Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про надання послуг та усунення перешкод користування майном, посилаючись на наступне. У кожного з відповідачів є кафе з літнім майданчиком, розташовані поряд один з одним по [ADDRESS]. 15 квітня 2013 року між позивачами та [PERSON] був укладений договір про надання послуг у використанні нерухомим майном, відповідно до якого відповідач за винагороду, надає послуги по використанню та експлуатації кафе, оскільки у власників не має часу та досвіду з керівництва такими б'єктами. Однак, [PERSON] почала виходити за межі своїх повноважень, встановлені договором від 15.04.2013 року, а саме здавати кафе в оренду на умовах не сприятливих для позивачів, здійснювати реконструкцію кафе і т.п. Добровільним шляхом врегулювати конфлікт сторонам не вдалося, тому позивачі звернулись до суду з відповідними вимогами. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками кафе по [ADDRESS] а саме: будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею 58,2 кв.м., що складається з: торгівельного приміщення площею 8,2 кв.м., літнього майданчику площею 50,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] - належить - [PERSON]; будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею в складі: торгівельне приміщення площею 8,40 кв.м., літній майданчик площею 50,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS], м. Білгород-Дністровський Одеської області - належить - [PERSON]; будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею 58,4 кв.м., що складається з: торгівельного приміщення площею 8,4 кв.м., літнього майданчику площею 50,0 кв.м., за адресою[ADDRESS] - належить - [PERSON] У позивачів відсутній будь-який досвід в керівництві таким закладом, до того ж постійна зайнятість не давала змогу повноцінно займатися розширенням кафе, тому, враховуючи, що кафе знаходяться поряд один з одним, позивачі вирішили найняти третю особу, у якій є досвід в такій сфері праці та зможе повноцінно виконувати обов'язки адміністратора-директора. Таким чином, 15 квітня 2013 року між позивачами та [PERSON] було укладено договір про надання послуг у використанні нерухомого майна. Згідно з ст.. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору від 15.4.2013 року, відповідач забезпечувала надання таких послуг: Протягом дії цього договору забезпечувати технічне утримання Кафе, вирішувати всі питання по водопостачанню та електропостачанню; Надавати Кафе в короткострокову оренду третім особам. Укладати договори оренди з третіми особами на строк понад шість місяців, Виконавець має право лише за попередньою згодою власника Кафе; Підписувати договори від імені власника по користуванню Кафе; Здійснювати всі необхідні дії по рекламі Кафе та збільшення відвідувачів, а саме працювати над розвитком Кафе; Здійснювати інші фактичні та юридичні дії, що не суперечать умовам цього Договору, діючому законодавству та загальним засадам суспільства; Дбати за технічним та санітарними умовами в Кафе, їх відповідності всім вимогам законодавства. Протягом 6 місяців сторони належним чином виконували умови договору від 15.04.2013 року, однак з жовтня місяця 2013 року відповідач почав здійснювати дії не передбачені зазначеним договором, тобто перевищувати взяті на себе обов'язки тим самим порушувати умови договору. 17.09.2013 року вона здала в оренду кафе строком на 8 місяців підприємцям, при цьому згоди та дозволу власників не отримувала. Крім того, домовилася з ними про вартість та цільове використання кафе на умовах, що не відомі власникам. Також, відповідач почав здійснювати реконструкцію кафе, що створює певні проблемні наслідки для власників, пояснюючи тим, що вона наділена правом на це договором від 15.04.2013 року. Відповідно до п. 6.4 договору від 15.04.2013 року, усі спори, що пов'язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначені положення законодавства та з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає законними, обґрунтованими позовні вимоги позивачів та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, визнання правочину недійсним, порушення дії, яка порушує право. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved