Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700316404B від 17 серпня 2012 року. Відповідно до вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит в розмірі 61400 грн. строком користування по 17.08.2016р., з процентною ставкою 31 відсотків річних. Відповідно до умов кредитного договору, зокрема, п. 3.9 кредит надано шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника [PERSON] Платіжна картка отримана відповідачем 17.08.2012р. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач зазначає, що свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачці кредиту виконав, а саме: надав шляхом перерахування кредитні кошти в сумі - 61400 грн. Однак, відповідачка отримавши суму кредиту свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору не виконує, а саме не погашає чергові частини кредиту та не сплачує проценти за користування кредитом. Банк повідомляв позичальника про порушення ним договірних зобов'язань, зокрема, надсилав лист-вимогу про необхідність погашення боргу. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку із заборгованістю позичальника по сплаті процентів, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Згідно п.5.2.1 кредитного договору банк (позивач) має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та/або інших можливих платежів у разі порушення позичальником (відповідачем) зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальникам та банком в рамках надання позичальникові кредитних коштів. Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту. В позовній заяві вказано, що відповідачці надіслано претензію від 27.08.2013р. №418/1810-2 з вимогою виконання договору, яку відповідачка залишила без відповіді та задоволення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 21.10.2013 року має заборгованість - 62 809 грн., яка складається з наступного: 50 360,52 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 3 545, 36 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 5 582,6 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 1 703,72 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 21.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 1 569, 64 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 22.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 28 грн. - 3% (три) проценти річних за прострочення сплати процентів за період з 22.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 17, 01 грн. - 3% (три) проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 21.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 1,32 грн. - інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом; 0, 83 грн. - інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати кредиту. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ « ВТБ Банк» заборгованість у розмірі 62 809 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачки судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідачки всю суму заявлених позовних вимог та судовий збір. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в суді, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700316404B від 17 серпня 2012 року. ( а.с. 5-8). Відповідно до вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит в сумі 61400 грн. строком користування по 17.08.2016р., з процентною ставкою 31 відсотків річних. Відповідно до умов кредитного договору, зокрема, п. 3.9 кредит надано шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника [PERSON] Платіжна картка отримана відповідачкою 17.08.2012 р., що підтверджується розпискою про отримання ( а.с. 11). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачці кредиту позивач виконав а саме: надав шляхом перерахування кредитні кошти в сумі - 61400 грн., що підтверджується випискою по рахунку ( а.с. 12). Однак, відповідачка отримавши суму кредиту свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору не виконує, а саме не погашає чергові частини кредиту та не сплачує проценти за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку із заборгованістю позичальника по сплаті процентів, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Згідно п.5.2.1 кредитного договору банк (позивач) має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та/або інших можливих платежів у разі порушення позичальником (відповідачем) зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальникам та банком в рамках надання позичальникові кредитних коштів. Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту. Відповідачці надіслано претензію від 27.08.2013р. №418/1810-2 з вимогою виконання договору, яку відповідачка залишила без відповіді та задоволення. ( а.с.13). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом 21.10.2013 року має заборгованість - 62 809 грн., яка складається з наступного: 50 360,52 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 3 545, 36 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 5 582,6 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 1 703,72 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 21.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 1 569, 64 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 22.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 28 грн. - 3% (три) проценти річних за прострочення сплати процентів за період з 22.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 17, 01 грн. - 3% (три) проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 21.03.2013 р. по 21.10.2013 р.; 1,32 грн. - інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом; 0, 83 грн. - інфляційні втрати в зв'язку з простроченням сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 16-22). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Також з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 628,09 грн.

Outcome: approved