Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON]М та [PERSON] звернулися до суду з указаним позовом та просять: встановити факт належності [PERSON], який помер 30 травня 1997 року, на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп; встановити факт належності [PERSON], яка померла 05 вересня 2007 року, на праві приватної власності у порядку спадкування земельної ділянки площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп та визнати за ними у порядку спадкування за заповітом право власності по 1/2 частині кожному на земельну ділянку площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп. Свої вимоги обгрунтовують тим, що їх батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Під час життя вони мали у власності житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані у м. Конотопі по вул. Завгородня, 46. 30 травня 1997 року помер батько – [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла їх мати – [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на вищевказаний будинок. 5 вересня 2007 року померла мати – [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яку вони, як спадкоємці за заповітом, прийняли і також отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на вказаний будинок. На даний час вони мають намір розпорядитися вказаним будинком на власний розсуд. Під час оформлення документів з”ясувалося, що вони не в змозі це зробити так-як будинок належить їм на праві приватної власності, а земельна ділянка площею 0,1000 га на якій він розміщений, приватизована на їх померлого батька – [PERSON] відповідно до рішення виконкому Конотопської міської ради від 1 грудня 1993 року № 421. Разом з тим Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався. Звернення до Конотопської міської ради щодо вирішення зазначеного протиріччя не дало бажаного результату. При таких обставинах, вони не в змозі одержати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати земельну ділянку на законних підставах та набути право власності на земельну ділянку. Позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не з”явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.26-28). Відповідач, виконавчий комітет Конотопської міської ради, в судове засідання не з”явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає (а.с.25). Третя особа: Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з”явилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. А також повідомила, що після померлої 05.09.2007 року [PERSON] нотаріальною конторою 01.11.2010 року за р. № 2-2336, р. № 2-2338 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 46 по вул. Завгородній в м. Конотоп Сумської області. Свідоцтва видані на ім”я сина та дочки померлої - [PERSON] та [PERSON]. Після померлого 30.05.1997 року [PERSON] нотаріальною конторою 27.01.1998 року за р. № 603 видано свідоцтво про право на спадщину, але уточнену інформацію по даній справі надати не мають можливості, оскільки справи за 1998 рік знаходяться на зберіганні у Сумському державному нотаріальному архіві (а.с.29). Третя особа: управління Держземаганства у Конотопському районі Сумської області в судове засідання не з”явилося, надало заяву про розгляд справи без участі його представника, проти позовних вимог не заперечує, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. А також повідомило, що земельна ділянка загальною площею 0,10 га, розташована за адресою: м. Конотоп, вул. Завгородня, 46, приватизована на ім”я нині померлого [PERSON], але державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не отримав та помер (а.с.24). Третя особа: реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з”явилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти позовних вимог не заперечує (а.с.23). Третя особа: КП Конотопське МБТІ в судове засідання не з”явилося, надало заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.30). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивачів були [PERSON], який помер 30 травня 1997 року та [PERSON], яка померла 05 вересня 2007 року. (а.с.6-9). Під час життя батьки позивачів мали у власності житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані у м. Конотопі по вул. Завгородня, 46 , а земельна ділянка площею 0,1000 га. на якій він розміщений була приватизована на померлого батька – [PERSON] відповідно до рішення виконкому Конотопської міської ради від 1 грудня 1993 року № 421. (а.с.10-20,24). Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп ні [PERSON] ні [PERSON] не виготовили (а.с.17,23). Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Враховуючи вищевикладене, здобуто достатньо доказів, які доводять факт, що [PERSON], який помер 30 травня 1997 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп Сумської області. Як спадкоємиця першої черги за законом, [PERSON] належним чином прийняла після померлого чоловіка [PERSON] спадщину. Житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп Сумської області належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, виданих Конотопською державною нотаріальною конторою 27.01.1998 року. (а.с.10,13,29). Позивачі, як спадкоємці за заповітом, фактично прийняли спадщину після смерті матері, оскільки вже отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, в тому числі і на житловий будинок розташований на вказаній земельній ділянці, а також продовжують доглядати за спадковим майном, вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.10-15,29). Вказані обставини також визнаються відповідачем по справі (а.с.25). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Таким чином, враховуючи положення ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та положення ст. 377 ч. 1 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять факт, що [PERSON], яка померла 05 вересня 2007 року на праві приватної власності у порядку спадкування належала земельна ділянка площею 0,1000 га, на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп Сумської області, а також те, що позивачі прийняли спадщину після померлої [PERSON], а тому за ними слід визнати право власності по 1/2 частині кожному на земельну ділянку площею 0,1000 га., на якій розміщені житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Завгородній, 46 в м. Конотоп Сумської області, після померлої [PERSON] в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved