Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначив, що з 21.09.2002 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього проживання [INFO] року в них народився син [PERSON], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка з 2003 р. перебуває на роботі в Швейцарії, матеріально забезпечена, має стабільний хороший заробіток, фізично здорова, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться станом здоров'я сина, його вихованням та матеріальним становищем. Син навчається в школі, в четвертому класі, тому потребує коштів. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав. Суду пояснив, що з п'ятимісячного віку син проживає разом з ним. В даний час він здійснює догляд за дитиною від нового шлюбу до досягнення трирічного віку. За сином Артуром під час відсутності відповідачки здійснювала догляд мати позивача. Позивач ствердив, що відповідачка проводила оплату за літній відпочинок сина разом з його матір'ю в літній період, неодноразово присилала посилки з речами для сина, але той одяг та взуття, які вона передавала, були замалі на сина. Відповідачка позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що проживаючи за кордоном, вона не працює, перебуває на утриманні чоловіка, з яким спільно живе, хоча в шлюбі не перебуває. В зв'язку з тим, що має проблеми з здоров'ям, вона потребує лікування, їй протипоказана фізична робота. Вона не згідна з зазначеним в позові стосовно того, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання сина, так як надсилала для дитини посилки з одягом, купила мобільний телефон. Приїхавши з-за кордону цього року, організувала для сина дозвілля в м. Івано-Франківськ. Останнім часом позивач настроює сина проти неї, забороняє їм спілкуватись. Одночасно відповідачка пояснила, що рішення виїхати на роботу за кордон в 2003 р. було прийнято спільно з позивачем під час шлюбу, так як не вистачало коштів, а саме: в квартирі треба було робити опалення, замінити двері, зробити ремонт. Враховуючи її стан здоров'я, відсутність постійного доходу, відповідачка просить призначити аліменти в мінімальному розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2011 року по справі № 2-25/11 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 21.09.2002 року, актовий запис № 56. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 березня 2003 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківсього районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідачка працює та має регулярний дохід, - суд не має. Про те, що вона хворіє та потребує лікування свідчить Виписка № 113176 з медичної карти амбулаторного хворого. Отже, є підстави для стягнення з неї аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідачка не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, в достатній кількості коштів на утримання сина не надає, тому суд приходить до переконання, що відповідачка спроможна сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 05.11.2013 року, тому з цього дня слід розпочати стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial