Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

ПАТ«Державний експортно-імпортний банк» в особі філії в м. Хмельницький звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації місця проживання, в обґрунтування якого вказав, що між ВАТ «Укрексімбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрексімбанк») в особі філії в м. Хмельницькому та [PERSON] укладені кредитні договори № 70307С50 від 03.08.2007р., за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 137,0тис.доларів США зі сплатою 14,0% річних та кінцевим строком погашення 01.08.2014р., договір № 70308С13 від 14.03.2008р., за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 33,0тис. Євро зі сплатою 12% річних з кінцевою датою погашення 12.03.2018р. В забезпечення виконання зобов'язання за даними договорами між позивачем та [PERSON] 14.03.2008р. укладено іпотечний договір № 70308Z21, відповідно до якого в іпотеку банку передано земельну ділянку площею 1000,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та цегляний житловий будинок площею 174,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. [PERSON] порушені свої зобов'язання. Банк звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами, і 24.03.2009р. та 17.04.2009р. Хмельницьким міськрайонним судом винесені рішення, згідно з якими вирішено стягнути з [PERSON] 126953,17 доларів США та 33861,02 Євро. З метою виконання зобов'язань за кредитними договорами 26.12.2008р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі № 70308Z21 від 14.03.2008р. 04.04.2012р. відповідачам були направлені повідомлення з вимогою про добровільне звільнення протягом одного місяця, не зважаючи на отримані повідомлення відповідачі продовжують проживати в іпотечному будинку, у зв'язку з чим банк звернувся до суду про примусове виселення відповідачів з іпотечного будинку [ADDRESS] та зняття з реєстрації місця проживання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], для якого іпотечний будинок є єдиним місцем постійного місця проживання. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в спірному будинку до передання його в іпотеку, є особами похилого віку у зв'язку з чим не можуть бути виселені. Представник третьої особи Служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засідання позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав що неповнолітній [PERSON] та його батьки [PERSON], [PERSON] не можуть бути виселені із житлового будинку. Представник третьої особи Хмельницького міського відділу УДМС України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій справу просить слухати за відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. ВАТ «Укрексімбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрексімбанк») в особі філії в м. Хмельницькому та [PERSON] укладені кредитні договори № 70307С50 від 03.08.2007р., за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 137,0тис.доларів США зі сплатою 14,0% річних та кінцевим строком погашення 01.08.2014р. та договір № 70308С13 від 14.03.2008р., за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 33,0тис. Євро зі сплатою 12% річних з кінцевою датою погашення 12.03.2018р. В забезпечення виконання зобов'язання за даними кредитними договорами між позивачем та [PERSON] 14.03.2008р. укладено іпотечний договір № 70308Z21, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого в іпотеку банку передано земельну ділянку площею 1000,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 6810100000.21.002.0053, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку ЯД 014617, виданого 24.04.2007р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2006р. № 9564, та цегляний житловий будинок площею 174,6 кв.м., житловою 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], реєстраційний номер 19957696, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 16.08.2007р. управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення № 879 від 09.08.2007р. Згідно з умовами договору загальна заставна вартість предмета іпотеки становить 1201800грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2009р. задоволено позов ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Хмельницькому про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 70307С50 від 03.08.2007р. в сумі 126953,17 доларів США, що еквівалентно 977539,41грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2009р. задоволено позов ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Хмельницькому про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 70308С13 від 14.03.2008р. в сумі 33861,02 Євро. Заборгованість перед банком не погашена. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 5.1-5.2 іпотечного договору № 70308Z21 від 14.03.2008р. у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1.4 вказаного іпотечного договору іпотекодавець підтвердила, що внаслідок укладення цього договору не буде порушено прав та законних інтересів неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних та інших осіб, яких іпотекодавець зобов'язаний утримувати з законом чи договором. Зміст ст. 12 ЗУ «про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» іпотекодавцю роз'яснено. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться в п. 5.3 цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення, за вибором іпотекодержателя. 26.12.2008р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис на іпотечному договорі № 70308Z21 від 14.03.2008р., який направлено для примусового виконання до Першого МВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Виконавчий напис тричі повертався на підставі постанови державного виконавця в зв'язку з неможливістю реалізації та відмови стягувача від отримання в рахунок погашення іпотечного майна. Неможливість реалізації іпотечного майна пов'язано насамперед у чиненні іпотекодавцями перешкод у можливості огляду будинку, який продається. Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до довідки від 20.06.2012р. виданою комітетом самоорганізації населення мікрорайону [ADDRESS] дійсно проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з домової книги [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 18.10.2007р., [PERSON] - з 18.10.2007р., [PERSON] - з 11.07.2009р., [PERSON] - з 11.07.2009р., [PERSON] - з 16.02.2012р. Під час укладення іпотечного договору [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріусу [PERSON] заяву, в якій вказали, що права користування житловим будинком [ADDRESS] у м. Хмельницькому, який передається в іпотеку, малолітні та неповнолітні діти не мають. 30.03.2012р. [PERSON], а 03.04.2012р. [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлено письмову вимогу про добровільне виселення, яка ними отримана 06.04.2012р. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчиненні будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, повнолітніх чи непрацездатних дітей. З пункту 44 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Положення статті 12 Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", яка вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти, діють з 1 січня 2006 року. На момент нотаріального посвідчення договору іпотеки іпотекодавцем [PERSON] була надана довідка про склад сім'ї від 03.08.2007р. № 1947, видана житлово-експлуатаційною конторою № 8, відповідно до якої малолітній [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідно до листа Хмельницького міського відділу УДМС України в Хмельницькій області зазначено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані [ADDRESS] з 11.07.2009р., прибули з [ADDRESS]. Реєстрація неповнолітньої дитини [PERSON] в іпотечному будинку без відома і згоди іпотекодержателя через майже 1,5 роки після укладення іпотечного договору не може бути підставою для відмови у виселенні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без надання іншого житла підлягають задоволенню. Щодо вимог про зняття реєстрації місця проживання відповідачів, то відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з наведеного зазначені позовні вимоги не підлягають судовому розгляду, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 107,30грн.

Outcome: approved