Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

06.06.2013 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання у розмірі 2485,47 грн., мотивуючи тим, що відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР та п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» протягом тривалого часу не здійснює оплату за надане теплопостачання, у зв'язку з чим, станом на 15.05.2013 року у відповідача наявна заборгованість за надані послуги у розмірі 2485,47 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, тому суд в порядку ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 27.01.2003 року між ДТГО «Львівська залізниця», відокремленим підрозділом Ужгородської дистанції цивільних споруд, та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по теплопостачанню, за умовами якого постачальник зобов'язався забезпечувати споживача тепловою енергією у виді опалення та гарячої води, а споживач зобов'язався кожний місяць проводити оплату за опалення та ГВП не пізніше 10-го числа послідуючого місяця за розрахунком. Відповідно до статей 12, 13, 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй та встановлених договором або актами цивільного законодавства. Статтею 11 та частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що однією з підстав виникнення зобов'язань є договори та правочини. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчиняти на користь другої сторони певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5) частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо оплати спожитої теплової енергії належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.05.2013 року складає 2485,47 грн., з яких: 2401,12 грн. - сума боргу; 12,01 грн. - індекс інфляції; 72,04 - 3 % річних, що підтверджується довідкою Ужгородського МРЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» № 448 від 21.05.2013 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за надані послуги у розмірі 2485,47 грн. є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved