Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що Відповідач добровільно не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 серпня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №1741 (а.с.2). Від даного шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2004 року (а.с.3). Як вбачається з позовної заяви Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні Позивача. Позивач просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000, 00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок). Відповідач просив позовні вимоги задовольнити. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий самий обов'язок батьків міститься у статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільний справі" за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" наголошує, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За змістом пункту 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Судом встановлено, що визнанням відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача аліменти на користь Позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн 00 коп.), починаючи з 25 жовтня 2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять гривень 40 копійок). Беручи до уваги положення положення постанов Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільний справі" та

Outcome: approved