Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-13 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський, Голови правління Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський [PERSON] про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 14.07.2012 року на засіданні правління Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський голова правління [PERSON] поширив недостовірну інформацію, а саме, що [PERSON], будучі головою правління громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський у 1997-2003 роках порушив цивільне та кримінальне законодавство тому, що за підключення до мережі електропостачання членів садового товариства Яблуко постійно отримував хабарі. Крім того на зборах [PERSON] висловився, що у правління товариства вибирають не зовсім достойних членів садового товариства, а саме у правління вибрано [PERSON], якому було висловлена недовіра як голові правління на загальних зборах в 2003 році і як голові ревізійної комісії на засіданні правління 12 травня 2012 р. Також, [PERSON] зазначив, що позивач має заборгованість за електроенергію за період з 28 серпня 2009 р. по 21 вересня 2010 р. більш ніж 3000 квт/год., не сплачений цільовий внесок за землі загального користування і за 1 півріччя 2012 р. та заборгованість по членським внескам за 2010 р. На думку позивача поширена про нього інформація є недостовірною, чим було порушено його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності та честі. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень та доповнень з підстав викладених у позовній заяві та просив суд зобов'язати голову правління громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський спростувати недостовірну інформацію на засіданні правління товариства у тому ж самому складі, а саме, що [PERSON], будучі головою правління громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський у 1997-2003 роках порушив цивільне та кримінальне законодавство у тому, що за підключення до мережі електропостачання членів садового товариства Яблуко постійно отримував хабарі, що в правління вибирають не зовсім достойних членів садового товариства, а саме в правління вибрано [PERSON], якому було висловлена недовіра як голові правління на загальних зборах в 2003 році та як голові ревізійної комісії на засіданні правління 12 травня 2012 р./га на час засідання правління має заборгованість за електроенергію за період з 28 серпня 2009 р. по 21 вересня 2010 р. більш ніж 3000 квт/год., не сплачений цільовий внесок за землі загального користування і за 1 півріччя 2012 р. та заборгованість по членським внескам за 2010 р. Також, позивач просив стягнути з громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський матеріальну шкоду в розмірі 1061 грн. 20 коп. на користь позивача та відшкодувати моральну шкоду розмірі 50000 грн.. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. За клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 липня 2012 року відбулись збори правління Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський за участю голови правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], Запорожец, Черновол, Чуб, що підтверджується протоколом засідання від 14.07.2012 року та не заперечується сторонами по справі. Як вбачається із змісту протоколу на зсідання розглядались питання повязані із розподілом та затвердженням обовязків обраних членів правління, проблемним питанням щодо оплати обовязкових платежів, членських внесків, заборгованість за електроенергію. Під час розгляду другого питання порядку денного головою правління [PERSON] була зазначено, що у правління товариства вибирають не зовсім достойних членів садового товариства, а саме у правління вибрано [PERSON], якому було висловлена недовіра як голові правління на загальних зборах в 2003 році і як голові ревізійної комісії на засіданні правління 12 травня 2012 р. Також, [PERSON] проінформував, що Також, [PERSON] зазначив, що [PERSON] має заборгованість за електроенергію за період з 28 серпня 2009 р. по 21 вересня 2010 р. більш ніж 3000 квт/год., не сплачений цільовий внесок за землі загального користування і за 1 півріччя 2012 р. та заборгованість по членським внескам за 2010 р. Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Вони зазначили, що дійсно на зборах правління 14 липня 2012 року [PERSON] повідомляв, що у правління товариства вибирають не зовсім достойних членів садового товариства, а саме у правління вибрано [PERSON], якому було висловлена колись недовіра та який має заборгованість за електроенергію, цільові та по членським внескам. З приводу поширення [PERSON] інформації стосовно того, що у 1997-2003 роках [PERSON] порушував цивільне та кримінальне законодавство, оскільки за підключення до мережі електропостачання членів садового товариства Яблуко постійно отримував хабарі допитані свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] пояснили, що на зборах 14 липня 2012 року взагалі ці питання не піднімались, головою правління у бік [PERSON] таких висловлювань не допускав. Також, свідки підтвердили, що уся відображена у протоколі засідання правління від 14.07.2012 року інформація відповідає дійсності, зауважень щодо змісту протоколу не має. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У звязку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Так, відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, за змістом вказаної статті захист особистого немайнового права, яке порушено внаслідок поширення про особу недостовірної інформації може здійснюватись спеціальним способом захисту, а саме 1) спростування недостовірної інформації та/або 2) право на відповідь. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови ПВСУ № 1 від 27.02.2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особипід гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, Також у п. 11, 15 Постанови № 1 від 27.02.2009 року Пленум ВСУ зазначив, що належним відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно зясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обовязків, то належним відповідачем є саме вона. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України Про телебачення і радіомовлення) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду. Належні та допустимі докази поширення Головою правління Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський [PERSON] на зборах правління від 14.07.2012 року недостовірної інформації про позивача, яке завдало шкоди його особистим немайновим благам або перешкодило йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право в матеріалах справи відсутні. Одним із відповідачів у справі є юридична особа - Громадська організаціґ Садове товариство Масив Кийлівський, водночас належних та допустимих доказів поширення саме Громадською організацією Садове товариство Масив Кийлівський недостовірної інформації про позивача, яке б завдало шкоди його особистим немайновим благам або перешкодило йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право в матеріалах справи не подано. Судом відхиляються посилання позивача на протокол загальних зборів товариства від 22.08.2010, заяву позивача від 15.07.2012 про надання копії протоколу, протокол правління від 27.09.2009, протокол № 1 від 03.08.2003 конференції СТ, протокол засідання правління № №4, 9 від 12.05.2012 р., рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2004 р. [PERSON] вхідного контролю від 11.10.2012 №213/10 ООО Телекарт - прибор, а також на копії квитанції на оплату, оскільки вказані документи не підтверджують порушення відповідачами особистих немайнових прав позивача щодо захисту гідності та честі. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Водночас, оскільки відповідачем не було порушено прав та охоронюваних інтересів позивача вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними, а отже такими що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення позову [PERSON] до Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський, Голови правління Громадської організації Садове товариство Масив Кийлівський [PERSON] про спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди відсутні.

Outcome: dismissed