Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

12.07.2013 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду за позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві зазначало, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ«Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0711/0808/45-043 від 14.08.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою - громадянином (кою) України яким (якою) - [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк". Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк" 14.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») (надалі за текстом - Банк), та фізична особа - [PERSON] уклали Кредитний договір № 0711/0808/45-043, з подальшим внесенням змін і доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 74000,00 доларів , а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 74000,00 доларів. В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01.06.2013 р., має прострочену заборгованість:за кредитом - 37 740,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 301 659,17 грн.,по відсотках - 5 547,13 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 44338,21 грн.,пеня - 473,44 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3784,21 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 14.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали Іпотечний договір 0711/0808/45-043-2-1 (надалі за текстом - Іпотечний договір), відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру № 51 (п'ятдесят один), що складається з двох жилих кімнат (загальною площею 50,22 кв. м. та житловою площею 27,7 кв. м.), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], 14.08.2008 року за реєстром № 1931. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 0711/0808/45-043 від 14.08.2008 року, яка станом на 01.06.2013 року складає 349 781,59 грн. та складається з заборгованості: за кредитом - 301 659,17 грн., по відсотках - 44 338,21 грн., пеня - 3 784,21 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру № 51, що складається з двох жилих кімнат (загальною площею 50,22 кв. м. та житловою площею 27,7 кв. м.), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], 14.08.2008 року за реєстром № 1931, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з Відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441,00 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ «Альфа Банк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову зазначаючи, що відповідно до п. 1.3 кредитного договору №0711/0808/45-043 від 14.08.08 р. позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Додатковою угодою №1 від 26.02.2010 р. до вказаного кредитного договору проценти за користування кредитом були встановлені у розмірі 11,9 % річних. Договором про внесення змін і доповнень №3 від 25.07.2011 р. проценти за користування кредитом були встановлені у розмірі 12,5 % річних. Але, позивач у своєму розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, розраховує проценти за користування кредитом із 12,5% та 13,5 % річних. Крім того, розрахунок суми заборгованості доданий до позовної заяви обчислюється з 18.06.2012 року. Отже, позивачем не надано жодних доказів того, що підтверджують факт виникнення заборгованості у тому розмірі, який визначений у позові. Таким чином, вбачається, що ненадання суду детального розрахунку суми боргу є підтвердженням того, що позивач не може довести суду та документально підтвердити суму позовних вимог до відповідача, крім того на час розгляду справи змінилася заборгованість, кожного місяця нею погашається заборгованість за договором, а тому просила суд у позові відмовити. При вищевикладених обставинах, суд ухвалив розглядати дану справу за відсутністю позивача по наявних у справі матеріалах та доказах. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України заінтересована особа вправі в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений та обраний ним спосіб. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому зазначені особи самостійно розпоряджуються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. За змістом статей 1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 33, ч. 1, 2 ст. 35, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ«Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0711/0808/45-043 від 14.08.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою - громадянином (кою) України яким (якою) - [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк". Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк" 14.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та фізична особа - [PERSON] уклали Кредитний договір № 0711/0808/45-043, з подальшим внесенням змін і доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 74000,00, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 14.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали Іпотечний договір 0711/0808/45-043-2-1, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру № 51 (п'ятдесят один), що складається з двох жилих кімнат (загальною площею 50,22 кв. м. та житловою площею 27,7 кв. м.), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], 14.08.2008 року за реєстром № 1931. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки 410945,97грн. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 74000,00 доларів США, факт отримання даної суми відповідачем не спростовується. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійснені відповідачем платежі за Кредитним договором, не відображені в наданому суду розрахунку заборгованості. З доданих до матеріалів справи документів не встановлено, яку суму становив розмір заборгованості за кредитним договором на момент передачі права вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року та на момент передачі прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» від 15.06.2012 року. Доказів переходу прав вимоги до [PERSON] щодо розміру стягнення заборгованості від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «ДельтаБанк», ПАТ «Дельта Банк»до ПАТ «Альфа Банк» суду не надано. Крім того, позивачем не надано Акт прийому-передачі Прав вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., Акт прийому-передачі Прав вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012р., виписка з кредитного рахунку Позичальника про рух коштів за весь період його існування з моменту видачі кредиту та до дати Відступлення (п.4.3. Договору купівлі-продажу вимоги від 15.06.2013 року (а.с.13). До того ж, відповідно до п. 1.3 кредитного договору №0711/0808/45-043 від 14.08.08 р. позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Додатковою угодою №1 від 26.02.2010 р. до вказаного кредитного договору проценти за користування кредитом були встановлені у розмірі 11,9 % річних. Договором про внесення змін і доповнень №3 від 25.07.2011 р. проценти за користування кредитом були встановлені у розмірі 12,5 % річних. Але, як вбачається із розрахунку позивач у своєму розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, розраховує проценти за користування кредитом із 12,5% та 13,5 % річних, при цьому до матеріалів позову не додано будь-яких договорів про внесення змін і доповнень, тощо. Крім того, розрахунок суми заборгованості доданий до позовної заяви обчислюється з 18.06.2012 року, хоча датою укладення договору є 14.08.2008 року. У зв'язку із цим, представником відповідача у судовому засіданні було заявлено клопотання про надання позивачем детального розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, із зазначенням періоду її існування, із зазначенням розміру відсоткової ставки, що застосовувалась при здійсненні такого розрахунку та документальним підтвердженням відсоткової ставки. Представник позивача не заперечував проти цього клопотання, погодився надати у судове засідання розрахунку, судом вказане клопотання задоволено і судове засідання було відкладено для надання такого розрахунку. Але позивачем на час розгляду позову не надано жодних доказів того, що підтверджують факт виникнення заборгованості у тому розмірі, який визначений у позові. Крім того, представник позивача у судове засідання взагалі не з'явився і надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Наданий позивачем розрахунок (а.с.49-51), з огляду на вищенаведене, суд не може прийняти, як належний доказ заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 0711/0808/45-043 станом на 01.06.2013 року в сумі 349 781,59 грн. Отже, розмір заборгованості [PERSON] в сумі 349 781,59 грн. є недоведеним. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, вбачається, що ненадання суду детального розрахунку суми боргу є підтвердженням того, що позивач не довів суду та документально не підтвердив суму позовних вимог до відповідача. Крім того, як вбачається з наданих та оглянутих у судовому засіданні квитанцій 08.08.2013 року відповідачем у погашення заборгованості за кредитним договором сплачено -3996,50 грн., 01.06.03 року - 2957,41 грн, 08.10.2013 року - 6394,40 грн., 09.09.2013 року- 5994,75 грн. 01.11.2013 року- 5994,75 грн., що свідчить про суттєву зміну розміру заборгованості. Про даний факт був обізнаний представник позивача, який був присутнім у судовому засіданні. Між тим, впродовж перебування справи на розгляді у суді позивач відповідного перерахунку не провів, належного розрахунку не надав. Пунктом 41 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необґрунтований та невірний розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором не може бути доказом того, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки вартістю в 410945,97 грн. є спів мірним з наявною заборгованістю відповідача внаслідок порушення нею умов Кредитного договору. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки, у задоволенні позовної заяви відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed