Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій вказує, що він уклав з [PERSON] договір займу на суму 30000 грн. на строк до 10 жовтня 2011 року. Факт передачи грошей посвідчений розпискою. Коли минув строк повернення грошей, [PERSON] гроші не повернув. Окрім того, протягом тривалого часу Відповідач обіцяє повернути гроші, але жодних дій, спрямованих на це, Відповідач не зробив. До теперішнього часу гроші Відповідач мені так і не повернув. При укладанні договору займу сторони домовилися, що поручителем за виконання зобовязань [PERSON] є [PERSON]. У зв'язку з тим, що Відповідачі відмовляються повернути гроші позивачу, то йому спричинена матеріальна шкода. Позивач до суду зявився, наполягав на заявлених вимогах. Відповідач [PERSON] до суду зявився, проти позовних вимог не заперечував. [PERSON] суду заявив про можливість врегулювання спору шляхом надання позивачу у власність відступного у вигляді земельної ділянки площею 7,800 га, яка знаходиться на території Малоянісольської сільської ради Володарського району Донецької області. Зазначена земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №055031 та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010415100706. Позивач не заперечував проти надання йому відступного у власність і врегулювання спору. Відповідач [PERSON] до суду зявилася, проти позову не заперечувала і підтримала відповідача [PERSON] з метою врегулювання спору шляхом надання позивачу відступного. Вислухавши учасників процесу, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.. 600 УК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial