Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ДП «Дзержинськвугілля» на свою користь 200.000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасних випадків на виробництві, посилаючись на те, що з 22 квітня 1987 р. до 01 травня 2013 р. він працював на шахті «Південна» ДП «Дзержинськвугілля» в якості гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею. 06 січня 2013 року під час виконання трудових обов’язків він отримав травму голови. У зв’язку з цим роботодавець провів розслідування вказаного нещасного випадку та 09.01.2013 р., як наслідок цього розслідування, склав відповідні акти по формі Н-5 та Н-1, які 10.01.2013 р. були затверджені керівником відокремленого підрозділу відповідача. За висновком МСЕК від 30.04.2013 р. йому була встановлена втрата професійної працездатності за сукупності в загальному розмірі 45%, з яких: 5% - за трудовим каліцтвом, отриманим ним 09.04.2005 року, 10% - за трудовим каліцтвом, отриманим ним 30.01.2006 року, 30% - первинно, за трудове каліцтво, отримане 06.01.2013 р. Крім цього, за рішенням МСЕК від 30.04.2013 р. йому була встановлена ІІІ група інвалідності. 01.05.2013 року він був звільнений з роботи за станом здоров’я у відповідності до п.2 ст.40 КЗпП України. Вважає, що внаслідок отримання інвалідності у зв’язку з трудовим каліцтвом, він переніс та продовжує переносити моральні страждання, які виразились у: порушенні його звичайних життєвих зв’язків, унеможливленні продовження активного способу життя, погіршенні взаємовідношень з близькими, відчутті неповноцінності, нервозності. Його турбують постійні головні болі, хиткість при ходьбі, нудота, часта втомленість і роздратованість. У зв’язку з цим він вважає, що саме відповідач винен у його моральних стражданнях, а тому повинен відшкодувати йому моральні шкоду, яку він оцінює в 200.000 грн. Представник позивача, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги до відповідача підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю, надавши письмові заперечення, в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, пояснивши, що з доданих до позову матеріалів не вбачається первинне встановлення позивачеві стійкої втрати професійної працездатності, тому разом з підприємством відповідача до участі у справі в якості співвідповідача необхідно залучити Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області. Крім цього, по результатам розслідування нещасних випадків на виробництві, що сталися з позивачем, причиною цих трудових каліцтв було недотримання позивачем [PERSON] з охорони праці. Також, за працю в шкідливих та важких умовах законодавством передбачені додаткові соціальні гарантії та компенсації, а при звільнені позивачу була виплачена одноразова допомога у розмірі трьохмісячної заробітної плати. Вважає, що позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди з вини відповідача та необґрунтовано розмір заявлених вимог. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти вимог позивача не заперечував, пояснивши, що, оскільки позивач не звертався раніше з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасних випадків, які стались з ним на виробництві у 2005-2006 роках та не вимагає відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду у дійсному позові, а також з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р., Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не може відповідати по дійсному позову. У зв’язку з цим будь-які заперечення проти позову у нього відсутні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 2371 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами та доповненнями, роз'яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач дійсно перебував з відповідачем у трудових правовідносинах, працюючи з 22 квітня 1987 р. до 01 травня 2013 р. на шахті «Південна» ДП «Дзержинськвугілля» в якості гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею. 06.01.2013 р. при виконанні позивачем своїх професійних обов’язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав удар породою по голові. При огляді 10.04.2013 р. в КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об’єднання» позивачу був встановлений діагноз: середньо тяжка виробнича черепно-мозкова травма (забій головного мозку ІІ ст.). Згідно із висновком МСЕК від 30.04.2013 р. №130984 позивачу по сукупності було встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 5% - за трудовим каліцтвом, отриманим позивачем 09.04.2005 року, 10% - за трудовим каліцтвом, отриманим ним 30.01.2006 року, 30% - первинно за трудове каліцтво, отримане позивачем 06.01.2013 р. Крім цього, відповідно до висновку МСЕК від 30.04.2013 р. №385950 позивач був визнаний інвалідом ІІІ групи. Черговий огляд у МСЕК призначено на 30.04.2014 р. На підставі клопотання представника відповідача, проти якого не заперечував представник позивача, до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області. Після з’ясування обставин справи в судовому засіданні судом встановлено, що вказана юридична особа не є належним відповідачем по дійсній справі: позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем у 2005-2006 рр. травм на виробництві, за рахунок коштів Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області, після залучення до участі у справі в якості співвідповідача, не заявлялись. Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих під час судового засідання, підставою звернення до суду з дійсним позовом є моральні страждання, які є наслідком виробничої травми, отриманої позивачем 06.01.2013 року. Таким чином, суд вважає, що лише ДП «Дзержинськвугілля» є належним відповідачем, а для всебічного, повного та об’єктивного розгляду дійсної справи участь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області можливе в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Із пояснень представника позивача, наданих копій документів вбачається, що внаслідок ушкодження позивачем здоров'я у зв'язку з виконанням трудового обов'язку, у нього змінився образ життя, що потребує від нього додаткових зусиль для її організації. Наявні в справі докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому фізичні і моральні страждання, обмежує його можливість вести звичний спосіб життя, що, зокрема, визначено висновками МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності, групи інвалідності, заборону тяжкої фізичної праці та необхідність періодичного лікування. Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, наявність для позивача вимушених змін у його можливій подальшій професійній діяльності, пов'язаної із забороною тяжкої фізичної праці, встановленням групи інвалідності, з необхідністю періодичного лікування, і дістає висновку про часткове задоволення позову у розмірі 10 000 грн., які належить стягнути з відповідача - ДП «Дзержинськвугілля». Крім цього, з відповідача у порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України, на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial