Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-19 00:00:00

[PERSON], в особі представника -[PERSON], звернулася в суд з позовом до Великобичківської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що з 18.02.1976 року позивач проживав разом зі своїми батьками в [ADDRESS]. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], а [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Після їхньої смерті залишилось як спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами, та присадибна земельна ділянка площею 0,14 га., що розташовані за адресою, [ADDRESS]. Позивачка була єдиною дитиною спадкодавців, постійно проживала разом з батьками та прийняла спадщину. Постановою нотаріуса від 01.07.2013 року їй відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у правовстановлюючих документах відсутні підписи та печатки відповідача. Тому просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,14 га., що розташовані в [ADDRESS]. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, та просить суд, визнати за [PERSON], право власності внаслідок спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами (сарай, навіс, вбиральна, огорожа) та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель площею 0,1429 га., що розташовані в [ADDRESS]. Представник відповідача Великобичківської селищної ради - Бурса О.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області - Петращук І.В. проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] являється донькою спадкодавців [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO] що стверджується свідоцтвами про смерть, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю гербової печатки у правовстановлюючому документі про право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з свідоцтв про право власності на житловий будинок, встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON], при житті належав, по 1/2 частині, [ADDRESS]. Однак з деяких суб`єктивних причини, на вказаних свідоцтвах відсутні гербові печатки Великобичківської селищної ради, отже не могли бути підставою в нотконторі, для прийняття спадщини. А також [PERSON], належала земельна ділянка площею 0,14 га., за тією ж адресою. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини" і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. В момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцями, заяви про відмову від спадщини не подавав. Дане стверджується довідкою виконкому Великобичківської селищної ради № 2847/02-14 від 20 червня 2013 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання від шкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved