Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у вересні 2013 року до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» ( далі ТОВ «Яромир-Агро» ) про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог на те, що він з 11 березня 2013 по 23 липня 2013 року працював трактористом ТОВ «Яромир-Агро». Наказом № 245 від 23.07.2013 року був звільнений за угодою сторін. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата у сумі 8004,73 грн, яку просить стягти з відповідача. Крім того, у звязку з тим, що після звільнення він був змушений був принижуватися, неодноразово звертатися та просити у керівництва зароблені кошти, які вкрай необхідні були йому для утримання сім'ї, але йому безпідставно відмовляли, що спричинило моральні страждання та завдало шкоди, яку він оцінив у 2000 грн. та просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив стягти з відповідача заборгованості по заробітній платі, яка становить 8004,73 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Пояснив, що страждав від неспроможності отримати зароблені кошти, за які планував придбати корову для сім'ї, щоб мати молоко для малолітньої дитини та утримувати родину. Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Судом встановлено: Позивач з 11 березня 2013 року по 23 липня 2013 року працював трактористом ТОВ «Яромир-Агро». Наказом № 245 від 23.07.2013 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. (а.с.3) При звільненні позивачеві не була виплачена заробітна плата. Згідно довідки ТОВ «Яромир-Агро» від 10.09.2013 №125 заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 10 вересня 2013 року становить 8004 грн.73 коп. (а.с.12). Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю ( далі КЗпП) України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП Ураїни. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі підтверджені належними та допустимими доказами, розрахунок боргу відповідачем не оспорений, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Право на оплату праці гарантоване ст. 43 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що в результаті невиплати тривалий час заробітної плати позивач ніс додаткові затрати на облаштування свого життя, своєї сімї, не міг придбати необхідні для родини речі, тобто заборгованість по виплаті заробітної плати призвела до моральних страждань позивача, втраті ним нормальних життєвих звязків, вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя. Проте, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди повинен бути задоволений частково в сумі 500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial