Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 14 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 117. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що їх шлюб з відповідачем фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з серпня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, примирення вважає неможливим. Спору про поділ майна що є у спільній власності сторін між ними немає. Крім того, на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, після розлучення малолітня дитина залишається проживати разом з позивачкою, відповідач повинен нести витрати по утриманню дитини. Як відомо позивачці, відповідач [PERSON] з 12 серпня 2013 року почав займатись підприємницькою діяльністю, а саме: він займається діяльністю посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами займається роздрібною торгівлею медичними й ортопедичними товарами. Позивачці відомо, що коли відповідач проживав разом з нею однією сім'єю (до серпня 2013 року) його заробіток складав в середньому від 3500 гривень до 4500 гривень, оскільки, на той час вони вели разом спільний бюджет. Позивачка вказує, що відповідач є повнолітньою, здоровою та працездатною особою, має можливість і повинен утримувати свого сина. Інших дітей, а також непрацездатних батьків у нього на утриманні немає. Відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років в грудні 2013 року складає 1032 грн. 00 коп., а відповідно 30 % від цієї суми складає 309 грн. 60 коп. Позивачка зазначає, що вона не працює, більшість свого часу приділяє вихованню сина, тому суми в розмірі 309 грн. на її думку буде не достатньо для утримання сина, а так як відповідач є достатньо матеріально забезпеченим просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання сина. Вважає, що аліменти в такому розмірі будуть достатніми для належного та повноцінного утримання та виховання дитини в такому віці, а також ця сума обрахована з урахуванням реальної спроможності відповідача її сплачувати. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, крім того, просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 1147 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER].(а.с.13), який на даний час проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою ПП « Регіон-Центр» № 58 від 20.09.2013 року ( а.с. 11). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. З серпня 2013 року сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачкою. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Що стосується стягнення аліментів, то такі позовні вимоги також підлягають до задоволення. А саме, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON] зобов'язаний утримувати малолітню дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, та має нерегулярний мінливий дохід, займається посередницькою діяльністю, чого не заперечував сам відповідач, про що свідчить його власноручна заява про визнання позовних вимог. Таким чином, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в сумі 1000 грн., суд бере до уваги той факт, що відповідач погоджується зі стягненням з нього аліментів в такому вигляді і саме в такій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом встановлено, що у відповідача інших непрацездатних членів сім'ї чи дітей, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, немає, чого не заперечував сам відповідач. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладених обставин, враховуючи думку самого відповідача, який визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що відповідач - [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 05.12.2013 року до настання ним повноліття. Також з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1147 грн. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved