Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Вказуючи на те, що вона у 1940 році народилася в Україні, де проживала тривалий час, в подальшому проживала у Російській Федерації з 1978 року по 1986 рік, після чого повернулася в Україну і більше за кордон не виїздила, заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання в Україні з 1986 року з метою одержання паспорта громадянки України, так як паспорт громадянки Радянського Союзу вона загубила і інших документів не має. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала і суду пояснила, що вона народилася в м. Полтаві, де проживала до 1978 року, після чого вийшла заміж і переїхала проживати у м. Воркуту Російської Федерації, де проживала до 1981 року. Після цього повернулася у м. Полтаву, проживала в с. Разуменково Харківській області, у м. Ірпіні Київської області, у с. Стасях Диканського району Полтавської області, а останнім часом проживає у будинку для пристарілих осіб у с. Великих Будищах Диканського району Полтавської області. Також вказала, що, перебуваючи у працездатному віці у певні періоди часу працювала на взуттєвій фабриці у м. Полтаві, у їдальні у смт. Чутовому Харківської області, у будинку відпочинку у с. Кротенках Полтавського району Полтавської області, у санаторії та дитячому садку у м. Ірпіні Київської області, а також здійснювала торгівлю товарами на базарі у м. Ірпіні. Інших деталей щодо місця проживання та місця роботи вона не пам'ятає. Пояснила, що мала паспорт громадянки Радянського Союзу, який втратила при обставинах, яких не пам'ятає. Просила встановити факт її постійного проживання в Україні з метою одержання паспорта громадянки України та подальшого оформлення соціальних виплат (пенсії), так як вона є особою похилого віку. Від заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області - надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника, заперечень проти задоволення заяви не надійшло. Представник заінтересованої особи - Полтавського управління державної міграційної служби України в Полтавській області /далі - Міграційна служба/ - проти задоволення заяви заперечував, вказавши, що міграційною службою проводилась перевірка по заяві [PERSON] щодо встановлення факту постійного проживання її на території України станом на 24 серпня 1991 року. Достовірних даних, які б підтверджували вказаний факт, встановлено не було. Із документів, які надійшли з Російської Федерації, вбачається, що не виключений факт одержання заявником громадянства Російської Федерації. Вислухавши пояснення заявника [PERSON], представника Управління міграційної служби, свідка [PERSON], вивчивши наявні у справі документи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Полтаві. 30 жовтня 1980 року їй взамін втраченого був виданий новий паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних республік паспортною службою м. Воркути республіки Комі Російської Федерації. В даний час вказаний паспорт заявником [PERSON] втрачений і її особа встановлена Довідкою, виданою 27 листопада 2012 року Диканським РС УДМС України в Полтавській області. З поданих суду документів вбачається, що заявник [PERSON] з 1958 року по 1962 роки, з 1986 по 1988 роки та з червня 1990 року по травень 1991 року дійсно працювала на різних підприємствах в різних населених пунктах України. Однак достовірних даних, які б підтверджували факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року суду подано не було. Свідок [PERSON], який є сином заявника [PERSON], вказав, що з 1979 року члени його сім'ї, в тому числі і заявник [PERSON] після повернення з м. Воркути постійно проживали в Україні. У 1990 році мати працювала у м. Ірпінь Київської області в санаторії та дитячому садку, а в подальшому працювала на ринку в м. Ірпінь, однак це ніяким чином ніде не фіксувалось. У 2001 році переїхала проживати у с. Стасі Диканського району Полтавської області. Будь-які інші дані, які б підтверджували факт проживання заявника [PERSON] в Україні у серпні-листопаді 1991 року, відсутні. Оцінюючи покази у суді свідка [PERSON], суд враховує той факт, що він є сином заявника [PERSON], тобто особою, яка заінтересована у результаті розгляду справи з врахуванням того, що його мати - заявник [PERSON] - в даний час є особою похилого віку, проживає з 2010 року у стаціонарному відділенні територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, і не має будь-яких самостійних засобів до існування чи матеріальної допомоги з боку рідних, хоча має трьох дорослих працездатних дітей. Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. В той же час довідкою відділу УФМС Росії по республіці Комі в м. Воркута від 01.10.2010 року підтверджено факт видачі [PERSON] 30 жовтня 1980 року паспорта та належність її до громадянства Російської Федерації. За вказаних обставин відсутні підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] в Україні з 1986 року з метою подальшого одержання паспорта громадянки України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed