Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до приватного підприємства "Агрофірма "Панчеве" про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на наступні обставини. 4 липня 2011 року померла мати позивача - [PERSON] Позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2012 року успадкувала земельну ділянку, що належала [PERSON], і відповідно отримала державний акт. При зверненні до орендаря з приводу припинення договору оренди у звязку із закінченням строку його дії та повернення земельної ділянки їй було надано другий примірник додаткової угоди про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року, зі змісту якої вбачалось, що строк дії договору продовжено ще на 10 років. Вказана додаткова угода датована 30 березня 2010 року, проте зареєстрована у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі 25 травня 2012 року, тобто після смерті спадкодавця. Крім того, додаткова угода згідно до положень договору оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року та ст.654 ЦК України повинна бути нотаріально посвідчена, як і сам договір оренди, інакше вона відповідно до ст.220 ЦК України є недійсною. Враховуючи зазначене, позивач, посилаючись на ст.ст.25, 210, 640 ЦК України, ст.18 Закону України «Про оренду землі» вважає, що вчинення державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди після смерті орендодавця не тягне за собою набуття нею чинності, оскільки на момент державної реєстрації вже не існувало однієї зі сторін договору, а тому просить задовольнити позов. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю та надав суду письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи - Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області у судове засідання не зявився, проте направив у суд клопотання, згідно до якого просив суд закрити провадження по справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку ГПК України. Представник третьої особи\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, проте направив у суд заяву, згідно до якої просив суд розглянути справу без участі представника. Що стосується прийняття рішення по суті позовної заяви, то представник позивача у заяві залишив це питання на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за таких підстав. Судом встановлено, що 30.05.2003 року між [PERSON] Іллічною та приватним підприємством (ПП) "Агрофірма "Панчеве" укладено договір оренди землі. Згідно умов договору [PERSON] передала в оренду строком на 10 років ПП "Агрофірма "Панчеве" земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 5,81 га., що належала [PERSON] на праві приватної власності та розташована на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. За користування вказаною земельною ділянкою ПП "Агрофірма "Панчеве" зобов'язалось сплачувати орендну плату в розмірі 1,5 % грошової оцінки земельної ділянки. 30.03.2010 року між [PERSON] та ПП "Агрофірма "Панчеве" укладена додаткова угода про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року, яка була зареєстрована у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі 25 травня 2012 року за №352380004001192. Позивач після смерті своєї матері [PERSON] успадкувала згадану земельну ділянку та 08.11.2012 року отримала державний акт серії ЯК №455912. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ч.ч.1,3 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України). Судом встановлено, що 30.03.2010 року між [PERSON] та ПП "Агрофірма "Панчеве" укладена додаткова угода про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року, яка підписана сторонами договору. Підпис орендодавця у договорі свідчить про те, що між сторонами було досягнуто усіх його істотних умов, що передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом, встановлено, що за життя [PERSON] договір оренди землі не оспорювала, при цьому представник позивача у судовому засіданні зазначив, що не має підстав ставити під сумнів, що саме [PERSON] підписала додаткову угоду про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року, а тому суд, враховуючи положення ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України, вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що у [PERSON] не було волевиявлення на укладення договору оренди землі з ПП "Агрофірма "Панчеве" позивач суду не надав. Що стосується посилання позивача на те, що додаткова угода про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року була зареєстрована у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі вже після смерті [PERSON] сама по собі не є безумовною підставою для визнання додаткової угоди недійсною. Також безпідставними є доводи представника позивача з приводу обовязкового нотаріального посвідчення додаткової угоди про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року. Так, пунктом 18 зазначеної додаткової угоди передбачено, що зміна умов договору оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року допускається за взаємною згодою сторін і здійснюється у письмовій формі. Відповідно до ст.205 ч.1 ЦК України визначено у якій формі може вчинятися правочин, а саме в усній або в письмовій. Згідно до ст.207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено вище, укладена додаткова угода про зміни до договору № б/н оренди земельної ділянки від 30.05.2003 року підписана як орендодавцем, так і орендарем, тобто умови зазначеного договору оренди земельної ділянки та вимоги ст.ст.205, 207 ЦК України сторонами договору виконані, що свідчить про необґрунтованість доводів представника позивача. Враховуючи положення ст.3 ч.1 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України згідно якого кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, дотримуючись принципу змагальності сторін, згідно з яким саме позивач повинен довести, що її права порушені, суд вважає, позивач не довела, що її право як власника земельної ділянки було порушено відповідачем, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed