Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

27 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16664 грн. 91 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.04.2006р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 16664,91 грн.; -3709,52 грн. - заборгованість за кредитом; - 11685,63 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); - 769,76 грн. - штраф (процентна складова). Відповідачу надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ніякої заборгованості у нього перед позивачем не існує, оскільки заява на видачу кредитної картки заповнена не ним і підпис поставлений не його. Просить в позові відмовити, а також звертає увагу суду на пропущення позивачем строків позовної давності. Представник відповідача - адвокат [PERSON] вважає вимоги банку нічим необґрунтованими. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення відповідача та його представника по справі та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що заява на видачу кредитної картки заповнена не відповідачем [PERSON], підпис також не його. Відтак він не ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно зі ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Виходячи з вищезазначеного, перебіг позовної давності починається з 23.04.2007р., що також підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.02.2011р., де зазначено, що відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснюється : враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed