Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

07 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 30 вересня 2000 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через непорозуміння, що призвело до взаємного відчуження. Шлюбні відносини фактично припинені з січня 2012 року, примирення та збереження сім"ї неможливе, спору про розділ майна на даний час не існує, діти залишаються проживати з матір"ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. (а.с. 10, 21) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, позовні вимоги визнає (а.с.18) Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року, який зареєстрували у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 121576, актовий запис № 85 /а.с. 3/. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 159115 (а.с. 8) та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 225921 (а.с. 9) Суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Діти за спільною згодою залишаються проживати разом з матір»ю. Спору про майно між сторонами, на час розгляду справи, не існує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved