Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

09 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , будинок був побудований у 1998 році.. Спадкоємцями за законом також є діти померлого: [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують та не подавали заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Даний будинок належав спадкодавцю та побудований на земельній ділянці, яка надана йому для будівництва, але за життя він не зареєстрував своє право власності в органах БТІ та не отримав відповідного свідоцтва. Вказані обставини є перешкодою для отримання свідоцтва на спадщину на вказаний житловий будинок. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явились , направили до суду заяви в яких позов визнали повністю, просять розглянути справу без їх участі. Дослідивши надані докази суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] регулюється ст. 549 ЦК України ( 1963 року ) , яка передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. [PERSON] з 16 січня 1995 року зареєстрована у спірному будинку і на момент смерті [PERSON] проживала у даному будинку, тобто остання є такою , що прийняла спадщину. Також 26 січня 1999 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Факт належності будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами: рішенням виконкому Малинської міської Ради від 09 березня 1989 року № 77 про виділення земельної ділянки під забудову площею 600 м-2 по [ADDRESS], договором про безстрокове користування від 22.03.1989 року та актом відведення земельної ділянки(а.с.16-18), копією технічного паспорту (а.с. 8-14). На час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу твід 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень »., спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 листопада 2013 року. ( арк..с.15). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій , зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. За тих обставин, коли достовірно встановлено, що спірний будинок побудовано у 1998 році, інші спадкоємці не заперечують по суті позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить не стягувати судові витрати з позивачів.

Outcome: approved