Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказав, що на підставі охоронного свідоцтва № 3 від 19.03.2010 року , виданого комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів двохкімнатну квартиру, жилою площею 28,48 кв.м. за адресою: [ADDRESS] збережено та заброньовано за [PERSON] та [PERSON] Він у 2012 році, погодився на пропозицію [PERSON] та [PERSON], переїхати жити у квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій вони мають право користування у зв'язку з бронюванням за нею цього житла. У червні 2012 року [PERSON] та [PERSON] виявили бажання зареєструвати його на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS] по довіреності через свого представника [PERSON], але йому було відмовлено відповідачем [PERSON] підприємство Житлово-експлуатаційна організація № 31, так як існує заборгованість за комунальні послуги. У продовж: останнього року, за згодою наймача та членів його родини, він мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачував частково квартирні платежі виконуючи тим самим обовязки наймача. Позивач [PERSON] в судове засіданні надав заяву в якій просить позов розглянути у його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Жовтневої районної умісті Ради до суду не зявився, але ним подано заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 31 до суду не зявився, але ним подано заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в справі - Жовтневий відділ ДМС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до суду не зявився, але ним подано заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши представлені суду матеріали на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 31, [PERSON] Жовтневої районної умісті Ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Жовтневий відділ ДМС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити, за наступними підставами. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання : які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що на підставі охоронного свідоцтва № 3 від 19.03.2010 року , виданого комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів двохкімнатну квартиру, жилою площею 28,48 кв.м. за адресою: [ADDRESS] збережено та заброньовано за [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] у 2012 році, погодився на пропозицію [PERSON] та [PERSON], переїхати жити у квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій вони мають право користування у зв'язку з бронюванням за нею цього житла. У червні 2012 року [PERSON] та [PERSON] виявили бажання зареєструвати позивача на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS] по довіреності через свого представника [PERSON], але йому було відмовлено відповідачем [PERSON] підприємство Житлово-експлуатаційна організація № 31, так як існує заборгованість за комунальні послуги. У продовж: останнього року, за згодою наймача та членів його родини, він мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачував частково квартирні платежі виконуючи тим самим обовязки наймача. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення належать чоловік, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст.65 Житлового кодексу України наймач в праві в установленому порядку за згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, чоловіка, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи вселені в якості членів сім'ї, набувають рівних прав користування житлового приміщення з іншими членами сім'ї, якщо при вселені між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У статті 106 Житлового кодексу України чітко вказано, що член сім'ї наймача вправі вимагати визнання його наймачем житлового приміщення замість попереднього наймача у разі смерті або втрати ним права на житлове приміщення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, знайшли своє підтвердження, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved