Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Підгаєцької районної державної адміністрації, Мозолівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, успадкованої нею за заповітом після смерті її матері [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказує, що її матір [PERSON] з 1950 року була членом колгоспу «Комунар», а пізніше членом колгоспу ім. Івана Франка, с. Мозолівка Підгаєцького району Тернопільської області. Після реорганізації колгоспу в селянську спілку «Гетьманська воля» стала її членом, як пенсіонерка та власник майнового та земельного паю. У 1995 році селянська спілка «Гетьманська воля» одержала державний акт на право колективної власності на землю, до якого додавались списки осіб, які мають право власності на земельну частку, до яких була включена її мати. Після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак на даний момент вона не може оформити свідоцтво на право власності, оскільки з невідомих причин у списках, що додаються до державного акту не було включено прізвища її матері, про це їй стало відомо лише в 2002 році. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та заявила клопотання до суду, в якому просить суд поновити строк давності для звернення до суду по даній справі у зв'язку з тим, що про відсутність прізвища матері у списках на одержання земельної ділянки їй стало відомо лише у 2011 році, коли вона стала працювати секретарем сільської ради. Представник відповідача Мозолівської сільської ради в судове засідання не з'явився та подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов визнає у повному обсязі. Представник відповідача Підгаєцької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] вступила в члени колгоспу ім. Івана Франка з 1950 року і працювала до 1975 року, про що зазначено у трудовій книжці колгоспника [NUMBER] Згідно історичної довідки № 209 від 16.10.2013 року, виданої Мозолівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області, в 1950 році в с. Мозолівка утворено артіль ім. Ворошилова, який в 1958 році перейменовано в колгосп «Комунар». В березні 1970 року колгосп «Комунар» приєднано до колгоспу ім. Івана Франка с. Голгоча Підгаєцького району. В 1990 році колгоспи роз'єднано в результаті чого в с. Мозолівка утворено колгосп ім. Лесі Українки. В 1994 році колгосп ім. Лесі Українки перейменовано в селянську спілку «Гетьманська воля». В квітні 2000 року селянську спілку «Геттьманська воля» реорганізовано, а на її основі утворено ДП «Мозолівка Сільгоспхімія». Встановлено, що на даний час архівні книги по оплаті праці передані в Мозолівську сільську раду. Відповідно до рішення Мозолівської сільської ради №1 від 11.09.1995 року селянській спілці «Гетьманська воля» передано у колективну власність 1010 га землі для сільськогосподарського використання, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю під №10. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «По порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективної селянської спілки на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. [PERSON] померла [INFO] року в с. Мозолівка, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] була членом колгоспу ім. І. Франка та після виходу на пенсію залишалась членом зазначеного сільськогосподарського підприємства. На час видачі колективному сільськогосподарському товариству селянській спілці «Гетьманська воля» державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] була живою. Однак, [PERSON] не була внесена у списки, що додавались до даного державного акту, та їй не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай). Підстави невнесення її у зазначені списки невідомі. Судом не було здобуто доказів того, що [PERSON] була виключена з членів колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно належало право власності на земельну частку пай в селянській спілці «Гетьманська Воля», однак у зв'язку з тим, що вона була безпідставно невнесена у списки, що додавались до даного державного акту, вона була позбавлена права на отримання земельної частки (паю) з земель, що знаходяться у власності даного колективного сільськогосподарського підприємства. Довідкою № 12.11.2013 року № 1-1-16/1791 підтверджено, що середній розмір земельної частки (паю) колишньої селянської спілки «Гетьманська воля» Мозолівської сільської ради становить 4,05 га в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] є дочкою померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги за законом є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. Згідно довідки №210 виданої Мозолівською сільською радою від 17.10.2013 року, вбачається, що позивач [PERSON] на день відкриття спадщини проживала із спадкодавцем [PERSON] час, тому згідно ст. 549 ЦК УРСР, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. У листі Підгаєцької державної нотаріальної контори від 24.10.2013 року №693/01-16 вказано, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №164 від 03.11.2000 року. Згідно свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом серії [NUMBER] [PERSON] належить право власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], успадкований після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай), право на яку мала спадкодавець. На підставі ст. 537 Цивільного кодексу УРСР, частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529 - 533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Згідно ч. 2 п.24 Пленуму Верховного суду №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Крім того, суд вважає поважними причини пропущення позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 71 Цивільного кодексу РСР, яка дізналась про порушення її права лише у 2002 році, що не було спростовано в судовому засіданні, тому суд приходить до переконання, що порушене право позивача підлягає до захисту відповідно до ч. ст. 80 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені обставини та визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права на успадковану за законом земельну частку (пай) площею 4,05 в умовних кадастрових гектарах, що відповідає розміру середньої земельної частки (паю) колишньої селянської спілки «Гетьманська воля» із земель запасу Мозолівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved