Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] пред»явив в суд позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівжитлокомплекс» (далі - ТзОВ «Львівжитлокомплекс», відповідач) у якій просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07 червня 2011 року дійсним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог зазначив про те, що 07 червня 2011 року між ним та ТзОВ «Львівжитлокомплекс» був укладений попередній договір про купівлю-продаж квартири, який зареєстрований в реєстрі за номером 888 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п.1 вказаного договору, за цим попереднім договором сторони зобов'язуються у майбутньому у строк до 01 січня 2012 року укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири на умовах та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до п.2 вказаного договору, квартира [ADDRESS], що буде предметом Основного договору повинна знаходитись на 5-му поверсі цегляного 8-ми поверхового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до п.4 вказаного договору, за погодженням сторін продаж об»єкта продажу вчиняється за ціною 222840,20 грн. з розрахунку 5 599,00 гривень за 1 квадратний метр загальної площі. З метою виконання в наступному зобов»язань з підписання та виконання умов основного договору, покупець до моменту підписання цього договору перерахував продавцю на його поточний рахунок авансовий платіж у розмірі 216588,00 гривень, а решту суми 6252,20 гривень покупець зобов»язується сплатити продавцю до 10 червня 2011 року. Відповідно до п.4.1. вказаного договору, у випадку, якщо за результатами обміру БТІ при оформленні паспорту на об»єкт нерухомості, фактична загальна площа об»єкту збільшиться (чи зменшиться) відносно площі, вказаної в пункті 3 даного Договору, то ціна за об»єкт корегується продавцем відповідно до такої зміни, виходячи з вартості об»єкта за один квадратний метр, вказаної в пункті 4 цього договору. У зв»язку з цим, зазначив, що він з свого боку виконав умови договору в повному обсязі, зокрема сплатив повну вартість квартири [ADDRESS], що також підтверджує відповідач у своєму листі. Також, як вбачається з декларації про готовність об»єкта до експлуатації зареєстрованої в інспекції ДАБК у Львівській області від 20 січня 2012 року за номером 11314312009521, будинок по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію. Ним, відповідачу була надана вимога про укладення та оформлення основного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Проте відповідач вказаного зобов»язання не виконує. Вказаним попереднім договором купівлі-продажу квартири від 07 червня 2011 року він з відповідачем визначили істотні умови: щодо предмету договору, об»єкту продажу, ціни продажу та взаємних прав та обов»язків. Так, щодо ціни продажу, вони обумовили у п.4 договору, що продаж вчиняється за ціною 5 599,00 гривень за 1 квадратний метр загальної площі. В свою чергу, відповідач зволікає з укладенням основного договору купівлі-продажу квартири та його нотаріального посвідчення. Між ним та відповідачем досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу. Оскільки сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах, тому попередній договір купівлі-продажу квартири від 07 червня 2011 року є укладеним та обов»язковим для виконання. На день подання позову позивачем повністю виконано договір щодо оплати, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави вважати договір купівлі-продажу від 07 червня 2011 року. Непроведення відповідачем укладення та нотаріального посвідчення основного договору, яке перешкоджає йому здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру та здійснювати правомочності власника , а тому його право власності підлягає захисту шляхом визнання його в судовому порядку. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати договір купів-продажу квартири [ADDRESS] від 07 червня 2011 року дійсним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. У ході судового розгляду до справи залучено в якості третьої особи відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В судове засідання позивач та його представник не з»явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просять позов задовольнити. Представник ТзОВ «Львівжитлокомплекс» в судове засідання не з'явився, подав заяву, з якої вбачається, що позов він визнає та просить слухати справу у його відсутності. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.ст. 655, 657 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно ст. 220 цього ж Кодексу якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2011 року між позивачем [PERSON] та ТзОВ «Львівжитлокомплекс» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого [PERSON] вніс авансовий платіж у розмірі 216588,00 гривень, а решту суми 6252,20 гривень покупець зобов»язується сплатити продавцю до 10 червня 2011 року за квартиру [ADDRESS]. На виконання умов вищевказаного договору позивач [PERSON] вніс в касу ТзОВ «Львівжитлокомплекс» 222 280,30 грн. та 20 січня 2012 року була підписана декларація про готовність об»єкта до експлуатації. Однак основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений, оскільки ТзОВ «Львівжитлокомплекс» не отримало свідоцтв про право власності на квартири по [ADDRESS]. Позивач виконав всі умови попереднього договору від 07 червня 2011 року в повному обсязі, сплатив повністю вартість квартири [ADDRESS]. Відповідач свого зобов»язання по укладенню основного договору не виконує. У відповідності до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виді, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоду. Сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Згідно листа ТзОВ «Львівжитлокомплекс» від 26 квітня 2013 року відповідач не заперечив факту виконання позивачем в повному обсязі умов попереднього договору. Ці обставини підтверджуються долученими до справи копією попереднього договору від 07 червня 2011 року та змінами до вказаного договору від 19 жовтня 2011 року, ксерокопією декларації про готовність об»єкта до експлуатації від 20 січня 2012 року за номером 11314312009521, ксерокопією технічного паспорта на квартиру, ксерокопію листа ТзОВ «Львівжитлокомплекс» від 26 квітня 2013 року. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та його слід задовольнити.

Outcome: approved