Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітніх дітей, як продовжують навчання та стягнення аліментів за минулий час. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та на їх обґрунтування пояснила, що 12 жовтня 1991 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Близько семи років тому відповідач став проживати окремо, виїхав за межі м. Кілія на заробітки і з того часу позивач змушена самостійно утримувати дітей. Оскільки відповідач обіцяв добровільно надавати кошти на утримання дітей, позивач не раніше не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, хоча їй було важко самій утримувати неповнолітніх дітей та забезпечувати їх потреби. Після закінчення школи діти також самі звертались до батька про матеріальну допомогу для вступу до вищих навчальних закладів, але крім обіцянок від нього нічого не отримали. У 2009 році [PERSON] вступив до вищого навчального закладу «Київська державна академія водного транспорту», який закінчив у 2013 році та після цього продовжив навчання, вступивши до Одеської національної морської академії. У 2010 році [PERSON] вступив до Національного університету «Одеська юридична академія» та на даний час є студентом третього курсу денного відділення інституту прокуратури та слідства відповідного закладу. Розмір витрат повязаних з навчанням складає значні суми і в минулому році діти знову звернулись за допомого до батька, який пообіцяв їм допомогти матеріально, але знову обіцянку не виконав. Позивач зазначає, що відповідач здатен надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, працює у м Києві в приватній фірмі, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Враховуючи, що вартість проживання дітей у гуртожитку складає 4 тисячі гривень на двох дітей щорічно, вартість навчання сина [PERSON] за контрактом становить 4100 гривень на рік, а додатково для навчання необхідно придбати компютери, підручники та сплачувати послуги Інтернету, позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними 23-х років. Крім того, оскільки відповідач вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача в минулому, а останній ухилявся від їх сплати, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача 23932,80 гривень аліментів за минулий час останні три роки, виходячи з розрахунку щомісячної суми аліментів за останні три роки у розмірі 30 від прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заперечень на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва серії ІІІ-ЖД № 331475, виданого 12 жовтня 1991 року Кілійським районним відділом ЗАГС, актовий запис № 146, після реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], дружині присвоєне прізвище «Лиманська». В свідоцтві серії V-ЖД № 375487, виданому 30 вересня 1992 року Кілійським районним відділом ЗАГС, актовий запис № 293, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві серії V-ЖД № 409259, виданому 3 листопада 1993 року Кілійським районним відділом ЗАГС, актовий запис № 298, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. Як вказано в довідці, виданій 15 травня 2013 року за № 469/Д, [PERSON] навчався у Київській державній академії водного транспорту з 01.09.2009 р. по 30.06.2013 р. Відповідно до наказу № 1708 від 30.07.2013 року [PERSON] зараховано з 01.09.2013 року курсантом пятого курсу денної форми навчання факультету судноводіння на внутрішніх і морських шляхах Одеської національної морської академії. Згідно довідки, виданої 16.05.2013 р. за № 1610, [PERSON] є студентом третього курсу денного відділення Інституту прокуратури та слідства Національного університету «Одеська юридична академія». З наданих позивачем квитанцій до прибуткового касового ордеру за № № 844; 9917; 1864; 882, вбачається, що [PERSON] протягом 2012-2013 років кожного семестру за навчання в національному університеті «Одеська юридична академія» сплачувалось 2050 гривень. Відповідно до поданої заяви від 14.01.2013 року [PERSON] надано місце в гуртожитку «Феміда» національного університету «Одеська юридична академія». Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], вона є сусідкою позивача [PERSON] та їй відомо, що чоловік позивача переїхав жити до м. Києва приблизно 7-8 років тому. З того часу він не цікавився життя своїх дітей, не допомагав їм матеріально. Тягар їх утримання несла [PERSON] Свідок рекомендувала позивачу раніше звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, коли діти ще були неповнолітні, але [PERSON] казала, що хоче, аби батько допомагав своїм дітям добровільно. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є братом [PERSON] На протязі останніх 8 років відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї сестри та не допомагає своїм дітям. Свідкові відомо, що коли діти підросли та їх було потрібно влаштовувати до вищих навчальних закладів, цим питанням самостійно займалась лише його сестра. При розгляді справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення про стягнення аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» з 1 січня 2013 року встановлено прожитковий мінімум на місяць на одну працездатну особу з розрахунку 1148 гривень. Оскільки з досліджених судом доказів встановлено, що повнолітні діти, які є членом родини позивача, продовжують навчання та в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, беручи до уваги те, що позивач є працездатним, тобто має можливість сплачувати аліменти, з урахуванням відсутності відомостей щодо наявності у відповідача інших утриманців, постійного заробітку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення та стягує аліменти з відповідача у розмірі по 500 гривень на кожну дитину на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ними 23-х років, оскільки вважає, що вказані суми будуть достатніми для виконання відповідачем обовязку щодо надання матеріальної допомоги своїм повнолітнім дітям, які продовжують навчання. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином виходячи з положень даної статті вбачається, що за минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за певних умов, а саме якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази того, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обовязків щодо утримання дитини. Разом з тим, доказів щодо вжиття позивачем заходів для отримання аліментів з відповідача, суду не надано. Так само не надано суду доказів щодо ухилення відповідача від надання утримання дітям. Та обставина, що позивач сама утримувала дітей, не пред'являючи жодних претензій до їх батька, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Враховуючи наведені положення законодавства та встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими, в звязку з чим не підлягають до задоволення. Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на корить держави.

Outcome: partial