Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" в особі Рахівського відділення №3 Закарпатського регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 листопада 2012 року у телефонному режимі працівником колекторської організації її було повідомлено про те, що у Рахівському відділенні №03 Закарпатського регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" за нею, [PERSON], рахується заборгованість по картці даного Банку у сумі 9 744, 36 гривень. Того ж дня, вона звернулася до цього відділення Банку із відповідною заявою про надання їй необхідної інформації, де її було повідомлено, що між Банком та нею 21.01.2004 року було укладено кредитиний договір SAMD №44000022769897. Оскільки даного Договору нею особисто із банком не укладалося, коштів не отримувала, вона у письмовій формі звернулася до центрального офісу відповідача із заявою про видачу їй, як стороні Договору, його копії, однак до цього часу Відповідачем такого їй не надіслано із різних причин та підстав, в тому числі , як вона думає, з підстав прикриття працівниками Банку його посадових осіб, за участі яких було укладено Договір кредиту від її імені, із третіми особами та в їх користь. Як вбачається з листа відповідача №20.1.0.0.0/7-130521/555 від 29.05.2013 року, надісланого на її ім`я, в Банку була відкрита картка [NUMBER], з карткового рахунку 14.04.2006 року відбувалося зняття грошових коштів у розмірі 2 499,75 грн. в результаті чого, на даному картковому рахунку утворився Овердрафт, який було переведено на BAD-картку [NUMBER]. Так як зарахувань грошових коштів на картку не було, заборгованість по кредиту списувалася щомісячно, внаслідок чого й виникла заборгованість, станом на 29.05.2013 року у розмірі 10 280 грн. При цьому, Банком копії кредитного Договору, який вона просила наділсати їй, надано не було. Вважає кредитний договір SAMD №44000022769897, який укладений 21.01.2004 року між Банком та нею недійсним, оскільки такого договору з її боку не укладалося, документів, що посвідчують її особу, нею Банку не надавалося, будь-яких документів, в тому числі, банківських чи будь-яких інших, необхідних для укладення договору кредиту, нею не підписувалося. Отже, сам зміст спірного правочину суперечить Цивільному Кодексу, її волевиявлення на укладання такого правочину, як учасника цього правочину, не було і воно не могло відповідати її внутрішній волі. Даний кредитний договір підписувався третьою особою від її імені, можливо і працівниками банку, відповідних коштів за кредитним Договором вона не отримувала. Тому просила суд визнати недійсним кредитний договір SAMD №44000022769897, укладений 21.01.2004 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" в особі Рахівського відділення №03 Закарпатського регіонального управління ПАТ КВ "Приватбанк" та нею [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з 114, 70 грн. судового збору та 500 грн. платних правових послуг. В судовому засіданні позивачка - [PERSON], позовні вимоги підтримала, покликаючись на доводи даведені в позовній заяві просить позов задовольнити. Представник відповідача - Олексик В.В. в судовому засіданні позвні вимоги не визнав та показав суду, що підстави, на які посилається позивачка, не є підставою для визнання договору недійсним, тому на його думку нею обрано не вірний спосіб захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. У разі незгоди позивачки з укладеною кредитною угодою та виконанням зобов`язання, вона має право звернутися про факт укладення кредитного договору на її ім`я у результаті шахрайських дій третіх осіб, до правоохоронних органів в порядку, визначеному КПК України. Також, вважає, що немає необхідності витребовування судом оригінал кредитного договору, оскільки такий відсутній, а на ім`я позивачки було відкрито картку з кредитним лімітом. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом, з пояснень сторін та матеріалів справи, достовірно встановлено, що 31 листопада 2012 року, у телефонному режимі, працівником колекторської організації позивачку було повідомлено про те, що у Рахівському відділенні №03 Закарпатського регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" за нею, [PERSON], рахується заборгованість по картці даного Банку у сумі 9 744, 36 гривень. Того ж дня, вона звернулася до цього відділення Банку із відповідною заявою про надання їй необхідної інформації, де її було повідомлено, що між Банком та нею 21.01.2004 року було укладено кредитиний договір SAMD №44000022769897. Як вбачається з листа відповідача №20.1.0.0.0/7-130521/555 від 29.05.2013 року, надісланого на ім`я [PERSON], в Банку була відкрита картка [NUMBER], з карткового рахунку 14.04.2006 року відбувалося зняття грошових коштів у розмірі 2 499, 75 грн. в результаті чого на даному картковому рахунку утворився Овердрафт, який було переведено на BAD-картку [NUMBER]. Так як зарахувань грошових коштів на картку не було, заборгованість по кредиту списувалася щомісячно, внаслідок чого й виникла заборгованість, яка, станом на 29.05.2013 року, склала суму 10 280 грн. При цьому, Банком копії кредитного Договору, який вона просила наділсати їй, надано не було. Позивачка, вважає кредитний договір SAMD №44000022769897, який укладений 21.01.2004 року між Банком та нею недійсним, оскільки такого договору з її боку не укладалося, документів, що посвідчують її особу, нею Банку не надавалося, будь-яких документів, в тому числі, банківських чи будь-яких інших, необхідних для укладення договору кредиту, нею не підписувалося. Отже, сам зміст спірного правочину суперечить Цивільному Кодексу, її волевиявлення на укладання такого правочину, як учасника цього правочину, не було і воно не могло відповідати її внутрішній волі. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо договір оформлено письмово у вигляді одного документа, підписаного сторонами, чи шляхом обміну листами і т.п., то відповідні умови фіксуються в пунктах договору, в яких можуть міститися посилання на норми діючого у цій сфері законодавства. Недотримання вказаних вимог може призвети до визнання конкретного договору неукладеним (він не породжує правових наслідків). Отже, оскільки позивачка заперечує факт підписання нею оспорюваного кредитного договору, то його слід вважати неукладеним. Визнання договору неукладеним позбавляє кредитодавця можливості вимоги про стягнення з боржника грошової заборгованості, штрафу, пені, тощо, оскільки не можливо порушити зобов`язання, яке не існує та неможливо притягти винну особу до відповідальності за невиконання договору, який не існує. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( 435-15) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК ( 435-15) не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Беручи до уваги т е, щопозивачка заперечує сам факт укладення нею договору з відповідачем, заперечує що підписувала оспорюваний договір, а відповідачами, справжність такого не доведено, так-як на неодноразові клопотання позивачки та її представника [PERSON], відповідачем оригінал кредитного договору SAMD №44000022769897 від 21.01.2004 року не надано, при цьому, в судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приват банк" ствердив, що надати оригінал договору неможливо, оскільки такий відсутній. У даному випадку суд погоджується з позицією представника відповідача, про невірно обраний позиачкою спосіб порушеного її права, тому, за наведених обставин, у позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed