Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

У квітні 2013 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], КП ЖЕП № 21 Дніпропетровської міської ради про втрату права користування житловим приміщенням та зміну договору найму. У позові й у судовому засіданні позивачка посилалася на те, що 16.09.1989 року по обмінному ордеру № 2547 сімя [PERSON] в складі трьох чоловік: основний квартиронаймач [PERSON], її син [PERSON] та онук [PERSON], вселилися в квартиру № 19 копр. № 19 в будинку № 79 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську. У 2005 році було зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON], який помер 17.03.2009 року. Позивачка вказує на те, що відповідач, який є сином її померлого чоловіка, не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, оскільки на теперішній час перебуває у місцях позбавлення волі. З урахуванням викладеного, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № 19 копр. № 19 в будинку № 79 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську; змінити договір житлового приміщення спірної квартири; зобовязати КП «Житлово експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради укласти з позивачкою окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на її імя особовий рахунок. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що на підставі обмінного ордеру № 2547, виданого бюро з обміну житлової площі виконкому Дніпропетровської міської ради, було надано квартиру № 19 копр. № 19 в будинку № 79 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську на трьох чоловік: основний квартиронаймач [PERSON], її сина [PERSON] та її онуку [PERSON] 18.03.2005 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ зроблено актовий запис № 149. 17 березня 2009 року помер чоловік позивачки [PERSON], про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ зроблено актовий запис № 387. Згідно довідки КП «ЖЕП № 21» Дніпропетровської міської ради № 787 від 28.04.2013 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач, який у квартирі не проживає через те, що відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Позивачка у своєму позові просить зняти з реєстрації відповідача у квартирі № 19 копр. № 19 в будинку № 79 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську. Однак, судом встановлено, що підставою для звернення позивачки до суду з вказаними позовом є заборгованість відповідача по оплаті комунальних послуг, хоча позивачка вимог щодо розподілу особового рахунку до суду не зверталася. Відповідно до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) відносяться чоловік (дружина) власника будинку (квартири), їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3. ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав та в порядку, передбачених законом. Решта вимоги позивачки задоволенню не підлягають, оскільки зміну договору найму приміщення квартири та зобовязання КЖЕП № 21 укласти договір найму та відкрити особистий рахунок протирічять нормам діючого законодавства, оскільки спірна квартира надавалася по ордеру [PERSON], порядок користування квартирою не встановлювався, а право позивачки щодо володіння та користування спірною квартирою відповідачем не оспорюється, будь які перешкоди з боку останнього не чиняться. Згідно зі ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України особа може звернутися до суду щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачами судовий збір підлягає стягненню з відповідача на їх користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed