Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

10.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області, в якому просив стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області 10000 грн., посилаючись на те, що він знаходився в трудових відносинах з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", під час роботи у виробничих структурних підрозділах ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" отримав професійні захворювання, у зв'язку з чим 06.02.2006 року Дніпропетровською обласною МСЕК йому вперше було встановлено 55% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом третьої групи безстроково. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на час виникнення спірних правовідносин (лютий 2006 року) у Фонду відсутній обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, в позові просив про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі в підтвердження обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач тривалий час працював на підземних роботах в умовах дії несприятливих виробничих факторів на підприємствах, правонаступником яких є відповідач ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", та був звільнений у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки. Працюючи у виробничих структурних підрозділах ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в шкідливих умовах на виробництві при виконанні трудових обов'язків позивач отримав професійні захворювання, про які зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання від 08 грудня 2005 року. У зв'язку з отриманими захворюваннями 06.02.2006 року Дніпропетровською обласною МСЕК №2 позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Право на отримання потерпілим виплати за моральну шкоду у разі стійкої втрати працездатності виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК, тобто у позивача таке право виникло з 06.02.2006 року, дати встановлення МСЕК втрати професійної працездатності. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який діяв з 01.04.2001 року, було передбачено відшкодування моральної шкоди Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Згідно змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року, вказана частина виключена. Пунктом 27 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року дію абз. 4 ст. 1, підп. "е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам і членам їх сімей на 2006 рік зупинено. Тобто на час виникнення спірних правовідносин щодо встановлення позивачу 55% втрати працездатності у Фонду відсутній обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Оскільки відділення Фонду на час виникнення спірних правовідносин щодо встановлення позивачу втрати працездатності у зв'язку зі зміною спеціального закону не має відповідати за завдану моральну шкоду, то в разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом. Оскільки втрата професійної працездатності позивача виникла внаслідок виконання ним трудових обов'язків, відшкодування завданої йому моральної шкоди передбачено ст.237-1 КЗпП України. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Таким чином, позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання за рахунок Фонду соцстраху, не підлягають задоволенню його вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності позивачу мало місце після 01 січня 2006 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed