Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «РАЙП», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 24.06.2012 року сталась дорожньо-транспортна пригода з його участю. Інший учасник ДТП - [PERSON], був визнаний винним в ДТП, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТДВ «Страхова компанія «РАЙП». Страхову компанію було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно звіту вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21150 д/н [NUMBER] становить 6468 грн. 61 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» страхове відшкодування в сумі 5958 грн. 61 коп., пеню в сумі 624 грн. 91 коп., 3% річних в сумі 131 грн. 29 коп., 500 грн. витрат на проведення незалежної експертної оцінки та 3000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] 510 грн. франшизи; судові витрати стягнути з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явились, повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 24.06.2012 року о 13:15 годині керуючи автомобілем Daewoo, д/н [NUMBER] по вул. Петровського в м. Донецьку ігнорувавши вимоги дорожнього знаку, не надав перевагу в русі іншому автомобілю - ВАЗ 2115 д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Відповідно до постанови Петровського районного суду м. Донецька від 02.08.2012 року, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 24.06.2012 року діяв, укладений між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «РАЙП», договір обов'язкового-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/5194194, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Daewoo, д/н [NUMBER] (а.с.16). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. [PERSON] 05.10.2012 року звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9). Пунктом 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» в судове засідання не надано доказів того, що було здійснено виплату страхового відшкодування, або ж прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Оскільки позивач зазначає, що жодних листів від відповідача не отримав, а тому відповідачем рішення не прийнято, такі дії відповідача порушують вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року представником позивача до ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» направлявся адвокатський запит з вимогою надати інформацію щодо стану розгляду заяви [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.11), але жодної відповіді не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди 24.06.2012 року автомобіль ВАЗ 21150 д/н [NUMBER], власником якого є позивач отримав пошкодження, які згідно звіту про незалежну оцінку №09/07-1М від 09.07.2012 року складають 6468 грн. 61 коп. (а.с.14-15). Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ст. 36 передбачає, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтею 12 вищевказаного закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно полісу обов'язкового-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» франшиза становить 510 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 5958 грн. 61 коп., а з відповідача [PERSON] - 510 грн. франшизи. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи позицію викладену в узагальненнях судової практики Верховного Суду України, щодо розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, та яка встановлює таке, що оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Частиною 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня станом на 15.10.2013 року в сумі 624 грн. 91 коп. ((5958 грн. 61 коп. х 7,5% х 2 х 140 /365 / 100) + (5958 грн. 61 коп. х 7% х 2 х 64 /365 / 100) + (5958 грн. 61 коп. х 6,5% х 2 х 64 /365 / 100)) та 3% річних в розмірі 131 грн. 25 коп. (5958 грн. 61 коп. х 3% х 268 /365 / 100). Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги не підлягаю задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в пункті 5 роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки позивачем не додано жодного доказу на підтвердження того, що йому була завдана моральна шкода, крім того, не надано доказів спричинення моральної шкоди саме ТДВ «Страхова компанія «РАЙП», а також враховуючи те, що ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» не є особою, яка винна в ДТП, тому і моральна шкода не підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «РАЙП». Відповідно до ст. 22 ЦК України, також відшкодуванню підлягають витрати пов'язані з проведенням незалежної експертної оцінки в сумі 500 грн. (а.с.13). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» на користь позивача 214 грн. 26 коп. судового збору, а з відповідача [PERSON] 15 грн. 14 коп. судового збору. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial