Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в розмірі 41817,62 грн., посилаючись на невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за письмовою розпискою від 31.08.2011 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. З первісних пояснень представника заявника, відповідач зобов'язувалася розрахуватися за вчинення позивачем дій щодо приватизації земельних ділянок по [ADDRESS] з метою їх продажу, саме на цих земельних ділянках був розташований придбаний відповідачем в той день 31.08.2011 року житловий будинок. Безпосередньо позивач наполягав на тому, що сума боргу утворилася у зв'язку доплатою ним цих коштів продавцеві житлового будинку через їх нестачу у відповідача на час його купівлі 31.08.2011 року. Відповідач та її представники в судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що розписка від 31.08.2011 року, що є предметом судового розгляду, не підтверджує факту отримання нею позики, а є умовою розрахунку частини коштів за оформлення позивачем права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], на який розташований придбаний нею житловий будинок, але фактично взятих на себе зобов'язань він не виконав, фактично цими питаннями займався чоловік відповідача за дорученням власника проданого будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положення ст.ст.1 та 3 ЦПК України зазначають, що завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 3 цієї статті, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 1051, 1053 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. У відповідності до довіреності від 7 грудня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровим № 6024, [PERSON] уповноважила позивача бути її представником з питань, пов'язаних з продажем житлового будинку і прилеглої до нього земельної ділянки по [ADDRESS]. Як вбачається з власноручно виконаної розписки відповідача від 31 серпня 2011 року, вона зобов'язувалася повернути позивачеві борг в сумі 5 тис. доларів США. При цьому суд звертає увагу, що зазначення саме отримання відповідачем від позивача вищезазначеної суми коштів відсутнє. У відповідності до договору купівлі-продажу від 31 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровим № 2601, відповідач придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з п. 3 Договору [PERSON] до підпису сторонами цього договору отримала від покупця - відповідачки у справі кошти в сумі 70500 грн., що відповідає вартості житлового будинку та підтвердила своїм підписом відсутність до неї будь-яких претензій фінансового характеру. Як вбачається з довіреності від 29 березня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON], за реєстровим № 339, [PERSON] уповноважила саме представника відповідача - її чоловіка [PERSON] бути її представником з питань, пов'язаних з оформленням прав власності та продажу земельної ділянко по [ADDRESS]. У відповідності до договорів купівлі-продажу від 9 жовтня 2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровими № 2072 та № 2076, відповідач придбала у [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON], земельні ділянки по [ADDRESS]. Таким чином, з огляду зібраних у справі доказів вбачається, що позивачем під час її розгляду не доведено факту наявності боргових зобов'язань відповідача, а саме факту позичання йому грошових коштів в сумі 5000 доларів США, а тож його безпосередню причетність до продажу житлового будинку в с. Лосятин вул. Гагаріна, 24, та приватизації, з наступним продажем, земельної ділянки на якій він розташований, а тому суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Суд критично ставиться до посилання позивача та його представника на складену заявником 6 липня 2011 року розписку щодо отримання від чоловіка відповідача грошового авансу, що підлягає заліку в ціну будинку, оскільки це не є підтвердженням саме грошової заборгованості останньої.

Outcome: dismissed