Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житлом та зобов'язання вчинити певні дії, а саме виселити з приміщення без надання іншого житла. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказано, що Баштанській міській раді Баштанського району Миколаївської області належить жиле приміщення будівля загальною площею 36,7 кв.м., житлова площа 20 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету №40 від 27.06.2002 року «Про включення квартири [ADDRESS] до числа службових квартир міської ради». Рішенням виконавчого комітету №41 від 27.06.2002 року «Про надання службової квартири міської ради [PERSON] на час виконання службових обов'язків» надано житлову площу 20 кв.м. Видано ордер на жиле приміщення №324 серія 021205 виконкомом міської ради від 27.06.2002 року [PERSON] з сім'єю з 2 осіб на адресу: [ADDRESS]. [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням з 01.03.2005 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України згідно наказу Миколаївського обласного управління юстиції №249-л від 05.03.2005 року. [PERSON] призначено на посаду державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори з 01.05.2005 року відповідно до наказу Миколаївського обласного управління юстиції №248-л від 05.03.2005 року. 23.03.2005 року [PERSON] було написано заяву на ім'я міського голови - прохання надати службове приміщення їй, так як вона призначена державним нотаріусом, яке раніше було надано її чоловіку [PERSON] Виконкомом Баштанської міської ради було прийнято рішення №-49 від 29.03.2005 року «Про зняття з контролю рішення виконкому №41 від 27.06.2002р. «Про надання службової квартири міської ради [PERSON] на час виконання службових обов'язків» та про надання службового приміщення», попереднє рішення про надання житла [PERSON] зняли з контролю, як таке що втратило чинність і надали службову квартиру міської ради [ADDRESS] завідуючому Баштанської держнотконтори [PERSON] на час виконання нею службових обов'язків. По теперішній час [PERSON] в службовому приміщенні не прописалася, ордера не отримала та договір найму не заключила, а згідно Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 п.21 «на підставі рішення про надання службового приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є є диною підставою для вселення в надане службове приміщення». [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням з 15.10.2010 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України згідно наказу управління юстиції в Миколаївській області №990-л від 08.10.2010 року. Неодноразово направлялися листи про добровільне звільнення службового приміщення, але по сьогоднішній день відповідачі так і не звільнили його. 22.05.2013 року комісією по обстеженню комунального майна було встановлено в службовій квартирі дійсно проживають [PERSON] і [PERSON] В судове засідання представник позивача Руденко О.О. з'явилася, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду з'явився, проти задоволення позову заперечував, с наданих запереченнях пояснив, що позивачем в рішенні №41 від 27.06.02р. про надання службової квартири як підстава було вказано на те, що з метою закріплення кадрів на території Баштанської міської ради і більш якісного нотаріального обслуговування громадян та юридичних осіб надається житлова квартира, тобто позивач на сьогодні вже заперечує проти того, щоб ці кадри залишилися працювати на даній території. Позивач посилається на статті Житлового кодексу України 127-129, але вони регулюють статус житлової площі в гуртожитках і ніякого відношення до спірного житла не мають. Також слід звернути увагу, що позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позивач вказує що відповідачі втратили право користування житлом ще в 2005 році. Виходячи з цього просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] до суду з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, пояснила що з наданих представником позивача рішеннях, розпорядженнях, протоколах засідань комісій депутатів Баштанської міської ради вбачається, що засідання комісії депутатів проведені з порушенням передбаченого законом порядку, рішеннями комісії то надається дозвіл на зняття службового приміщення, то навпаки. Крім того, в проектах рішень комісій проектується - одне рішення, а в безпосередньо самих протоколах - приймається зовсім інше. Крім того, в акті комісії по обстеженню комунального майна встановлюється факт проживання відповідачів тільки із показів свідків, ніяких доказів не надано. Також, стосовно видачі ордеру позивач вказує, що відповідачкою не отримано ордеру, проте це спростовується ордером, виданим позивачем раніше, тому доводи позивача є безпідставними. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи (копію справи №2940/558; копію рішення від 27.06.2002 р. №40 та №41, ордеру на жиле приміщення №021205; наказу від 05.03.2005 р. №249-л, №248-л; заяви про звільнення та надання житла від 23.03.2005р.; рішення від 29.03.2005 р. №49; наказу від 08.10.2010р. №990-л; доповідної від 18.03.2013р.; квитанцій та рекомендованих повідомлень; повідомлень про виселення; заяви про приватизацію житла; акту комісії по обстеженню комунального майна; відповідь КП «БРБТІ» від 05.06.2013 р. №36; рішення виконкому №12; реєстраційного посвідчення від 1988р., копію довіреності, реєстраційного посвідчення №81 від 14.03.2005р.; №148 від 04.11.2010р.; трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER]; серії [NUMBER] [PERSON], рішень від 11.05.2012р. №7 на 18 позачерговій сесії, акт комісії по обстеженню комунального майна від 22.05.2013р., розпорядження міського голови від 22.05.2013р. №47-2, рішення від 11.05.2012р. №7 на 18 сесії шостого скликання; проект рішення, повідомлення про ненадання дозволу на зняття статусу службового житла, протокол засідання постійної комісії з питань законності та захисту прав громадян від 08.05.2012р. №2; рекомендації від 08.05.2012р. №2; проект рішення, протокол постійної комісії з питань АПК і земельних ресурсів від 04.05.2012р. №3; рекомендації від 04.05.2012р. №5; протокол від 11.05.2012р. №18) суд вважає заявлені позовні вимоги не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Баштанської міської ради Миколаївської області №-41 від 27.07.2002 року [PERSON] на час виконання ним службових обов»язків надано тимчасово службову квартиру міської ради [ADDRESS] завідуючому Баштанською державною нотаріальної конторою. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України Миколаївського обласного управління юстиції від 05.03.2005 року за №249-л [PERSON], звільнено з посади з 01.03.2005 року за власним бажанням, відповідно до ст..38 КЗпП. Тим же наказом на [PERSON], покладено обов»язки завідуючого Баштанською державною нотаріальної конторою. Згідно приписів статей 118, 124 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадян, які за характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної ради. Наказом Міністерства юстиції України Миколаївського обласного управління юстиції від 05.03.2005 року за №248-л [PERSON], призначено на посаду державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори з 01.03.2005 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Баштанської міської ради Миколаївської області від 29.03.2005 року за №-49, в зв»язку зі звільненням завідуючого Баштанською нотаріальною конторою [PERSON], знято з контролю рішення виконкому №-41 від 27.06.2002 року, про надання службової квартири міської ради [PERSON], на час виконання службових обов»язків, як таке що втратило чинність. Відповідно до п.2 вказаного Рішення виконкому тимчасово надано службову квартиру міської ради [ADDRESS] завідуючому Баштанською державною нотаріальною конторою [PERSON] на час виконання нею своїх службових обов»язків. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України Миколаївського обласного управління юстиції від 15.10.2010 року за № 990-л [PERSON], звільнено з посади з 15.10.2010 року за власним бажанням, відповідно до ст..38 КЗпП. Після звільнення [PERSON], та [PERSON], залишилися працювати в м.Баштанка приватними нотаріусами Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області, продовжуючи обслуговувати громадян та юридичних осіб на територію Баштанської міської ради. За ст. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч.3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до умов рішення Виконкому міської ради, службова квартира [ADDRESS] було надано завідуючому Баштанської державної нотаріальної контори [PERSON], на час виконання ним свої службових обов»язків, які припинилися 05.03.2005 року. Відповідач [PERSON], з 05.03.2005 року припинив перебувати на посаді завідуючого Баштанської державної нотаріальної контори, тобто, після вказаної дати позивач однозначно дізнався про можливе порушення свого права на повернення службової квартири, та з цього часу почався перебіг строку позовної давності. Строк позовної давності за вимогами, що з нього випливають, сплив 05.03.2008 року. При цьому, вказаний позов до [PERSON] подано до суду 04.07.2013 року. За таких обставин, позов пред'явлено до суду поза межами строку позовної давності, про застосування якої просить відповідач. Що стосується викладених в позовній заяві вимог про неотримання ордера відповідачем [PERSON], то вказаний факт спростовується матеріалами наданих самим позивачем відповідно до яких [PERSON], та [PERSON], будучи чоловіком та дружиною отримали ордер №-324 від 26.03.2004 року. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України - осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Посилання позивача на вказану норму, на думку суду є безпідставною, так як саме на підставі Рішенням виконавчого комітету Баштанської міської ради №-49 від 29.03.2005 року, вказану службову квартиру міської ради [ADDRESS] надано відповідачам. Також безпідставною є посилання на норми ст..17-129 ЖК України, так як в матеріалах справи, немає жодних доказів, про те, що вказане житло (квартира) є гуртожитком, які зареєстровані в міській раді належним чином. Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову Баштанської міської ради до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зобов»язати вчинити певні дії, а саме виселити з приміщення, без надання іншого житла, необхідно відмовити. Керуючий ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України , суд

Outcome: dismissed