Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

В травні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 16.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму 106000 доларів США, строком кредитування до 10.11.2027 року, зі сплатою 13,45% річних. З метою забезпечення виконання цього зобов'язання 16.11.2007 року між банком і відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Крім того, між [PERSON] та банком 16.11.2007 року був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2012 року складає 151344 доларів США 68 центів, що еквівалентно 1209698 грн. 04 коп. Тому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом визнання за ПАТ «Універсал Банк» право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 60,40 кв.м., житловою площею 44,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ціною 496000 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості; стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 713698 грн. 04 коп.; судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 009-2902/840-0475, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 106000 доларів США, строком по 10 листопада 2027 року, з процентною ставкою 13,45 % річних (а.с.8-18). В подальшому ВАТ «Універсал Банк» було змінено своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (а.с.63). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 2007 року були укладені договори поруки №009-2902/840-0475-Р та №009-2902/840-0475-Р/1 (а.с.19-21, 22-24). Крім договорів поруки, 16.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.25-28). Предмет іпотеки належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.29-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.10.2012 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 1209698 грн. 04 коп., що включає в себе: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 36500 грн. 11 коп.; сума дострокового стягнення кредиту - 796239 грн. 88 коп.; відсотки - 354299 грн. 66 коп.; підвищені відсотки - 22658 грн. 381 коп. (а.с.34-35). Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 009-2902/840-0475. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Крім того, право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог передбачено п. 4 договору іпотеки. Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В частині 2 пункту 39 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Згідно пункту 5.1 договору іпотеки від 16 листопада 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленого Законом України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Таким чином, суд вважає, що позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на квартиру [ADDRESS], ринкова вартість якої згідно висновку ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» складає 496000 грн. (а.с.38). Щодо вимог про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 713698 грн. 04 коп., то в цій частині позов теж підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним виконуються зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарний обов'язок перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, тому, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 713698 грн. 04 коп., а саме різницю між загальною сумою заборгованості в розмірі 1209698 грн. 04 коп. та вартістю предмета іпотеки в розмірі 496000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір по 1147 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved