Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять суд визначити за померлим [INFO] року [PERSON], 1/5 частку у спільній квартирі [ADDRESS], а також визначити за кожним із них по 1/5 частці у спільній квартирі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті останнього є [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). Діти спадкодавця від прийняття спадщини відмовилися, а [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки нею не було подано всі документи, що необхідні для прийняття спадщини. Квартира [ADDRESS], в якій проживав померлий і частина якої входить до складу спадкового майна, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], померлому [PERSON], а також відповідачам - [PERSON] та [PERSON] Частки співвласників добровільно не визначені, що унеможливлює прийняття спадщини. Оскільки співвласники не узгодили питання часток в позасудовому порядку - позивачі звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача та самі позивачі підтримують позовні вимоги у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві і просять суд задовольнити позов. Жоден з відповідачів в судове засідання не з'явився, при цьому вони не повідомили суд про причини неявки. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином. (а.с. 37, 38, 39, 40) Жодних заяв від відповідачів не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача та позивачі не заперечують проти винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та самих позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 6), який був рідним батьком [PERSON] (а.с. 7) та чоловіком [PERSON] (а.с. 8). Померлий [PERSON] зазначений власником квартири [ADDRESS], в технічному паспорті (а.с. 11-12). Проте зі свідоцтва про право власності на житло виданого 19.05.1993 року вбачається, що дана квартира належить на праві приватної власності, у зв'язку з приватизацією житла, [PERSON], [PERSON], померлому [PERSON], а також відповідачам по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 2 даної статті - майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 4 - спільна власність вважається частковою, якщо договором або Законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Досліджене в судовому засіданні свідоцтво на право власності на житло, свідчить про те, що квартира передана у спільну сумісну власність, оскільки частки співвласників не визначені (а.с. 13). Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданого листом від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Вказана норма Закону, з урахуванням роз'яснень спеціалізованого суду, дає можливість суду визначити частку співвласника після його смерті, у разі якщо це необхідно для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У постанові нотаріуса від 11.07.2013 року зазначено, що діти померлого - подали заяви про відмову від прийняття спадщини і жодних інших заяв про відмову чи про прийняття спадщини, в шестимісячний термін до нотаріуса не надходило. (а.с. 9-10) Постановою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано всі необхідні документи. В постанові нотаріус вказала, що [ADDRESS] належить п'ятьом співвласникам і спадкоємиця [PERSON] не має документів, які свідчать про домовленість між ними, щодо розміру часток. З зазначених підстав, видача свідоцтва про право на спадщину не можлива. (а.с. 9-10) Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на спадщину після померлого [PERSON], в порядку ст. 1261 ЦК України, проте не може оформити своє право, оскільки частки співвласників у майні, що входить до складу спадщини - не визначені. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визначити належну померлому [PERSON], частку у спільному сумісному майні. Виходячи з уже зазначених норм ЦК, а також з положень ст. ст. 370, 372 ЦК - частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними. Згідно з роз'ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду. Сторони в судовому засіданні не доводили необхідність збільшення чи зменшення частки померлого співвласника у спільному сумісному майні. Тому суд вважає за можливе визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], становила 1/5. Позивачі також просять суд визначити за кожним із них право на 1/5 частину квартири у спільній сумісній власності. Згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] дійсно є співвласниками [ADDRESS]. Виходячи з положень ст. 355 ЦК, спільною сумісною власністю є власність у якій частки заздалегідь не визначені, а визначаються лише при припиненні відносин спільної сумісної власності для всіх або одного зі співвласників. Виходячи з положень статей 355, 368, 370, 371 та 372 ЦК України, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У зазначених випадках, право спільної сумісної власності такої особи припиняється. Законом не передбачена для спільної сумісної власності, реалізація права на визначення частки, без подальшої реалізації права на виділ чи поділ цієї частки. Позивачі зазначених вимог у своєму позові не ставлять. Таким чином, підстави для визначення часток [PERSON] та [PERSON], у майні, що є спільною сумісною власністю - відсутні і в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial