Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

У березні 2013 року позивачка звернулася до суду з метою реалізації своїх прав спадкоємиці та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] року матері [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підтвердження своїх вимог вказувала, що матері та її брату належала квартира [ADDRESS] в рівних частках. Свою частину житла мати заповіла їй. Частину брата, який помер [INFO] року, успадкувала його дружина та діти. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме спадкове майно, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнавала. Від третьої особи по справі - Першої Полтавської державної нотаріальної контори, надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник реєстраційної служби в судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 2005 року, виданого на підставі розпорядження від 22 листопада 2005 року № 1062, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 5). За життя вона склала заповіт на користь своєї доньки - позивачки [PERSON], які заповіла належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS]. (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] року. Відповідачка по справі [PERSON], яка була його дружиною, та його діти є спадкоємцями після його смерті.. Відповідно до довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 22.02.2013 року № 1835 квартира [ADDRESS], станом на 31.12.2012 року не зареєстрована в ПП ПБТІ «Інвентаризатор». Тобто, за життя [PERSON] та [PERSON] не здійснили державну реєстрацію права на нерухомість, вони не набуло права власності на це майно. Стаття 8 Закону України від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлює, що передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), кімнату у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. У даному разі відчуження квартири (жилого будинку) від одного власника до іншого (від держави до громадянина) здійснюється без укладення договору про відчуження у вигляді оформленого свідоцтва, яке є єдиним договірним документом. Законодавством для таких випадків прямо не визначено момент виникнення права власності. Таким моментом може бути дата видачі рішення про приватизацію, момент видачі свідоцтва про право власності, або його реєстрація. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією права власності. Згідно з п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 4 цього закону «обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно..» Закон в такій редакції діє з 16.03.2010 року. Що ж стосується житла, яке отримується в процесі приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», то, згідно з нормами Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нього з 16.03.2010 року виникає з моменту державної реєстрації права власності. Якщо в складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець згідно з ст. 1299 ЦК зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна згідно з ст. 182 ЦК . Також ч. 2 цієї статті визначає, що перехід права власності до спадкоємця відбувається з моменту реєстрації цього майна. Позивачка є спадкоємницею за заповітом після померлої [PERSON] та звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини та отримала відмову через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме спадкове майно. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Outcome: approved