Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 02.08.1994 року по 11.05.2006 року та з 01.07.2008 року по 23.04.2012 року, позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, звільнений за власним бажанням від 23.04.2012 року. Згідно з акту розслідування хронічного професійного захворювання № 23 від 20.05.2013 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання. Основний діагноз: пневмоконіоз І ст., S/S, 2/2, ускладнений ХОЗЛ І ст. у фазі загострення. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне, встановлено вперше (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ гп та ПЗ ХМНУ).Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та агніоспазмами пальців рук, міофіброз мязів передпліч та надлопаткової області, двобічний плечелопатковий періартроз, двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-запясткових суглобів зі стійким больовим синдромом та порушенням функції верхній кінцівок. Захворювання професійне від дії локальної вібрації, фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату на виробництві (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. – за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, встановлене вперше (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 31.07.2013 р. позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Стан здоровя [PERSON] такий, що йому протипоказана важка фізична праця, запиленість, загазованість. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні ниючі, стягуючі болі та оніміння в ногах та в руках, судоми в м’язах верхніх кінцівок, болі по ходу хребта. Вищевказані причини не дозволяють йому нормально користуватися послугами громадського транспорту через постійний страх травмувати хворі місця тіла. Виходячи з принципу розумності та співмірності позивач просить стягнути суму 8,000 грн., що є такою, яка відповідає тяжкості його моральних страждань. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у позові за необґрунтованістю. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Суми у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним повідомлений про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач з 02.08.1994 року по 11.05.2006 року та з 01.07.2008 року по 23.04.2012 року працював у ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе», звільнений за власним бажанням (а.с.5,6). З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 23 від 20.05.2013 року вбачається, що [PERSON], встановлено діагноз: пневмоконіоз І ст., S/S, 2/2, ускладнений ХОЗЛ І ст. у фазі загострення. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне, встановлено вперше (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХМНУ).Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та агніоспазмами пальців рук, міофіброз мязів передпліч та надлопаткової області, двобічний плечелопатковий періартроз, двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-запясткових суглобів зі стійким больовим синдромом та порушенням функції верхній кінцівок. Захворювання професійне від дії локальної вібрації, фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату на виробництві (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. – за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, встановлене вперше (ППЛЕК 17.04.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). При цьому встановлено, що у [PERSON] працездатність обмежена. Робота в умовах впливу пилу, алергізуючих, токсичних, подразнюючих речовин, тяжкої фізичної праці, вібрації, несприятливих метеофакторів, шуму, на висоті, в нічні зміни протипоказана (а.с.7). 31.07.2013 року позивачу згідно з довідкою № 249471 встановлено 40% ступеню втрати працездатності та потребу у медичній і соціальній допомозі : медикоментозне лікування, лікування в реабілітаційному відділені (а.с.8). Отже, судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних і моральних страждань. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням трудових обов’язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обов’язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров’я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Долучені представником відповідача письмові докази до матеріалів справи не спростували та не переконали суд у зворотньому. Крім того, відповідно до наданих самим відповідачем даних для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивача вбачається, що останній у період перебування у трудових відносинах з «Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе» мав захворювання, яке потім і було встановлено при визначенні професійного захворювання та втрати працездатності. Зважаючи на вище викладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 6000 грн. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229,4 грн.

Outcome: partial