Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала на його ім'я заповіт від 21 травня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого належну їй на праві власності земельну ділянку площею 7,252 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], заповідала йому, [PERSON] Після звернення до Баришівської державної районної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, [PERSON] стало відомо про те, що 23 жовтня 2007 року [PERSON] склала інший заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] на ім'я [PERSON], в зв'язку з чим йому було роз'яснено право оскарження даного заповіту в судовому порядку. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року, заповіт на ім'я [PERSON] від 23 жовтня 2007 року визнано нікчемним. Таким чином, на сьогоднішній день відновлена дія заповіту [PERSON] і він має право на успадкування майна зазначеного в ньому, але так як тривалий час розглядався судовий спір, щодо чинності заповіту, позивач пропустив строк на прийняття спадщини. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд визначити [PERSON], додатковий строк три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Від відповідача Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, надійшла заява в якій вони просять суд справу слухати у їхню відсутність, позовні вимоги визнають. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи по суті та задовольнити позов в попередньому судовому засіданні виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] на ім'я [PERSON] склала заповіт від 21 травня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого належну їй на праві власності земельну ділянку площею 7,252 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], заповідала йому, [PERSON] Після звернення до Баришівської державної районної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, [PERSON] стало відомо про те, що 23 жовтня 2007 року [PERSON] склала інший заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] на ім'я [PERSON], в зв'язку з чим йому було роз'яснено право оскарження даного заповіту в судовому порядку. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року, заповіт на ім'я [PERSON] від 23 жовтня 2007 року визнано нікчемним. Таким чином, на сьогоднішній день відновлена дія заповіту [PERSON] і він має право на успадкування майна зазначеного в ньому. Враховуючи те, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] був чинний лише один заповіт, укладений на ім'я [PERSON], яка в установлений строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, спадкування могло відбуватися виключно по даному заповіту, оскільки позивач не міг вважатися спадкоємцем, в силу вимог ст.1254 ЦК України до того часу поки заповіт, який укладений пізніше, не буде скасовано в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.1236 ЦК України-чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Статтею1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи зазначені в заповіті. Згідно з ч.2 ст.1254 ЦК України-заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до ч.3ст.1272 ЦК - за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснення, які містяться у п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи встановлене, а саме те, що в силу істотних та об'єктивних труднощів позивач не міг своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], оскільки ним оскаржувався в судовому порядку інший заповіт, який позбавляв його можливості прийняти спадщину після смерті спадкодавця тому

Outcome: approved