Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що [PERSON] був її колишнім чоловіком та наймачем квартири [ADDRESS]. На підставі його нотаріально посвідченої заяви вона була зареєстрована в цієї квартирі. [INFO] року [PERSON] помер. Відповідач відмовляється укладати з нею договір найму житлового приміщення. Тому просить зобов'язати відповідача укласти договір найму житлового приміщення. У судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягає на підставах, викладених в ньому. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує. Пояснила, що позивач була зареєстрована в квартирі вже після смерті [PERSON], тому не набула права користування житловим приміщенням. Вивчивши матеріали справи, надані судові докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що з згідно з паспортом [PERSON] зареєстрована постійно за адресою: [ADDRESS] з 20.05.2003 року. 14.04.2003 року [PERSON] дав нотаріально посвідчену згоду на постійну прописку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зі свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. Згідно зі ст.. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно зі ст.. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховним Судом України в постанові від 10 жовтня 2012 року висловлена правова позиція у справі 6-110 цс 12 про те, що у разі відмови від укладення обов'язкового договору, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Більш того, ст..106 ЖК України прямо встановлений спосіб захисту - вимагання визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки суд розглядає справу в межах позивних вимог, а позивачем обрано такий спосіб захисту свого права, що суперечить наведеним положенням цивільного та житлового Законодавства України, то у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed