Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про зобов'язання [PERSON] привести земельні ділянки у районі будівель [ADDRESS] до попереднього стану шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва за власний рахунок, а також про стягнення з відповідача судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2012 року робочою групою з питань самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Красногвардійського району м.Дніпропетровська було обстежено земельні ділянки по [ADDRESS] щодо дотримання умов їх використання та охорони відповідно до чинного законодавства України. За результатами цієї перевірки встановлено, що в районі будівель [ADDRESS] відбулось самочинне улаштування торговельних павільйонів, а також самовільне зайняття земельних ділянок та складено акт № 42-12 від 06.09.2012 року. Згідно цього акту по [ADDRESS] побудовані як тимчасові, так і стаціонарні торговельні павільйони. За інформацією, наданою Головним архітектурно - будівельним управлінням Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області ( далі - інспекція ДАБК) зареєструвала, подану [PERSON], декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція будівельних конструкцій нежитлових приміщень торгівельних рядів» по [ADDRESS]. 22 серпня 2012 року інспекцією ДАБК було проведено перевірку законності виконання будівельних робіт по [ADDRESS], за результатами якої встановлено наступні факти: подання [PERSON] недостовірної інформації в декларації про початок виконання будівельних робіт; незабезпечення замовником здійснення авторського та технічного нагляду; здійснення самочинного будівництва до отримання декларації та експлуатації об'єкта, не введеного в експлуатацію. Той факт, що торговельні павільйоні уздовж [ADDRESS] є об'єктами самочинного будівництва та побудовані [PERSON] підтверджується наступним. Відповідач не звертався до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради із заявою щодо наміру розташувати ТС, а відповідно не отримав погодження уповноваженого органу на цю дію. Крім того, згідно акту робочої групи самоврядного контролю № 42-12 від 06.09.2012 р. у районі будівель №№ 16, 18, 19 виявлені стаціонарні торговельні павільйони боксового типу висотою близько 5 метрів, які мають улаштовані бетонні підлоги висотою близько 0,1-0,3 метрів та занурені у грунт конструктивні елементи, що унеможливлюють їх перенесення в інше місце у разі необхідності. Оскільки такі споруди мають улаштування із землею, вони є об'єктами нерухомого майна. За відсутності рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або користування фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної власності. З метою забезпечення виконання вимог Тимчасових правил благоустрою, виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення від 13.11.2012 року № 1401 про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська шляхом демонтування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, самочинно встановлених по [ADDRESS], на ділянці від [ADDRESS]. На виконання вищезазначеного рішення, спеціалістами комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» було вручено 18 приписів [PERSON] про демонтаж тимчасових споруд, самочинно встановлених по [ADDRESS], та виписано протокол про адміністративне правопорушення. Також, інспекцією ДАБК на ім'я порушника гр. [PERSON] надано припис від 22.08.2012 про зупинку проведення будь - яких будівельних робіт до усунення зазначених порушень та винесено постанови на загальну суму 42500 грн. Однак, станом на даний час, використання встановлених торговельних павільйонів для провадження підприємницької діяльності по [ADDRESS] продовжується, що свідчить про відмову відповідача від виконання приписів посадових осіб місцевого самоврядування та інспекції ДАБК. Листом від 11.02.2013 року № 4/5-184 департамент споживчого ринку та сфери послуг Дніпропетровської міської ради повідомив про неможливість виконання рішення виконкому від 13.11.2012 року № 1401, в частині примусового демонтування тимчасових споруд, у зв'язку з відсутністю відповідного рішення суду. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Максименко С.М. надала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявою представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад належить, у тому числі розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Кодексу; вирішення земельних спорів на підставі п.12 розділу X Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні міські ради. Нормою ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають всі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У судовому засіданні встановлено, 06 вересня 2012 року робочою групою з питань самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Красногвардійського району м.Дніпропетровська було обстежено земельні ділянки по [ADDRESS] щодо дотримання умов їх використання та охорони відповідно до чинного законодавства України. За результатами цієї перевірки встановлено, що в районі будівель [ADDRESS] відбулось самочинне улаштування торговельних павільйонів, а також самовільне зайняття земельних ділянок, про що складено акт № 42-12 від 06 вересня 2012 року. Згідно цього акту по [ADDRESS] побудовані як тимчасові, так і стаціонарні торговельні павільйони. Згідно вказаного акту, по [ADDRESS] побудовані як тимчасові, так і стаціонарні торговельні павільйони. Згідно інформації Головного архітектурно - будівельним управлінням Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області зареєструвала, подану [PERSON], декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція будівельних конструкцій нежитлових приміщень торгівельних рядів» по [ADDRESS], що підтверджується листом Головного архітектурно - будівельного управління Дніпропетровської міської ради від 19.09.2012 року. 22 серпня 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було проведено перевірку законності виконання будівельних робіт по [ADDRESS] в м.Дніпропетровску, про що було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 22 серпня 2012 року в якому встановлені наступні факти: подання [PERSON] недостовірної інформації в декларації про початок виконання будівельних робіт; незабезпечення замовником здійснення авторського та технічного нагляду; здійснення самочинного будівництва до отримання декларації та експлуатації об'єкта, не введеного в експлуатацію. Згідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту ( абз.1 ч.2 ст. 28 цього закону). Згідно ч.2 ст.28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», торгівельна споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення торгівельної споруди для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, що передбачено ч.4 ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким документом є Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244. Відповідно до п.2.1 цього Порядку, підставою для розміщення торгівельної споруди є паспорт прив'язки торгівельної споруди. Згідно п.2.2. Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244, замовник, який має намір встановити торгівельну споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення торгівельної споруди. Згідно до п.2.20 Порядку, встановлення торгівельної споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки. Згідно п.2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244, розміщення торгівельної споруди самовільно забороняється. Також, відповідні норми містяться у рішенні Дніпропетровської міської ради від 30.01.2013 року № 33/31 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2012 року № 47/24 «Про деякі питання розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Дніпропетровську. Згідно вказаного рішення, замовник, який має намір встановити ТС, звертається до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради із відповідною заявою про можливість розміщення торгівельної споруди ( пп. 2.1 п. 2). Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, незважаючи на вищенаведене, відповідач [PERSON] не звертався до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради із заявою щодо наміру розташувати торгівельної споруди, а відповідно не отримав погодження уповноваженого органу на цю дію. Даний факт підтверджується листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради № 04/8 - 86 від 17.05.2013 року в якому зазначено, що інформація щодо погодження розташування торговельних місць по [ADDRESS] для [PERSON] відсутня. Крім того, згідно вищевказаного акту робочої групи самоврядного контролю № 42-12 від 06.09.2012 року, у районі будівель [ADDRESS] виявлені стаціонарні торговельні павільйони боксового типу висотою близько 5 метрів, які мають улаштовані бетонні підлоги висотою близько 0,1-0,3 метрів та занурені у грунт конструктивні елементи, що унеможливлюють їх перенесення в інше місце у разі необхідності, тобто такі споруди мають улаштування із землею, а тому вони є об'єктами нерухомого майна. Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у власність або користування [PERSON] відсутнє, тобто торговельні павільйоні уздовж [ADDRESS], побудовані [PERSON] є об'єктами самочинного будівництва . Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області відповідачу [PERSON] були складені приписи від 22 серпня 2012 року та від 20.09.2012 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт до усунення зауважень зазначених у вищевказаному акті від 22.08.2012 року. Крім того, згідно рішення Дніпропетровської міської Ради за № 1401 від 13.11.2012 року Про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська, вирішено усунути наслідки порушень Тимчасових правил благоустрою території м. Дніпропетровська, шляхом демонтування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, самочинно встановлених по [ADDRESS], на ділянці від [ADDRESS]. Листом від 11.02.2013 року № 4/5-184 департамент споживчого ринку та сфери послуг Дніпропетровської міської ради повідомив про неможливість виконання рішення виконкому від 13.11.2012 року № 1401, в частині примусового демонтування тимчасових споруд, у зв'язку з відсутністю відповідного рішення суду. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписах, порушивши вимоги чинного законодавства, а перебудова самочинно встановлених споруд по [ADDRESS] у м. Дніпропетровську (район будівель №№ 16, 18,19,19-а) є неможливою, тому що їх встановлення є новим будівництвом, дозвіл на яке відповідачем не було отримано належним чином, а тому самочинно встановлені споруди за вищевказаною адресою підлягають знесенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Дніпропетровської міської Ради законні, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому слід зобов'язати [PERSON] привести земельні ділянки у районі будівель [ADDRESS] до попереднього стану шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва за власний рахунок. Крім того, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved