Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

10.09.2013 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про визнання недійсним і скасування розпорядження про приватизацію квартири [ADDRESS], свідоцтва про право власності на квартиру від 26 березня 2001 року, посилаючись на те, що вона на момент приватизації квартири відповідачем і по теперішній час перебуває з ним в зареєстрованному шлюбі . Під час шлюбу вона разом з відповідачем згідно рішення Бердичівської міської Ради від 3 листопада 1983 року за № 754 отримала ордер на спірну квартиру, в якій стали проживати разом і проживають по теперішній час. Таким чином приватизацію вказанної квартири відповідачем на підставі розпорядження органу приватизації від 21 березня 2001 року без її згоди, а також без її участі в приватизації вважає не законним. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позивачка будучи повідомленною про день та час розгляду справи належним чином в судове засідання не з"явилась. Відповідач будучи повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та просить справу розглядати в його відсутності. Третя сторона по справі яка не заявляє самостійних позовних вимог- представник органу приватизації Бердичівської міської Ради вирішення спору залишила на розсуд суду. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін дослідивши зібрані матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони з 28 квітня 1973 року перебувають в зареєстрованному шлюбі. Рішенням Бердичівської міської Ради від 3 листопада 1983 року за № 754 сторонам в складі трьох чоловік було видано ордер на право зайняття спірної квартири в якій вони стали проживати і проживають по теперішній час. За заявою відповідача про приватизацію спірної квартири, органом приватизації було прийнято розпорядження № 13379 від 21 березня 2001 року згідно якого спірна квартира передана у приватну власність відповідачу, на підставі чого відповідач отримав свідоцтво про право власності від 26 березня 2001 року. Суд приймає до уваги те що, позивачка з 1989 року згідно посвідчення [NUMBER] від 10 жовтня 1989 року являється інвалідом першої групи загального захворювання, а тому вважає обгрунтованними її доводи щодо необізнанності її в діях відповідача в процесі приватизації квартири, які позбавили її можливості скористатися своїм правом на безоплатну передачу у спільну сумісну власність спірної квартири. Так, згідно ст.8 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. А тому, на підставі наведенного та

Outcome: approved