Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013 року у цивільній справі №221/4253/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні майном, мотивуючи заяву тим, що 28.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення в цивільній справі № 221/4253/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні майном. Даним рішенням позов [PERSON] задоволено частково, усунуто їй перешкоди в розпорядженні домоволодінням [ADDRESS], встановлено розмір часток власників будинку відповідно до фактичних, виділено [PERSON] в натурі її частку в будинку та припинено [PERSON] право спільної часткової власності на будинок. В частині поділу земельної ділянки під вказаним будинковолодінням в задоволені позову було відмовлено через існування рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.08.2010 року, яким поділено земельну ділянку та визнано право власності на 1/2 її частку за [PERSON] та [PERSON] На підставі вказаного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці було прийнято рішення Вінницькою міською радою від 19.08.2011 року № 390, яким анульовано записи [PERSON] та [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010900300237 від 05.03.2009 року (серія ЯЖ № 788017). 14 травня 2013 року Апеляційним судом Вінницької області скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.08.2010 року, яким поділено земельну ділянку та визнано право власності на 1/2 її частку за [PERSON] та [PERSON] Іншим рішенням, на яке посилався суд при винесені рішення в даній справі є рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2008 року, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходилась у власності територіальної громади, а використовувалась [PERSON] та [PERSON] Таким чином, дане рішення не впливає на вимогу про поділ земельної ділянки між вказаними особами, так як земельна ділянка знаходиться вже у власності вказаних осіб, більш того, власником частки [PERSON] в будинку є [PERSON], з яким на сьогоднішній день іншим шляхом, ніж в судовому порядку поділити земельну ділянку не можливо, тому що права власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON], в яких [PERSON] придбав будинок, вже не має через скасування судового рішення, а рішення Вінницькою міською радою від 19.08.2011 року № 390, яким анульовано записи [PERSON] та [PERSON]. в Книзі записів реєстрації державних актів є не чинним, оскільки воно прийнято на підставі вже скасованого рішення Ленінського районного суду м. Вінниці. [PERSON] не може розпоряджатись своєю власністю в земельній ділянці через те, що земельна ділянка не розподілена. Таким чином, [PERSON], маючи 73/100 частки в домоволодінні [ADDRESS], має право на виділення такої ж частки в земельній ділянці, а саме за матеріалами справи найбільш наближеним до ідеальної частки у власності [PERSON] в у вказаній земельній ділянці є варіант № 2, що міститься в Додатку № 3 до висновку № 1304 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 10 січня 2013 року, відповідно до якого експертом пропонується поділити вказану земельну ділянку, виділивши позивачу частку в даній земельній ділянці площею 0,0302 кв.м. [PERSON] не може розпорядитись у належний спосіб своєю власністю в будинку, оскільки відповідна частка земельної ділянки не виділена в окрему ділянку і їй не присвоєно окремого кадастрового номера, що неможливо зробити іншим шляхом, ніж судовим з огляду на вищевикладену обставину відсутності права у іншого власника будинку [PERSON] на земельну ділянку і відсутності іншого співвласника земельної ділянки [PERSON] Просить переглянути рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013 року в цивільній справі № 221/4253/2012 за нововиявленими обставинами, скасувати його і задовольнити позов повністю, усунути [PERSON] перешкоди в розпорядженні власним нерухомим майном, що чинить [PERSON] та [PERSON] не надаючи [PERSON] згоди на перерахунок часток в домоволодінні; встановити розмір часток в домоволодінні [ADDRESS], якими фактично володіють та користуються [PERSON] та [PERSON] в розмірах 73/100 частки та 27/100 частки відповідно; виділити в натурі [PERSON] 73/100 частки в домоволодінні [ADDRESS], що складається з частини будинку "А" з прибудовами "а", "а1", веранди "а 6" площею 75,4 кв.м., відповідно до фактичного користування, а саме: прихожу 1-1 площею 7,2 кв.м., кухню 1-2 площею 14,7 кв.м., вбудовану шафу 1-3 площею 1,8 кв.м., кімнату 1-4 площею 16,6 кв.м., кімнату 1-5 площею 10, 2 кв.м., санвузол 1-6 площею 3,6 кв.м., коридор 1-7 площею 2,0 кв.м., веранду І площею 3,0 кв.м., сходи II площею 1,8 кв.м., кімнату III площею 14,5 кв.м., сараї "В", "в1", погріб "п/В", літню кухню "Б", тамбур "б", криницю № 4, хвіртку № 2; поділити земельну ділянку площею 505,0 кв.м., кадастровий № 0510137000:03:033:0188, розташовану по [ADDRESS], та виділити [PERSON] частку з даної земельної ділянки площею 0,0302 кв.м. відповідно до варіанту № 2, що міститься в Додатку № 3 до висновку № 1304 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 10 січня 2013 року; припинити [PERSON] право спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] та право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 505,0 кв.м., кадастровий № 0510137000:03:033:0188, розташовану по [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] підтримали заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з наведених у заяві підстав, просять заяву задовольнити. Відповідач [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Неявка цих осіб, відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши надані докази, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи №221/4253/2012, суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення у цивільній справі № 221/4253/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні майном, яким позов [PERSON] задоволено частково, усунуто їй перешкоди в розпорядженні домоволодінням [ADDRESS], встановлено розмір часток власників будинку відповідно до фактичних, виділено [PERSON] в натурі її частку в будинку та припинено [PERSON] право спільної часткової власності на будинок. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. В рішенні суд, зокрема посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.08.2010 року визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0, 0224 га (з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.03.2012 р. про виправлення описки) за [PERSON] та [PERSON] Вінницькою міською радою на підставі вказаного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці було прийнято рішення від 19.08.2011 року № 390, яким анульовано записи [PERSON] та [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010900300237 від 05.03.2009 року (серія ЯЖ № 788017). Таким чином, правоустановчий документ на земельну ділянку, що перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] анульовано. Інших правовстановлюючих документів, які б посвідчували право володіння чи користування земельною ділянкою, яку просив виділити в корисутвання позивач, суду не надано. Дане рішення стронами в апеляційному порядку не оскаржувалося. Апеляційним судом Вінницької області від 14 травня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.08.2010 року скасовано. Також суд при винесені рішення від 28.02.2013 року посилався на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2008 року, відповідно до якого встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0.0505 га по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] відповідно до кадастрового плану, виготовленого в 2005 році ЦЕП "Сервіс-Центр" та виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0226 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,027 га. В своїй заяві заявник посилається на те, що рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2008 року не впливає на вимогу про поділ земельної ділянки між вказаними особами, так як земельна ділянка на даний час вже знаходиться у власності вказаних осіб, власником частки [PERSON] в будинку є [PERSON], з яким на сьогоднішній день іншим шляхом, ніж в судовому порядку поділити земельну ділянку не можливо, тому що права власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON], в яких [PERSON] придбав будинок, вже немає через скасування судового рішення, а рішення Вінницькою міською радою від 19.08.2011 року № 390, яким анульовано записи [PERSON] та [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів є нечинним, оскільки воно прийнято на підставі вже скасованого рішення Ленінського районного суду м. Вінниці. [PERSON] не може розпоряджатись своєю власністю оскільки земельна ділянка не розподілена. [PERSON], маючи 73/100 частки в домоволодінні [ADDRESS], має право на виділення такої ж частки в земельній ділянці, а саме за матеріалами справи найбільш наближеним до ідеальної частки у власності [PERSON] в у вказаній земельній ділянці є варіант № 2, що міститься в Додатку № 3 до висновку № 1304 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 10 січня 2013 року, відповідно до якого експертом пропонується поділити вказану земельну ділянку, виділивши позивачу частку в даній земельній ділянці площею 0,0302 кв.м. [PERSON] не може розпорядитись у належний спосіб своєю власністю в будинку, оскільки відповідна частка земельної ділянки не виділена в окрему ділянку і їй не присвоєно окремого кадастрового номера, що неможливо зробити іншим шляхом, ніж судовим з огляду на вищевикладену обставину відсутності права у іншого власника будинку [PERSON] на земельну ділянку і відсутності іншого співвласника земельної ділянки [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. Як вбачається з технічного паспорту на садибний будинок [ADDRESS] виданого КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" (інвентарна справа №7363, реєстровий №8807) розмір їх часток у будинковолодінні становить по 1/2. Згідно державного акту серії ЯЖ №788017 виданого 05.03.2009 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки кадастровий №0510137000:03:033:0188, розташованої по [ADDRESS]. В 2005 році за згодою тодішнього співласника [PERSON] позивач [PERSON] до своєї частки домоволодіння здійснила прибудову, ввела її в експлуатацію, але коли потрібно було отримати свідоцтво про право власності виникла необхідність в перерахунку часток в домоволодінні через невідповідність фактичного розміру часток співвласників документальному. [PERSON] продала свою частку іншим особам, а саме, [PERSON] та [PERSON], які продали свою частку [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.12.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2013 року по адміністративній справі №127/13390/13-а позов [PERSON] до Вінницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання протиправними та не чинними рішення Вінницької міської ради №390 від 19.08.2011 року в частині та додатку №2 до рішення Вінницької міської ради №390 від 19.08.2011 року, задоволено. Визнано протиправними і не чинними рішення Вінницької міської ради №390 від 19.08.2011 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку при поділі, анулювання записів реєстрації державних актів та видачу державних актів на право власності на окремі земельні ділянки" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку при поділі по [ADDRESS], площею 0, 0505 га, що перебуває у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], та додаток №2 до рішення Вінницької міської ради №390 від 19.08.2011 року. Постанова набрала законної сили 01.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином , у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. Як вбачається з роз'яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з ч.ч., 2,4 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з п. 19, 21 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16. 04.2004 року №7 при встановленні порядку використання земельної ділянки й розпорядження нею громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником на надану в його користування ділянку господарських будівель і насаджень суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1304 від 10.01.2013 року, розмір ідеальних часток співвласників будинковолодіння [ADDRESS] відповідно до фактичного користування становить: 73/100 - у користуванні [PERSON], 27/100 - у користуванні [PERSON] При цьому, відповідно до висновку експертизи, [PERSON] пропонується виділити: частину будинку "А" з прибудовами "А2", "а", "а-1", веранду "а-6" площею 75,4 кв.м., відповідно до фактичного користування, а саме: прихожу 1-1 площею 7,2 кв.м., кухню 1-2 площею 14,7 кв.м., вбудовану шафу 1-3 площею 1,8 м.кв., кімнату 1-4 площею 16,6 кв.м., кімнату 1-5 площею 10,2 кв.м., санвузол 1-6 площею 3,6 кв.м., коридор 1-7 площею 2,0 кв.м., веранду І площею 3,0 кв.м, сходи ІІ площею 1,8 кв.м., кімнату ІІІ площею 14,5 кв.м., сараї "В", "в-1", погріб "п/В", літню кухню "Б", тамбур "б", криницю №4, хвіртку №2., якими вона на даний час користується. Схема виділу в натурі житлового будинку "А" з прибудовами по [ADDRESS] між співвласниками відповідно до фактичного користування відображена на додатках №1 та №1.1 до висновку експертизи. Крім того, на розгляд суду пропонуються варіанти поділу земельної ділянки площею 505, 0 кв.м., зокрема варіант 2, згідно якого ідеальна частка співласників в земельній ділянці: [PERSON] 369, 0 кв. м. [PERSON] 136,0 кв.м., пропонується виділити земельну ділянку в індивідуальне користування [PERSON] 302, 0 кв. м., [PERSON] 203, 0 кв. м., відхилення від ідеального значення [PERSON] -67, 0 кв.м. менше, [PERSON] +67,0 кв.м. більше. На додатку 3 до висновку відображений варіант 2 поділу земельної ділянки між співвласниками. Позивач просить встановити розмір часток в домоволодінні [ADDRESS], якими фактично володіють та користуються [PERSON] та [PERSON] в розмірах 73/100 частки та 27/100 частки відповідно, виділити їй в натурі 73/100 частки в домоволодінні відповідно до фактичного користування, виділити частку земельної ділянки саме відповідно до варіанту №2, зазначеному в експертизі. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно свої частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки) повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. В силу вимог п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частики у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно відповідно до ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Необхідними умовами наявності нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 361 ЦПК України є те, що істотні для справи обставини існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та могли вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Істотними є обставини, які могли вплинути на вирішення справи і рішення суду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України). Cуд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Заявник, мотивуючи заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013 року у цивільній справі №221/4253/2012, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.08.2010 року, яким суд обгрунтовував рішення від 28.02.2013 року, на даний час скасоване. Суд вважає обгрунтованими такі твердження заявника, оскільки суд обґрунтовував ухвалене судове рішення скасованим рішенням від 27.08.2010 року. Відповідно до статті 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, надані сторонами докази, з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013 року у цивільній справі №221/4253/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні майном слід задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013 року у цивільній справі №221/4253/2012 слід скасувати, позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved