Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідною заявою до відповідачів, в обґрунтування якої зазначив, що відповідачі користаючись послугами позивача, оплату за надані послуги не здійснювали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, внаслідок чого просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.11.2006 року по 01.05.2013 року в сумі 4524,85 гривень основного боргу; 520,51 гривень - втрати від інфляційних процесів; 285,85 гривень - 3% річних, а всього - 5331,21 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідачі надали до суду заперечення, в яких не були згодні з нарахуванням ЛМКП «Теплокомуненерго», в обґрунтування якої зазначили, що у їх квартирі встановлено електричне автономне опалення та квартиру відключена від ЦО і ГВП, однак ЛМКП «Теплокомуненерго» продовжує незаконно нараховувати їм заборгованість за теплову енергію, яку вони фактично не сполучають та нарахування припинилося з 06 травня 2009 року, коли було встановлено автономне електричне опалення, однак нарахування позивач проводив. Тому відповідачі у запереченнях просили у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Теплокомуненерго» про стягнення заборгованості в сумі 5331,21 гривень за період з 01.11.2006 року по 01.05.2013 року за послуги теплопостачання відмовити за необґрунтованістю, обліковий рахунок [NUMBER], відкритий [PERSON] закрити та судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Представник позивача - Тагієва О.С. у судове засідання не з'явилася, надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із знаходженням представника в іншому судовому засіданні. суд визнає неявку представника позивача неповажною та вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання з'явилася та не була згодна із заявленими вимогами ЛМКП «Теплокомуненерго», проти їх задоволення заперечувала у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач [PERSON] не з'явився до суду без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача [PERSON] У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], відповідно до довідки № 156 від 28 травня 2013 року, виданої ОСББ «Каскад по вул. Коцюбинського» /а. с. 5/. Теплопостачання будинку, у якому проживають відповідачі, робить позивач. Відповідачі зобов'язані робити щомісячну оплату за теплопостачання квартири, однак, своїх обов'язків належним чином не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість з 01.11.2006 року по 01.05.2013 року в сумі 4524,85 гривень, відповідно до фотокопії розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги на о/р [NUMBER] /а. с. 6/. Судом встановлено, що між сторонами склалися житлові правовідносини. Статтями 64, 68, 162 ЖК України встановлено обов'язок наймача (наймачів), (власника) житлового приміщення сплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги стягується, крім квартирної плати, по затвердженим в встановленому порядку тарифам. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця в строки, встановлені діючим законодавством. Відповідно п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Разом з цим, у судовому засіданні встановлено, що у квартирі [PERSON] та [PERSON] встановлено автономне електричне опалення та квартиру відключена від ЦО і ГВП, однак ЛМКП «Теплокомуненерго» їм за теплову енергію нарахована заборгованість. Відповідно до п. 34 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 30.12.1997 р. № 1497. споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень, переобладнувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Згідно з Листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 19/15-284 від 26.09.2000 р. «Щодо переобладнання санітарно-технічного обладнання житлових будинків і житлових приміщень» багатоквартирні житлові будинки вводяться в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, яке передбачається згідно з вимогами СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания" та інших будівельних вимог до інженерного обладнання, в тому числі до системи опалення. В існуючому житловому багатоквартирному фонді в Україні переважно передбачено централізоване теплопостачання (гаряча вода та опалення), яке виконане за схемою, що збалансована в цілому по будинку, і втручання в працюючу схему тягне за собою повне коригування загальнобудинкової системи. У разі відмови споживача від користування послугами зтеплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але при цьому не повинні порушуватись санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирних житлових будинків. Споживач повинен виконати заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция, кондиционирование", СНиП П-3-79 "Строительная теплотехника", СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания". Ці заходи повинні бути узгоджені власником будинку, експлуатаційними службами, регіональними проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади. При влаштуванні у квартирах автономного опалення необхідно дотримуватися чинних вимог будівельних норм по проектуванню житлових будинків. Розробку проектної документації на переобладнання та перепланування квартир необхідно здійснювати у відповідності з вимогами діючих будівельних норм і правил та погоджувати з експлуатаційними службами, місцевими органами Держнаглядохоронпраці, пожежного та санітарного нагляду у встановленому порядку. Згідно з Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 4 (далі - Порядок), проект індивідуального (автономного) теплопостачання узгоджується з усіма організаціями які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж та відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади. Відповідно до п. 2.6 Порядку по закінченні робіт з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником на затвердження Постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія). Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно порядку для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі /далі комісія/ з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Згідно п. 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціювання, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва. Як вбачається з копії акту про відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП від 06.05.2009 р., цей акт не затверджено рішенням Комісії, як то передбачено Порядком. В акті не вказано номер та дату протоколу засідання Комісії, відповідно до фотокопії акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, підїзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 06 травня 2009 року /а. с. 41/. Доказів того, що відключення вказаної квартири від системи централізованого опалення відповідачами погоджувалось з власником будинку, експлуатаційними службами, регіональними проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади, відповідачем не надано; не надано розробленої проектної документації щодо автономного опалення. За таких обставин не можна погодитися з доводами відповідачів що вказана квартира у встановленому порядку була відключена від системи централізованого теплопостачання, отже, правовідносини між позивачем та відповідачами період з 06.05.2009 року по 01.05.2013 року слід вважати фактичними договірними, тому на законних підставах позивачем нараховане оплату за послугу з централізованого опалення по квартирі відповідачів. Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією, а проведене у 2009 році відповідачами відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним та доводи відповідачів, що їх квартиру було відключено від системи централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання саме з 06.05.2009 року з посиланням на акт від 06.05.2009 року є безпідставними, а також акт, згідно з Порядком, повинен бути затверджений саме Постійно діючою міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП. Також, під час розгляду справи і в судовому засіданні [PERSON] не був доведений факт правомірності рішення комісії про відключення вищезазначеної квартири з числа абонентів ЛМКП «Теплокомуненерго» та за результатами перевірки ЛМКП «Теплокомуненерго» відповідачам було надано приписання про закриття нарахування плати за ненадані послуги і проведення перерахунку з моменту звернення в ЛМКП «Теплокомуненерго», та для реєстрації автономного опалення відповідачам було необхідно представити ЛМКП «Теплокомуненерго» весь перечень необхідних документів в оригіналах, що не було зроблено належним чином [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідачі здійснювали сплату заборгованості ЛМКП «Теплокомуненерго» у серпні 2009 року в сумі 79,11 грн., відповідно до фотокопії інформації для звірки сплати комунальних послуг за серпень 2009 року /а. с. 46/, однак, незважаючи на це у запереченнях відповідачі не були згодні сплачувати нарахування з 06.05.2009 року, що само по собі являється нелогічним твердженням. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідачів від обов'язку оплатити послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання та разом з цим списання нарахування боргу та закриття особового рахунку, оскільки єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення споживача від системи ЦО та ГВП, а разом з цим у судом не вбачається підстав для відмові у позову позивачу та заперечення [PERSON] та [PERSON] суд не приймає на увагу, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач послуги відповідачу надав, і має право вимагати від відповідачів [PERSON] та [PERSON] оплати наданих послуг, однак є підстави для зменшення суми боргу, з застосуванням строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася з 01.11.2006 року, доказів поважності пропуску позивачем трирічного строку позовної давності суду не надано, та позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у липні 2013 року та 11 липня 2013 року винесена ухвала про відмову у видачі судового наказу, згідно з фотокопією ухвали Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 437/9159/13ц від 11 липня 2013 року /а. с. 4/, тому у відповідності до ст. 256, 257 ЦК України сума заборгованості відповідачів за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 11 липня 2010 року по 31 липня 2010 року складає ((1125,34 - 1087,66): 31) х 21 = 25,52 грн. та з 01 серпня 2010 року по 01 травня 2013 року складає - (4524,85 - 1125,34) = 3399,51 грн., що взагалі складає (25,52 + 3399,51) = 3425,03 грн. Таким чином, на думку суду, з [PERSON] та [PERSON] підлягає солідарному стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності за період з 11 липня 2010 року по 01 травня 2013 року у розмірі 3425,03 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3 % річних і інфляційних нарахувань, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає виключне право надавача послуг - пред'явлення вимоги про оплату наданої послуги від виконавця, право заявника на стягнення заборгованості із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції не передбачено. Закон не передбачає такого поняття, як «інфляційні нарахування»; позивач посилається на ст. 625 ЦК України, в якій таке поняття відсутнє. Позивачем невірно витлумачені норми і поняття даної статті закону. Крім того, дана норма закону розповсюджується на випадки наявності грошових зобов'язань, зокрема з послуг фінансового характеру або виниклих з інших законних підстав. В даному ж випадку мова йдеться про поточну оплату комунальних послуг, які не є послугами фінансового характеру. Тому відсутні підстави для застосування даної норми закону до даних правовідносин. Згідно Постанови КМУ, що регулює питання нарахування плати за комунальні послуги, за несвоєчасну сплату комунальних послуг передбачено нарахування пені; інші нарахування на комунальні послуги не передбачені. Договору між сторонами, яким би було передбачено такі наслідки, також не укладалось. Крім того, суд враховує, що позивач не довів правильності поданих ним розрахунків і не зміг їх належним чином обґрунтувати. Враховуючи, що зазначеними нормативними актами передбачена інша відповідальність сторін у правовідносинах з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК Україні, є необґрунтованим та безпідставним. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ЛМКП «Теплокомуненерго» про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку інфляційних витрат у сумі 520,51 грн. та 3 % річних - 285,85 грн., у зв'язку із необґрунтованістю заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ЛМКП «Теплокомуненерго» підлягає солідарному стягненню сума судового збору у розмірі 229,40 грн., відповідно до платіжного доручення № 7655 від 30 січня 2013 року /а. с. 2/. На підставі викладеного та

Outcome: partial