Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

У вересні 2013 року представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 21 серпня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» (далі - Банк), був укладений кредитний договір № CL-002/917/2007. Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 Кредитного договору. Зазначає, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року та у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно ст. 514 до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 22 600 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99% річних. Кредитні кошти надавались Банком на підставі Кредитної заявки Позичальника від 21 серпня 2007 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку. В свою чергу, Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. Представник позивача вказує, що Позичальник порушує вимоги умов Кредитного договору, а саме не виконує належним чином, в обумовлені строки зобов'язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій Кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов'язків за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 04 червня 2013 року становить 18 918 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімнадцять) доларів США і 89 центів, що еквівалентно 151 218 (сто п'ятдесят одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень і 69 копійок, за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 581 461 (п'ятсот вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня і 82 копійки, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 16 328 доларів США і 17 центів; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 590 доларів США і 72 цента; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 581 461 гривня і 82 копійки. Враховуючи вище викладене, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року в розмірі 18 918 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімнадцять) доларів США і 89 центів, що еквівалентно 151 218 (сто п'ятдесят одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень і 69 копійок, за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 581 461 (п'ятсот вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня і 82 копійки, що разом складає 732 680 (сімсот тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 51 копійку. Також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441 гривню. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вказала, що дійсно 21.08.2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CL-002/917/2007. Також просила, в разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір нарахованої пені за прострочення сплати кредитних коштів, оскільки її розмір є високим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом та є значною сумою. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши та проаналізувавши наявні в справі докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» (далі - Банк), був укладений кредитний договір № CL-002/917/2007. Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 Кредитного договору (а.с. 6-9). За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 22 600 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99% річних. Кредитні кошти надавались Банком на підставі Кредитної заявки Позичальника від 21 серпня 2007 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку (а.с. 11). Згідно з вимогами Кредитного договору, Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, зокрема п. 2 частини № 1 Кредитного договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Позичальником щомісяця, згідно Графіку повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 10). Відповідно до п. 3.1.1 частини № 2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Судом також встановлено, що 05 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № № CL-002/917/2007 від 21 серпня 2007 року (а.с. 12-13). Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Ст. 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 21 серпня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «ОТП Банк» (далі - Банк), правонаступником якого, в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № CL-002/917/2007, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому Кредитним договором № CL-002/917/2007 видав Позичальнику кредитні кошти, шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 22 600 доларів США з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку, на підставі Кредитної заявки Позичальника від 21 серпня 2007 року (а.с. 11). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується зібраними у справі доказами, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе обов'язків за Кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21 серпня 2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 04 червня 2013 року становить 18 918 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімнадцять) доларів США і 89 центів, що еквівалентно 151 218 (сто п'ятдесят одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень і 69 копійок, за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 581 461 (п'ятсот вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня і 82 копійки, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 16 328 доларів США і 17 центів; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 590 доларів США і 72 цента; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 581 461 гривня і 82 копійки. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21 серпня 2007 року (а.с. 15) та виписками з рахунку клієнта, які містяться в матеріалах справи, наданими представником позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань із повного погашення всієї суми заборгованості за договором, чим порушила умови договору, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості. Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору дає право Банку достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у Позичальника. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року та у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] (а.с. 34). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № CL-002/917/2007 від 21.08.2007 року. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору та порядок погашення заборгованості, передбачений договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору. Згідно ст. 549, ч. 1 ст. 550, ст. 551, ст. 552 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Плата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, матеріальне становище. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та розмір пені, а також ступінь виконання зобов'язання, з урахуванням обставин справи та виходячи з розміру основної заборгованості по кредиту, враховуючи те, що розмір пені в сумі 581 461,82 грн. значно перевищує розмір збитків, вважає, що розмір пені є високим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом та є значною сумою, а, отже, вбачає підстави для зменшення розміру пені за прострочення строків виконання зобов'язань до 150,000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: partial