Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Український Страховий Дім" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації завданих збитків - суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач ПрАТ "Український Страховий Дім" послався на те, що 26.01.2012 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ "Державний Ощадний Банк України" було укладено договір № 229781 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою, згідно із яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а позичальник зобов'язувався погашати кредит і відсотки за його користування. 25.08.2011 року між банком та ПрАТ "Український Страховий Дім" було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0025, предметом якого є майнові інтереси банка, що не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов'язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. В межах вказаного договору ПрАТ "Український Страховий Дім" був застрахований ризик невиконання, неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань. У червні 2012 року банк звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме виникнення у зв'язку із переведенням пенсії в іншу установу простроченої заборгованості за його картковим рахунком. Згідно з вимогами ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору страхування страховим випадком є факт завдання банку збитків внаслідок невиконання або часткового невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Під неплатоспроможністю позичальника сторони розуміють невиконання позичальником умов кредитної угоди по своєчасній сплаті кредиту та/або процентів за користування кредитом понад 10 (десять) календарних днів з будь-яких причин. Відповідно до пунктів 1.2, 2.7 та 2.11 кредитної угоди банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію (визначення терміну з кредитної угоди; відновлювальна кредитна лінія-надання кредиту в майбутньому окремими частинами в межах ліміту кредиту за умови сплати клієнтом в повному обсязі платежів, передбачених цим договором, при частковому погашені кредиту ліміт кредиту відновлюється) з лімітом кредиту за умови отримання позичальником заробітної плати/пенсії шляхом її зараховування на поточний рахунок; при виникненні заборгованості всі суми, зараховані на поточний рахунок, направляються на погашення заборгованості; позичальник доручає, а банк без подання позичальником окремого розрахункового документа зобов'язується дебетувати поточний рахунок в порядку договірного списання, списувати з поточного рахунку грошові кошти, що мають бути сплачені позичальником згідно із умовами кредитної угоди. Таким чином, згідно із умовами кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами здійснюється шляхом дебатування карткового рахунку позичальника, тобто з урахуванням специфіки відновлювальної кредитної лінії заборгованість за поточним рахунком може створюватись протягом тривалого періоду часу (клієнт може отримувати кредитні кошти будь-якими частинами, в будь-який час, але в рамках ліміту кредиту) та постійно змінюється з урахуванням фактично автоматичного погашення частини заборгованості за рахунок надходження пенсії/заробітної плати (клієнт має право після такого погашення знову отримати кредитні кошти, але в рамках ліміту кредиту, який відновлюється), при цьому, розмір виплаченого страхового відшкодування розрахований на підставі виписки по поточному рахунку позичальника за період з 01.02.2012 року по 08.05.2012 року. У зв'язку із цим, згідно з умовами договору страхування страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату банку страхового відшкодування в розмірі 2556 гр. 11 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 818 від 21.06.2012 року. До того ж зазначив, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, згідно із п. 8.6 договору страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник (банк) має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до страховика перейшло право вимоги до відповідача компенсації завданих збитків - суми виплаченого страхового відшкодування, при цьому, після виплати страхового відшкодування страховик звертався до позичальника із вимогою про відшкодування збитків, однак на даний момент вимоги страховика про відшкодування збитків позичальником в добровільному (позасудовому) порядку не виконані. Крім того, що відповідно до ст. ст. 1, 3, 4, 15 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Таким чином, у зв'язку із невиконанням позичальником вимог страховика про відшкодування збитків у добровільному (позасудовому) порядку страховик на підставі вимог ЦПК України з метою захисту власних порушених, невизнаних прав, інтересів змушений звернутися до Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області із позовом про стягнення з позичальника завданих збитків - суми сплаченого страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ "Український Страховий Дім" компенсацію завданих збитків (суму виплаченого страхового відшкодування) в розмірі 2556 гр. 11 коп.. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 229 гр. 40 коп.. В судове засідання позивач - ПрАТ «Український Страховий Дім» - не з'явився, подав заяву від 13.12.2013 року про розгляд справи у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує, однак уточнив та збільшив їх об'єм. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Український Страховий Дім» компенсацію завданих збитків - суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2556 гр. 11 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 гр. 40 коп.,а також витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача до суду в розмірі 102 гр.. ( а.с. 126-128) Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а. с. 126-128). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений через оголошення у пресі, яке було опубліковане у виданні Луганської обласної Ради - газеті «Наша газета» № 183 ( 3846) від 11.12.2013 року, сторінка 19 (а.с. 127, 129). Відповідач [PERSON] про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розглядсправи у його відсутності не надходило, тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. 26.12.2013 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2012 року між ВАТ "Державний Ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 229781 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с. 13-16). Відповідно до пунктів 1.2, 2.7 та 2.11 кредитної угоди банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту за умови: - отримання позичальником заробітної плати/пенсії шляхом її зараховування на поточний рахунок; - при виникненні заборгованості всі суми, зараховані на поточний рахунок, направляються на погашення заборгованості; - позичальник доручає, а банк без подання позичальником окремого розрахункового документа зобов'язується дебетувати поточний рахунок в порядку договірного списання, списувати з поточного рахунку грошові кошти, що мають бути сплачені позичальником, згідно із умовами кредитної угоди. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до положень ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Нормами ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з переведенням пенсії в іншу установу та порушенням обов'язків відповідачем щодо своєчасної повернення кредитних коштів, у останнього утворилась заборгованість перед ПАТ "Державний Ощадний Банк України" в розмірі 2556 гр. 11 коп., що підтверджується випискою з карткового рахунку за період з 01.02.2011 року по 08.05.2012 року. 25.08.2011 року між ВАТ "Державний Ощадний Банк України" та Приватним акціонерним товариством "Український Страховий Дім" було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0025 (а.с.5-11). Згідно з п. 2.1 договору страхування предметом останнього є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань за кредитними угодами, що укладені між страхувальником та позичальниками, з типовою формою якої страховика ознайомлено. Таким чином, позивачем було застраховано ризик невиконання або неналежного виконання позичальником - відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань, відповідно до кредитної угоди. У зв'язку із невиконанням позичальником - відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме, виникнення у зв'язку із переведенням пенсії в іншу установу простроченої заборгованості за його картковим рахунком, банк звернувся до страховика - ПрАТ «Український Страховий Дім" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. 20.06.2013 року позивачем ПрАТ «Український Страховий Дім" було складено страховий акт № КР-11/0025/ГО-Лг6, яким було визнано заявлену подію страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 2556 гр. 11 коп. (а.с. 23). 21.06.2013 року позивачем було сплачено на користь ПАТ "Державний Ощадний Банк" страхове відшкодування в розмірі 2556 гр. 11 коп., про що свідчить платіжне доручення № 818 (а.с. 24). Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того, аналогічне положення закріплено у п. 8.6 договору страхування. Таким чином, позивач, виплативши страхове відшкодування здобув право грошової вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за збитки, в межах фактичних витрат на сплату страхового відшкодування. ПрАТ "Український Страховий Дім" зверталось до відповідача [PERSON] з вимогами про відшкодування завданих збитків (а.с. 25 -26). На час розгляду справи зазначена сума заборгованості відповідачем [PERSON] не сплачена. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ "Український Страховий Дім" є обґрунтованим, вони підтверджені належними доказами, відповідають умовам укладеного договору і закону, а відтак вважає на необхідне стягнути з відповідача [PERSON] компенсацію завданих збитків в розмірі 2 556 гр. 11 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Звертаючись до суду, позивач ПрАТ "Український Страховий Дім" сплатив судовий збір у розмірі 229 гр.40 коп., згідно з платіжним дорученням № 112 від 06.03.2013 року на суму 229 грн. 40 коп. ( а.с.1 ) Під час розгляду даної справи позивач ПрАТ "Український Страховий Дім" також поніс витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача [PERSON] до суду в розмірі 102 грн., згідно з платіжним дорученням № 523 від 09.12.2013 року. ( а.с.128) З огляду на викладене, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Український Страховий Дім» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 229 гр. 40 коп. та витрати, пов'язані з публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача до суду в розмірі 102 гр.. На підставі викладеного,

Outcome: approved