Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 1/2013/001/5 за яким ТОВ «Бюро швидкого кредитування» передало останньому грошові кошти у розмірі 2000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути позивачу в строк до 13 квітня 2013 року. Зазначені кошти відповідач не повернув, тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу у розмірі 9520 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, тому суд, враховуючи вказані обставини та надане представником позивача клопотання, вважає недоцільним подальше відкладання справи, та на підставі статті 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 23 березня 2013 року між ТОВ «Бюро швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено договір позики №1/2013/001/5, відповідно до умов якого, позивач надав у позику відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 2000 гривень, які останній зобов'язався повернути позивачу до 13 квітня 2013 року. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у розмірі 2000 гривень підтверджується видатковим касовим ордером від 23 березня 2013 року, що підтверджується копією даного видаткового касового ордеру, який міститься в матеріалах справи (а.с. 7). Доказів повернення в повному обсязі позики відповідачем, суду не надано. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 3.1. договору позики № 1/20013/001/5 від 23 березня 2013 року плата за користування позикою (проценти) становить 2% за кожен день користування позикою. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування позикою, включаючи день повернення позики, за виключенням дня отримання. Кількість днів користування позикою на дату подання позову складає 163 днів. Плата за користування позикою (проценти) = сума позики * кількість днів користування позикою * 2% = 2000 * 163 * 2% = 6520 гривень. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до пп. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно п. 6.5 договору позики № 1/2013/001/5 від 23 березня 2013 року у випадках прострочення позичальником сплати процентів за користування позикою або несвоєчасного повернення суми позики повністю або відповідної її частини більш ніж на 3 дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 50% від суми позики. Розмір штрафу = сума позики * 50% = 2000 *50% = 1000 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню - з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики, а також штраф та плату за користування позикою в розмірі 9520 гривень. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved