Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні його законного права на безперешкодне користування проїздом загального користування. Просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні спільним заїздом за адресою: с. Поляниця, вул. Л.Українки, шляхом демонтажу самочинно встановлених ними металевих та дерев»яних воріт і кріплень, на яких вони встановленні. В судовому засідання позивач вимоги викладені в позовній заяві, підтримав, зіславшись на вищевказані обставини. Зазначив, що відповідачі чинять йому перешкоди у проході до його городу, що підтверджується матеріалами звернення до Долинського РВ УМВС та [PERSON] сільської ради. Також, позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що звернувся з позовом до відповідачів для того, щоб помститися їм, оскільки після судового рішення 2011 року, за позовом [PERSON] та [PERSON], він був змушений зняти свої ворота. Відповідачі та їх представники заперечили проти позову та просять суд відмовити у задоволенні позовної заяви, пояснивши, що дерев»яні ворота завжди відкриті, металеві ворота на замок не закриваються, а самі вони ніколи не чинили ніяких перешкод у використанні проїзду [PERSON] через їхнє подвіря. Також зобовязуються в майбутньому не чинити будь-яких перешкод. Свідок [PERSON] пояснила, що користується городом позаду господарств [PERSON] та [PERSON] вже багато років, ні її батькам, ні їй особисто, ні її дітям, відповідачі не чинили та не чинять перешкоди в проході чи проїзді до їхньої присадибної ділянки. Заслухавши сторін, свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1305 га по вул.Л.Українки, 3, с. Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 92). За господарствами [PERSON] та [PERSON], позивач користується земельною ділянкою площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11). Звертаючись до суду та вимагаючи усунути перешкоди в користуванні спільним заїздом шляхом демонтажу воріт, [PERSON] посилався на протиправні дії [PERSON] та [PERSON], які полягали у перешкоджанні проїзду загального користування, однак такі факти не знайшли свого підтвердження в суді. Відповідачами надані докази, що підтверджують не перешкоджання [PERSON] у проході до його земельної ділянки, а саме: заяви [PERSON], та [PERSON] (а.с. 67-68), які також, як і позивач, мають присадибні ділянки за господарствами [PERSON] та [PERSON] та проходять до них через господарства останніх. Держземагенством у м.Болехві надано суду копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON], який проживає в [INFO]. Згідно даних матеріалів [PERSON] надається у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1330 га по вул. Л.Українки, 5, с. Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області. На даній земельній ділянці встановлене обмеження - укладення договору сервітуту проїзду та проходу (а.с. 77-90). Викопіюванням Проекту планування та забудови с. Поляниця Болехівської міської ради не підтверджується те, що спірний заїзд є проїздом загального користування(а.с.107). Перевірочним матеріалом № 2063 наданими Долинським РВ УМВС спростовані твердження позивача про те, що факт перешкоджання йому у проході є задокументований працівниками міліції. Оскільки із наданих матеріалів вбачається, що [PERSON] 09.09.2013 року вільно пройшов на свою присадибну ділянку, повертаючись додому з городу почав знімати ворота [PERSON] та зчинив з відповідачем сварку. Посилання позивача на [PERSON] сільської ради від 23.08.2013 року, як на підтвердження факту перешкоджання йому у проході, суд оцінює критично, оскільки із даного [PERSON] вбачається, що сільська рада розглянула скаргу [PERSON] від 14.08.2013р., встановила факт наявності воріт, та розяснила, що вчинення будь-яких перешкод у проході заборонено, і рекомендувала дотримуватися сторін правил добросусідства (а.с.10). Таким чином, твердження позивача про те, що відповідачі перешкоджають йому у проході до присадибної ділянки є не доведеними, оскільки позивачем не надано суду доказів та не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, а тому, в позові йому слід відмовити. На підставі ст.ст. 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed