Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

21.05.2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 04.04.2011 року р.№ 1137 (з подальшими змінами) укладеним між позивачем та відповідачами на суму 579 200 гривень звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та виселити відповідачів з вказаного житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. 04.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], р.№ 1137. 04.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання договору позики укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. 04.04.2012 року до договору були підписані зміни, відповідно до яких відповідачі отримали в позику грошові кошти у розмірі 289 600 гривень, що на момент укладення договору складало еквівалент 36 200 доларів США та сторонами було встановлено порядок повернення грошових коштів. Але відповідачі умови договору позики не виконують, грошові кошти не повертають, тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву , в якій просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 04.04.2011 року р.№ 1137 (з подальшими змінами) укладений між позивачем та відповідачами, борг за який складає 506 780 гривень, звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та виселити відповідачів з вказаного житлового приміщення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з’явилась, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити уточнену позовну заяву. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON]-[PERSON] проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, надали письмові заперечення, та вказали, що відповідачі сплачували зазначені у графіку грошові суми у встановлені строки. Та передавали гроші [PERSON], який передавав гроші позивачу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору позики між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 04.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р.№ 1137, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали грошові кошти у розмірі у розмірі 205 368 гривень, що еквівалентно 25 800 доларів США зі строком повернення 04.04.2013 року. Договором про внесення змін та доповнень № 1 до договору позики 04.04.2012 року збільшилась сума боргу до 289 600 гривень, що еквівалентно 36 200 доларів США та порядок повернення грошових коштів. (а.с. 11-13). На належне виконання укладеного договору позики 04.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом договору виступила двокімнатна квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (а.с. 15-17). Позивачем на адресу відповідачів 26.04.2013 року було направлено письмову вимогу про виконання взятих на себе за договором позики зобов’язань. (а.с. 18). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином й у визначений строк відповідно до вказівок закону по договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання та одностороння зміна умов договору не допускаються. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Згідно п. 4 договору позики простроченням виконання зобов’язань за договором позики рахується як недотримання строку остаточного повернення, так і про строчка будь-якого з поточних повернень, більше ніж на п’ять днів. Окрім того, встановлено, що у разі прострочення виконання зобов’язання повернення позики має бути виконано шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотечного договору. Виходячи з наданих доказів, відповідачі не повернули суму позики, тому вважаються такими, що прострочили виконання зобов’язання. Відповідно до п. 7 договору позики за прострочення виконання зобов’язання позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 1 % від усієї суми за кожен день прострочення починаючи з шостого дня. Тобто у зв’язку з невиконання зобов’язання відповідачі повинні сплатити 1% від суми боргу за кожен день прострочення. Договором позики встановлено, що позика повертається частинами у розмірі еквівалентному 800 доларам починаючи з 04.05.2012 року по 04.03.2013 року, до 04.04.2013 року слід було повернути еквівалент 27 400 доларам США. Оскільки відповідачі прострочили повернення платежу, то штраф слід нараховувати з 10.05.2012 року. Таким чином, як зазначив представник позивача, з урахуванням розписок наданих відповідачами щодо часткового повернення боргу, сума боргу відповідачів складає 506 780 грн., з яких сума основного зобов*язання -289 600 грн., неустойка- 217 180 грн. Статтею 572 ЦК України, передбачено право кредитора (заставодержателя), у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майно переважно перед іншими кредитами цього боржника. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У п. 12 іпотечного договору від 04.04.2011 року (з подальшими змінами) міститься таке застереження у п.п. а п. 12, яким [PERSON] дала згоду у разі невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про виконання зобов’язання за договором позики набути йому право власності на спірну квартиру. Згідно звіту про оцінку майна, проведену суб’єктом оціночної діяльності [PERSON] вартість квартири складає 359 281 гривень, що менше ніж сума боргу за договором позики. (а.с. 19-52), і це сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, повернення боргу повинно підтверджуватись відповідними письмовими доказами, чеками, розписками тощо, а пояснення відповідача [PERSON] щодо повернення частини боргу без належного письмового оформлення не може прийматися судом як належний та допустимий доказ. А за таких обставин позов підлягає задоволенню, при цьому як встановлено в судовому засіданні сума боргу відповідачів складає 506 780 грн., з яких сума основного зобов*язання 289 180 грн., сума неустойки (штрафу) 217 180 грн, при цьому оціночна вартість квартири в розмірі 359 281 грн., що сторонами не оспорюється. Судовий збір, який був сплачений позивачем, суд стягує з відповідачів.

Outcome: partial