Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за [PERSON], [PERSON], як спадкоємицями за законом першої черги право власності за кожною з них по 1/6 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11, 1/2 частина якого належала померлому 09.11.2000 року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що будинкова книга в неналежному стані і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини спадкоємцями померлого 09.11.2000 року [PERSON], а також неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини [PERSON] та іншими спадкоємцями померлої 30.12.1997 року [PERSON]. В судове засідання позивачі не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити, а також не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Згідно довідки наданої відділом адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18.09.2013 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], б. 11. Також, згідно довідки наданої відділом адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.10.2013 року, відповідач [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 11. В судове засідання відповідачі неодноразово не зявлялись, а саме, 27.09.2013 року та 24.10.2013 року, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, а саме за адресою їх реєстрації, проте конверти з судовими повістками повернулися на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивачів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 20.06.1987 року зареєстрованого за № 2/2217 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 282755 від 30.12.1997 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] померла 30.12.1997 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 16.08.1988 року за № 2/3540, [PERSON] заповіла 1/3 частину житлового будинку, розташованого в м. Ізмаїлі, по вул. Свердлова, б. 11 [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР (1963 року), частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Незаповіданою частиною майна, що залишилася після смерті [PERSON] є 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ЯК № 399344, від 28.08.1968 року, виданого міським бюро РАЦСу, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 325038 від 12.01.1991 року, виданого міським бюро РАЦСу, згідно якого [PERSON], після укладення шлюбу змінила прізвище на «Костадинову»; - син [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії ЯЖ № 578798 від 05.09.1956 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем в спадковому будинку, що підтверджено копією будинкової книги на житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) . Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 234618 від 09.11.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер 09.11.2000 року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 34783325 від 07.08.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 432167, від 24.11.1986 року, повторно виданого Ізмаїльським міськвиконкомом; - донька [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 404282 від 18.12.2002 року повторно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. - син [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 108395 від 23.11.2007 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] фактично вступивли в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали разом із спадкодавцем в спадковому будинку, що підтверджено копією будинкової книги на житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свердлова, б. 11, тобто вважаються таким, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, від 07.08.2013 року за № 1675/02-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що будинкова книга в неналежному стані і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадкоємцями померлого 09.11.2000 року [PERSON], а також неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини [PERSON] та іншими спадкоємцями померлої 30.12.1997 року [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved