Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON] та фермерського господарства "Попова Дача", треті особи: Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області та відділу Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області, в якому просила: 1 - визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] право на постійне користування 1/3 часткою земельної ділянки для ведення фермерського господарства, загальною площею 43 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON] на праві постійного користування, згідно Державного акту на право постійного користування землею виданого на ім'я [PERSON] та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 42. 2 - Визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO], право власності на 1/3 частку фермерського господарства "Повова Дача"., код ЄДРПОУ 20898003, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, уточнивши, що просять визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку фермерського господарства «Попова дача», як цілісного майнового комплексу. В обґрунтування позову зазначили, що спадкодавець [PERSON], як засновник та власник ФГ «Попова Дача» на законних підставах набув право користування спірною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, до спадкоємців померлого [PERSON], якими є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] перейшли всі майнові (речові) права і обов'язки померлого, в тому числі права власника (засновника) фермерського господарства та право на фермерське господарство, як на цілісний майновий комплексу, яке включає нерозподілений прибуток та земельну ділянку, право користування якою належить спадкодавцеві, та якою користується вказане господарство. Додали, що кожен з спадкоємців, позивач та відповідачі, мають право на отримання в порядку спадкування після смерті [PERSON] 1/3 частки ФГ «Попова Дача» як цілісного майнового комплексу. Вказали, що право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, яке за життя належало [PERSON], теж є об'єктом спадкування, а тому за позивачем слід визнати 1/3 вказаного права, відповідно до її частки у спадщині. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що хоча спірною земельною ділянкою користується фермерське господарство, вона в нього у власності не знаходиться, також відсутні у фермерського господарства інші активи на момент відприття спадщини, частка спадкодавця у фермерському господарстві складає 0,00 гривень, а тому, в цьому випадку, відсутній предмет спадкування. Зазначив також, що спірна земельна ділянка є державною власністю, право користування якою не може відчужуватись, оскільки воно виникло на підставі державного акту, а не договору емфітевзис, а тому відсутні підстави для його спадкування. Представник відділу Держземагенства в Казанківському районі проти задоволення позовних вимог про визнання права користування земельною ділянкою заперечував за безпідставністю таких вимог. Представник Казанківської районної державної адміністрації в судові засідання, про які повідомлявся належним чином, не з'явився. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON]. Право на спадщину, що відкрилась після його смерті, мають [PERSON] та [PERSON], які відповідно є дружиною та сином померлого. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.125). Таким чином частка [PERSON] у праві на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] складає 1/3. Згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого у відповідності із рішенням 10 сесії ХХІ скликання Ради народних депутатів від 21 квітня 1992 року №10/105, [PERSON] за життя належало право постійного користування 43,0 гектарами землі для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.11). Вказаний державний акт зареєстрований в Казанківській селищній раді 27.12.2000 року за №5. Згідно нової редакції статуту фермерського господарства «Попова дача», зареєстрованого 28.02.2011 року, [PERSON] являвся засновником та членом вказаного господарства. Згідно фінансового звіту фермерського господарства на 31.12.2011 року (а.с.83) до його активів входило: з основних засобів - право користування земельною ділянкою площею 43,0 га, на яку державний акт на право користування видано [PERSON]; виробничі запаси, які згідно рядка 350 є нерозподіленим прибутком. Інші активи та Статутний капітал у фермерського господарства відсутній. 16 червня 2011 року позивачка зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 35,5 га.. яка була набута спадкодавцем за договором купівлі продажу від 11.03.1994 року. В задоволені цієї заяви їй було відмовлено в зв'язку з тим, що позивачка не подала нотаріусу державного акту на вказану земельну ділянку. (а.с.166, 173) Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с.107-240) та відповіді нотаріуса від 11.11.2013 року, позивач не зверталась до нотаріуса із заявами про видачу їй свідоцтв про право на спадщину, яка є предметом її позову по цій справі, і у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину їй не відмовлялось. Відповідно до ч.2, 3 ст. 407 ЦК України та ч. 2, 3 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, якою визначено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу. Тобто, наведені норми передбачають можливість спадкування права користування земельною ділянкою державної власності для сільськогосподарських потреб. Статтями 22, 23 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року встановлено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Питання видачі свідоцтв на право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволені позову позивачу слід відмовити, оскільки її право на отримання свідоцтва про право на спадщину, яка є предметом цього позову, не порушене.

Outcome: dismissed