Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] і [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей - [PERSON], 2010 року народження та [PERSON], 2011 року народження, 04.07.2013 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3 особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві Державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування житловим будинком, про виселення, про вселення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивачі зазначали, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (позивачу), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по ? частині кожному; частка позивача [PERSON] визначена приміщеннями квартири [ADDRESS] зазначеного будинку, загальною площею (квартира [ADDRESS]) 89,3 кв. м, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 56,3 кв. м, кухні площею 14,3 кв. м; [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] була одружена з сином позивача [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], з 2005 року по день смерті [PERSON]; відповідачка [PERSON] зареєстрована по будинку [ADDRESS] з 2004 року; що вона (відповідачка) ніколи не була членом сім»ї позивача 1 та 2; через деякий час після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] без згоди позивача 1 та інших співвласників будинку поселила в квартиру [ADDRESS] відповідача [PERSON]; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2010 року було відмовлено у задоволенні позову позивачів про виселення [PERSON] з будинку [ADDRESS]; з грудня 2010 року позивачі неодноразово намагалися вселитися в належну позивачу 1 частину будинку, але в цьому всіляко перешкоджають відповідачі, з приводу чого позивачі неодноразово звертались до правоохоронних органів. Оскільки позивач [PERSON], як власник частини будинку (квартири [ADDRESS]), разом із дочкою [PERSON] (членом сім»ї власника), внаслідок тривалого порушення їхніх прав з причини протиправної поведінки відповідачів, позбавлені можливості безперешкодного користування частиною будинку, тому вони (позивачі) вимушені були звернутися до суду з даним позовом та просять суд постановити рішення, яким: 1) виселити відповідача [PERSON] з домоволодіння по [ADDRESS]; 2) вселити [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми - [PERSON], 2010 року народження та [PERSON], 2011 року народження в домоволодіння за адресою [ADDRESS]; 3) зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди Позивачам в користуванні житловим будинком шляхом передачі ключів від домоволодіння [ADDRESS]; 4) стягнути з відповідачів на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 50000,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] уточнені позовні вимоги в редакції позову від 17.09.2013 року підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився повторно; до матеріалів справи надав заяву від 14.11.2013 року (а.с.116-117), згідно якої просив в задоволенні позову до нього відмовити, стверджуючи, що в частині будинку Позивача 1 він не проживає, особистих речей його в будинку не зберігається, будинок він відвідує виключно як гість [PERSON], підтримуючи позицію [PERSON], просив справу розглядати без його участі в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] в особі представника [PERSON] позов також не визнала; не заперечуючи право позивача [PERSON] на вселення та користування належною йому на праві власності ? частиною будинковолодіння по [ADDRESS], яка не є виділеною в натурі; те, що вона (відповідачка) фактично проживає в належній позивачу 1 частці зазначеного будинку; те, що між сторонами дійсно на протязі тривалого часу тривають неприязні стосунки; та стверджуючи, що позивачі не проживають в частині будинку за власним бажанням; відповідач [PERSON] в частині будинку позивача 1 не проживає, а тільки приходить до неї у якості гостя; з 2012 року позивач [PERSON] має ключі від свого помешкання, тому має реальну можливість вселитися до частини будинку (квартири [ADDRESS]) безперешкодно; ніяких реальних перешкод для здійснення позивачами своїх житлових прав відповідачі не створюють, просила в задоволенні позову відмовити (а.с.139-142). Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, своїми заявами від 16.09.2013 року, як 3 особи на стороні позивачів, просили позов задовольнити та справу розглядати за їхньої відсутності (а.с.86-90); представник Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві Державної адміністрації в судове засідання також не прибув, просив справу розглядати без його участі та винести рішення згідно з діючим законодавством, з максимальним врахуванням інтересів малолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2010 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про виселення [PERSON] із будинку [ADDRESS]. Цим рішенням встановлено: відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.12.1984 року 1-ою Київською державною нотаріальною конторою, [PERSON], 1948 року народження є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS], житловою площею 49,6 кв. м; 18.02.2005 року між [PERSON] та [PERSON] (сином позивача) було зареєстровано шлюб; [INFO] син позивача та чоловік відповідачки [PERSON] - [PERSON] помер у віці 32 років (а.с.130-134). Як вбачається з довідки форми №3 від 07.08.2013 року, загальна площа цілого будинку [ADDRESS] становить 206,7 кв. м (згідно з техпаспортом БТІ від 11.09.2009 року, реєстр. №18896), складається з 8-ми кімнат, житловою площею 128,0 кв. м, кухні (9,1 + 5,2 + 14,3) кв. м, іншими співвласниками будинку (крім [PERSON]) є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частки всіх співвласників є рівними - по ? частині будинку; зареєстровані по будинку [ADDRESS] всього 17 осіб, у тому числі: позивачі - [PERSON] та [PERSON] (його дочка), малолітні діти [PERSON] - син [PERSON], 2010 року народження та син [PERSON], 2011 року народження; а також відповідачка [PERSON], 1980 року народження (колишня невістка співвласника [PERSON]) - з 15.05.2004 року (а.с.111). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2010 року також було встановлено, що фактично, згідно визначеного співвласниками будинку порядку, позивач [PERSON], як співвласник будинку [ADDRESS], користується приміщеннями квартири [ADDRESS], загальною площею 89,3 кв. м, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 56,3 кв. м та кухні площею 14,3 кв. м (а.с.131); цей порядок не змінений і на даний час, що не заперечується сторонами, 3-ми особами (співвласниками). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами, а також підтверджуються копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого за станом на 11.09.2009 року (а.с.143-148). Як стверджує відповідачка [PERSON] (в особі представника [PERSON]), вона не заперечує право позивача [PERSON], а також його дочки [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми останньої, на вселення та користування належною [PERSON] на праві власності ? частиною будинковолодіння по [ADDRESS]; а також те, що вона (відповідачка) фактично проживає в належній позивачу 1 частці зазначеного будинку постійно та те, що між сторонами дійсно на протязі тривалого часу склалися конфліктні (неприязні) відносини (стосунки). Відповідачка [PERSON] не заперечує того, що позивачі не проживають в частині будинку [ADDRESS] з 2002 року, при цьому, до 2012 року вони (позивачі) не мали ключів від квартири; посилання відповідачки [PERSON] на те, що [PERSON] «заволодів ключами від помешкання ще з 2012 року» не спростовують тверджень позивачів про те, що вони не мають доступу до квартири по теперішній час; а перешкодою цьому є також знаходження у дворі частини будинку позивача 1 собаки, власницею якої є [PERSON], що не заперечується представником [PERSON] Ствердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що останній не проживає в частині будинку, що належить на праві власності [PERSON], а лише приходить в гості до [PERSON], а позивачі не проживають в будинку добровільно (що заперечується позивачами), суд вважає, спростовуються наданими матеріалами перевірок за численними зверненнями [PERSON] до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с.17-41). Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині виселення відповідача [PERSON] із домоволодіння [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, а також - в частині вселення [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми - [PERSON], 2010 року народження та [PERSON], 2011 року народження у домоволодіння [ADDRESS] та покладення обов»язку на [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON], разом із дітьми у здійсненні права користування домоволодінням [ADDRESS] - знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню; вимога в частині передачі ключів від домоволодіння є способом виконання рішення в частині вселення. При цьому, судом враховується позиція 3-іх осіб - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласників домоволодіння [ADDRESS], які позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримали, у тому числі в частині викладення фактичних обставин справи, та просили позов задовольнити. Згідно положень ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи обставини справи, обсяг заподіяних позивачу [PERSON] моральних страждань, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених позивачем [PERSON] вимог і вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.; в задоволенні вимоги до [PERSON] в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути відмовлено, як заявленої без достатніх підстав; в решті позову слід відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягають також стягненню на користь держави судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial