Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного із [PERSON] 20 січня 2007 року у відділі РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 01 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 січня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не має змоги матеріально забезпечити сім'ю. З грудня 2013 року подружжя спільно не проживає. Збереження сім'ї не можливе, так як суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дочки. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]» (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.14), причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення справи на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2007 року позивач [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 01 (а.с.4). Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивача, виключають подальше спільне проживання подружжя, сторони спільно не проживають, шлюб існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивач, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу заявила про бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]», тому суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці необхідно залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved