Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує на те, що [INFO] померла ії донька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS], де 1/3 частина квартири належить [PERSON]. Позивач вказує, що вона в установлений законом строк після смерті доньки звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , також із заявою звернувся батько померлої [PERSON], який відмовився від спадщини на ії користь. Позов мотивований тим, що 12.09.2013 року їй Дев`ятою Київської державної нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір дарування на 2/3 частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 09.04.2003 року № 1925, не є зареєстрованим в органі, що здійснює державну реєстрацію, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась , подавши через канцелярію суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила розглянути справу без її участі. Відповідачі Київська міська рада в судове засідання своїх представника не направила, подавши через канцелярію суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, відповідно до яких представник відповідача просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та розглянути справу у його відсутність. Треті особи, будучи повідомленими належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з"явились. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві 24 травня 2012 року , Серія [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є матір`ю померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, виданого 16.07.1980 року Жовтневим відділом РАГС, свідоцтвом про зміну імені [PERSON], виданим 26.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві. Встановлено, що за життя на праві власності [PERSON] належали 2/3 частини квартири [ADDRESS] відповідно до договору дарування 2/3 частини квартири від 09 квітня 2003 року укладеного з [PERSON] - батьком померлої , та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі № 1925. Встановлено, що інша 1/3 частина вищевказаної квартири належить [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 05.03.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі № 1349. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла вказані вище 2/3 частини у спірній квартирі. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив , та батьки. Встановлено, що [PERSON] за життя розпорядження на випадок своєї смерті не здійснила. Після смерті [PERSON] із заявами у встановлений законом строк звернулись 14.11.2012 року позивач-мати померлої [PERSON] та батько померлої [PERSON], який відповідно до заяви від 14.11.2012 року відмовився від спадщини на користь позивачки [PERSON]. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались, а відтак позивач як спадкоємець першої черги після смерті доньки, має право на успадкування належної їй частини в спірній квартирі. Проте, 12.09.2013 року Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини квартири, оскільки правовстановлюючий документ - договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 09 квітня 2003 року № 1925, не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного ,

Outcome: approved