Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

02 жовтня 2013 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 27 березня 2013 року між ТОВ „ Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] був укладений договір № ДН01-00218, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 400,00 грн. зі сплатою 2% від суми кредиту за кожний день користування грошовими коштами та строком повернення не пізніше 10 квітня 2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань взятих на себе за вказаним договором № ДН01-00218 від 27 березня 2013 року, у нього станом на 05 серпня 2013 року становить 2 144,16 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн. (а. с. 2-4). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, у заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 18). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що 27 березня 2013 року між ТОВ „ Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] був укладений договір № ДН01-00218, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 400,00 грн. зі сплатою 2% від суми кредиту за кожний день користування грошовими коштами та строком повернення 512,00 грн. не пізніше 10 квітня 2013 року (а. с. 5-6). Відповідно до довідки № 150 від 09 вересня 2013 року, наданої позивачем, станом на 05 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] за договором позики № ДН01-00218 від 27 березня 2013 року становить 2 144,16 грн., яка складається з: 400,00 грн. - тіла кредиту, 784,00 грн. - прострочених відсотків за користування кредитом, 860,16 грн. - пені за несвоєчасне повернення фінансово кредиту, 100,00 грн. - штрафу за несвоєчасне повернення фінансового кредиту (а. с. 8). У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за договором позики № ДН01-00218 від 27 березня 2013 року ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» було надіслано на адресу відповідача відповідний лист-претензію з вимогою погашення заборгованості(а. с. 10, 11, 12). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; проценти на неустойку не нараховуються. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу, процентів за користування грошовими коштами пені та штрафу за несвоєчасне повернення, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № ДН01-00218 від 27 березня 2013 року, з урахуванням штрафу, у сумі 1 284,00 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 860,16 грн. суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з того, що положеннями ЦК України визначено, що і штраф, і пеня є різновидами неустойки за прострочення боржником виконання зобов'язань, тож у разі задоволення вимог позивача щодо стягнення суми пені та суми штрафу за одним договором відбудеться подвійне стягнення з відповідача. Крім того, ч. 3 ст. 551 ЦК передбачена можливість суду зменшити суму пені, якщо вона значено перевищує розмір збитків або наявні інші обставини, які мають істотне значення, та враховуючи що загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами становить 512,00 грн., сума прострочених відсотків - 672,00 грн., а сума нарахованої позивачем неустойки становить 960,16 грн., суд не вбачає підстав для задоволення вимог в даній частині. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору за подачу позовної заяви до суду 229,40 грн. (а. с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: partial