Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-04 00:00:00

В квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просив встановити факт проживання однією сім"єю з [PERSON], померлою [INFO] без реєстрації шлюбу, та змінити черговість одержання права спадкування, визнавши за ним право спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом. На обґрунтування заявлених вимог повідомив,що з [PERSON] проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1983 року по день її смерті, [INFO] в [ADDRESS]. Вели спільний бюджет, разом зі своєю донькою від попереднього шлюбу [PERSON], та онуком [PERSON] опікувався за [PERSON], так як вона хворіла на цукровий діабет, потребувала допомоги як особа похилого віку. Оскільки позивач більше п"яти років до моменту смерті [PERSON] проживав разом з нею, вважає себе спадкоємцем другої черги, та відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України має підстави для зміни черговості одержання ним права на спадкування. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Зазначили, що позивач проживав разом з [PERSON] однією сім"єю з 1982 року по [INFO], він надавав матеріальну допомогу [PERSON], разом вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Просили змінити черговість одержання права на спадкування, визнавши за позивачем право спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилались на письмові заперечення. Пояснили, що їх сестра [PERSON] була особою похилого віку, але не потребувала стороннього догляду, не була в безпорадному стані, матеріально була незалежною особою, не потребувала тривалого часу опікування. До останнього моменту вона сама мала можливість себе обслуговувати, прала білизну, виконувала роботу по господарству, готувала собі їжу, отримувала пенсію та займалася приватною торгівлею, що було додатковим прибутком . [PERSON] дійсно страждала на таке захворювання, як цукровий діабет, але дана хвороба не заважала вести їй нормальний спосіб життя і потреби у сторонньому догляді не було. Крім того, оскільки [PERSON] не мала власних дітей, ще в липні 1976 року вона склала заповіт , який був посвідчений державним нотаріусом Другої нотаріальної контори м. Кременчука ( реєстровий № 1649) відповідно до якого, все своє майно вона заповідала своїм племінникам: [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Тобто, у відповідності до ст. 1222, 1223 ЦК України ці особи являються спадкоємцями за заповітом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнала, пояснила, що з 1983 року по [INFO] [PERSON] , який являється її батьком та [PERSON] проживали однією сім"єю, вели спільний бюджет. Шлюб між ними не було зареєстровано. Відповідач [PERSON] дав аналогічні свідчення. Представник третьої особи - Другої кременчуцької державна нотаріальної контори м. Кременчука в судове засіданні не з"явився, до суду надіслав клопотання про можливість розгляду справи у відсутності їх представника. Представник Виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука - в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направили клопотання про розгляд справи без їх участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайома з позивачем та [PERSON] Жили вони разом в однієї хаті, постійно працювали. В них ще жила дочка позивача з її сином. Це була єдина сім*я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2000року знайомий з позивачем та його бувшою дружиною, яка померла. Позивач постійно працював, робили ремонт в хаті. Неодноразово вона позичала гроші у [PERSON] Позивач та [PERSON] жили як чоловік та жінка, вели єдине господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що добре знайомий з позивачем., який проживав разом з [PERSON] Дочка позивача також жила з ними та називала [PERSON] мамою. Жили разом більше 20років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач та т.Галя жили разом, разом скуплялись, будували хату, жили однією сім*єю. Вони стали жити разом коли дочці позивача було 11років. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] частково з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків ( спадщини від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) , до інших осіб ( спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтями 1258, 1259 ЦК України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що він тривалий час не тільки опікувався, а й матеріально забезпечував спадкодавця, а також потребу останньої в отриманні такої допомоги, що є його обов"язком згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України. Покази свідків свідчать лише про взаємні відносини спадкодавця з позивачем, а не про тривалий час опікування, матеріального забезпечення, наданої іншої допомоги спадкодавцеві та потребу в такій допомозі. Крім того, виходячи з роз"яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ( Лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р) п.5.2, вбачається, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину ( ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду ( ч.2 ст. 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред"явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку : 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг ( спілкування, поради та консультації, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п"яти вищезазначених обставин. Таким чином суд вважає, що позивачем не надано доказів факту безпорадного стану спадкодавця та того, що вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду та піклування, в зв"язку з чим приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни черговості одержання права на спадкування. Крім того, як встановлено в судовому засіданні спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON], [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після [PERSON] У відповідності до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.2 майнових ст.3 Сімейного Кодексу України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Згідно до ст. З СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім"єю з [PERSON] Але суд не може погодитися з вимогами позивача щодо встановлення часу проживання зі спадкодавцем однією сім"єю без реєстрації шлюбу з листопада 1983 року, оскільки нормами діючого на той час КпСШ України не передбачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Положення Сімейного кодексу України щодо права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, введенні з прийняттям Цивільного кодексу України з 01.01.2004 року. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає,що термін проживання позивача зі спадкодавцем однією сім"єю без реєстрації шлюбу має обраховуватися з 01.01.2004р. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 цього Кодексу. Згідно п.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial