Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

26 березня 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON], заінтересована особа - Служба у справах дітей виконкому Костянтинівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року по 16 лютого 2011 року. Від спільного проживання у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], і донька [PERSON], яка народилася [INFO] року. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2011 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2011 року, було визначено місце проживання дітей разом із батьком. На підставі виконавчого листа № 2-1292 від 12.09.2011 року відповідачка повинна сплачувати на його користь аліменти на утримання двох дітей. Але відповідачка вказане рішення суду не виконує, борг складає 13190,86 грн. Відповідачка [PERSON] також не виконує інші обов'язки матері у відповідності до Сімейного кодексу України, дистанціювалася від виховання дітей, від задоволення їх матеріальних та духовних потреб, своєю поведінкою чинить перешкоди для нормального та повноцінного розвитку дітей, веде негативний спосіб життя. Тому, посилаючись на ст.ст. 164-167, 180, 184 Сімейного кодексу України, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей: син [PERSON], [INFO], і донька [PERSON], [INFO] та передати їх йому на виховання. Відповідачка [PERSON] проти первісного позову заперечувала у повному обсязі звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, який обґрунтовувала тим, що дійсно із своїм колишнім чоловіком вони мешкають окремо з 2011 року. Діти проживають разом із батьком згідно рішення суду. Але [PERSON] із своєю новою дружиною перешкоджають їй зустрічатись із дітьми. Тому просила усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначити спосіб її участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і доньки [PERSON], [INFO] року шляхом встановлення систематичних побачень щотижня з суботи з 9.00 годин до 15.00 годин у неділю з можливістю відвідування дітьми її місця проживання. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов, посилаючись на доводи, наведені у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечував. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечувала повністю і пояснила, що дійсно після розірвання шлюбу із позивачем, з яким проживала у будинку його батьків, вона фактично залишилась без житла і засобів для існування. Була вимушена наймати житло, намагалась працевлаштуватись. Вона зареєструвалась за адресою [ADDRESS], тому що будинок її матері по [ADDRESS] фактично зруйнований і її мати також проживає на квартирі. Але по вул.. Безнощенко також фактично не мешкає. Під час розгляду у липні 2011 року у суді позову [PERSON] до неї про визначення місця проживання дітей, вона визнала цей позов тому що дійсно на той час немала а ні житла, а ні роботи, і проживання дітей з батьком більше відповідало насамперед інтересам дітей. У цей час вона при можливості спілкувалась із дітьми, забирала їх на прогулянки. У 2012 році вона поїхала на заробітки до Москви, де знаходилась майже рік. У цей час вона посилала кошти своїй матері, яка навідувала дітей та придбавала для них подарунки. Восени 2012 року вона завагітніла і була вимушена повернутись звідти. На початку червня 2013 року вона народила у цивільному шлюбі доньку [PERSON] і зараз мешкає в родині чоловіка у с. Полтавка Костянтинівського району Донецької області. Після приїзду із Москви вона намагалась зателефонувати старшому сину, але трубку у дитини забрала мати позивача і почала у присутності сина обзивати її та погрожувати. У зв'язку із вагітністю вона опасалася особисто провідати дітей, щоб це не вплинуло негативно на її стан внаслідок сильного емоційного стресу. Зараз в неї є можливість поновити у повному обсязі спілкування з дітьми. Тому просила відмовити позивачу у первісному позові про позбавлення її батьківських прав внаслідок недоведеності її свідомого нехтування батьківським обов'язками та винним ухилянням від виховання дітей. У той же час, просила задовольнити її зустрічний позов і встановити систематичні побачення з дітьми щотижня з суботи з 9.00 годин до 15.00 годин у неділю з можливістю відвідування дітьми її місця проживання у с. Полтавка Костянтинівського району. Такий графік побачень викликаний тим, що між с. Полтавка та містом Костянтинівка відсутнє пряме автобусне сполучення. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні підтримав первісний позов [PERSON] вважав, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав, посилаючись на висновок органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 05.04.2013 року згідно якого відповідачка [PERSON] не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей і своєю поведінкою чинить перешкоди для нормального та повноцінного розвитку дітей, веде негативний образ життя (а.с. 27-28). З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, заслухавши думку прокурора, який не підтримав позов [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає, що первісний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року по 16 лютого 2011 року. Від спільного проживання вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], яка народилася [INFO] року (а.с.16,19). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2011 року шлюб між ними було розірвано (а.с.10). Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2011 року, було визначено місце проживання дітей разом із батьком - позивачем [PERSON] по [ADDRESS] Донецької області (а.с. 10). На підставі виконавчого листа № 2-1292 від 12.09.2011 року відповідачка повинна сплачувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання двох дітей. Згідно довідки виконавчої служби борг складає 13190,86 грн. (а.с. 11). Свідок [PERSON], яка була приведена до присяги і попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснила, що працює у ЗОШ № 16 м. Костянтинівки заступником директора з виховної роботи. [PERSON] є учнем школи. Останні декілька років на усі батьківські збори до школи ходить виключно його батько [PERSON] Наскільки їй відомо мати [PERSON] мешкає окремо. У початкових класах відповідачка [PERSON] постійно приходила до школи. Свідок [PERSON] яка була приведена до присяги і попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснила, що працює завідуючою дитячим дошкільним закладом № 7 м. Костянтинівки в якому навчається менша донька позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Рідна матір дитини - відповідачка [PERSON] не провідувала дитину. Приходила лише один раз у квітні-травні 2013 року за довідкою, але з дитиною бажання побачитись не виявила. Свідок [PERSON], яка була приведена до присяги і попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснила, що вона є матір'ю відповідачки [PERSON] Її донька фактично прожила із позивачем [PERSON] більше 12 років, тому що декілька років вони спільно мешкали без реєстрації шлюбу. В них народилося двоє дітей. Разом вони мешкали в будинку батьків позивача. Але потім щось трапилось їх стосунках і донька почала скаржитись їй, що чоловік її зобижає і навіть б'є. Мабуть після такого донька пішла з дому чоловіка і її не могли знайти декілька днів. Потім шлюб між ними було розірвано. У зв'язку із тим, що в неї нема власного житла, донька мешкала у вийнятому житлі. У 2012 році донька поїхала на заробітки до Москви і тому не могла спілкуватись із дітьми. Донька надсилала їй гроші на які вона придбавала для онуків дарунки. Спочатку їй дозволяли бачитись із онуками, але потім мати колишнього зятя у грубій формі прогнала її, не дозволивши спілкуватись із онуками. Зараз донька проживає у цивільному шлюбі у родині нового чоловіка у с. Полтавка і народила спільну із останнім чоловіком дитину. Свідок [PERSON], який був приведений до присяги і попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснив, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою [PERSON] і проживає разом із своїми батьками в с. Полтавка. У червні 2103 року в них народилася спільна донька і він офіційно записаний її батьком у свідоцтві про народження. Він добре знає і дітей [PERSON] від першого шлюбу. До від'їзду до Москви у 2012 році він із [PERSON] декілька разів забирав дітей з будинку їхнього батька і вони ходили у парк, або гуляли містом з ними. У зв'язку із тим, що між селом і містом відсутнє постійне автобусне сполучення, [PERSON] не могла часто бачитись із дітьми. Згідно вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Та в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. З'ясування фактичних обставин справи та правильна оцінка всіх зібраних у справі доказів має суттєве значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] не є хронічним алкоголіком або наркоманом, за вчинення умисного злочину щодо дитини не засуджувалася. Як пояснила відповідачка [PERSON] вона не відмовляється від утримання дітей, має намір їх виховувати і надавати дітям необхідну матеріальну допомогу. Вона не могла цього робити через вищенаведені обставини, що склалися. Вказані заперечення відповідачки матеріалами справи не спростовані, в тому числі і показаннями свідків. Що ж стосується висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, то вказані висновки суперечать вимогам законодавства, оскільки такий захід є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Втім питання щодо ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків органом опіки та піклування раніше взагалі не розглядались і заходів впливу до неї не приймалось. Суд критично оцінює цей висновок та додані до матеріалів справи негативну характеристику відповідачки [PERSON] за місцем проживання по [ADDRESS], довідки з місця навчання її дітей, а також пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 21, 27-28) з огляду на те, що відповідачка [PERSON] пояснила суду, що за адресою [ADDRESS] жодного дня не проживала. Таким чином, як вказані документи, так і показання свідків щодо неодноразових викликів [PERSON] до Служби у справах дітей або навчальних закладів, викликають у суду обґрунтований сумнів у їх правдивості. У той же час, згідно довідок, наданих самим позивачем [PERSON] відповідачка [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягалась, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку в лікаря-нарколога не стоїть (а.с. 13-15). Аналізуючи наявні у справі докази, суд приходе до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON], оскільки необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасною, не ґрунтується на матеріалах справи та суперечать вимогам сімейного законодавства. Крім того, сам факт відсутності спілкування відповідачки з дітьми, в конкретній ситуації, обумовлений стосунками, які склались між колишнім подружжям, не може бути розцінений, як факт ухилення відповідачки від виховання дітей. У той же час зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми є законні та обґрунтовані. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування матері з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно акту обстеження житлових умов від 25.11.2013 року, складеному комісією Полтавської сільської ради Костянтинівського району за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS], будинок відповідає усім необхідним вимогам для проживання та ведення підсобного господарства (а.с. 76). Отже суд вважає, що безпосередня участь матері у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав [PERSON], а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей, мати дітей має бажання приймати участь у їх вихованні, а спілкування між відповідачкою [PERSON] та дітьми не перешкоджає нормальному їх розвитку, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень матері з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дітей, їх віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дітей, приходить до висновку, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та встановлення порядку спілкування матері з дітьми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], і доньки [PERSON], яка народилася [INFO] року, періодичні побачення з дітьми, а саме кожного тижня з суботи з 9.00 годин до 15.00 годин у неділю з можливістю відвідування дітьми місця проживання [PERSON] В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved