Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просив визнати дії відповідача щодо видання по Новокостянтинівській шахті наказу №109 від 22.02.2013 року, - незаконними; визнати наказ №109 від 22.02.2013 року по Новокостянтинівській шахті, - незаконним та недійсним; зобов’язати відповідача відновити становище, що існувало до порушення, а саме: - скасувати наказ №109 від 22.02.2013 року по Новокостянтинівській шахті; - поновити дію Наказу №115/к від 31.01.2013 року по Новокостянтинівській шахті; - здійснити оплату праці [PERSON], ІПН [NUMBER], за 28.09.2012 року, у розмірі 321,67 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2010 року наказом №19 о/с позивача було прийнято гірничим майстром на підземну дільницю буро-вибухових робіт з повним робочим днем підземних умовах на ДП «Дирекція підприємство, що будується на базі Новоконстянтинівського родовища уранових руд», а 20.04.2010 року наказом №49 о/с його було переведено на посаду начальника дільниці пиловинтиляційної служби з повним робочим днем в підземних умовах. 01.09.2010 року, відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП «Східний ГЗК» №223 від 01.09.2010 року, ДП «Дирекція підприємство, що будується на базі Новокостянтинівського родовича уранових руд» було реорганізовано шляхом створення Новокостянтинівської шахти та приєднано до ДП «Східний ГЗК». 15.08.2011 року позивача було переведено гірничим майстром тієї ж дільниці з повним робочим днем в підземних умовах. 23.04.2013 року наказом №166 о/с позивача було звільнено внаслідок стану здоров’я, який перешкоджає продовженню даної роботи. 27.09.2012 року, знаходячись в щорічній відпустці, що співпала з довготривалим періодом тимчасової непрацездатності, він дізнався, що 28.09.2012 року йому необхідно вже виходити на роботу у зв’язку із закінченням відпустки. 28.09.2012 року він приступив до роботи в третю зміну. Наступного дня він не вийшов на роботу з причини непрацездатності. 04.10.2012 року наказом №1006/к його було відсторонено від виконання обов’язків майстра гірничого із збереженням середнього заробітку в зв’язку з надходженням 27.08.2012 року листа начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України» [PERSON] від 28.08.2012 року №817 з висновком ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про те, що він потребує праці на поверхні без переохолодження, пилу та фізичних навантажень з 20.08.2012 року. Наказом №115/к від 31.01.2013 року за роботу в третю зміну 28.09.2012 року йому здійснили оплату. Але вже наказом від 22.02.2013 року №109 вищезазначений наказ було скасовано, вираховано з нього сплачені кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн. внаслідок нанесення шкоди підприємству, оголошено догану. Позивач вважає наказ №109 незаконним, оскільки факт виконання ним обов’язків майстра гірничого відображено в Книзі нарядів дільниці ПВС№5, книзі спусків в шахту, книзі видачі індивідуальних світильників. У відповідача немає жодних доказів, окрім пояснень працівників, який підтверджував би той факт, що він не перебував на роботі 28.09.2012 року. Під час розгляду справи Позивач та його представник, кожен окремо, підтримали уточнені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник Відповідача проти задоволення позову заперечувала, оскільки позивач не повідомив відповідача завчасно про намір вийти на роботу саме в п’ятницю 28.09.2012 року після довготривалої відсутності на роботі (з 01.12.2011 року), свідомо відпрацював 28.09.2012 року в третю зміну в підземних умовах, чим порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці», а також Правила внутрішнього розпорядку. У свою чергу, начальник дільниці ПВС [PERSON], не з’ясувавши можливість допуску працівника до роботи в підземних умовах після довготривалої безперервної відсутності на роботі з причини хвороби, не надавши в бюро кадрів інформацію ні про перенесення позивачу невикористаного дня відпустки на інший період, ні про необхідність видання наказу про переведення працівника, що заміщував позивача 28.09.2012 року ([PERSON]О.) до роботи в підземних умовах в третю зміну, допустив позивача до роботи. Виправлення в графіку змінності дільниці ПВС були внесені [PERSON] власноручно 28.09.2012 року. Проте, у зв’язку із закінченням строків накладання дисциплінарного стягнення, притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та [PERSON] не виявилося можливим. Саме тому відповідачем було видано наказ №115/к від 31.01.2013 року, з яким було ознайомлено і відповідача і [PERSON] під розпис. На виконання наказу бухгалтерією в січні 2013 року позивачу було перераховано 321,67 грн. заробітної плати за вересень 2012 року. Проте, 12.02.2013 року на ім’я директора відповідача надійшла пояснювальна записка від [PERSON] за змістом якої вбачається, що позивач фактично не знаходився 28.09.2012 року в шахті і свої посадові обов’язки не виконував. У зв’язку з цим було створено комісію, яка з’ясувала, що 28.09.2012 року позивач отримував індивідуальний світильник на спуск в шахту, проте до шахти не спускався. Саме тому наказом по Новоконстантинівській шахті №109 від 22.02.2013 року позивачу за невиконання локальних і нормативних документів підприємства в перший день виходу з відпустки (лікарняного) оголошено догану та позбавлено премії на 100% в місяці оголошення догани; вирахувано із заробітної плати позивача сплачені кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн.; у зв’язку з використанням 05.04.2013 року позивачем одного дня відпустки за 28.09.2012 року згідно із заявою та запискою про надання відпустки від 04.02.2013 року №96 і проведенням оплати, кошти за 1 день щорічної відпустки, які вирахувані з [PERSON] згідно із п.2 наказу від 31.01.2013 року №115/к не нараховувались. З наказом №109 позивач ознайомився у перший день виходу на роботу, а саме 22.04.2013 року. Таким чином, оспорювані накази винесені із дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 127 КЗпП України. Більш того, скасування наказу №109 в цілому не є доречним, оскільки за результатами службового розслідування цим наказом до дисциплінарної відповідальності були притягнуті і інші працівники підприємства – Крістєва та Пастух, які не оскаржували цей наказ і погодились з ним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним уточнені позовні вимоги задовольнити – частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, на підставі наказу від 22.02.2010 року №19 о/с позивача було прийнято гірничим майстром на підземну дільницю буро-вибухових робіт з повним робочим днем підземних умовах на ДП «Дирекція підприємство, що будується на базі Новоконстянтинівського родовища уранових руд», а 20.04.2010 року наказом №49 о/с його було переведено на посаду начальника дільниці пиловинтиляційної служби з повним робочим днем в підземних умовах. 01.09.2010 року, відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП «Східний ГЗК» №223 від 01.09.2010 року, ДП «Дирекція підприємство, що будується на базі Новокостянтинівського родовича уранових руд» було реорганізовано шляхом створення Новокостянтинівської шахти та приєднано до ДП «Східний ГЗК». 15.08.2011 року позивача було переведено гірничим майстром тієї ж дільниці з повним робочим днем в підземних умовах. 23.04.2013 року наказом №166 о/с позивача було звільнено внаслідок стану здоров’я, який перешкоджає продовженню даної роботи. 04.10.2012 року наказом №1006/к позивача було відсторонено від виконання обов’язків майстра гірничого із збереженням середнього заробітку в зв’язку з надходженням 27.08.2012 року листа начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України» [PERSON] від 28.08.2012 року №817 з висновком ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про те, що він потребує праці на поверхні без переохолодження, пилу та фізичних навантажень з 20.08.2012 року. Наказом №115/к від 31.01.2013 року за роботу в третю зміну 28.09.2012 року позивачу здійснили оплату, проте, наказом від 22.02.2013 року №109 вищезазначений наказ було скасовано, вираховано сплачені кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн., оголошено догану. Згідно додатку до акту перевірки від 12.07.2013 року про розгляд звернення [PERSON] щодо порушень законодавства про працю з боку керівництва Новоконстянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК», відповідачем було порушено вимоги ст. 80 КЗпП України в частині перенесення щорічних відпусток, оскільки вказана відпустка повинна була бути перенесена по 01.10.2012 року включно; відсутність ознайомлення [PERSON] з наказом №109 протягом місяця від дати видання наказу (22.02.2013 року) унеможливило оспорювання [PERSON] сум, що підлягають утриманню, що свідчить про порушення вимог ст. 127 КЗпП України щодо обмеження відрахувань із заробітної плати; посилання в наказі на ст. 130 КЗпП України є безпідставним, оскільки згідно наданих документів неможливо стверджувати, що [PERSON] є матеріально відповідальною особою та наніс збитки; утримання із заробітної плати [PERSON] повинно було проведене у квітні 2013 року, після ознайомлення з наказом, а не в лютому 2013 року, що також свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 127 КЗпП. Відповідач не оскаржував акту перевірки від 12.07.2013 року та не надавав своїх заперечень в частині порушення вимог ст. 127 КЗпП України. Крім того, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують невиконання позивачем 28.09.2013 року своїх посадових обов’язків. Таким чином, відповідачем під час винесення наказу №109 від 22.02.2013 року було допущено порушення вимог ст.ст. 127, 130 КЗпП України в частині обмеження відрахувань із заробітної плати позивача. Разом з тим, прав та інтересів позивача стосуються лише п.п. 1,2, 5.1.,5.2 наказу №109 від 22.02.2013 року та п.п. 1, 2, 3 Наказу №115/к від 31.01.2013 року, в іншій частині ці накази не порушують прав та законних інтересів позивача, оскільки стосується інших осіб, які не є сторонами у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial