overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

01 липня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 20.02.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки із відповідачем припинені з 02 травня 2013 року та з цього часу проживають окремо. Причиною розпаду сімї є різність поглядів на сімейне життя та несхожість характерів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, залишивши їй прізвище «Роянова». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 липня 2013 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном два місяці Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання предявленого позову, якою також просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області від 20 лютого 1999 року, актовий запис № 82. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживають спільно із позивачем [PERSON] Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх доньок, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи той факт, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату та вважаючи, що вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним задам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 114,70 гривень На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м.Херсона знаходилась вищевказана цивільна справа. 19.08.2013р. справу було розглянуто по суті і ухвалено заочне рішення з частковим задоволенням позовних вимог. Пунктом 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, не ухвалено рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зважаючи на положення ст.220 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду та вирішення питання стосовно іншої частини позовних вимог, питання про які не вирішено при частковому задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти винесення додаткового рішення. Відповідачі та їх представники в судове засідання за викликом суду не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,причини неявки суду не відомі. Згідно ст.215 ч.4 ЦПК України в резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково;висновок суду по суті позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення стосовно іншої частини позовних вимог які не задоволені судом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 18.09.2000 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі ЗАЦСу Ісмаіллинського району ,Азербайджанської республіки, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис № 129.Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON] ,[INFO]. Сторони проживають окремо , не підтримують шлюбні відносини, позивач вважає, що сімя розпалась. Відповідачка в судове засідання не зявилась , проти позову не заперечувала , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.09.2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON] ,[INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, на теперішній час сімя фактично розпалась і шлюб зберегти не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 27 липня 2002 року в Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 751. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 27 липня 2002 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю [PERSON] Починаючи з 2012 року шлюбних відносин з відповідачкою не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав (а. с. 15-16). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем немає. Судом встановлено, що сторони 27 липня 2002 року уклали шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 751, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 082139, виданим 27 липня 2002 року (а. с. 9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ № 009211, видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області (а.с.8). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують починаючи з 2012 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

17 грудня 2012 року по справі винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Прокурор Бабушкінського району м. Дніпропетровська, що діє в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, не погодився із рішенням суду від 17 грудня 2012 року та подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. 26 вересня 2012 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області дану цивільну справу було повернуто до Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська для винесення додаткового рішення по вищевказаній справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не зявились, тому у звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом вирішено питання про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнано за ним право власності на виробничі приміщення - будівлю столярної майстерні зі складськими приміщеннями, загальною площею 663,7 кв.м., розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3, буд.8-А., а саме: літ. А-2 перший поверх - усього 364,5 кв.м.: І-1 роздягальня - 7,6 кв. м.; І -2 душова - 0,7 кв. м.; І-3 вбиральня - 8,3 кв. м.; І-4 кабінет - 54,2 кв. м.; І-5 комора - 12,5 кв. м. ; І-6 майстерня - 55,5 кв. м.; І-7 майстерня - 89,3 кв. м.; І-8 підсобне - 5,8 кв. м.; І-9 підсобне - 6,2 кв. м.; І-10 коридор - 4,0 кв. м.; І-11 кабінет 12,5 кв. м.; І-12 кухня - 12,9 кв. м.; І-13 коридор - 8,3 кв. м.; І-14 коридор - 12,0 кв. м.; І-15 майстерня - 31,2 кв. м.: І-16 майстерня - 33,1 кв. м.; І-17 вентиляц. - 10,4 кв. м.; літ. А-2 другий поверх - усього 299,2 кв.м.,: ІІ-18 душова - 12,4 кв. м.; ІІ-19 приміщ. - 46,8 кв. м.; ІІ -20 приміщ. - 21,6 кв. м.; ІІ-21 майстерня - 218,4 кв. м.; літ. А' -1 прибудова; літ. а сходи, без прийняття в експлуатацію. Але судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності задоволено, а позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2\~ 823 грн. у відповідності до положень ЗУ Про судовий збір та судом не розглянуто питання про розподіл судових витрат між сторонами, тому суд дійшов висновку, що слід винести додаткове рішення по справі, де слід судовий збір в розмірі 2\~ 823 грн. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документа, у якій зазначив, що він звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області для оформлення пенсії. Однак при цьому зясувалося, що в його трудовій книжці його прізвище помилково зазначене як «Галустян» замість правильного «Галстян», у звязку з чим просить суд встановити факт належності йому трудової книжки ИТ № 0814619, заведеної 10 березня 1982 року. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Представник Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник Управління Пенсійного Фонду України в місті Херсоні в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п. 6 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 10 березня 1982 року на імя була заведена трудова книжка ИТ № 0814619. У вказаній трудовій книжці прізвище помилково зазначене, як «Галустян» замість правильного «Галстян». Заявник по справі даній це [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом серія МО № 868266, а також довідкою форми № 1 наданої Управлінням державної міграційної служби України в Херсонській області. Факт належності трудової книжки ИТ № 0814619 [PERSON] також підтверджується довідкою №26 від 25 лютого 1982 року, згідно якої він дійсно працював на Бакинському Протезно - Ортопедичному заводі. Таким чином, суд приходить до висновку, що трудова книжка ИТ № 0814619, заведена 10 березня 1982 року, належить [PERSON], [INFO]. Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 11.10.2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що 08 серпня 2003 року у с. Свеса Ямпільського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, земельну ділянку площею 1\~ 300 кв.м., розташованої в с. Верхня Сироватка по вул. Червоноармійська, 57, Сумського району Сумської області. За життя [PERSON] уклала заповіт на все своє майно на його користь. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивач - онук померлого. До нотаріальної контори про прийняття спадщини він не звертався. Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 1\~ 300 кв.м., яка знаходиться за вищевказаною адресою за життя його бабуся не отримувала. У звязку з цим позивач не може оформити у нотаріальній конторі свої спадкові права на земельну ділянку. Просив визнати за ним право власності вказаної земельної ділянки в порядку спадкування після померлої бабусі. Представник позивача в судове засідання не зявилась, в письмовому поясненні позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Представники відповідача та 3-х осіб для розгляду справи до суду не зявились, просили справу слухати без їх участі, у письмових заявах до суду проти позову не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2003 року померла [PERSON]М.(а.с.25), бабуся позивача, після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 1\~ 300 кв.м., розташованої в с. Верхня Сироватка по вул. Червоноармійська, 57, Сумського району Сумської області, отриманої згідно рішення Верхньосироватської сільської ради від 28 вересня 1993 року за № 39(а.с.6). Державний акт про право власності на земельну ділянку [PERSON] за життя не видавався. [PERSON] 26 січня 1998 року посвідчила заповіт на все належне їй майно на користь позивача(а.с.27,28). Позивач [PERSON] спадщину прийняв після померлої [PERSON] своєчасно фактично, але юридично не оформляв(а.с.10). Спадкова справа після померлої заведена 19 жовтня 2012 року за заявою [PERSON]М.(а.с.24-28). Спадкоємцем після померлої є [PERSON] позивач по справі. Позивач спадщину прийняв шляхом спільного проживання з померлою за адресою: с. Верхня Сироватка, вул. Червоноармійська, 57, Сумського району Сумської області, поховав [PERSON]М.(а.с.10), обробляв її присадибну ділянку, збудував там житловий будинок, який був узаконений згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 січня 2013 року(а.с.5). Позивач є спадкоємцем після померлої [PERSON], узаконив збудований там житловий будинок, тому має право успадкувати належну померлій за життя земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з тих підстав, що 31 травня 2001 року позивач з відповідачем розірвали шлюб, актовий запис № 538. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 370 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, не працює, що одружений вдруге і має на утриманні дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, двох їх спільних дітей і батька-пенсіонера, який хворіє і потребує дорогих ліків. Аліменти платити згоден, але в меншому розмірі 200 грн.. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 31 травня 2001 року позивач з відповідачем розірвали шлюб, актовий запис № 538(а.с.3). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.2). Відповідач повинен утримувати свою неповнолітню доньку, тому слід стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходить з наступного. Відповідач працездатний, має змогу утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно його пояснень у судовому засіданні дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує державну допомогу, батько отримує пенсію. За наведених обставин, ці особи на даний час не є повними утриманцями відповідача. Заявлений позивачем розмір аліментів не є завищеним і у такому розмірі відповідач має змогу надавати кошти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у виготовлені повного рішення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у виготовлені повного рішення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] у вересні 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області та зроблено запис № 32 від 10.06.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На даний час подружні відносини між сторонами припинені, проте вони проживають разом. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить стягти з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1/3 його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Відповідач у судовому засіданні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей визнав у повному обсязі, не заперечує сплачувати аліменти на їх утримання. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2000 року (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Неповнолітні діти проживають разом із матірю і знаходяться на її утриманні (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість і зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розрахунок витрат на правову допомогу позивач підтвердив документально (а.с.11), тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Позивачка у вересні 2013 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому 20.06.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, не бере участі у її вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. 20 червня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу № 1-КИ № 064179 та зроблено актовий запис № 289. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дитини, тому що відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний його матеріально утримувати. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 229,40. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved