Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду, зазначивши, що постанова Вінницького міського суду, якою на нього було накладене адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком сім діб, була скасована апеляційною інстанцією, а відповідне адміністративне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях адміністративного правопорушення, в силу чого позивач зазначає про те, що в наслідок незаконного накладення на нього адміністративного арешту зазнав матеріальної та моральної шкоди, а тому просить відшкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду в розмірі 13346 грн. 76 коп. з Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, зазначивши суду, що просить стягнути завдану йому шкоду не в порядку спеціального закону, а саме: Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а в загальному порядку стягнення шкоди, що було взято судом до уваги та роз'яснено позивачу в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України необхідність заявлення клопотання про заміну належного відповідача та залучення до участі в справі співвідповідачем Вінницький міський суд Вінницької області, проте позивач своєї позиції не змінив, підтвердивши свої вимоги саме до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області. На запитання представника відповідача про причини відсутності доказів завдання йому відповідної шкоди пояснив, що докази не може надати, оскільки забув їх взяти з собою в судове засідання. Представник відповідача Ходаковський Ю.В. в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, вважаючи, що позов необгрунтований, немає можливості ознайомитись з жодним доказом завдання позивачу шкоди, заявлений до неналежної особи, пояснивши позивачу, що належним відповідачем може бути Управління Державної казначейської служби України в м. Вінниці Вінницької області, оскільки саме зазначений орган обслуговує м. Вінницю і в тому числі Вінницький міський суд Вінницької області, а Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області є розпорядником коштів у Вінницькій області. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав: Враховуючи позицію позивача про стягнення завданої йому шкоди в загальному порядку, суд при ухваленні рішення керується правовою позицією Верховного Суду України, закріплену в п.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» де зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12 ). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. А тому, враховуючи, що незаконне рішення було винесене органом державної влади, а саме: Вінницьким міським судом Вінницької області, а Закон України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачає відшкодування таким органом завданої шкоди, виходячи із змісту норми ст. 1173 ЦК України, де зазначено, що відповідна шкода відшкодовується державою, беручи до уваги зазначену вище правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що орган, який виніс незаконне рішення, повинен бути відповідачем по справі, тобто поряд з відповідний орган Державного казначейства України, належним відповідачем по справі повинен бути Вінницький міський суд Вінницької області, що повністю забезпечило б захист прав та інтересів такого органу, в тому числі надавши можливість апеляційного оскарження можливого судового рішення по даній справі. Що стосується зазначеної вище правової позиції Верховного Суду України щодо участі в розгляді справи як відповідача відповідного органу Державного казначейства України, то з огляду на норму ч. 7. Положення «Про Державну казначейську службу України», враховуючи наявність утвореного територіального органу Казначейства України, а саме: Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, суд вважає, що саме Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області повинно бути відповідачем по даній справі. Відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Разом з тим, суд при ухвалені рішення, враховуючи пріоритетність розуміння вищою судовою інстанцією норми процесуального законодавства, яка визначає процесуальні дії та їх наслідки незалежно від характеру спірних правовідносин, бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розуміння норми ст. 33 ЦПК України та наслідків не вчинення позивачем відповідних процесуальних дій, висвітлену в п.1 листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Крім цього, суд звертає увагу на те, що при розгляді даної справи було встановлено відсутність жодного доказу, що вказував би на завдання позивачу шкоди незаконним рішенням суду. Суд неодноразово в своїх ухвалах звертав увагу позивача на відсутності таких доказів, що унеможливлювало суд, починаючи зі стадії відкриття провадження по справі, визначити та перевірити правильність позиції позивача щодо визначення категорії справ, однак дані ухвали були скасовані, а позиція позивача не змінювалась, при цьому позивач і в судовому засіданні не надав жодного доказу в підтвердження свої позиції щодо завдання йому шкоди незаконним рішенням суду, не заявивши відповідних клопотань щодо обставин не надання суду таких доказів, чим позбавив суд в дослідженні доказів та надання їм відповідної оцінки, адже з огляду на ст. 60 ЦПК України суд, на відміну від обов'язку сторін надати докази, позбавлений власної ініціативи щодо збирання доказів в цивільному судочинстві. За даних обставин, враховуючи, що позивач не заявив клопотання про залучення в справу як відповідачів Вінницький міський суд Вінницької області, оскільки, виходячи із позиції позивача саме рішення даного органу державної влади завдало позивачу шкоди, та Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, так як саме даний орган є відповідним територіальним органом Казначейства України, з огляду на відсутність та не надання суду жодних доказів завдання матеріальної та моральної шкоди, а відтак не доведеності позивачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав заявлення вимоги не до належного відповідача та з підстав не доведеності позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed