заявою звернувся 30.11.2012 року. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до суду 17.04.2012 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказаний період та щодо вказаної суми. (а.с. 15). Тобто перебіг строк позовної давності було перервано, і позивач має право на звернення з вимогами про стягнення заборгованості, починаючи з 17 квітня 2009 року. Посилання відповідача [PERSON] на те, що проведена нею оплата житлово - комунальних послуг у вересні, жовтні, листопаді, та грудні 2011 року, в січні, лютому, 2012 року, не свідчить про переривання строку позовної давності, бо вони проводили оплату поточних платежів, суд не приймає до уваги через наступне. Так, як вбачається із нарахувань відповідачі частково у вересні 2011 сплатили вартість наданих послуг позивачу в сумі 200 грн., в жовтні 2011 року -200 грн., в листопаді 2011 року - 200 грн., в грудні 2011 року - 300 грн., в січні 2012 року - 100 грн., в лютому 2012 року - 200 грн., (а.с. 5,6). Будь-яких доказів, як-то надання квитанцій, які б вказували на вид платежу, період за який проводилась оплата які б свідчили про проведення відповідачами оплати поточних платежів, а не внесення плати за минулий час, відповідачами надано не було, а відтак позивач правильно визнав їх як оплату в погашення існуючого боргу. Таким чином, з урахувань того, що останній платіж вартості наданих житлово - комунальних послуг відповідачами здійснено у лютому 2012 року, то враховуючи вимоги ст.. 264 ЦК України, строк позовної давності закінчується в лютому 2015р., а позов заявлений до суду 30.11.2012 року, тому позивачем строк позовної давності не пропущений. Враховуючи викладене з відповідачів на користь позивача належить стягнути заборгованість за надані житлово - комунальні послуги за період з 16.06.2007 року по 01.03.2012 року в сумі 8291 грн. 82 коп. (11445,92 грн. (загальна сума заборгованості) - 3154,1 грн. (заборгованість за період з 01.01.2007 року по 16.06.2007 року), оскільки зазначена сума нарахована відповідно до діючих тарифів за дану послугу і розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунками.(а.с.5,6) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, в силу ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 53 грн. 65 коп. На підставі ст.162 ЖК України, ст.ст. 11, 218, 257, 261, 264, 267, 509, 510 ЦК України ст.ст. 13,19,20,21,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та,

Outcome: partial