Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень. Свої вимоги мотивує наступним: Між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачкою [PERSON] з 2008 року був укладений усний договір про зберігання ввіреного майна на колишній свинофермі колгоспу «П’ятиозерний», де останні утримували тварин: індиків, свиней, корів, нутрій та ін. протягом доби, з 08:00 год. 24.03.2013 року до 08:00 год. 25.03.2013 року чергував відповідач та повинен був охороняти (зберігати) тварин та птицю. 25.03.2013 року зранку на території с. Совхозне Красноперекопського району позивачка знайшла 11 індиків задушених та 11 індиків травмованих, які загинули протягом наступного тижня. Індики були власністю позивачки, їх загризли собаки. Вина відповідача [PERSON] полягає в тому, що він не виконав умови усного договору та на його зміні під час зберігання саме відповідачем [PERSON] тварин (індиків) на колишній свинофермі собаки, які утримувалися без прив’язу, загризли індиків позивачки в кількості 22 шт. Відповідач не зміг пояснити того, що відбулося. Спочатку [PERSON] погоджувався відшкодувати завдану [PERSON] шкоду в розмірі 6600 грн., але згодом відмовився та почав погрожувати. Позивачка та її представник звертаються до норм ст. 1166 ЦК України, згідно яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала та просять суд позов до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6600 грн. задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] вимоги підтримали, уточнили позовні вимоги, а саме послались на главу 66 ЦК України – зберігання та її положення (за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах – ст. 950 ЦК України), та наполягають на задоволенні позовних вимог – стягненні з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 6600 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнали, пояснили, що ніякий договір не укладався, позивачка, відповідач та інші дійсно тримають тварин та птицю на колишній свинофермі та чергують там, ніяких зобов’язань по збереженню птиці або тварин позивачки відповідач на себе не брав, тому не повинен відшкодовувати матеріальну шкоду. Він ніколи не обіцяв сплатити матеріальну шкоду, тварини не можуть бути предметом договору зберігання. Вислухавши вимоги позивачки та її представника, заперечення відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази , суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено: - згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена кооперативного сільськогосподарського підприємства [PERSON] має право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства «П’ятиозерний», реорганізованого в ПАФ ім.. [PERSON] с. Совхозне (а.с. 8); - згідно довідки Красноперекопського ринку середня вартість 1 кг. м’яса індички складає 50 (п’ятдесят) грн. (а.с. 7); - згідно довідки виконавчого комітету Совхозненської сільської Ради Красноперекопського району АР Крим [PERSON] тримає особисте підсобне господарство в кількості: індики – 100 шт., корова – 1 (одна) голова, теля – 1 (одна) голова, свині – 20 голів, нутрії – 25 шт.; підсобне господарство тримається в приміщенні, яке належить [PERSON] на підставі виданого їй майнового паю (а.с. 9); - згідно акту від 25.03.2013 року, складеного [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 25.03.2013 року на території колишньої свиноферми колгоспу «П'ятиозерний» в с. Совхозне були виявлені 11 тушок мертвих індичок та 11 індичок смертельно травмовані; всі 22 індички належали [PERSON], яка тримала їх на вищевказаній території та передала під охорону [PERSON] з 24.03.2013 року на 25.03.2013 року на підставі усного договору (а.с. 39); - згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена кооперативного сільськогосподарського підприємства [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства «П’ятиозерний», реорганізованого в ПАФ ім.. [PERSON] с. Совхозне (а.с. 40, 42, 44, 45, 46, 47); - згідно копій документів, завірених адвокатом [PERSON] свинарник № 81 – від. № 1 належить багатьом пайовикам, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ін. (а.с. 41, 43, 48, 49, 50, 51); - згідно довідки виконавчого комітету Совхозненської сільської Ради Красноперекопського району АР Крим [PERSON] тримає особисте підсобне господарство в кількості 10 голів свиней (а.с. 52). Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадку, коли обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, тоді вони не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до норм ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадку укладення правочину фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ст. 208 ЦК України) (тобто на суму більше 340 гривень), крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу - усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду що вони ніякого договору по охорону не укладали, а просто по черзі чергували щоб не покрали тварин та птицю, відповідальність за пошкодження чужих тварин та птиці не несли, про це договорів не складали. Зі слів позивачки їм відомо про те що її індиків погризли собаки коли чергував [PERSON], вони індиків не перераховували та не зважували. Акт від 25.03.2013 року [PERSON] О та [PERSON] підписали не 25.03.2013 року а пізніше, наприкінці липня 2013 року, на прохання позивачки, але ніхто нікому ніколи не передавав тварин та птицю під охорону,птицю не перераховували, знають про кількість зі слів позивачки. Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку що договірних відносин щодо зберігання між позивачкою та відповідачем не було, тому в суду немає підстав вважати зобов’язання відповідача [PERSON] невиконаними, а у позивачки [PERSON] відповідно немає права вимагати відшкодування шкоди. Крім того, належним чином не підтверджена сума відшкодування 6600 гривень, так як точної кількості індиків ніхто, окрім позивачки не знає ,точної ваги птиці також,тому що її ніхто не зважував, вага позивачкою була встановлена у позові самостійно,без проведення зважування,про що позивачка підтвердила у суді. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed