Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10 липня 2009 року вона позичила відповідачці грошові кошти в сумі 40000,00 гривень, що підтверджується відповідною власноручно написаною розпискою. У визначений строк до 31 січня 2010 року відповідачка кошти не повернула. Позивач неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою, однак відповідач уникає зустрічей та відмовляється повернути кошти. Тому позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 48108 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 482 гривень 00 копійок. Позивач подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність та стягнути з відповідачки суму боргу позики у розмірі 48108 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 482 гривень 00 копійок. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи відповідачкою [PERSON] було власноручно написано розписку про позику грошей у позивачки [PERSON], відповідно до якої позичальник [PERSON] позичила у позикодавця [PERSON] грошові кошти 10 липня 2009 року в сумі 40000,00 гривень(а.с.16). Відповідно до розписки відповідачка [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу 40000,00 гривень до 31 січня 2010 року, однак взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала та не повернула грошей позивачці у строк, зазначений в розписці. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів про повернення зазначеної суму відповідачем [PERSON] суду не надано. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача борг за договором позики у розмірі 40000,00 гривень, 3% річних у розмірі 3388,24 гривні та інфляційну складову боргу за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у розмірі 4720,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 482, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved