Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

В лютому 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вищого професійного училища №21 (далі ВПУ №21) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, моральної (немайнової) шкоди. В позовній заяві [PERSON] вказувала, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах з травня 2009 року. 05.08.2010 року була звільнена з посади заступника директора з АГЧ на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням строку дії контракту. В день звільнення та в подальшому, відповідач в порушення трудового законодавства не видав їй належно оформлену трудову книжку. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11.10.2012 року ВПУ №21 було зобов'язано видати їй трудову книжку з відповідними записами. Зазначене судове рішення було виконано і трудову книжку видано лише 28.11.2012 року, тобто через 27 місяців та 23 дні. Посилаючись на викладене та порушення відповідачем відносно неї трудового законодавства, [PERSON] просила стягнути з відповідача 55155,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки та 50000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди. Під час судового розгляду справи [PERSON] та її представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні в повному обсязі. Представник ВПУ №21 позов [PERSON] не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність вини учбового закладу відносно несвоєчасного отримання позивачем трудової книжки. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами, дослідивши матеріали цивільної справи №2/1412/3291/2012 за позовом [PERSON] до ВПУ №21 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримки у видачі трудової книжки; вини власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ВПУ №21 з 25 травня 2009 року, працюючи на різних посадах. З 05.08.2009 року вона за контрактом виконувала обов'язки заступника директора з АГЧ і з 05.08.2010 року була звільнена з цієї посади у зв'язку з закінченням строку дії контракту, на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. І в день звільнення і в наступні дні після цього [PERSON] була на роботі, передаючи товарно-матеріальні цінності (акти від 11 і 13 серпня 2010 року), однак трудова книжка їй не була видана. Не видана вона їй і на час розгляду справи апеляційним судом. Викладені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11.10.2012 року, яким частково задоволено позовні вимоги [PERSON] Постановлено стягнути з ВПУ №21 на користь [PERSON] 5000 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов'язано ВПУ №21 повернути [PERSON] трудову книжку з відповідними записами. Отже є встановленим факт затримки відповідачем видачі [PERSON] трудової книжки при звільненні та що така затримка мала місце саме з вини ВПУ №21., а тому суд критично оцінює та не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність їх вини. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст.ст.47,235 КЗпП України. Трудову книжку відповідачем видано [PERSON] 28.11.2012 року, що підтверджується актом державного виконавця від 28.11.2012 року. Строк затримки видачі трудової книжки позивачу склав 27 місяців і 23 дні. Відповідно довідки від 31.07.2012 року, виданої відповідачем, середня заробітна плата [PERSON] складала 1999,18 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55155,96 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Крім того, суд констатує, що внаслідок затримки видачі трудової книжки, що мало місце з вини відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, а тому відповідно до ст. 237-1 КЗпП України вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Враховуючи тривалість і характер заподіяної позивачу шкоди, суд вважає достатнім стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial