Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат на утримання відповідача під час його навчання у вищому навчальному закладі МВС. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 28.07.2006 року №222 відповідача було зараховано на навчання на 1-й курс факультету громадської безпеки та кримінальної міліції. 21 грудня 2007 року відповідно між Прикарпатським юридичним інститутом, Управлінням міністерства внутрішніх справ України та [PERSON] було укладено письмовий договір №10/838 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі. 10.08.2009 року відносини між сторонами були повторно оформлені договором №10/259 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п.3 Договору [PERSON] був зобов‘язаний після закінчення навчання відпрацювати в ОВС не менше 3 років. Натомість, відповідача було звільнено з ОВС наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській від 26.06.2012 року за ст. 64 п. "ж" «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Постановою КМУ від 01 березня 2007 року №313 затверджено порядок відшкодування особам витрат, пов‘язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Згідно проведеного розрахунку сума фактичних витрат, пов‘язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період навчання з 01.09.2006 року по 29.06.2010 року становить 8393,07 грн. Добровільно вартість утримання в навчальному закладі відповідачем не відшкодовано. Представник позивача [PERSON] який діє на підставі довіреності в судове засідання не з‘явився, направив суду заяву у якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що вступав на навчання до Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ у 2006 році без жодних додаткових умов. Згодом, змушений був підписати договір про його підготовку у вищому навчальному закладі. Обумовлений в договорі трирічний строк не відпрацював внаслідок створення неможливих умов для роботи, відсутність належного заробітку. Заявлені вимоги про стягнення коштів вважає необгрунтованими. Зокрема в 2008-2009 навчальному році у звязку з прищначенням йому стипендії голови обласної державної адміністрації та голови обласно ради йому не виплачувалась стипендія у вузі. Отриману протягом вересня-грудня 2008 року стипендію у звязку з призначенням йому іменної стипендії він повернув у касу навчального закладу готівкою. Крім того, позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення коштів на речове забезпечення, оскільки форменним одягом, крім кітеля і штанів, вони забезпечували себе самостійно. Тому просив у позові відмовити. Суд, вислухавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до наказу начальника інституту №222 від 28.07.2006 року був зарахований на навчання до Прикарпатського юридичного інституту на факультет громадської безпеки та кримінальної міліції. Наказом начальника УМВСУ в Івано-Франківській області від 26.06.2012 року №96о/с лейтенант міліції [PERSON] звільнений за ст.64 п. «ж» (у запас за власним бажанням). Календарна вислуга на день звільнення становить 5 років 10 місяців 10 днів. Позивачем представлено суду тристоронній договір №10/838 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, який укладено між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ як виконавцем, управлінням МВС України в Івано-Франківській області як замовником та [PERSON], як майбутнім фахівцем. Позивач зазначає, що вказаний договір укладений 21.12.2007 року і є підставою для стягнення понесених витрат на утримання [PERSON] за період навчання, починаючи з 2007 по 2010 рік. Однак, відповідно до п.7.4 цього Договору, він набирає чинності з моменту його підписання. Як випливає з тексту договору, він підписаний однією з сторін 28.11.2008 року. Тому, суд вважає, що позивач вправі ставити питання про відшкодування витрат, пов‘язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ відповідно до постанови КМУ від 01 березня 2007 року №313, якою затверджено порядок такого відшкодування, починаючи з 28.11.2008 року, а не з 2007 року, як про це просить позивач. Відповідно до довідки-розрахунку №7, що подана до матеріалів справи, позивачем ставиться питання про стягнення витрат на грошове забезпечення [PERSON] в загальній сумі 6772,56 грн. Однак, виходячи з дати укладення договору, а також з того, що протягом 2008-2009 навчального року [PERSON] не отримував стипендію у вузі у звязку з призначенням йому стипендії голови обласної державної адміністрації та голови обласної ради, що підтверджується довідкою вузу (а.с.26), довідкою департаменту освіти, наукуи, сім"ї, молоді і спорту Івано-Франківської ОДА (а.с.22), то стягненню з відповідача підлягають виплачені кошти за період з вересня 2009 року по червень 2010 року в загальній сумі 2819,06 грн. Згідно Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, який затверджний Наказами Міністерства оборони України, Міністерства Фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, тощо і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 року №863/14130 витратами на речове забезпечення є витрати, повязані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Відповідно до п.2.1.3.1 утримання витрат на речове забезпечення провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальнимком речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна. Такої довідки розрахунку суду не представлено. Оскільки відповідач заявлений позов не визнав, в своїх поясненнях зазначав, що здебільшого речовим майном забезпечував себе самостійно, первинних документів на підтвердження фактично понесених витрат позивачем суду не подано, то в задоволенні вимог про стягнення витрат на речове забезепечення слід відмовити. Згідно п.4.3 Договору сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету. Аналогічна норма передбачена п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року. Таким чином, вимоги позивача про стягнення вказаних коштів на користь Львівського державного університету внутрішніх справ безпідставні. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial