Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 08.09.2008 року між ним та відповідачем укладений договір позики. Відповідно до договору [PERSON] отримав від позивача 54000 гривень строком до 31.10.2009 року. Отримання грошей підтверджується розпискою. Оскільки в 2010, 2011, 2012 роках відповідач частково повертав суми боргу, пені, штрафу на загальну суму 2400 грн., просить стягнути з відповідача загальну заборгованість у сумі 90659,24 гривень, яка складається з 52500 гривень суми боргу, 2400 гривень пені, 8085 гривень інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 4738 гривень. В судових засіданнях 07 лютого та 04 березня 2013 року позивач наполягав на позові з підстав, викладених в ньому. В судове засідання 27.12.2013 року позивач не з'явився. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. На позові наполягає. Представник відповідача в судових засіданнях 07 лютого та 04 березня 2013 року заперечував проти позову, оскільки відповідач з позивачем ніякого договору не укладав та 54000 гривень не отримував. Ніяких листів-вимог він також не отримував. Жодної суми позивачу не повертав. Вважає, що його підпис на договорі та розписці підроблений. Відповідач у судові засідання 24.07.2013 року, 07.08.2013 року та 27.12.2013 року не з'явився. На його зареєстроване місце проживання надіслані повістки, які ним не отримані. Згідно з ч.1,5 ст. 77 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч.5 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, він повторно в судове засідання не з'явився, через що, відповідно до ч.5 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що 08.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики №HV103/08, відповідно до якого [PERSON] отримав 54000 гривень строком до 31.10.2009 року. Відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] 54000 гривень. Відповідно до довідки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Бобрової М.Ю. від 06.03.2013 року за №29/4-2912 оригінал договору позики №HV103/08 від 08.09.2008 року та розписка знаходяться в матеріалах кримінального провадження №12013089990000288 від 04.01.2013 року. Ухвалою суду за клопотанням відповідача була призначена почеркознавча експертиза. Згідно з повідомленням експерта НДЕКЦ від 08.11.2013 року, оскільки не оплачені витрати за проведення експертизи та не надано оригінали досліджуваних документів, то експертизу не проведено. Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано жодного підтвердження своїх заперечень проти позову. Позивачем, навпаки, надані копії договору позики №HV103/08 від 08.09.2008 року та розписка, оригінали яких позивачем передані слідчому та знаходяться в матеріалах кримінального провадження №12013089990000288 від 04.01.2013 року. Вказані договір та розписка підписані позивачем та відповідачем. Тому позивні вимоги позивачем підтверджені. Однак позов не підлягає задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності. Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Позивач вважає, що ним строк позовної давності не пропущений, оскільки строк повернення позики 31.10.2009 року припав на вихідний день, тому на підставі ч.5 ст.254 ЦК України днем закінчення строку повернення позики було 02.11.2009 року. Тому й останнім днем пред'явлення позову є 02.11.2012 року. Відповідно до штампу поштового відділення № 5 позов зданий на пошту 02.11.2012 року. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 5 ст.254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що строк позовної давності закінчився 01 листопада 2012 року, при цьому позивачем не зазначена поважність причини пропуску строку позовної давності та не заявлено клопотання про поновлення цього строку, то суд приходить до висновку про те, що позов слід залишити без задоволення у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Позивачем до позову додані роздруковані на принтері та підписані ним особисто розписки про отримання коштів від відповідача ( арк.с.19-25-а). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд не може прийняти ці розписки як належні докази часткового виконання зобов'язання, оскільки відповідач заперечує факт повернення будь яких коштів позивачу, і ці розписки підписані тільки позивачем. Більш того, ці розписки знаходяться у позивача, а не у відповідача. У зв'язку з пропуском строку позовної давності у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed