Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]; та зняти її з реєстрації за зазначеною адресою. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. Разом з нею в цьому житловому приміщенні зареєстрована відповідачка. Відповідачка понад 15 років не проживає за місцем реєстрації, а проживає в іншій державі. Особистих речей відповідачки в житловому приміщенні немає, комунальні платежі він не здійснює та не несе витрат по утриманню спірної квартири. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим в даній квартирі, позивач змушена виплачувати за неї комунальні платежі. За вказаних обставин, просить задовольнити позов. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації рекомендованим поштовим повідомленням. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно довідки ТОВ «Факторія» від 26.07.2013 року [PERSON] є наймачем житлового приміщення по [ADDRESS], та разом із нею в даній квартирі зареєстрована з 19.05.1993 року дочка [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS], складеного мастером та паспортистом ТОВ «Факторія» від 26.07.2013 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але не проживає за даною адресою з вересня 1997 року и по теперішній час. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області від 20.08.2013 року, від 30.10.2013 року та від 29.10.2013 року [PERSON] [INFO] зареєстрованою не значиться. Згідно з довідки № 02.1-21956/2 від 18.12.2013 року на запит суду (вхідний № 28748 від 25.12.2013 року) Головне управління в Донецькій області Державної міграційної служби України повідомило, що перевіркою за обліками територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Донецькій області факту документування [PERSON], [INFO], паспортом громадянина України не встановлено. Відповідно до положень частин 1 та 2, п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 71 та ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пп. 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Слід зауважити, що вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Як вказує позивач, після розірвання шлюбу в березні 1990 року на підставі домовленості між нею та її чоловіком, останній забрав дитину - [PERSON] та вивіз її на постійне місце проживання до Ізраїлю. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] паспорт громадянки України не видавався. Отже, враховуючи встановлені обставини справи, та виходячи з аналізу зазначених правових норм, член сім'ї наймача (колишній член сім'ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше шести місяців. Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сторони не позбавлені вирішити це питання у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів. Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, питання щодо зняття з реєстрації місця проживання особи не є компетенцією суду, а відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів та здійснюється на підставі судового рішення. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Outcome: partial