Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Брокерская фирма «Виктория» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування двосторонньої реституції, визнання права власності та стягнення грошових коштів, посилаючись на наступне. Мале приватне підприємство «Брокерська фірма «Вікторія» створено 04.05.1992 року. Засновником і директором є [PERSON]. 29.01.2008 року між [PERSON] (продавець) і [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав засновника МПП «Брокерська фірма «Вікторія». Продаж було здійснено за 50,00 грн. 31.01.2008 року на підставі даного договору було зареєстровано зміни до Статуту підприємства і свідоцтва про державну реєстрацію, відповідно до яких [PERSON] стала єдиним власником МПП «Брокерська фірма «Вікторія». Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 25.11.2011 року (яке набрало чинності 06.12.2012 року) договір купівлі-продажу прав засновника МПП «Брокерська фірма «Вікторія» від 29.01.2008 року визнаний недійсним. На підставі даного рішення суду зареєстровано зміни до свідоцтва про державну реєстрацію, відповідно до яких, на даний момент [PERSON] є власником МПП «Брокерська фірма«Вікторія». На момент здійснення операції з купівлі корпоративних прав (29.01.2008 року), яка визнана судом недійсною, у власності МПП «Брокерська фірма «Вікторія» знаходилася будівля, розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 55 (площа 382,5 кв.м.). Дана будівля належала підприємству на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2000 року, укладеного між ФДМ України у м. Донецьку та МПП «Брокерська фірма «Вікторія». 20.02.2008 року між МПП «Брокерська фірма «Вікторія» в особі директора [PERSON] (продавець) і [PERSON] (покупець), укладено договір купівлі-продажу вищевказаної будівлі. Продажна вартість будівлі - 25000,0 грн. Внаслідок визнання угоди купівлі-продажу прав засновника рішенням суду від 25.11.2011 року недійсною, власником і директором МПП «Брокерська фірма «Вікторія» є [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім пов'язаних з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту її вчинення. Тобто в даному випадку, рішення суду від 25.11.2011 року про визнання недійсним договору - купівлі продажу прав засновника має «зворотну силу», даний договір недійсний з моменту його укладення - з 29.01.2008 року. Згідно з цим всі юридично значимі дії і рішення, вчинені [PERSON] як засновником (власником) підприємства теж є недійсними, зокрема її рішення про продаж спірного будинку. Відповідно ст. 203 ЦК України однією з умов дійсності угоди є дотримання вимоги щодо того, що при укладанні угоди волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У разі, якщо воля суб'єкта угоди формувалася не вільно і не відповідала його волевиявленню, згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України це є підставою недійсності правочину. Згідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має омана, в тому числі щодо правової природи правочину. Помилка щодо природи правочину полягає в тому, що [PERSON], будучи директором підприємства і укладаючи договір купівлі-продажу спірного будинку від його імені, повинна була діяти в інтересах підприємства, насправді діяла в своїх власних інтересах (розраховувала на догляд та утримання) і на користь своєї дочки, помиляючись у суб'єктивному складі і правових наслідках даного договору. Відповідачка переконала її, що продавши підприємство, вона також повинна передати новому власнику майно підприємства, яке складалося з спірного будинку. Також спірну будівлю було продано за 25000,00 грн., що не відповідає інтересам МПП «Брокерська фірма «Вікторія», оскільки згідно до звіту про визначення ринкової вартості спірного будинку, його ринкова вартість станом на 31.01.2008 року становила 6877899,0 грн. Згідно до договору купівлі-продажу спірного будинку його загальна площа становить 382,5 кв.м. Згідно до технічного паспорту на спірну будівлю станом на 18.01.2008 року (тобто до укладення спірного договору), загальна площа будівлі вже становила 509,3 кв.м., так як МПП «Брокерська фірма «Вікторія» призводила за свій рахунок роботи по реконструйованому будівлі по вул. Постишева, буд. 55. Як зазначено в рішенні виконавчого комітету Донецької міської ради від 22.10.2008 року № 460/4, всі роботи виконані за рахунок коштів МПП «Брокерська фірма «Вікторія». В акті державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва спірного будинку, підписаному 14.10.2008 року, зазначено, що будівельно-монтажні роботи проводилися з квітня 2003 року по грудень 2005 року, тобто в той період, коли власником спірного будинку було МПП «Брокерська фірма «Вікторія». Згідно до акту загальна площа спірного будинку становить 509,3 кв.м., про що головним управлінням БКО Донецької міської ради видано свідоцтво про право власності від 24.03.2010 року. Крім того, після укладення договору купівлі-продажу спірного будинку і по даний момент, володіє і користується спірною будівлею в своїх інтересах МПП «Брокерська фірма «Вікторія», так само як і несе витрати на його утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 55, укладений 20.02.2008 року між МПП «Брокерська фірма «Вікторія» і [PERSON], застосувати двосторонню реституцію - повернути сторони в первісний стан, а саме: визнати право власності на будівлю літ «А-3», загальною площею 509,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 55, з відповідними спорудами (підвал , мансарда , вхід в підвал літ. «А1», ганок літ. «А2» , ганок літ. «А3») за МПП« Брокерська фірма «Вікторія», стягнути з МПП «Брокерська фірма «Вікторія» на користь [PERSON] 25000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з’явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце слухання справи. Надала 25.12.2013 року пояснення (вх. №110090) по справі в яких просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 29.01.2008 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав засновника МПП «Брокерська фірма «Вікторія», зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], продаж вчинено за 50,00 гривень (а.с. 15). Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька по справі №2-3726/11 від 25.11.2011 року договір купівлі-продажу прав засновника МПП «Брокерська фірма «Вікторія» від 29.01.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним. Рішення набуло законної сили 06.12.2011 року (а.с. 8-10). Згідно договору купівлі-продажу від 20.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], МПП «Брокерська фірма «Вікторія» продало [PERSON] будівлю № 55 під літ. А-2 загальною площею 382,5 кв.м., розташовану по вулиці Постишева в м. Донецьку за 25000,00 гривень. Зазначений договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.02.2008 року (а.с. 20). Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок – будівлю банку А-3 за №55 по вул. Постишева у м. Донецьку виконаного КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» станом на 18.01.2008 року будівля належить МПП «Брокерська фірма «Вікторія» (а.с. 21-22). Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок – будівлю банку А-3 за №55 по вул. Постишева у м. Донецьку виконаного КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» станом на 18.01.2008 року будівля належить [PERSON] і її площа становить 509,3 кв.м.(а.с. 23-24). Рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради від 22.10.2008 року №460/4 затверджено акт державної приймальної комісії від 14.10.2008 року про приймання в експлуатацію реконструйованої будівлі пам’ятки історії та культури ХІХ сторіччя «Будинок купця Кроля» під банк по вулиці Постишева, 55 у Ворошиловському районі, загальною площею – 509,3 кв.м.(а.с. 26), тобто об’єкт нерухомого майна площею 509,3 кв.м. виник лише 22.10.2008 року – з моменту прийняття його в експлуатацію і на момент укладання договору купівлі-продажу від 22.02.2008 року ще не існував. Відповідно до статуту ТОВ «Брокерська фірма «Вікторія», затвердженого протоколом установчих зборів засновників № 1 від 10.09.2012 року (державна реєстрація проведена 09.10.2012 року) товариство створено шляхом реорганізації діючого МПП «Брокерська фірма «Вікторія» шляхом перетворення (а.с. 121-123). В матеріалах справи міститься рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18.12.2012 року по страві за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль», ПП «НИВА–В.Ш.» в особі філії №5, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, яке набуло чинності 13.03.2013 року (а.с. 101-105). У зазначеному рішенні містяться посилання на факти, які мають безпосереднє значення для зазначеної цивільної справи, а саме: - рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька по справі №2-3726/11 від 25.11.2011 року, яким договір купівлі-продажу прав засновника МПП «Брокерська фірма «Вікторія» від 29.01.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, скасовано на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 09.10.2012 року; - 19.07.2012 року ПП «НИВА-В.Ш.» було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належало [PERSON] – будівлі (літ.А-3) загальною площею 509,3 кв.м., розташованої за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 55, переможцем яких об’явлена [PERSON] Таким чином, позивачем не надано доказів, що спірна будівля на теперішній час перебуває у власності відповідача по справі. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд також виходить з наступного. Згідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним відсутні, оскільки уповноважена особа позивача при підписанні договору діяла на підставі рішення засновника підприємства у межах повноважень, наданих йому статутом, погодилась на умови договору (в частині вартості реалізованого майна) та умови договору не суперечать Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому, враховуючи усі обставини справи та не надання позивачем під час судового розгляду достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем норм діючого законодавства України приходить до висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 6, 203, 215, 627 ЦК України, та

Outcome: dismissed