Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить поновити строк позовної давності, стягнути відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги у сумі 7424,09 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач є абонентом КПТМ, отримує комунальні послуги з водо- та теплопостачання, не проводив оплату за надані послуги, у зв'язку з чим за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року виникла заборгованість в сумі 7424,09 гривень. Боржник неодноразово повідомлявся про вказану заборгованість через контролерів даного сектору, а також шляхом надання квитанцій на оплату спожитих послуг, проте заборгованість не погашена. Позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності, в якому зазначено, що заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію складає десятки мільйонів гривень, ця заборгованість зростає не зважаючи на заходи щодо її стягнення. Таким чином, підприємство опинилося у важкому фінансовому становищі, для погашення заборгованості за послуги з теплопостачання КПТМ звертається до суду за захистом порушеного права, але у зв'язку з величезною кількістю споживачів, підприємство не має можливості відразу пред'явити позови до всіх неплатників. Позивач просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та відносити пропущений процесуальний строк. У судове засідання представник позивача Рябченко Т.С., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, ка позивача надала суду заяву про підтримання позовних вимоги та розгляд справи без представника позивача. Також, представник позивача надала суду письмові пояснення щодо застосування строку позовної давності, якими пояснила наступне. Відповідач [PERSON] в липні 2009 року погасила заборгованість за комунальні послуги на суму у розмірі 1000 гривень, а в серпні 2009 року на суму у розмірі 700 гривень, сплативши заборгованість за період з 01.01.2009 року по 01.09.2009 року у повному обсязі. Позивач зазначає, що діями відповідача було визнано наявність заборгованості за комунальні послуги період часу з 01.01.2009 року. Таким чином, строк позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення з відповідача за спожиті комунальні послуги за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року не сплинув. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою не визнає позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. Також, відповідач надала письмові заперечення проти позову, якими просила застосувати позовну давність по пред'явлених позивачем вимог, обмежити період, за який може бути стягнуто борг. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої позивачем довідки КПТМ Харківського району Харківської районної державної адміністрації від 30.01.2013 року № 12, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 30 від 31.01.2013 року, відповідач є абонентом КПТМ Харківської району Харківської районної державної адміністрації, особовий рахунок [NUMBER], за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року заборгованість за послуги теплопостачання становить 7424,09 гривень. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п. 33 Правил надання населенню послуг з водотеплопостачання і водовідводу, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року за № 630, зі змінами і доповненнями - споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги (у випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної і гарячої води і теплової енергії - щомісяця знімати показання й оплачувати вартість наданих послуг за цими показниками і встановленими тарифами). Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги, оплата за надані послуги вноситься щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі здійснюється оплата спожитих комунальних послуг, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Як вбачається з даних відомостей нарахувань та оплат за теплову енергію, протягом часу з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року відповідачем було сплачено заборгованість за спожиті комунальні послуги на загальну суму 1700 гривень, загальна сума заборгованості за вказаний період часу з урахуванням сплачено суми становить 7424,09 гривень. 24 січня 2013 року на адресу відповідача було направлено досудове попередження за вихідним № 229, в якому міститься вимога добровільного погашення вищевказаної заборгованості. Відповідно до складеному техніком КП ТП акту від 29.01.2013 року абонент від підпису про отримання досудового попередження відмовився. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи заборгованість по оплаті опалення та централізованого постачання гарячої води не погашено. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідається або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з даних відомостей нарахувань та оплат за теплову енергію на дату 10.06.2013 року, останній платіж за спожиті комунальні послуги був здійснений відповідачем у серпні 2009 року, при цьому станом на 01.09.2009 року заборгованість за послуги водо- та теплопостачання відсутня. Таким чином, з вересня 2009 року відповідачем порушується зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих комунальних послуг. Таким чином, перебіг позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача плати за отримані послуги з водо- та теплопостачання починається з вересня 2009 року. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги 21.02.2013 року, про що свідчить штамп канцелярії Харківського районного суду Харківської області про отримання вхідної кореспонденції. При таких обставинах, позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водо- та теплопостачання протягом часу з 01.09.2009 року по 20.02.2010 року у сумі 1852, 62 гривень пред'явлені після спливу позовної давності та задоволенню не підлягають. Суду не надано належних та допустимих доказів про наявність у позивача поважних причин пропуску строку позовної давності. Знаходження позивача у тяжкому фінансовому становищі у зв'язку з наявністю мільйонних боргів споживачів за послуги водо- та теплопостачання суд не вважає поважною причиною для пропуску строку звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, заборгованість за послуги водо- та теплопостачання без врахування періоду часу з 01.09.2009 року по 20.02.2010 року, який виходить за межі позовної давності, складає 5571,47 гривень. Позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у сумі 229,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ПАТ «Мегабанк» від 05 лютого 2013 року № 341. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Обчислюючи розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що розмір задоволених позовних вимог - 5571,47 гривень складає 75,04 % від розміру заявлених позовних вимог - 7424,09 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 75,04 % від сплачених позивачем судових витрат, що складає суму у розмірі 172,14 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial