Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 29.01.2007 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру на відкриття кредитного ліміту на платіжну картку на суму 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні кредиту позичальник брав на себе зобов'язання погашати кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, передбачені умовами надання банківських послуг. Укладений договір є договором приєднання з умовами, встановленими однією зі сторін. Позивач вказує, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.10.2012 року числиться заборгованість в розмірі 8852,20 грн., з яких 2880,71 грн. - заборгованість за кредитом; 3070,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2240,99 грн. -комісія за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 409,63 грн. - штраф (процентна складова). На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 8852,20 грн., поклавши на відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Вказав, що відповідач був працівником банку, і при прийнятті на роботу звернувся із заявою про отримання платіжної картки з відкритою кредитною лінією на умовах, визначених в Умовах надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений. Відповідачу була видана платіжна картка з кредитним лімітом в 250,00 грн. 13.04.2007 року банком був збільшений кредитний ліміт до 3400,00 грн. Відповідач користувався карткою, користувався кредитними коштами. На момент спливу дії картки (через рік після її видачі), у відповідача була заборгованість за кредитом, яку він не погасив. За умовами договору, дія кредитного договору припиняється або за ініціативою банку, або за письмовою заявою боржника. Відповідач не звертався до банку із заявами про припинення кредитного договору, тому договір вважається продовженим. Втрата відповідачем платіжної картки значення не має, оскільки відповідач в будь який час може відновити карту, погасити заборгованість та продовжувати користуватись кредитом. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив. що отримував у позивача платіжну картку з кредитним лімітом в 250,00 грн, якою користувався. Про збільшення кредитного ліміту до 3400,00 він не знав, банк його про це не попереджав. Вважає, що строк дії кредитного договору обмежений строком дії кредитної картки, який сплив в січні 2008 року. Заявив про пропуск позивачем строку позовної давності по спірним правовідносинам; просив відмовити у позові з цих підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що банком були самостійно змінені умови кредитування - збільшений кредитний ліміт без повідомлення відповідача. Крім того, банк вчиняв дії, які сприяли збільшенню боргу - тривалий час не висувались вимоги про стягнення заборгованості за кредитом. Вказала на пропуск позивачем строку позовної давності, який має бути застосований до спірних правовідносин, оскільки строк дії платіжної картки, на яку була відкрита кредитна лінія, сплив у січні 2008 року, після спливу строку відповідач данною карткою не користувався та втратив її. У зв»язку зі спливом строку позовної давності, просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.06.2012 року, Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної ліні. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 15.12.2006 року відповідач написав заяву до Луганської філії Приватбанку про прийняття його на роботу, про видачу зарплатної картки та кредитної карти з мінімальним встановленим кредитним лімітом. В заяві містяться відомості про ознайомлення та згоду відповідача з умовами надання банківських послуг. Крім того, відповідачем була подана окрема заява про видачу кредитної картки з кредитним лімітом 250,00 грн, є відмітки про ознайомлення та згоду з умовами, на яких здійснюється кредитування; відповідач особисто розписався про отримання кредитної картки (а.с.8). В судовому засіданні відповідач підтвердив факт написання ним заяв та отримання картки з кредитним лімітом. Таким чином суд встановив, що відповідач добровільно уклав з банком договір на відкриття кредитної лінії на платіжну картку, який є договором приєднання на умовах, встановлених Умовами та правилами надання банківських послуг. Умови кредитування встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг (далі по тексту Умови), за п. 3.2 яких клієнт надає банку право встановлювати кредитний ліміт та змінювати його в будь який час (зменшувати або збільшувати). За п. 3.3. Умов, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. За п. 5.3 Умов, банк має право проводити зміни розміру кредитного ліміту на платіжну карту в односторонньому порядку, за власним рішенням та без попереднього повідомлення клієнта. За ст.. 628,629 ЦК України, умови договору приймаються та погоджуються сторонами, які уклали договір, та є обов»язковими до виконання. Із виписки про рух коштів по кредитній карті відповідача (а.с.38-51) вбачається, що 29.01.2007 року відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 250,00 грн; 13.04.2007 року кредитний ліміт був збільшений до 3400,00 грн. (11.07.2007 року відповідачем було здійснено погашення кредиту в розмірі 3462,79 грн.); 21.05.2008 року кредитний ліміт був зменшений до 2900,00 грн. На підставі наведеного суд вважає необґрунтованими твердження відповідача та його представника щодо змін банком умов кредитного договору без попередження відповідача в частині збільшення кредитного ліміту, оскільки ці дії банку прямо зазначені у Умовах, на яких проводилось кредитування, та вони не можуть розцінюватись як порушення банком умов укладеного між сторонами договору. Крім того, сплата відповідачем кредиту в сумі 3462,79 грн. спростовує його твердження про те, що він не знав про збільшення кредитного ліміту. За п. 9.5 Умов, картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви держателя картки або банк має право закрити картковий рахунок за власною ініціативою. За п. 9.3, картковий рахунок відкритий на невизначений термін. В п. 9.12 Умов зазначено, що договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов»язання. Тобто суд встановив, що договір, який був укладений між сторонами, був укладений на невизначений термін; договір міг бути припинений або за письмовою заявою держателя картки - відповідача, або за ініціативою банку. В суді встановлено, що укладений між сторонами договір є укладеним на невизначений строк, відповідач не звертався до банку із заявами про закриття карткового рахунку з обслуговування кредитної лінії, має заборгованість за кредитом, тому суд вважає, що строк дії договору не сплив; договір є діючим на час розгляду справи в суді і до нього не можуть бути застосовані строки позовної давності. Також представник позивача в суді пояснив, що закривати картковий рахунок це право, а не обов»язок банку; в теперішній час картковий рахунок за кредитом, який видавався відповідачу, не закритий, відповідач продовжує користуватись кредитними коштами, тому банком нараховуються відсотки за користування кредитом та комісія за обслуговування карткового рахунку. Згідно з доданими до матеріалів справи документами, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, в зв'язку з чим станом на 31.10.2012 року числиться заборгованість в розмірі 8852,20 грн., з яких 2880,71 грн. - заборгованість за кредитом (з урахуванням встановлення кредитного ліміту в сумі 2900,00 грн); 3070,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2240,99 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, нарахованої на підставі п. 9.6 Умов; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина, передбачена в заяві клієнта та п. 8.6 Умов); 409.63 грн. - штраф (процентна складова, передбачена в заяві клієнта та п. 8.6 Умов). Позивачем наданий розрахунок заборгованості (а.с. 4-7); розрахунок перевірений в судовому засіданні; відповідач та його представник не заперечували в судовому засіданні щодо правильності наданого позивачем розрахунку суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно умов договору. Перевіривши надані позивачем розрахунки суми заборгованості за кредитним договором, суд дійшов до висновку про їх обґрунтованість. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлена неможливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності у зв»язку з тим, що договір між сторонами є діючим; в суді встановлено право банку в односторонньому порядку змінювати суму кредитного ліміту і це не є порушенням умов договору, приймаючи до уваги, що закриття карткового рахунку або звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом є правом, а не обов»язком банку; враховуючи, що відповідачем та його представником в судовому засіданні не оспорювались факт отримання кредиту та правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 8852,19 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи: 214,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved