Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 13 грудня 2011 року між ним та відповідачем було укладено угоду позики, згідно якої він позичив відповідачу грошові кошти у сумі 6600 грн., про що відповідач написав розписку. Згідно вищезазначеної угоди позики відповідач зобов'язана повернути йому грошові кошти у сумі 6600 грн. у строк до 13 червня 2012 року, починаючи з 13 грудня 2011 року. Однак до теперішнього часу гроші вона не повернула. Він відкладував ці гроші, щоб у червні 2012 року відпочити, тому що працює в гірничій промисловості, і в зв'язку з чим йому необхідно відновлювати здоров'я, яке погіршилося за час роботи у шкідливих умовах праці. Таким чином відповідач невиконанням своїх майнових зобов'язань, грубо порушив його немайнові права, чим завдав йому моральні страждання, які полягають в претерпеванні ним образи, розчарування, горя, почуття втрати. Він володіє індивідуальними особливостями, які підвищили ступінь перенесених ним страждань. На його думку, заподіяну йому відповідачем моральну шкоду буде компенсовано у разі виплати йому відповідачем грошової компенсації в розмірі 9000 грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь борг по договору позики у сумі 6600 грн., моральну шкоду у сумі 9000 грн., та судові витрати. Позивач у залі судового засідання підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Не заперечував проти розгляду справи за відсутністю відповідача. Відповідач у зал судового засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце слухання справи була повідомлена, належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, судом встановлено, що 13 грудня 2011 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивачем було надано відповідачу позику у розмірі 6600 грн., яку відповідач зобов'язалась повернути у строк до 13 червня 2012 року, починаючи з 13 грудня 2011 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник видав позикодавцю розписку (ар.с.4). Як встановлено судом, позивач надав відповідачу кошти у сумі 6600 грн., тим самим виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором позики від 13 грудня 2011 року повністю, відповідач же у свою чергу ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню грошових коштів. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору позики від 13 грудня 2011 року, перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 6600 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров`я. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн., суд виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з того, що позивачу діями відповідача були спричинені моральні страждання у зв'язку з усвідомленням ним факту порушення його законних прав і інтересів, спричинення йому майнової шкоди, порушення звичайного для нього стану і способу життя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229,40 грн. (ар.с.1). Вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial