Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 5 по пров. Чехова в м. Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 29 грудня 2003 року. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 29 грудня 2003 року помер її батько – [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку разом з господарськими та побутовими спорудами, що розташований по пров. Чехова, 5 в м. Миколаєві. Позивач звернулась із питанням оформлення своїх спадкових прав до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у зв’язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду. Позивач стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з’явилась, надала заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити, просила слухати справу у його відсутність. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не направили свого представника для участі у справі. Надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дiти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народженi пiсля його смертi, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач та його неповнолітній син є спадкоємцями першої черги, оскільки є чоловіком та сином померлої. Судом встановлено, що 29 грудня 2003 року помер батько позивача – [PERSON] (а.с. 30). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку разом з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул.. пров. Чехова, 5, що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу № 2156 від 23.05.1978 року (а.с. 3-4, 7). В порядку ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) до першої черги спадкоємців за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив та батьки. Ст.548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини або звернувся в цей термін до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину, своєчасно звернувшись до П’ятої державної нотаріальної контори із відповідною заявою (а.с. 29). Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті її сестри, інших спадкоємців першої, другої черги за законом та інших осіб, які б мали право на спадкування, не має. Позивач звернулась із питанням оформлення своїх спадкових прав до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у зв’язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 41). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, визнавши за останньою право власності на спірне спадкове майно.

Outcome: approved