Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача демонтувати огорожу із шиферу, встановлену на його земельній ділянці. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він проживає за адресою: [INFO]. Земельна ділянка, на якій розташований будинок за вказаною адресою належить позивачу на праві власності. Його сусідкою за адресою вул.Червоноарміська, 23 є відповідач по справі. В 2012 році відповідач на земельній ділянці позивача встановила огорожу із шиферу. При цьому опорою даної огорожі є іржаві металеві труби, кріплення огорожі виконано металевими штирями з боку його подвіря, які відступають на декілька сантиметрів. Внаслідок неправомірних дій відповідача він позбавлений можливості реалізувати своє законне право користування своєю земельною ділянкою, а відступаючі металеві частини огорожі можуть спричинити шкоду здоровю позивачу та членам його родини. Крім цього позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, мотивуючи свої вимоги тим, що його сусідка, відповідач у справі в 2012 році встановила в своєму будинку газове обладнання та вивела димову трубу в стіні будинку у напрямку його двору напроти вхідної двері в будинок. Двір у нього вузький, тому продукти згорання газу скупчуються у нього у дворі та через вхідні двері потрапляють в будинок. Відповідно до інформації, отриманої з Дзержинської міської ради установка димової труби у відповідача проведена незаконно. У звязку з тим, що відповідачка добровільно не бажає усунути вказане порушення, він вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 15.10.2013 року позовні вимоги були обєднані в одне провадження. Своєю заявою від 25.11.2013 року позивач уточнив позовні вимоги, просив зобовязати відповідача усунути перешкоди користування власністю, або шляхом демонтажу труби виводу продуктів згорання газу опалювального апарату, або приведення її в належний стан, а саме виведення її на відповідну висоту над прилеглою частиною даху. Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси в суді представляв адвокат [PERSON], який повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач також не зявилася до суду, її інтереси в суді за довіреністю представляв [PERSON], який позовні вимоги не визнав. При цьому він пояснив суду, що позивач дійсно проживає по сусідству з відповідачем. Також він підтвердив, що в 2012 році він встановлював відповідачці паркан із шиферу між земельними ділянками сторін. Перед встановленням паркану позивач погодився на його встановлення саме на тому місті, де він його і стоїть. Однак вже через деякий час, позивач почав предявляти претензії з приводу цього паркану. Відповідачка не погодилася на демонтування цього паркану, так як цей паркан стоїть на її земельній ділянці, позивач погодився на його встановлення відповідачкою, сам паркан встановлювати не бажав, тому кріплення паркану були зроблені з боку позивача, а чільна сторона у двір відповідачки. Вважає, що металева основа паркану ніяким чином не може спричинити неподобства позивачу та членам його родини. Що стосується труби виходу продуктів згорання газового опалювального апарату, то зазначив, що відповідачка встановила у себе газове обладнання, попередньо узгодивши всі документи з Дзержинським управління газопостачання. Саме спеціалісти міськгазу встановлювали це обладнання у неї в будинку. Крім цього зазначив, що міська СЕС перевіряла рівень концентрації забруднюючих хімічних речовин в атмосферному повітрі на подвірї позивача і вони встановили, що цей рівень не перевищує допустимі норми. Тому він не бачить будь-яких порушень прав позивача та членів його родини. Допитана в суді свідок [PERSON] показала, що вона є дочкою позивача і часто знаходиться у батьків. З приводу спору між сторонами вона суду розповіла, що в 2012 році відповідачка, коли її батьків не було вдома встановила паркан між їхніми подвірями. Дійсно батько погодився, щоб вона встановила паркан, однак коли побачив вже встановлений паркан дуже обурився, тому що металева опора цього паркана, тобто задній бік, має неестетичний вигляд, металеві кріплення паркану виконано металевими штирями, які відступають на декілька сантиметрів, і в будь який момент ними можна було поранитися. Батько намагався якось вирішити з відповідачкою цю проблему, однак вона не реагувала на його зауваження. Тоді він звернувся до Новгородської селищної ради, і комісія на місці встановила, що фактично розмір земельної ділянки батьків менше, ніж передбачено державним актом на землю, через що можна зробити висновок, що відповідачка встановила паркан на земельній ділянці їх батьків, тим самим звузивши її. Враховуючи, що встановлений паркан загрожує здоровю, або життю її батьків, а також не дозволяє використовувати свою земельну ділянку в повній мірі, вони і вирішили звернутися до суду. Також вона зазначила, що коли відповідачка встановила паркан, одразу нею в будинку було встановлено газове обладнання. Через деякий час, коли почався опалювальний сезон, батьки помітили, що труба з опалювального апарату була встановлена відповідачкою напроти входу в будинок батьків. Так як подвіря у батьків вузьке, то від труби до вхідних дверей будинку батьків відстань складає приблизно 2,5 -3 метра. Одразу вони стали примічати, що скуплення продуктів згорання газу стало скупчуватися біля будинку та через вхідні двері потрапляти в будинок. Так як вона часто буває у батьків, то вона також це помітила і в будинку відчувався якийсь неприємний запах саме від згорання газу. Батько почав висловлювати претензії відповідачки, однак вона на них не реагувала і вони звернулися до міськгазу та СЕС. В міськгазу їм сказали, що опалювальне обладнання встановлено вірно, порушень не має, працівники СЕС після вимірювання також сказали, що норми концентрації шкідливих речовин не перевищують допустимі. Однак, сморід найбільше відчувається у безвітряну погоду, і працівники СЕС цього не врахували. Тоді батько звернувся до Дзержинської міської ради, і отримав від них відповідь, що труба з опалювального апарату встановлена з порушенням відповідних Правил. У звязку з тим, що відповідачка добровільно не усуває порушення, батьки і з цього приводу також звернулися до суду. Заслухавши пояснень сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Норми, що регулюють порядок придбання та реалізації громадянами, юридичними особами та державою прав на землю, встановлені Земельним Кодексом України. Згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. У відповідності зі ст. 126 Земельного Кодексу України право власності або право постійного користування земельною ділянкою засвідчується державними актами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 14 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що позивач проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ДН № 002589, виданому 29 лютого 1996 року належить земельна ділянка площею 0,1362 га, розташована за вищевказаною адресою (а.с.7). Крім цього судом встановлено, що по сусідству з позивачем за адресою: смт.Новгородське, м. Дзержинська, вул. Червоноармійська, 23 проживає відповідач по справі, [PERSON] Відповідно до державного акту серія ДН реєстр 158, виданого 20 лютого 1995 року земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,12 га належала на праві власності [PERSON], який помер 17.04.1997 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину до відповідача, а саме [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на цю земельну ділянку (а.с. 70-71). Таким чином, позивач та відповідачка у встановленому законом порядку набули право власності на вказані земельні ділянки. Згідно із ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.153 Земельного Кодексу України власник не може бути позбавлений прав власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим Кодексом, та іншими законами України. Згідно із ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). В судовому засіданні встановлено і підтверджено поясненнями представника позивача, свідка, технічною документацією, актом обстеження земельної ділянки від 17.07.23013 року, що відповідачка, яка мешкає за адресою: смт. Новгородське м.Дзержинська, вул.Червоноармійська, 23 самовільно з порушенням встановлених меж земельної ділянки, встановила огорожу на частині земельної ділянки за адресою: смт. Новгородське м.Дзержинська, вул.Червоноармійська, 25, чим порушила законні права позивача, як власника земельної ділянки. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Крім цього, в судовому засіданні представленими фото знімками знайшли й підтвердження доводи представника позивача щодо неестетичного вигляду металевої конструкції, а саме опори, а також небезпечності виступаючих частин конструкції для життя та здоровя позивача та членів його сімї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про демонтування огорожі із шиферу, встановленої на частині земельної ділянки позивача, яка межує з земельною ділянкою відповідачки підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про демонтування труби виходу продуктів згорання опалювального апарату або встановлення її на відповідну висоту суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК). З іншого боку держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст.386 ЦК). Згідно зі ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У звязку з цим суд зазначає, що Департаментом державного санітарно епідеміологічного надзору Міністерства охорони здоровя України зареєстровані висновки державної санітарно епідеміологічної експертизи від 25.10.2005 року № 05.03.02-04/487167 «Апарати опалювальні газові побутові з водяним контуром АОГВ-7-С11, АОГВ-16-В11», від 01.10.2004, №05.03.02-04/39049 «Апарати для опалення та гарячого водопостачання газові побутового типу АОГВ (ТУ В 21571209.009-96)», від 23.12.2005, № 05.03.02-04/59896 «Апарати для опалення та гарячого водопостачання газові побутового типу АОГВ (ТУ В 29.7-31089115-001:2005)» від 29.01.2007 № 05.03.02-04/3762 «Апарати для опалення та гарячого водопостачання газові побутового типу АОГВ (ТУ В 29.7-31739402-004:2007)». За наслідками проведених досліджень зроблений висновок, що встановлення індивідуального опалення дозволяється лише за умови виведення димових газів через внутрішні або зовнішні димові канали на відповідну висоту відповідно гребня даху. Пунктом 31 «Правил безпеки систем газопостачання України» встановлено, що димові труби від газових приборів в приміщеннях повинні бути виведенні на відповідну висоту. У всіх випадках висота труби над частиною даху , яка прилягає до даху повинна бути не менш 0,5м. Такі положення закріплені в пункті Ж.15 обовязкового додатку Ж ДБН В.2.5-20-2001 «Инженерное оборудование зданий и сооружений. Внешние сети и сооружения. Газоснабжение». При цьому норма про допустимість відведення продуктів згорання газу в атмосферу через зовнішню стіну газифікованого приміщення без влаштування вертикального каналу не підлягає виконанню при здійсненні державного санітарно епідеміологічного надзору, так як не погоджена з Міністерством охорони здоровя. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка в своєму будинку за адресою: смт.Новгородське м.Дзержинська, вул.Червоноармійська, 23 в 2012 році встановила газове обладнання для опалювання будинку. При цьому трубу виведення продуктів згорання газу вона встановила на зовнішній стіні свого будинку. Як вже зазначалося судом, земельні ділянки сторін у справі межують між собою. При цьому вказана труба від газового опалювального апарату була розташована напроти вхідних дверей в будинок позивача. Як встановлено судом, відстань від вхідних дверей будинку позивача до труби від опалювального апарату, встановленого на будинку відповідачки складає 2,5-3 м і відповідно до замірів, проведених працівниками Дзержинської СЕС на подвірї та в будинку позивача була виявлена наявність шкідливих речовин. Отже, незважаючи на те, що замірами СЕС не виявлено перевищення норм концентрації шкідливих речовин, суд вважає доведеним в суді факт порушення прав позивача та членів його родини на безпечні умови життя. При цьому, враховуючи вищенаведені положення нормативних актів, суд приходить до висновку, що відповідачка допустила порушення при встановленні газового обладнання в своєму будинку, а саме в частині розташування труби виводу продуктів згорання газу, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У звязку з тим, що представником позивача в судовому засіданні були доведені обставини, на які він посилався, як на підставу позовних вимог, а представник відповідача не надав доказів на підтвердження заперечень відповідачки, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд має враховувати як вищенаведене положення цивільного закону щодо рівного захисту усіх суб'єктів права власності, так і принципи доцільності, розумності та справедливості й обирати такий спосіб захисту, щоб з одного боку порушене право було повністю поновлене, а з іншого, щоб це поновлення відбулося з найменшими втратами для порушника. Враховуючи, що в даному випадку можливо усунути порушення прав позивача саме шляхом встановлення труби виводу продуктів згоряння опалювального апарату АОГВ-7К «Теплообменник», встановленого в будинку, розташованому за адресою: м.Дзержинськ, смт.Новгородське, вул. Червоноармійська, 23 на висоту не менше 0,5 м над прилеглою частиною даху, то позовні вимоги підлягають задоволенню саме в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. (а.с.1, 20).

Outcome: approved