Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту належності, прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину у вигляді садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який в цілому складається з: садового будинку літ. «А» житловою площею 27,2 кв.м, загальною площею 123,5 кв.м., сараю літ. «Б», альтанки літ. «В», споруди № 1-7, що відкрилась після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за життя чоловік побудував зазначений садовий будинок, але не встиг оформити право власності. Позивач, вважаючи, що спірні будівлі не порушують прав третіх осіб, в порядку ч.5 ст.376 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримуює. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 136. 03.10.2012 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 1681, було посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого до [PERSON] переходить право власності на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0629 га, надана для ведення садівництва, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] 20.10.2011 року на підставі рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.10.1994 року № 69. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Але за життя [PERSON] на зазначеній ділянці самочинно збудував садовий будинок літ. «А» житловою площею 27,2 кв.м, загальною площею 123,5 кв.м., сарай літ. «Б», альтанку літ. «В», споруди № 1-7. Згідно п. «д» ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники (користувачі) земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані чи будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, чи без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту, чи з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Всі вимоги будівельних норм під час будівництва [PERSON] дотримував, та здійснював будівництво на відведеній для цієї мети земельній ділянці та з розробкою будівельного паспорту на забудову зазначеної вище земельної ділянки від 24.05.1993 року, реєстр. № 115. Також, ОСОК «Портовик» видавався дозвіл на будівництво садового будинку (витяг з рішення № 131 від 02.09.1993 року виконавчого комітету Шабівської сільської ради народних депутатів), узгоджувалося будівництво на протязі всього часу. Однак, через похилий вік [PERSON] не зміг вчасно до оформити правовстановлюючі документи, а необхідність поліпшення умов використання будинку зростала з кожним днем. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" ,справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як зазначалося вище, позивач, після смерті чоловіка, успадкувала земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0629 га, надана для ведення садівництва, на якій розташоване зазначене самочинне збудоване нерухоме майно, а ч. 3 ст. 79 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки нотаріальним шляхом позивач позбавлена можливості отримати право власності на зазначене майно, через відсутність документів, а не визнання за нею права власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], порушує її права як спадкоємця та власника земельної ділянки.

Outcome: approved