overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 2388 грн. зі сплатою 0,01 % в рік, а також за ведення кредитної справи плати в розмірі 0,00 % в місяць. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань утворилась заборгованість в загальній сумі 1192,05 грн. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, судовий збір в розмірі 229, 40 грн. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 02.12.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 007-28036-021210, за умовами якого кредитор надає позичальнику кошти на наступні цілі: на придбання позичальником майна (послуг) у сумі 2388 грн. Кредит надається строком на 4 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 01 квітня 2011 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Банк свої зобов'язання за договором виконав. В свою чергу відповідач порушив умови договору і станом на 19.07.2013 року має заборгованість в загальній сумі 1192,05 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 1192, 04 грн., заборгованості за відсотками - 0,01 грн. (а.с. 6). Ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом достовірно встановлено, що в порушення договору, який відповідач підписав, а отже погодився з усіма умовами договору, він не виконав свої зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту, а тому вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1192,05 грн. слід задоволити. Крім того враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач - Кредитна спілка "Добробут" звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 листопада 2011 року між Кредитною спілкою "Добробут" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13038/2Ч, відповідно до якого кредитна спілка надала їй кредит в розмірі 2400,00 під 0.1973 % за кожен календарний день на термін до 30 листопада 2012 року. За умовами пункту 1.2. кредитного договору позичальник брав на себе зобов'язання повертати щомісячно відсотки за кредит та повернути до 30 листопада 2012 року суму основного боргу 2400,00. Згідно пункту 3.6. Договору, при порушенні строку сплати кредиту, Позичальник зобов'язувався сплатити відсотки за весь термін фактичного користування кредитом. Протягом часу до 12 червня 2013 року було зроблено декілька платежів невчасно та не в повному обсязі. З 13 червня 2013 року погашення кредиту припинилося. Станом на 02 жовтня 2013 року заборгованість [PERSON] по договору кредиту № 13038/2 Ч від 30 листопада 2011 року становить: Основна сума боргу - 1400,65 гривень. Відсотки за користування кредитом - 309,45 гривень. Всього - 1710,10 гривень. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на їх користь борг 1710 гривень 10 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 229.40 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки до суду. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача, постановивши заочне рішення суду на підставі ст.ст.224 - 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами року був укладений кредитний договір, умови якого відповідачем не виконано, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сумі кредиту та нараховано відсотки за несвоєчасну сплату згідно розрахунку у сумі 1392,38 гривень. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, тому позов є обгрунтованим. З відповідача належить стягнути також і судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду та вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належала земельна ділянка площею 2,36 га. Однак, при видачі їй Державного акту на право приватної власності серії Р1 №837371 виданого 26.11.2002р. було допущено описку у написанні її прізвища, замість «[PERSON]» зазначено в Державному акті «[PERSON]». У даний час помилки в Державному акті на право власності не дає їй можливості оформити спадщини після смерті її матері. В судове засідання заявниця подала заяву про слухання справи за її відсутності, та вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Представники зацікавленої особи - в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що при видачі [PERSON] Державного акту на право приватної власності серії Р1 №837371 виданого 26.11.2002р. було допущено описку у написанні її прізвища, замість «[PERSON]» зазначено в Державному акті «[PERSON]». Дані обставини підтверджуються: копією паспорта громадянина України заявниці; копією державного акту, копією свідоцтва про смерть, які наявні в матеріалах справи. Тому, суд приходить до висновку, що підстав для відкладення розгляду справи в суду немає, а заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити, оскільки заява є підставною та такою, що ґрунтується на вимогах закону, На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось в суд з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості вказавши, що відповідачі не виконали зобов"язання по оплаті послуг по теплопостачанню та не сплатили позивачу 3 686 грн. 39 коп. за період з 01.10.2011р. по 30.09.2013р. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить позов задовольнити, стягнути на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2011р. по 30.09.2013р. в сумі 3 686 грн. 39 коп. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS]. Протягом періоду часу з 01.10.2011р. по 30.09.2013р. відповідачі не сплачували за надані послуги, що суперечить вимогам ст.20 ЗУ «Про комунальні послуги» та «Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630, згідно до яких платежі за надані послуги вносяться власниками квартир, наймачами та орендаторами щомісячно і є обов'язком останніх. Оскільки зобов'язання по оплаті послуг з теплопостачання відповідачі не виконали, що підтверджується матеріалами справи, довідкою про розрахунок заборгованості, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини відсутності - суду не сповістив. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наданих суду доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № DNН4KS28950651 від 29.09.2006 року [PERSON], 29.09.2006 року отримав кредит у розмірі 7464,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на надання кредиту банком підписавши з банком договір. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця у сумі 298,49 грн. для погашення заборгованості за кредитом,яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно умов договору. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та договору відповідач зобов'язання не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2013 року має заборгованість - 83904,31 грн., яка складається з наступного: - 7139,08 грн. - заборгованість за кредитом; - 28465,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 43828,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до кредитного договору; - 500 грн. штраф (фіксована частина). - 3971,63 - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаною позовною заявою та посилаючись на те, що всі істотні умови за вказаним договором сторонами вже виконано та взаємних претензій вони не мають, просив суд визнати договір такий купівлі-продажу від 26.02.2002 року дійсним. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач в своїй заяві позовні вимоги підтримав, відповідачі - позовні вимоги визнали, проти їх задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2002 року на ТБ «Українська біржа нерухомості» між сторонами, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого позивач купив, а відповідачі продали квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір було зареєстровано товарною біржею за реєстровим №691, та в подальшому - у Миколаївському міжміському БТІ за реєстровим номером 15977 від 15.03.2002 року. На момент укладання договору був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна №691 від 26.02.2002 року його сторонами виконані у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №691 від 26.02.2002 року дійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва та для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в с. Топорівці Новоселицького району посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, в склад якої входить вказане нерухоме майно, що належало померлому на праві власності, яку вони як спадкоємці першої черги за законом прийняли своєчасно, інших спадкоємців першої черги за законом не має. В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона дійсно продала вказані земельні ділянки покійному та їй невідомо, чи оформив [PERSON] державні акти на право власності на них, однак вона претензій до спадкоємців покупця немає, оскільки із нею повністю розрахувалися. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідачку, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] в с.Топорівці Новоселицького району відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, а саме: для індивідуального житлового будівництва розміром 0,2072 Га та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,3548 Га, які придбав померлий відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2009 року у відповідачки [PERSON], на які позивачі мають право як спадкоємці першої черги за законом. Спадщину вони прийняли своєчасно, оскільки подали у встановлений законом строк до першої Чернівецької нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, але не можуть зареєструвати право власності на свої імена у зв'язку із тим, що покійний в зв'язку зі смертю не встиг отримати та зареєструвати державні акти на землю на своє ім'я. Інших спадкоємців першої черги за законом судом не встановлено. Відповідачка позов визнає, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.392, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

19 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав, а саме у рахунок купівлі квартири сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 132 410 грн., про що останній надав розписку та домовились засвідчити договір нотаріально, але договір не було засвідчено нотаріально з вини відповідача. Оскільки фактично умови договору були виконані, то позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 19 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на вказану квартиру. Позивач у попередньому судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та про визнання позову (а.с.23). Суд, вислухавши пояснення позивача дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно рішення третейського суду при асоціації «Лойєр-Консалтинг-Груп» від 14.08.2008 року по справі № 79/23-2008 (а.с.10-14) квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. 19 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав, а саме у рахунок купівлі квартири сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 132 410 грн., про що останній надав розписку та домовились засвідчити договір нотаріально, але договір не було засвідчено нотаріально з вини відповідача. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 09.06.2006 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала обов'язки за вказаним кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 37223,74 гривні. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до Банківської ліцензії, дозволу №22, виданого НБУ, є юридичною особою та здійснює банківську діяльність. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 09.06.2006 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно довідки про заборгованість, станом на 31.08.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 09.06.2006 року складає 37 223,74 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 7156,10 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 27818,89 грн. та штрафи за порушення умов договору в загальній сумі 2248,75 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору утворилася заборгованість та відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved