Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «СК «Енергополіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином посилаючись на те, що посилаючись на те, що 07.04.2011 року близько 15:00 години [PERSON], перебуваючи на робочому місці в ТЦ «Нова лінія», керуючи в приміщенні підприємства технологічним транспортним засобом, електронавантажувачем типу «електроштабелер» марки FM, номерний знак Т4819КІ, що належить ПрАТ «Нова Лінія», здійснював транспортування палети гіпсокартону. Рухаючись на електронавантажувачі заднім ходом, здійснив наїзд переднім колесом на відвідувача Торгівельного центру [PERSON]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.04.2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2011 році», а кримінальну справу щодо нього за ч. 2 ст. 272 КК України закрито. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.05.2013 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Нова лінія», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, затверджено мирову угоду між ПрАТ «Нова лінія» та [PERSON], відповідно до якої останній виплачено 110 000 грн. матеріальної та моральної шкоди. Оскільки відповідальність ПрАТ «Нова лінія» на момент події була застрахована в ПрАТ «СК «Енергополіс», позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 25567,92 грн. та стягнути з відповідача [PERSON] 84432,08 грн. моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, в зв'язку з неявкою відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2009 року [PERSON] прийнято на посаду водія навантажувача ЗАТ «Нова лінія» (а.с. 12), правонаступником якого є ПрАТ «Нова лінія». Відповідно до постанови від 10 квітня 2012 року Дарницького районного суду міста Києва, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п «в» Закону України «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року (а.с.7-11). Як убачається з постанови, 07 квітня 2012 року [PERSON] перебуваючи на своєму робочому місці у Торгівельному центрі «Нова Лінія», розташованому по вулиці Харківське шосе, 168 у м. Києві, керуючи в приміщенні підприємства технологічним транспортним електронавантажувачем типу «електроштабелер», номерний знак [NUMBER] здійснював транспортування палети гіпсокартону, не звернув увагу під час роботи на людей, які перебувають в робочій зоні навантажувача, не забезпечив безпеку оточуючих, в результаті чого здійснив наїзд переднім колесом електронавантажувача на відвідувача торгівельного центру [PERSON], в результаті чого останній спричинено тілесні ушкодження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Нова лінія», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Енергополіс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, затверджено мирову угоду, відповідно якої [PERSON] та ПрАТ «Нова лінія» погодили загальний розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який становить 110 000 грн. та складається з 25 567 грн. 92 коп. матеріальної шкоди та 84 432 грн. 08 коп. моральної шкоди (а.с. 15-17) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з Платіжного доручення № 6495 від 21 травня 2013 року на виконання ухвали Дарницького районного суду, позивачем виплачено [PERSON] 110 000 грн. (а.с. 1). Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Внаслідок виплати [PERSON] грошової компенсації (згідно мирової угоди) в розмірі 110 000 грн. у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідачів, виходячи з наступного. Між ВАТ «АСК «Енергополіс», правонаступником якого ПрАТ «СК «Егергополіс» та ПрАТ «Нова лінія» 30 серпня 2010 року було укладено Договір №399-10/011 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (а.с. 18), строк дії якого з 07 вересня 2010 року до 06 вересня 2011 року. В позовній заяві позивач зазначає, що страхова виплата щодо страхового випадку, який мав місце 07.04.2011 року з боку ПрАТ «СК «Енергополіс» на користь позивача або потерпілої [PERSON] не здійснювалася. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 статті 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом Як вказано в пункті 1.2 Договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, предметом страхування відповідальності перед третіми особами є майновий інтерес страхувальника, пов'язаний із його обов'язком у порядку, встановленому чинним законодавством відшкодувати шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, майну третіх осіб та навколишньому природному середовищу внаслідок події, що сталось в період терміну дії цього Договору. Страхове покриття встановлюється на базі моменту спричинення шкоди, тобто до розгляду приймаються претензії до страхувальника з приводу нанесення шкоди, що пред'явлена у письмовій формі у період дії Договору страхування, або у вигляді судового позову до страхувальника, що поданий у період дії договору страхування та за умови, що шкода третім особам заподіяна у прямому причинно-наслідковому зв'язку здійсненням страхувальником господарської діяльності на територіях страхування, а факт спричинення шкоди і його розмір підтверджені майновим вимогам третіх осіб, заявленими у відповідності до діючого законодавства України та підтвердженими рішенням суду, що набрало законної сили і зобов'язує страхувальника відшкодувати збитки, завдані третім особам (потерпілим особам).(п. 3.3 Договору) Пунктом 10.1 Договору, страхове відшкодування виплачується страховиком в розмірі прямих матеріальних збитків, заподіяних третім особам у зв'язку з настанням передбаченого Договором страхування випадку за вирахуванням франшизи, зазначеної у п. 2.3 Договору. Ліміт відповідальності за нанесення шкоди життю та здоров'ю по одному страховому випадку встановлюється в розмірі 65,5% Агрегатного ліміту відповідальності (Страхової суми). Ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 50 000 грн. (п. 10.8.1 Договору). По ризику спричинення шкоди життю та здоров'ю третіх осіб (шкода особистості) франшиза відсутня (п. 2.3.1 Договору). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем ПрАТ «СК «Енергополіс» не надано доказів того, що ними в добровільному порядку виплачена сума страхового відшкодуванням. Таким чином з відповідача ПрАТ «СК «Лафорт» на користь позивача підлягає стягненню 25 567 грн. 92 коп. страхового відшкодування. Судом встановлено, що в момент наїзду на [PERSON], відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Нова лінія» та керував службовим технологічним транспортним електронавантажувачем типу «електроштабелер», номерний знак Т4819КІ. Статтею 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, коли: шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. З постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року вбачається що, [PERSON] вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України (Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою) визнав повністю та від кримінальної відповідальності останнього було звільнено на підставі ЗУ «Про амністію». Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним в добровільному порядку відшкодовано моральну шкоду, завдану злочином. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 84 432 грн. 08 коп. моральної шкоди в порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору, з відповідача ПрАТ «СК «Енергополіс» на користь позивача 255 грн. 67 коп. судового збору. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial