Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

У вересні 2013 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав наступне. 05 травня 2008 року було укладено кредитний договір № 221, за умовами якого позивачем, Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», було надано відповідачу - [PERSON] (далі-боржник), кредит в розмірі 146 100,00 грн. під 10,5 % річних строком на 84 місяців для купівлі транспортного засобу. В забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором, між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON], та [PERSON] був укладений трьохсторонній договір поруки № 221 від 05.05.2008 року (надалі Договір поруки), за яким поручителем за кредитними зобовязаннями [PERSON] виступив [PERSON] (надалі Поручитель). Враховуючи те, що боржник систематично порушувала умови кредитного договору, позивач у квітні 2010 року звернувся до суду із позовом про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором [PERSON], [PERSON] У звязку із цим, 22.12.2010 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було ухвалене рішення, яким суд позовні вимоги банку задовольнив, та стягнув з [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку кредитну заборгованість на загальну суму -115 465,51 грн., крім цього, були змінені умови кредитного договору в частині строку його виконання, та кінцевим строком його дії визначено день набрання законної сили рішення суду. У звязку з тим, що після ухвалення рішення [PERSON] заборгованість погашена не була, банк за період з 01.01.2012 року по 03.01.2013р. нарахував пеню на прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 295,36 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]О, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засіданні по справі не зявилися, були повідомлені про час та місце судового засідання по справі належним чином, причина їх неявки суду невідома. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що дію кредитного договору було припинено рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.12.2010р., а тому нарахування позивачем пені є неможливим. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши здобуті по справі письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого позивач, та відповідачем - [PERSON] в письмовій формі було укладено кредитний договір №221, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до умов цього договору банк зобовязався надати позичальнику для купівлі транспортного засобу грошові кошти у сумі - 146 100,00 грн., на строк до 04 травня 2015 року. Зі свого боку позичальник зобовязався щомісячно в строк до 20 числа (відповідно до узгоджено сторонами графіку), здійснювати погашення отриманого кредиту та оплачувати проценти за користування ним в розмірі 10,5 % річних, а також вносити комісійну винагороду за супроводження кредиту. Проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичну заборгованість за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до 04 травня 2015 року. Належне виконання зобовязань за Кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON], що підтверджується копією договору поруки № 221 від 05.05.2008 р., відповідно до якого останній як поручитель зобовязується перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Стаття 530 ЦК України зазначає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Наслідками порушення умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до п. 7.8. кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного Кодексу України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі, але не виключено, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього Кредитного договору. 22.12.2010р. Корабельним районним судом м. Миколаєва було ухвалене рішення, відповідно до якого з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 221 від 05.05.2008 р. на загальну суму -115 465,51 грн. та змінено умови кредитного договору в частині строку його виконання, у звязку з чим кінцевим строком його дії визначено день набрання законної сили рішення суду, а саме - 03.01.2011 р. Відповідно до умов кредитного договору банк у період з 01.01.2012 року по 03.01.2013р. нарахував пеню на прострочену заборгованість за основним боргом в розмірі - 6 295,36 грн. Про наявну заборгованість банком було повідомлено позичальника і поручителя, шляхом направлення відповідних вимог, які залишилася без задоволення. На день розгляду справи у суді заборгованість відповідачами не сплачена. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі. Крім іншого, у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань, відповідно до ст. 554 ЦК України, Поручителі також відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, тобто у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Кредитним договором № 221 від 05.05.2008 року встановлено кінцевий строк повернення кредиту та сплати процентів за його користування, а саме 04 травня 2015 року, рішенням Корабельного районного суду від 22.12.2010р. кінцевий строк виконання договору було визначено днем набрання законної сили рішення суду, а саме 03.01.2011р., але дане положення не стосується припинення кредитного договору та виконання зобовязання за ним, так як відповідно до п. 9.1. Кредитного договору № 221 від 05.05.2008р., - договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором. Враховуючи наведене, у звязку з тим, що [PERSON] заборгованість за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.12.2013р. було сплачено лише у 2013 році, тобто відбулося виконання зобовязання за кредитним договором, про що свідчить постанова Корабельного відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2013р., банк мав право на нараховування пені на прострочену заборгованість за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а також внесення інших платежів, в зв'язку з чим станом на 23 серпня 2013 року у неї виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі, яка складається з пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 295,36грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн., що був сплачений останнім при зверненні до суду.

Outcome: approved