Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 травня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики за яким вона надала відповідачу грошові кошти в розмірі 2500 доларів США, строком на одну неділю до 02.06.2007 року. Даний договір укладено на умовах строковості та зворотності. Відповідач умови договору порушив та у визначений строк грошові кошти не повернув, що свідчить про невиконання з боку відповідача взятих на себе грошових зобов’язань. Оскільки відповідач не виконав умови договору позики, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 2500 долів США, що еквівалентно 19982,50 грн. (2500х7,993) , 3% річних в розмірі 3746,72 грн., в також інфляційні витрати в розмірі 15811,22 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 395,40 грн. В судове засідання позивачка не з’явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити на підставах викладених в ньому,проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, тому суд, вважає можливим розглядати справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК, передбачено, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи судом встановлено, що 26 травня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2500 доларів США. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики позивачем в судове засідання був представлений оригінал договору позики, відповідно до якого, [PERSON] зобов’язувався повернути суму позики до 02.06.2007 року, однак свій обов’язок належним чином не виконав та грошові кошти не повернув. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтю 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідач відповідно до укладеного договору позики, повинен виконати своє зобов'язання, яке ним порушене, та повернути позивачу позику в сумі 2500 доларів США. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу України від 25 серпня 1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в України» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Тому, стягненню підлягає сума 2500 доларів США за курсом Національного банку України, що на день ухвалення рішення становить (7,993 гривень за 100 доларі) 19982,50 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення інших сум за порушення строків виконання основного зобов’язання, то суд проходить до наступного. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальності боржника за порушення грошового зобов’язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з червня 2007 року по серпень 2013 рік складає 3746,72 грн. (3% / 12 місяців х 75 місяців прострочення х 19982,50 грн.) Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення грошових заборгованості за договором позики та стягнення 3% річних за прострочення термінів повернення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають оскільки офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, визначення в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики індексу інфляції, пов'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Як встановлено в судовому засіданні позика позивачем надавалася відповідачу у доларах США, а не в національній валюті, і при перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну був урахований офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України на час пред'явлення позову. У зв'язку з викладеним, при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватись індекс інфляції, який установлений відносно гривні, а не іноземної валюти. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 237,29 гривень, що підтверджуються наданими квитанціями.

Outcome: partial