Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 23 лютого 2012 року він позичив відповідачу 15 000 дол. США, про що було складено відповідну розписку. Відповідач зобов»язався повернути позику в строк до лютого 2013 р. В порушення умов надання позики відповідач гроші у встановлений строк в повному обсязі не повернув. Намагання позивача вирішити питання повернення боргу в досудовому порядку наслідків не мало. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 63 144, 70 грн. та суму заборгованості з урахуванням відсотків 776, 37 грн поклавши на нього витрати пов»язані зі сплатою судового збору в розмірі 639, 21 грн. Позивач в судове засідання не з»явилась, але просила провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2012 року позивач позичив відповідачу 15 000 дол. США, за умови, що грошові кошти буде повернуто в строк до лютого 2013 р. Вказане було затверджено розпискою, складеною відповідачем. Однак, відповідач в обумовлені строки не розрахувався з позивачем в повному обсязі. Відповідач протягом 2012 року повертав грошові кошти на загальну суму 6 500 дол. США, в 2013 році 600 дол. США, таким чином станом на 24.06.2013 року всього відповідачем було повернуто 7 100 дол. США, що підтверджується відповідними записами сторін в договорі розписки. Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання по поверненню позичених коштів, виходячи з чого сума боргу перед позивачем враховую 3 % річних за період прострочення яка скала 150 днів виходячи із матеріалів справи, становить 63921 грн. 07 коп. Наявність вказаного грошового зобов»язання між сторонами повністю підтверджуються матеріалами справи. Сума боргу в розмірі 63921 грн. 70 коп. виходячи з позиції сторони з цього приводу визнається судом як вірна. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved