Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, посилаючись на те, що 24.11.2005 року між ним та [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 17 363 доларів США, строком по 22.11.2012 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних. Виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було забезпечено заставою рухомого майна відповідно до договору застави від 24.11.2005 року, згідно якого [PERSON] надав в заставу автомобіль Шевроле, модель Такума, рік випуску: 2005, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 19 126,94 доларів США. Позивачем було направлено претензію до 10-ї Київської державної нотаріальної контори та отримано відповідь, в якій було зазначено, що на підставі претензії була заведена спадкова справа та спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї не зверталися, а отже відповідач [PERSON], яка не заявила відмови від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки та проживала разом із спадкодавцем на момент смерті вважається такою, що прийняла спадщину та успадкувала заставний транспортний засіб та зобов'язання за кредитними договором. Оскільки в добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, виходячи з умов договорів, позивач просить звернути стягнення на предмет застави та за рахунок його реалізації задовольнити вимоги щодо погашення заборгованості, а також відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24.11.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 17 363 доларів США, строком по 22.11.2012 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних на придбання автомобіля.(а.с. 8-9) Виконання зобов'язань відповідача забезпечено договором застави від 24.11.2005 року, згідно якого [PERSON] надав в заставу автомобіль Шевроле, модель Такума, рік випуску: 2005, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності (а.с. 10-11). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.02.2011 року (а.с. 16) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. У ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Банк свої зобов'язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 19 126,94 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом - 12 332,10 доларів США; · заборгованість по процентах за користування кредитом - 4 259,64 доларів США; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 468,72 доларів США; · пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2 066,48 доларів США. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про її відмову. Дії, що свідчать про прийняття спадщини є фактичне вступання в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 03.01.2012 року банком було направлено претензію до 10-ї Київської державної нотаріальної контори та 15.02.2012 року отримано відповідь, в якій зазначено, що на підставі претензії була заведена спадкова справа та спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї не зверталися. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті, тобто у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 29.05.2013 року на адресу відповідача направлявся лист-претензія, згідно якого банк пред'явив свої вимоги, однак ніяких дій виконано не було. (а.с. 21) За нормою ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала. Таким чином, аналізуючи наведене, з урахуванням наданих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved