Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 005, 45 гривень, а також стягнути з відповідачів пропорційно судовий збір у розмірі 440,05 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2299-1/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 841,00 доларів США з розрахунку 9,6 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 14 грудня 2007 року по 13 грудня 2014 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку ) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 2299-1/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується поруками відповідно до укладених договорів поруки № 2299-1/1/Zфпор-09 від 23 липня 2009 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. [PERSON], [PERSON], № 2299-1/2-Zфпор-09 від 23 липня 2009 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. [PERSON], [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 2299-1/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань, згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 09 квітня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 44 005, 45 гривень, з яких: тіло кредиту - 39 459,68 гривень, відсотки - 2943, 98 гривень, комісія - 1601,79 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність, позов визнає, але задовольнити його не може, так само, як і його дружина [PERSON] За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2299-1/ФКВ-07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 841,00 доларів США 00 центів на строк 84 місяці з кінцевою датою повернення - 13 грудня 2014 року. Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, метою кредитування є придбання легкового автомобіля для особистих/ сімейних потреб. Згідно п.п. 1.5. -1.7. п. 1 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом - 9,6% річних, комісія за надання кредиту - 0,1% від суми кредиту, комісія за управління кредитом - 0,15 % від суми кредиту. Відповідно до п.п. 2.6. п. 2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. 23 липня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки№ 2299-1/1- Zфпор-09. Крім того, 23 липня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки№ 2299-1/2- Zфпор-09 (а.с. 14, 15). Відповідно до п. 1-3 вказаних договорів поруки, поручителі поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 2299-1/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року, за яким останній зобов'язаний до 13 грудня 2014 року повернути кредит у розмірі 14 841 доларів США 00 центів, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідальність поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором. Поручителі і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкції та відшкодування збитків. 30 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку ) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 28-32). Згідно акту приймання-передачі № 315 кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 29 вересня 2010 року, ТОВ «Укрпромбанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв кредитні договори, договори поруки, договори застави, кредитні справи тощо згідно реєстру щодо зобов'язань [PERSON], в тому числі і щодо кредитного договору № 2299-1/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року та договорів поруки № 2299-1/1- Zфпор-09 та № 2299-1/2- Zфпор-09 від 23 липня 2009 року (а.с.27). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги як кредитора за зобов'язаннями по кредитному договору 2299-1/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року та договорами поруки № 2299-1/1- Zфпор-09 та № 2299-1/2- Zфпор-09 від 23 липня 2009 року. Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припиненнязобов'язаннявнаслідокоднос торонньоївідмовивідзобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна заборгованість відповідача за договором станом на 09 квітня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 44 005, 45 гривень, з яких: - тіло кредиту - 39 459,68 гривень, - відсотки - 2943, 98 гривень, - комісія - 1601,79 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2013 року позивачем відповідачу [PERSON] було направлено досудову вимогу, з проханням сплатити суму заборгованості. 05 березня 2013 року позивачем досудову вимогу про сплату заборгованості було направлено [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, вказані досудові вимоги залишилися відповідачами поза увагою та заборгованість не була погашена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості та відсотків підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 005 гривень 45 копійок. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує відповідачів до сплати на користь позивача пропорційно понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору по 146 гривень 68 копійок з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved