Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

21.08.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 29.11.1995 року по 08.05.2008 року, з 25.06.2012 року по 08.08.2013 року працював на шахті «Північна» ДП «Дзержинськвугілля». Був звільнений у звязку з невідповідністю стану здоровя 08.08.2013 року . Працюючи на даному підприємстві позивач отримав професійні каліцтва 05.01.1998 року та 16.02.2006 року. Висновком МСЕК від 28.11.2006 року йому встановлено по сукупності 20 % ( 10%- трудове каліцтво 1998 року, 10% трудове каліцтво 2006 року) втрати професійної працездатності. За час роботи за даному підприємстві позивач отримав професійні захворювання - хронічний бронхіт пилової етіології, легеневу недостатність, вібраційну хворобу. Висновком МСЕК від 06.08.2013 року йому встановлено по сукупності 60 % (10%- хронічний бронхіт, 30% - вібраційна хвороба, 10%- трудове каліцтво 1998 року, 10% трудове каліцтво 2006 року) втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. У звязку з отриманими професійними каліцтвами і захворюваннями з фізичний стан позивача погіршився (нервозність, безсоння, слабкість ), він потребує лікування. Пошкодженням здоровя йому заподіяно моральні страждання, які виявляються у порушенні його звичайного ритму та укладу життя, життєвих звязків та відносин з родичами, він вважає себе неповноцінною людиною, зявилось почуття страху за своє життя та здоровя. Професійні каліцтва та захворювання позбавили позивача можливості своїх звичок та бажань. Все це потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивачем не додано не тільки будь-яких розрахунків , а навіть не вказано жодних міркувань з приводу визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, визначення розміру моральної шкоди у 150 000 грн. є повністю необґрунтованим та надмірно завищеним. Також представник відповідача зазначив, що усі наявні докази, що надані позивачем до матеріалів справи підтверджують лише наявність у нього втрату професійної працездатності і не свідчать про наявність моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач, з 29.11.1995 року по 08.05.2008 року, з 25.06.2012 року по 08.08.2013 року працював на шахті «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» (а.с.4-9). Працюючи на даному підприємстві позивач отримав професійні каліцтва 05.01.1998 року, 16.02.2006 року та професійні захворювання. Відповідно довідки МСЕК від 28.11.2006 року серії ДОН-04 № 049062 йому встановлено по сукупності 20 % ( 10%- трудове каліцтво 1998 року, 10% трудове каліцтво 2006 року) втрати професійної працездатності (а.с.10). Відповідно довідки МСЕК від 06.08.2013 року серії 10 ААА № 232383 йому встановлено по сукупності 60 % (10%- хронічний бронхіт, 30% - вібраційна хвороба, 10%- трудове каліцтво 1998 року, 10% трудове каліцтво 2006 року) втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с.11). Факти отримання травм та професійних захворювань на виробництві підтверджено актами про нещасний випадок та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с. 12-15). Згідно до ч.4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці останній отримав професійні каліцтва та захворювання. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійних каліцтв та захворювань пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач заходиться на лікуванні, йому встановлена втрата працездатності 60%, він відчуває інші неприємні відчуття від незадовільного стану здоровя. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП . Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі наслідки професійних каліцтв та захворювань, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих звязків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 15 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданим моральним стражданням, частково задовольнивши позовні вимоги позивача. У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674від 08.07.2011р., суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial