overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду АР Крим із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкоголем, сварки та бійки. Шлюбні відносини припинені, сторони спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Оскільки збереження сім'ї неможливо, а відповідач відмовляється розірвати шлюб у органах РАЦС, просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації, причини не явки суду не повідомив. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи та оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Вимоги позивача суд знаходить такими, що відповідають ч. 3 ст. 105 СК України, згідно якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України, судом з'ясовано, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 17 березня 1978 року Войківською сільською радою Ленінського району Кримської області, актовий запис №8 (а.с. 5). Згідно довідки виконкому Войківської сільської ради №1673/02-18 від 18.09.2013 року позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім,ї: чоловіка [PERSON], [INFO], онуків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається з мотивів позовної заяви сторони спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Таким чином, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, шлюб існує формально і його слід розірвати. Враховуючи клопотання позивача, на підставі ст. 113 СК України, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]». Враховуючи клопотання позивача суд вважає за можливе не стягувати на користь позивача з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Заявник звернувся до Ленінського районного суду АР Крим із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що через невірне зазначення його прізвища в трудовій книжці він не може підтвердити факт належності йому даного документу, що потрібно для отримання пенсії. В судове засідання заявник не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, на вимогах заяви наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, направив заяву про згоду з вимогами заяви та розгляд справи за відсутності представника. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви належить задовольнити. Як встановлено судом, згідно копії паспорту громадянина України, прізвище та ім,я заявника є [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] с. Д. Камиші Кіровського району Криму, його батьками записані: [PERSON] - батьком, [PERSON] - матір,ю (а.с. 5). Згідно копії військового квитку [NUMBER], виданого на ім,я [PERSON], [INFO], заявник був військовозобов,язаним. Як вбачається з копії свідоцтва [NUMBER] від 22.03.1971 року, заявник [PERSON] закінчив навчання на курсах трактористів та йому було дозволено працювати на тракторах всіх марок. Згідно копії трудової книжки [NUMBER], виданої 27.06.1978 року БУ «Первомайськспецбуд» тресту «Харьковспецбудмеханізація» на ім,я [PERSON], [INFO], з невірно зазначеним прізвищем, заявник розпочав трудову діяльність 27.06.1978 року у якості залізничного робочого (а.с.4). Згідно копії листа Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі АРК від 21.10.2013 року заявнику необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу (а.с.6). Отже, вивчивши наявні в матеріалах справи документи, суд вважає доведеним факт приналежності трудової книжки саме заявнику - [PERSON]. Іншим чином встановити даний факт неможливо, оскільки підприємство, яке її видало, на даний час ліквідоване. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації його права на нарахування пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття; допустити рішення до негайного виконання в межах платежу одного місяця; стягнути з відповідача понесені витрати за надання їй юридичної допомоги при зверненні до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. До того ж, у 2009 році вона вдочерила доньку відповідача [PERSON], [INFO], після чого їй було присвоєно прізвище "[PERSON]". У теперішній час сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Відповідач зі своєю дочкою [PERSON] переїхав проживати до іншого житлового приміщення. Спільного господарства вони не ведеть та не мають спільного бюджету. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], хоча вона до нього зверталася за допомогою неодноразово. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, своїми поясненнями підтвердила обставини зазначені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в даний час з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Крім того, у нього на утриманні є дочка [PERSON], яка також потребує матеріальної допомоги. Третя особа в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомляла, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову або заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 287. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 600, довідкою ТОВ "Абонент ХХІ" про склад сім'ї № 000476400 від 22.07.2013 року. Відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак на утримання дочки відповідач добровільно матеріальної допомоги не здійснює, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з червня 2006 року по травень 2013 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча вона до нього зверталася за допомогою неодноразово. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з червня 2006 року по травень 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 109, № 20, довідкою ТОВ "Абонент ХХІ" про склад сім'ї від 16.07.2013 року. Відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак на утримання дітей відповідач добровільно матеріальної допомоги не здійснює, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

15.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської у місті ради про визнання права власності. В обґрунтуванні позову вказує, що згідно договору купівлі-продажу ВВТ № 436937; ВВТ № 436938 від 30.12.2004 року їй належить нежитлова будівля «А-1» площею 426,4 кв.м. по [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 356 від 14.05.2008 року їй дозволено здійснити прибудову до існуючого магазину «Будкомплект» на [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 0,0998 га.(договір оренди земельної ділянки № 040810800294 від 18.04.2008 року) З метою поліпшення умов експлуатації нежитлової будівлі, нею було здійснено прибудову до існуючої нежитлової будівлі магазину, в результаті реконструкції загальна площа приміщень збільшилась на 72,9 кв.м. та складає 499,3 кв.м., що підтверджується повідомленням КП ДОР "Криворізьке БТІ". Для узаконення нежитлової будівлі «А-1», загальною площею 499,3 кв.м., що розташована по [ADDRESS] вона зверталася до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, на що листом від 19.09.2013 року за № 1/33-255 їй було роз'яснено, що питання узаконення самочинно збудованого нерухомого майна, необхідно вирішувати в судовому порядку. Згідно технічного висновку ПП «АРХ-ІОН» про проведення технічного огляду на відповідність об'єкта самочинного будівництва державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарним нормам прибудованого приміщення до магазину розташованого [ADDRESS] встановлено, що нежитлова будівля відповідає вимогам надійності і можливості їх безпечної експлуатації. Позивач просить узаконити та визнати за нею право власності на нежитлову будівлю «А-1», загальною площею 499,3 кв.м., що розташована по [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті ради направив суду відгук про згоду з позовом, та розгляд справи в відсутності їх представника. Суд вважає що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Оскільки нежитлова будівля «А-1», загальною площею 499,3 кв.м., що розташована на земельній ділянці по [ADDRESS] відповідає технічним нормам, чому надано суду докази, відповідно до ст.376 ч.3-5 ЦК України слід узаконити, та визнати за [PERSON] право власності на вказану будівлю. На підставі ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

- позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила розділити спільне майно подружжя - будинковолодіння з надвірними спорудами і визнати за нею і відповідачем [PERSON] право власності за кожним на ? ідеальну частину будинковолодіння [ADDRESS] та на ? ідеальну частину земельної ділянки площею 0,56 га, по [ADDRESS], мотивуючи тим, що з 28.07.1984р. по 09.10.2013р. вони проживали в зареєстрованому шлюбі і під час шлюбу за спільні кошти придбали житловий будинок в в [ADDRESS], загальною вартістю 193635 грн., що є їх спільною сумісною власністю і частки сторін у праві спільної сумісної власності, згідно закону, є рівними. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує, щоб їхнє спільне майно - будинковолодіння було розділено в рівних частинах, і за позивачкою і за ним було визнано право власності за кожним на ? ідеальну частку будинковолодіння і ? ідеальну частину земельної ділянки в [ADDRESS] Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що спору між сторонами немає, відповідач позов визнав і не заперечує, щоб їхнє спільне майно - будинковолодіння і земельна ділянка були розділені в рівних ідеальних частинах, і за позивачкою і за ним було визнано право власності за кожним на ? ідеальну частку будинковолодіння і земельної ділянки в [ADDRESS] Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому суд вважає можливим розділити спільне майно подружжя - будинковолодіння ідеально в рівних частках і визнати за позивачем і відповідачем право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованих в [ADDRESS] На підставі викладеного, ст.ст.60,70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

У квітня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій він просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що 15 серпня 2009 року сторони зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2010 року по теперішній час сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, втратили почуття взаємного порозуміння, поваги, любові, тому просить укладений між ними шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання також з'явилася, але надала до суду заяву в якій не заперечувала проти позовних вимог, та просила розглянути справу без її участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 15 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області та актовим записом № 301. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області та актовим записом № 734, де батьками зазначено позивача та відповідачку. Судом встановлено, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Крім того, сторонам, ухвалою суду від 24 травня 2013 року було надано для примирення термін шість місяців, але не зважаючи на це, сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 серпня 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 189. Вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], на якого він з 1998 року сплачує аліменти. Причиною розірвання шлюбу вважає те, вони з [PERSON] мають різні погляди на життя та у зв'язку з цим між ними виникали сварки та суперечки. Сімейні відносини між ними припинились з липня 2013 року. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 серпня 2012 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Як пояснив позивач [PERSON] у судовому засіданні, сімейне життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки він та [PERSON] різні за характером, мають різні погляди на життя, з липня 2013 року вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач сім»ю зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачу [PERSON] - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язану з потребою наведення пояснень, доводів та міркувань сторін та мотивування позиції суду, на що може бути витрачено значний час, суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частини рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зазначивши в обґрунтування позову, що шлюб між ними зареєстрований 24.10.1992 року у Ворошиловському районному відділі РАЦСу м. Донецька, актовий запис №597. Від вказано шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] Сторони мають різні погляди на життя, між ними часто виникали сварки та скандали, внаслідок чого склалися неприязні стосунки. З 2003 року спільне господарство між ними не ведеться. Вважає, що їхній шлюб остаточно розпався та відновлення шлюбних відносин не можливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу та винести рішення у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти винесення рішення не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, та виходячи з встановлених обставин по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 24.10.1992 року у Ворошиловському районному відділі РАЦСу м. Донецька, актовий запис №597, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації, актовий запис №44 (а.с. 3). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, зберігати дану сім`ю не бажають. Можливість примирення як позивач, так і відповідач заперечують. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки сторони вважають, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved