Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи підрозділу управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області - ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Одеси №1 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №OD30АА00002636, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20 909, 77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 28 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2010 року. Також позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 29 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений також договір застави рухомого майна №OD30АА00002636/А, за умовами якого відповідачка надала Банку в заставу належний їй на праві власності автомобіль Honda, модель: Accord, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у вищевказаній сумі. В свою чергу, боржниця неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 14 червня 2012 року в неї виникла прострочена заборгованість у сумі 31 851, 24 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 12 292, 47 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 606, 16 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 268, 20 дол. США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 8 684, 41 дол. США. На виконання умов Кредитного договору та договору застави, відповідачці було направлено повідомлення про усунення порушень та попереджено про звернення стягнення на предмет застави у разі непогашення заборгованості за кредитом, але дана вимога не була виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачкою зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту у сумі 31 851, 24 дол. США за рахунок предмету застави, а також зобов'язати підрозділ управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області - ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Одеси №1 зняти автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] з реєстраційного обліку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явивилась, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомляла. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 57), позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Представник ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Одеси №1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшли пояснення представника управління (а. с. 38), в яких він заперечував проти задоволення вимог позивача в частині зобов'язання ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Одеси №1 зняти з реєстраційного обліку автомобіль Honda, модель: Accord, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності відповідачці, оскільки дану позовну вимогу не можна розглядати в одному провадженні разом з вимогами про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №OD30АА00002636, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 20 909, 77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 28 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2010 року (а. с. 8). Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором від 29 серпня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна №OD30АА00002636/А, за умовами якого відповідачка надала Банку в заставу належний їй на праві власності автомобіль Honda, модель: Accord, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а. с. 13). Відповідно до ст. 549 ЦК України та розділу 4 Кредитного Договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору їй було нараховано неустойку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у вищевказаній сумі. В свою чергу, [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе зобов'язання, чим грубо істотні умови п.3.2.2 Кредитного договору, в результаті чого станом на 14 червня 2012 року в неї виникла прострочена заборгованість у сумі 31 851, 24 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 12 292, 47 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 606, 16 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 268, 20 дол. США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 8 684, 41 дол. США., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а. с. 4). Судом також встановлено, що на виконання умов Кредитного договору та договору застави, відповідачці було направлено повідомлення про усунення порушень від 18 червня 2012 року та попереджено про звернення стягнення на предмет застави у разі непогашення заборгованості за кредитом (а. с. 19). Проте в порушення вищевказаних вимог закону та умов договору, відповідачка зобов'язання за кредитним договором не виконала. Згідно п. 15.7.3 договору застави заставодержатель може звернути стягнення на предмет застави, у випадку порушення заставодавцем зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору, в тому числі, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 23 договору застави звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п. 15.7.1, 15.7.2, 15.7.3 та 15.8 цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. За ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з [PERSON], за рахунок предмету застави у вигляді автомобіля. Тому суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на предмет застави та зобов'язання відповідачки передати технічний паспорт та ключі від автомобілю обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання третьої особи - ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Одеси №1 зняти з реєстраційного обліку автомобіль Honda, модель: Accord, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності відповідачці, оскільки суд не вправі зобов'язати учасника, який виступає третьою особою у справі, вчинити певні дії. Тому з відповідною позовною вимогою позивач може звернутись з окремим позовом. Таким чином, суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог. У судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання [PERSON] кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 545, 71 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial