Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року по 07 грудня 2008 року. Під час спільного проживання однією сімєю у них народився син, [PERSON], [INFO], який проживає і перебуває на утриманні і вихованні позивача. На даний час позивач працює вчителем Іванківської загально-освітньої школи №1 І-ІІІ ступенів, але враховуючи незначний розмір доходу, який вона отримує, позивач немає можливості самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання дитини. Оскільки з відповідача будь-яких інших стягнень не проводиться, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь, на утримання їх неповнолітнього сина, [PERSON], аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття, починаючи з 23 жовтня 2010 року. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що у відповідача є можливість і він повинен, як батько утримувати свою дитину, оскільки вона є випускником школи, відвідує додаткові заняття з української мови, географії та англійської мови. Відповідач до цього часу на утримання сина добровільно надав по можливості грошові кошти. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просить суд врахувати, що він добровільно надавав сину по можливості грошові кошти. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 07 грудня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дитину, [PERSON], [INFO] залишено на вихованні матері. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. З пояснень відповідача вбачається, що він добровільно надавав сину по можливості грошові кошти, на що позивач не заперечувала. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини,що мають істотне значення. Згідно ст.191 Сімейного кодексу «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки». Позивач не надав суду доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача. Враховуючи матеріальний стан сторін - позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial