Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.2010 року між нею та приватним підприємцем [PERSON] укладено трудовий договір № 1/10, згідно з яким її прийнято на посаду підсобного працівника. Даний договір був зареєстрований у Луцькому міському центрі зайнятості. Вказує, що з червня 2011 року відповідач припинив свою трудову діяльність і не виплатив їй заробітної плати. А згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України вона має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього, в зв'язку з чим 06.06.2010 року нею було надіслано заяву про її звільнення за власним бажанням в зв'язку із переходом на іншу роботу. Однак, її заява залишена без задоволення, відповідач жодних дій не вчинив, внаслідок чого вона не має можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку і працевлаштуватися на законних підставах. Вважає, що її право на працю, на оплату праці та здійснення обов'язкових соціальних внесків, порушено відповідачем, який не звільняє її у встановленому законом порядку. В зв'язку з чим, просить суд розірвати безстроковий договір, укладений 16 лютого 2010 року між фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] та нею, зареєстрований 16 лютого 2010 року за № 1/10 у Луцькому міському центрі зайнятості. Зобов'язати фізичну особу-суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] внести запис до її трудової книжки про його звільнення, у відповідності до вимог ст.38 КзПП України. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2010 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір № 1/10, згідно з яким останню прийнято на посаду підсобного працівника (а.с. 3-4). Згідно з вимогами ст. 38 КзПП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2010 року позивач надіслала відповідачу цінним листом заяву про її звільнення за власним бажанням, в зв'язку із переходом на іншу роботу (а.с. 5). Однак, як з'ясовано в судовому засіданні, що відповідач жодних дій щодо звільнення позивача в установленому законом порядку не вчинив, а тому [PERSON] не взмозі працевлаштуватися на законних підставах. Таким чином, її право на працю, на оплату праці, та здійснення обов'язкових соціальних внесків порушено відповідачем, який не звільняє її у порядку, передбаченому статтею ст. 38 КзПП України. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved