Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач 17 липня 2013 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2-3). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2013 року справу передано на розгляд Ленінському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с.27). В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що 19 серпня 2012 року о 14:30 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керуючи транспортним засобом «Опель» д/н [NUMBER], рухаючись по вул.. Братів Трофімових у м. Дніпропетровську, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Міцубісі» д/н [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автотранспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Матеріальний збиток завданий позивачу, підтверджений висновком експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта, та складає 30 545,54 грн., а також, витрати на проведення експертизи у розмірі 600,00 грн. На момент ДТП між [PERSON] та ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3009099 від 04.04.2012р. Позивач звертався із заявою про настання страхового випадку до співвідповідача ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» щодо відшкодування завданих йому матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, але так і не отримав будь-якого відшкодування, у зв'язку із чим вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просив суд, стягнути із ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 29 545,54 грн. та витрати пов'язані з проведенням експертизи в сумі 600,00 грн., судові витрати; стягнути з [PERSON] на свою користь 1 000,00 грн. та судові витрати. Позивач, в особі свого представника за довіреністю - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Співвідповідач - ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут», в особі свого представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2012 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст..124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 грн. (а.с.5) За змістом вищевказаної постанови, [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним п.12.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування. Згідно висновку № 950/1 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 14 вересня 2012 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi Pajero» д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 30 545,54 грн. вартість проведення даного експертного дослідження становить 600,00 грн. (а.с.8,10-13). За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» 03 жовтня 2012 року було передано до головного офісу для розгляду справу № 4970ГО/12 по дорожньо-транспортній пригоді. Отже, дані обставини свідчать про факт наявності страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3009099 від 04.04.2012 року, який було укладено між співвідповідачами (а.с.6,7). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана у тому числі й із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця. Оскільки, обов'язок співвідповідача [PERSON], перед потерпілим по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок ДТП, забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник, в свою чергу, зобов'язався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Таким чином, на підставі вищевикладеного страховик, а саме, страхова організація, яка зазначена у полісі: ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут», повинна відшкодувати позивачу суму майнових збитків, пов'язаних із необхідністю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, за винятком франшизи у розмірі 1 000,00 грн., та послуги оцінки вартості матеріального збитку у сумі 600,00 грн. Отже, із ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» належать до стягнення сума майнових збитків, пов'язаних із необхідністю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та послуги оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 30 145,54 грн. на користь позивача у судовому порядку. У відповідності до положень ст.9 Закону України «Про страхування», франшиза підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок, у зв'язку із чим є збитками позивача. А отже, із [PERSON] на користь позивача належить до стягнення в судовому порядку суму франшизи розміром 1 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, згідно пропорційності задоволених вимог, суд враховує, що позовні вимоги належать до задоволення, від оплати судових витрат сторони не звільнені, тому із співвідповідача ПрАТ «Народна фінансова страхова компанія «Добробут» на користь позивача належать до стягнення документально підтверджені судові витрати у сумі 310,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved