Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

15 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року, та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 363 грн. 00 коп. на утримання малолітнього сина [PERSON], а також, стягнути зі [PERSON] аліменти на його користь на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 363 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при прийнятті рішення Центральним районним судом м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року суд спирався на те, що позивач проживає окремо від дітей та матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а оскільки усної домовленості між сторонами щодо участі в утриманні дітей не досягнуто, то з позивача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На даний час змінився його сімейний стан він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою та виховує як її малолітню дитину [PERSON], так і свого сина [PERSON]Д.з липня 2013 року. Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку. Позивач просив справу розглядати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, а також дав згоду на заочний розгляд справи, про що подав письмову заяву. Відповідач у письмовій заяві просила відкласти розгляд справи у звязку з її хворобою. Також зі змісту поданих суду заперечень на позов вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. Враховуючи положення ст. ст. 157, 169 ЦПК України щодо строків розгляду справ, суд визнає причину неявки відповідача неповажною, оскільки їй заздалегідь було відомо про час проведення судового засідання, а тому, враховуючи відсутність належних доказів хвороби відповідача, яка унеможливлює її явку до суду, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів та за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2011 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія паспорта позивача. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 21,22). Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 вересня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). З липня 2013 року малолітній [PERSON] переїхав на постійне проживання до батька позивача [PERSON] Даний факт підтверджується повідомленням Служби у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністрації від 28 жовтня 2013 року № С-81-13 про те, що з червня 2012 року малолітній [PERSON] разом з матірю та її громадянським чоловіком проживають у [INFO] (а.с. 41), актом обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] (а.с. 20) та довідкою ліцею № 15 м. Чернігова від 19 серпня 2013 року № 508 (а.с. 24). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповіднодо ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України кожній стороні надано право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, оскільки рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року зі [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання двох синів, один з яких згодом переїхав на постійне місце проживання до позивача та знаходиться на його утриманні, суд вважає це зміною сімейного стану як позивача, так і відповідача, тобто зміною обставин, що впливають на визначені розміри платежів, а відтак позов в частині зміни розміру аліментів підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач працює на посаді головного економіста відділу банківського нагляду Управління НБУ в Чернігівській, а отже має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, у звязку з чим задовольнити його позов в частині зменшення розміру стягнутих з нього аліментів до 363,00 грн., тобто у твердій грошовій сумі, у суду законних підстав немає. Так само, не може бути задоволений позов і в частині стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем не надано належних доказів нерегулярності її доходів. Відповідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач фактично має іншу сімю, несе додаткові витрати на лікування [PERSON], суд вважає достатнім зменшення розміру аліментівна утримання [PERSON], стягнутих за заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року, з 1/3 до 1/6 частки всіх видів заробітку позивача. Оскільки [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, виходячи із засад справедливості, положень ст. ст. 180, 182 - 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання [PERSON] також в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів [PERSON] В силу правил ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір як на користь позивача, так і на користь держави в розмірі по 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial