Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача зазначивши, що 12 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/2292/3/15015. Відповідно до якого [PERSON] отримала у користування кредит у сумі 24 600 доларів США, строком користування до 21 травня 2018 року зі сплатою за користування кредитом 14,5 % річних та зобовязалася погашати заборгованість в строки та розмірах, передбаченими умовами кредитного договору. Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 кредитного договору, [PERSON] взяла на себе зобовязання, щомісячно, до 15 числа кожного місяця, здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за його користування згідно графіку платежів, що є додатком до зазначеного договору. В забезпечення виконання зобовязань між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області 22 травня 2008 року за р.№ 541. Предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарським та побутовими спорудами, що знаходяться за адресою вул. Інгульська будинок № 10 село Виноградівка Баштанського району Миколаївської області. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 27 листопада 2007 року за реєстром № 2473, зареєстрованого в КП «Баштанське РБТІ» за № 130 в книзі 3 , реєстраційний номер 18951480. В порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, а саме не здійснювала оплату по кредитному договору щомісячно згідно умов договору. Згідно п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків,за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями кредитного договору відповідач [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. За порушення строків повернення кредиту та процентів відповідачу нараховано пеню за період з 02.04.2012 року по 02.04.2013 року у розмірі 13806,63 грн., за порушення строків повернення процентів нараховано пеню з 02.04.2012 року по 02.04.2013 року у розмірі 4 511,32 грн.. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 02.04.2013 року у відповідачі мають заборгованість на загальну суму 190 461, 84 грн., що за офіційним курсом НБУ на 02.04.2013 року є еквівалентом 23828,58 дол. США, а саме : -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена 149109,42 грн. (еквівалентно 18655 дол. США); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена 23034,47 грн. (еквівалентно 2881,83 дол. США); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків 18317,95 грн. (еквівалентно 2291,75 дол. США). Позивачем 24 січня 2013 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення-вимогу про порушення основного зобовязання та/або іпотечного договору. 29 січня 2013 року відповідачем було отримано зазначену вимогу, про що свідчить його підпис на зворотному поштовому повідомленні, але до цього часу не виконано порушене зобовязання та не виселився зі спірного будинку. А тому на підставі вищевикладеного просили винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором звернути стягнення на предмет застави вищевказаний житловий будинок, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомості, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності та виселити відповідача з житлового будинку по вул. Інгульська, 10 с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області із зняттям з реєстраційного обліку. А також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору. Представник позивача до суду не зявився, надавши заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду з'явилася, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. З проведеним розрахунком згодна. Відповідач [PERSON] до суду зявився. Проти задоволення позову заперечував,оскільки іншого житла не має. Вислухав відповідачів, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи ( копію кредитного договору від 12 травня 2008 року № 014/2292/3/15015, копію іпотечного договору від 12 травня 2008 року; розрахунок заборгованості по кредитному договору № 014/2292/3/15015 від 12 травня 2008 року укладеного між ПАТ «ЕрстеБанк» та [PERSON], станом на 02.04.2013 р.; офіційний курс гривні до іноземної валюти Національного банка України на 02.04.2013 року; повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту; розрахунок платежів; лист-вимога від 24.01.2013 року № 6.2.0.13.0-10/32 , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір і кожна із сторін взяла на себе певні зобовязання, позивач виконав свої зобовязання і видав грошову суму в кредит відповідачу, а відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання, тобто не здійснювала оплату по кредитному договору щомісячно. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 02.04.2013 року має заборгованість за кредитом в сумі 190 461, 84 грн.. На забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] одночасно був укладений іпотечний договір , згідно з умовами вказаного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно , а саме: житловий будинок розташований по вул.. Інгульська, 10 с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області - літ. А-1 кам., житловою площею 44,2 кв. м, загальною площею 79,2 кв. м.: до нього примикають - сарай дерев. літ. К 1; сарай кам. літ. С 1; убиральня кам. літ. Г 1, гараж дерев. літ. Ж 1, душова дерев. літ В 1, погріб кам. літ Дпб, огорожі !; питна колонка № 6, басина № 7, замощення № I, II, який належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області 27 листопада 2007 року за реєстровим № 2473, зареєстрованого в Баштанському районному бюро технічної інвентаризації 03.12.2007 року за номером 130 в книзі 3, реєстраційний номер 18951480. Відповідно до вимог ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачає продаж обтяжувачем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 18.8.1 та п. 18.9 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, сторони дійшли згоди, що іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконання на момент розірвання. Виходячи з положень п. 1.3 вищевказаного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 161489 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вартість предмета іпотеки на час укладення іпотечного договору сторонами визначена в сумі 161489 грн. Крім того, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку встановленому законом. Частинами 2 та 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК України. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк (п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають і кредитних правовідносин»). Вимога щодо виселення з житлового будинку на підставі листа банку надісланого, до прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не є підставою для задоволення вимоги про виселення відповідача [PERSON] Оскільки іпотекодавець є відмінним від особи боржника, то суд вважає за можливе одночасно стягнути суму заборгованості за кредитним договором і звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитними договором. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору по 1720 грн.50 коп. з кожного.

Outcome: partial