Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок: площею 0,1 га, цільовим призначенням якої є обслуговування житлового будинку і господарських споруд; площею 0,0233 га, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, які межують між собою і знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Перевальської міської ради Перевальського району Луганської області від 10 червня 2008 року № 125 на земельній ділянці площею 0,0233 га відповідачу було надано дозвіл на будівництво сараю розміром 6,0 м х 3,6 м. Проте, всупереч приписам вищенаведеного рішення, відповідач побудував за відсутності відповідної дозвільної документації на вказаній земельній ділянці житлову будівлю, параметри якої значно перевищують розміри, визначені рішенням виконавчого комітету Перевальської міської ради Перевальського району Луганської області. З 2001 року органи державної влади та місцевого самоврядування неодноразово приймали заходи, спрямовані на запобігання порушенню відповідачем чинного законодавства у вигляді незаконного будівництва житлової будівлі, але відповідач навіть не надає можливості представникам органів державної влади і місцевого самоврядування обстежити житлову будівлю та в жовтні 2012 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач збудував житлову будівлю на земельній ділянці, цільовим призначенням якої не є будівництво саме такої будівлі, за відсутності будівельного паспорту забудови земельної ділянки, не надавши державній архітектурно-будівельній інспекції повідомлення про початок будівельних робіт, з порушенням вимог чинних будівельних норм, при будівництві відповідач не виконав проект. Факт будівництва відповідачем житлової будівлі на земельній ділянці порушує права позивача, як власника суміжної земельної ділянки, а саме житлова будівля відповідача перекриває оглядовість з його житлового будинку на схід; затіняє територію його земельної ділянки і його житловий будинок; створює загрозу переходу пожежі з його житлового будинку на житлову будівлю [PERSON] і навпаки, а тому вважає, що житлова будівля, збудована відповідачем на вищевказаній земельній ділянці, підлягає знесенню. Крім того, [PERSON] посилається на те, що внаслідок незаконного будівництва житлового будинку [PERSON] його психологічний стан здоров'я, у зв'язку із зазначеними подіями різко погіршився, через стресову ситуацію, пов'язану з незаконним будівництвом, в нього з'явився сильний головний біль, безсоння, він знаходився у стані постійної депресії, у зв'язку з чим вважає, що [PERSON] заподіяв йому моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд зобов'язати [PERSON] за свій рахунок знести житлову будівлю, яка знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0233 га, наданій [PERSON] у власність на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 вересня 2004 року серії ЛГ № 8108852 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок незаконного будівництва в сумі 15000 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 344 грн. 10 коп.; витрати за надання правової допомоги в розмірі 3900 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на земельній ділянці, на яку посилається позивач, житловий будинок не будувався, оскільки за тією адресою знаходяться господарчі будівлі, у зв'язку з чим вважає, що відсутній об'єкт позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 103352, виданого 02 вересня 2004 року Перевальською міською радою Перевальського району Луганської області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0233 у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], призначена для ведення особистого селянського господарства /а.с.11/. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Перевальської міської ради № 125 від 10 червня 2008 року [PERSON] дозволено будівництво господарчих будов: сараю розміром 6,0 м х 3,6 м на [ADDRESS], згідно доданого і узгодженого плану дільниці /а.с.12/. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 006569 від 14 березня 2006 року, виданим виконкомом Алчевської міської ради, [PERSON] належить двоповерховий житловий будинок з прибудовою, спорудою та спорудженнями за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 037349, виданого 20 вересня 2006 року Алчевською міською радою Луганської області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0664 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд /а.с.14/. З листів прокурора Перевальського району Луганської області № 873 вих.11 від 28 лютого 2011 року, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області № 7/12-410к від 17 лютого 2011 року, № 7/12-918к від 08 квітня 2011 року вбачається, що [PERSON] не впустив членів комісії до перевірки щодо правомірності дій [PERSON] при здійсненні будівництва житлового будинку /а.с.16,17,18/. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не довели розташування спірного житлового будинку з порушенням вимог земельного законодавства на земельній ділянці, належній [PERSON], і, відповідно, порушення прав [PERSON] таким самочинним будівництвом. Що стосується посилань представника позивача на той факт, що [PERSON] не допускав комісії перевірок на свою земельну ділянку, як на доказ порушення відповідачем земельного законодавства, то суд вважає, що зазначені позивачем органи не наділені правом визначати з технічної точки розташування об'єктів нерухомості та віднесення будівлі до об'єкту житлових. Щодо фотознімків будівлі, наданих [PERSON], то суд вважає, що відсутні належні докази щодо того, що ці знімки дійсно відтворюють оспорювану ситуацію на спірній земельній ділянці. Посилання позивача на той факт, що [PERSON] збудував житлову будівлю на земельній ділянці з порушенням вимог діючого законодавства у сфері містобудування в частині виконання робіт з будівництва без затвердженого проекту, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», жодним чином не доводить порушення прав [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права /ст. 391 ЦК України/, а також власнику /користувачу/ земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно /ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України/. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Знесення нерухомості, збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил /у тому числі за відсутності проекту/, можливо лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила /здійснює/ будівництво, відмовляється від такої перебудови. У судовому засіданні, в порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України представником позивача не надано належних доказів порушення прав [PERSON] забудовою, здійснюваною [PERSON]. Також суд приймає до уваги, що позивачем та його представником не надано суду доказів притягнення [PERSON] до відповідальності за здійснення самочинного будівництва, порушення проекту відповідачем при забудові, неможливості здійснення перебудови спірної будівлі, відмови [PERSON] від цієї перебудови. Крім того, позивачем ставиться питання про зобов'язання відповідача знести житлову будівлю, збудовану на земельній ділянці, яка належить останньому на праві власності відповідно до державного акту ЛГ № 8108852 від 02 вересня 2004 року, проте в судовому засіданні не надано доказів наявності даного державного акту, а з доданих до позовної заяви документів вбачається наявність державного акту серії ЛГ № 103352 від 02 вересня 2004 року. Таким чином, суд вважає, що в порушення вимог, передбачених ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, [PERSON] та його представник не надали належних і допустимих доказів в підтвердження своїх доводів та того, що зазначені ними перешкоди неможливо усунути іншим способом, ніж знесенням будівлі. На підставі цього, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову повністю. Оскільки в задоволенні основних позовних вимог [PERSON] відмовлено, не встановлено порушення прав позивача, ним не надано доказів завдання йому моральної шкоди [PERSON], а тому позов вважає, що вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також не знаходить підстав для задоволення вимог в частині відшкодування судових витрат.

Outcome: dismissed