Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

17.09.2013р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві, в наданих суду 01.10.2013р. та 03.12.2013р. заявах в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 12.10.2008р. у АНД відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися більше року тому. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення просив не надавати. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності. Відповідачка в судові засідання 20.12.2013р. та 27.12.2013р. не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 07.10.2013р., шляхом вручення судових повісток та копії позову згідно вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України через КП «ЖЕП № 42» ДМР. Згідно відомостей наданих директором КП «ЖЕП № 42» ДМР вручити повістки відповідачці не має можливості через її відсутність (а.с. № 33, 40). 19.12.2013р. до суду надійшла заява відповідачки, з якої вбачається, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності (а.с. № 35). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування процесу технічними засобами, а з урахуванням того, що відповідачка надала суду заяву, з якої вбачається, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі, то суд вважає за можливе винести рішення у справі на загальних підставах, встановлених ЦПК України.. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 12.10.2008р. у АНД відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, під актовим записом № 1064 (а.с. № 3). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги, через що в родині виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин більше року. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка, в наданій суду заяві визнала в повному обсязі позовні вимоги, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. З огляду на те, що відповідачка в наданій суду заяві не ставить питання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу, то суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114грн. 71коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved