Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У вересні 2013 року, позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі - УПФУ, Управління ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що він є інвалідом 3 групи, особою, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 02.03.2011 року по адміністративній справі за позовом [PERSON] до УПФУ в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови в перерахунку і виплаті пенсії та про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію згідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вимоги позивача було задоволено. Визнано відмову в перерахунку пенсії неправомірною та зобов'язано відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2011 року. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.07.2011 року апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду від 02.03.2011 року задоволена частково і вказану постанову змінено, а саме доповнено кінцевою датою проведення такого перерахунку «по 22.07.2011 року». В іншій частині постанови суду її залишено без змін. Вказана постанова ніким не оскаржена, однак відповідач рішенням від 23.11.2012 року вирішив утримувати зайво отриману позивачем за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року суму пенсії у розмірі 12 598 грн. 50 коп., з його пенсії по інвалідності по 20 % щомісячно до повного відшкодування, починаючи з грудня 2012 року. Не погодившись з таким рішенням Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі, у березні 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій комісії відповідача неправомірними щодо стягнення з нього вищевказаної суми, стягнення з відповідача неправомірно утриманої з нього суми та суми на відшкодування моральної шкоди. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2013 року його позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано неправомірним рішення відповідача від 23.11.2012 року про утримання переплаченої суми пенсії зайво отриманої позивачем за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року у розмірі 12 598 грн. 50 коп. по 20 % щомісячно з пенсії по інвалідності до повного відшкодування, починаючи з грудня 2012 року та зобов'язано відповідача повернути позивачу неправомірно утримані по 20 % щомісячно з пенсії по інвалідності в рахунок зайво отриманих ним сум пенсії за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року у розмірі 12 598 грн. 50 коп., починаючи з грудня 2012 року по квітень 2013 року включно, в загальній сумі 2007 грн. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2013 вищевказане рішення суду залишено без змін. З огляду на викладене, позивач вважав, що відповідач наніс йому матеріальну і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, обумовлених неправомірним рішенням УПФУ, внаслідок чого він змушений був лікуватися та витрачати кошти на ліки в сумі 726,90 грн., завдану моральну шкоду він оцінив у сумі 12 000 грн., та вказані суми просив стягнути з відповідача і компенсувати йому витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2013 року його позовні вимоги до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 726,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не повне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, просило рішення суду скасувати, відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтування доводів скарги Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі УПФУ) посилалось на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (далі - Закон № 1058) відшкодування матеріальної та моральної шкоди з боку територіальних органів Пенсійного фонду України не передбачено. Апелянт також зазначив, що відшкодування шкоди повинно відбуватися тільки за наявності неправомірних дій, за умови, що між діями особи та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. УПФУ вважає, що в даному випадку позивачем не доведено, а судом не встановлено ні протиправного характеру дій з боку УПФУ, безпосереднього зв'язку між погіршенням здоров'я [PERSON] та діями Управління, ні вини Управління. Відповідно до п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями), при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди, моральна шкода незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави або органів місцевого самоврядування. А тому поряд із відповідним державним органом суд мав притягнути, як відповідача, відповідний орган Державного казначейства України. В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, однак про час та місце розгляду справи вони повідомлені судовими повістками та телефонограмами (а.с. 73, 74, 75). Позивач [PERSON] направив до апеляційного суду клопотання, в якому просив розглянути справу у його відсутності та просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду - залишити без змін (а.с.76, 77). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного Фонду України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаного позову, виходячи з наступного. Як зазначено в ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення справи. Суд встановив та виходив з того, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, особою, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та вкладкою до нього № [NUMBER] (а.с.5). Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 02.03.2011 року по адміністративній справі за позовом [PERSON] до УПФУ в м. Красноармійську Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови в перерахунку і виплаті пенсії та про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2011 року вимоги позивача задоволено. Визнано відмову в перерахунку пенсії неправомірною та зобов'язано відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2011 року (а.с. 29-30). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.07.2011 року апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду від 02.03.2011 року задоволена частково і вказану постанову змінено, її доповнено кінцевою датою проведення такого перерахунку «по 22.07.2011 року». В іншій частині постанови суду її залишено без змін. (а.с. 31). Вказана постанова ніким не оскаржена, однак відповідач рішенням від 23.11.2012 року вирішив утримувати зайво отриману позивачем за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року суму пенсії у розмірі 12 598 грн. 50 коп. по 20 % щомісячно з пенсії по інвалідності до повного відшкодування, починаючи з грудня 2012 року (а.с. 13). Не погодившись з таким рішенням Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі, у березні 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій комісії відповідача неправомірними щодо стягнення з нього вищевказаної суми, стягнення з відповідача неправомірно утриманої з нього суми та суми відшкодування моральної шкоди. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2013 року його позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано неправомірним рішення відповідача від 23.11.2012 року про утримання переплаченої суми пенсії зайво отриманої позивачем за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року у розмірі 12 598 грн. 50 коп. по 20 % щомісячно з пенсії по інвалідності до повного відшкодування, починаючи з грудня 2012 року та зобов'язано відповідача повернути позивачу неправомірно утримані по 20 % щомісячно з пенсії по інвалідності в рахунок зайво отриманих ним сум пенсії за період з 23.07.2011 року по 31.10.2011 року у розмірі 12 598 грн. 50 коп., починаючи з грудня 2012 року по квітень 2013 року включно, в загальній сумі 2007 грн. (а.с. 37). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2013 вищевказане рішення суду залишено без змін (а.с.38-39). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 726,90 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 горн., суд виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених вимог в цій частині, яка підлягає відшкодуванню за рахунок УПФУ. Однак, погодитись з рішенням суду неможна, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як встановлено судом, позов заявлено до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області. У Відповідності з Додатком № 3 до Розподілу видатків Державного бюджету України на 2013 рік відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб відшкодовується за рахунок Державної казначейської служби України, а тому в якості відповідача повинно бути залучено саме Державну казначейську службу України. Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести заміну відповідача, а позивачем [PERSON] заявлено позов до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, який не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну фізичній особі незаконними рішеннями, при виконанні службових повноважень, апеляційний суд приходе до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, частково задовольнивши апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області.

Outcome: partial