Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум», [PERSON], Жовтневого відділу державної виконавчої служби КМУЮ про виключення з акту опису та арешту майна - автомобіля марки HYUNDAI MATRIX . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його колишня дружина [PERSON] , у період перебування з ним у шлюбі , у 2005 році уклала кредитний договір з ПАТ «Банк Форум» на придбання квартири. В забезпечення виконання зобов`язань було укладено іпотечний договір та договір поруки , за яким він поручився перед Банком за виконання дружиною [PERSON] кредитних зобов'язань перед Банком. [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконувались , у зв'язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2010 року з нього та [PERSON] у солідарному порядку була стягнута заборгованість за кредитним договором. На виконання цього рішення судом було видано виконавчий лист та відповідачем державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС КМУЮ проведено опис та арешт належного йому автомобіля. Вважає такі дії державного виконавця неправомірними , оскільки він не вважає себе боржником , оскільки заборгованість має [PERSON], яка має змогу погасити заборгованість. Вважає що його права як власника майна порушені, а тому підлягають захисту, майно, на яке накладено арешт, є його власністю, а тому безпідставне, неправомірне перебування автомобіля під арештом перешкоджає йому, як власнику володіти та користуватись ним. Просив суд в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з автомобіля, на який накладено арешт постановою державного виконавця. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Документів, які б підтверджували поважність неявки до суду не надані, тому суд за згодою позивача, ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З пояснень сторін встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 29.12.2005 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір з ПАТ «БАНК ФОРУМ» , а позивач [PERSON] за договором поруки від 29.12.2005 року поручився перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 2-3596/2010 за позовом АКБ «Форум» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , позовні вимоги Банку задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором у солідарному порядку . ( а.с. 17-18). На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження і постановою про арешт та опис майна боржника від 26.06.2013 року державним виконавцем ВДВС КМУЮ Сокол Г.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа №2 -3596/2010 про стягнення з позивача [PERSON] на користь Банку грошових коштів постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , а саме на автомобіль марки HYUNDAI MATRIX, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] ( а.с. 15-16). Як вбачається з матеріалів справи, вказаний автомобіль позивач придбав на підставі договору купівлі- продажу від 19 травня 2006 року ( а.с. 13) . Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Крім того, положеннями п. 8 ч. 1 ст. 49 зазначеного Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно листа від 16.08.2013 року начальника управління Головного управління юстиції у Дніпропетровській області державної виконавчої служби вбачається, що зняття арешту з власності позивача в даний чає не є можливим, оскільки на виконанні в Жовтневому відділі ДВС КМУЮ з 22.05.2013 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3596 від 24.09.2010 року , виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з позивача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» боргу у сумі 125714 грн 74 коп. Відповідач -ПАТ «БАНК ФОРУМ» у своїх запереченнях до позовної заяви зазначає, що рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] не виконано, і тому проводяться виконавчі дії на підставі ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження». Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом. Відповідно до ст. 14 ЦПК України під час набрання рішенням законної сили , воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба , як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти усі необхідні заходи для його виконання. Згідно зі частинами 1,5,6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті , вилучені та примусовій реалізації. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Позивачем відповідно до ст.60 ЦПК України, не надано в порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що ним добровільно чи примусово виконано рішення суду від 24.10.2010 року та відсутня заборгованість перед стягувачем Банком і таких доказів в ході судового розгляду не здобуто. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивачем не доведені, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: approved