Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

29.10.2013р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на самочинні споруди. В обгрунтвання вказує, що 27.10.2006 року між нею [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі виробничого корпусу «И», загальною площею 2886,50 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташований комплекс будівель та споруд знаходиться в користуванні позивача на підставі тимчасової угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою № 3888. В процесі господарської діяльності позивача, протягом строку користування земельною ділянкою, виникла необхідність в будівництві споруд: літ»К»-КПП, загальною площею 16,0 кв.м., літ.»Л» - ТЕП, загальною площею 27,9 кв.м. Відповідно до технічного висновку ТОВ «Проект стар інженірін» , експлуатація самовільно збудованих будівель по [ADDRESS], вважається можливою. Забудова виконана у відповідності до державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарного законодавства. Вона зверталася до відповідача з заявою про узаконення самочинних будівель, але листом від 29.08.2013 року, їй було відмовлено. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі літ»К»-КПП, загальною площею 16,0 кв.м., літ.»Л» - ТЕП, загальною площею 27,9 кв.м., що розташовані по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляд справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача Виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не з'явився, надав клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки 09.11.2012р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу вже було винесено рішення про визнання за позивачем [PERSON] права власності на нежитлові будівлі літ»К»-КПП, загальною площею 16,0 кв.м., літ.»Л» - ТЕП, загальною площею 27,9 кв.м., що розташовані по [ADDRESS]. 14.02.2013 року апеляційним судом Дніпропетровської області було переглянуто рішення суду першої інстанції від 09.11.2012р., яке скасоване та позивачу відмовлено в задоволенні позову. Таким чином, оскільки існує спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення по вказаному спору вже було прийнято, тому просить залишити позов без розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що згідно технічного висновку ТОВ «Проект стар інженірін», а.с.6-14, експлуатація самовільно збудованих будівель по [ADDRESS], вважається можливою. Забудова виконана у відповідності до державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарного законодавства. Згідно тимчасової угоди від 28.03.2007 року, а.с.30, [PERSON] є користувачем земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] в м. Кривому Розі, угода діє до 31.03.2008 року. Згідно договору купівлі-продажу від 27.10.2006 року, а.с. 31 , позивачу [PERSON] належить нежитлова будівля виробничого корпусу «И», загальною площею 2886,50 кв.м., що розташована по [ADDRESS]. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.331 ЦК України, ч.1 ст.182 ЦК України, п.8 тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Згідно ч.3,4 ст.375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних , екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки а її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюється ст. 376 ЦК України. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом; право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Оскільки тимчасова угода № 3888 від 28.03.2007 року, була укладена строком з 28.03.2007 року по 31.03.2008 року, та згідно п.9 не надає право фактичному землекористувачу здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці без отримання на це дозволу згідно чинного законодавства України та «Правил забудови в м.Кривому Розі», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, позивачем не надано належних доказів стосовно володіння земельною ділянкою та отримання дозволу на будівництво, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для узаконення самочинних споруд та задоволення позову. Заперечення відповідача стосовно повторного розгляду справи між тими самими сторонами та про той самий предмет, суд не може взяти до уваги, оскільки рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2012 року було прийнято у справі за позовом [PERSON] до виконкому Тернівської районної у місті ради, тобто позов був до іншого відповідача, ніж у даній цивільній справі. На підставі ст.ст.182, 328,331, 375, 376 ЦК України, ст.125 ЗК України,

Outcome: dismissed