Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з відповідача [PERSON] на його користь - 929 274,89 грн., відповідно виданий виконавчий лист №1003/7228/12 від 19.06.2012 року. Зазначений виконавчий лист знаходився в провадженні Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Більш чим за рік рішення суду не виконано з причин відсутності коштів у боржника, майна на яке може бути звернуто стягнення Білоцерківським ДВС не виявлено. Як дізнався Позивач відповідач [PERSON] має майно, яке знаходиться у Сквирському районі Київської області. За заявою [PERSON] виконавче провадження в м. Біла Церква було закінчене та передано за місцем знаходження майна боржника у ВДВС Сквирського РУЮ Київської області . Відділом ДВС Сквирського РУЮ Київської області, 16.04.2013 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 1003/7228/12 від 19.06.2012 року по примусовому стягненню з [PERSON] 929 274,89 грн. на користь [PERSON] Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", боржнику було надано сім днів для добровільного виконання рішення суду, боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та повідомлений про надання такого строку. Відповіді від відповідача [PERSON] не було отримано.. При перевірці інформації стягувача, щодо наявності майна у боржника у Сквирському районі, ВДВС Сквирського РУЮ виявлено, що [PERSON] має невиплачену частку у ТОВ "Чубинецький Колос". Відповідно до довідки реєстратора та Статуту товариства [PERSON] мав частку у товаристві у розмірі 34 %. У березні 2013 року він за заявою вийшов з учасників ТОВ "Чубинецький Колос", отримавши при цьому 30 000 грн. (34 % від Статутного фонду), але не 34 відсотка від вартості частки у статутному фонді, а саме вартості всіх активів товариства. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК України, учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. У зв'язку з відсутністю іншого майна боржника на яке може бути проведено стягнення та зважаючи на те, що боржник протягом тривалого часу не виконує рішення суду, позивач вважає замінити стягнення боргу за вищевказаним рішенням суду переданням майна в натурі. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Відповідно до ст 54 Закону України " Про господарські товариства", при виході з товариства з обмеженою відповідальністю йому, виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Згідно ст. 143 ЦК України, установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Відповідно до п. 2.4.10. Статуту ТОВ "Чубинецький Колос", звернення стягнення на частку Засновника (учасника) у Товаристві за його власними зобов'язаннями допускається лише у випадках, встановлених законом. Така можливість, як зазначає позивач, передбачена чинним законодавством. На даний час відповідачеві [PERSON] виплачено лише 30 000 грн, що на думку позивача неспівмірно менше вартості майна пропорційно його частці. Частиною 1 ст. 366 ЦК України встановлено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У зв`язку із вищевказаним, та наявності у матеріалах справи додаткових документів, а саме, балансу ТОВ "Чубинецький Колос", та на підставі його висновку виконаному ПП "Аудиторська фірма РОСЬ-АУДИТ", позивач просив суд в уточнених позовних вимогах виділити частку у спільній власності [PERSON], а саме 34 % вартості майна ТОВ "Чубинецький Колос" за адресою Сквирський район, с. Чубинці, вул.Дехтяренка, 1-А для проведення подальшої примусової реалізації, що в грошовому еквіваленті становить 3 337 712 (три мільйони триста тридцять сім тисяч сімсот дванадцять) грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ "Чубинецький Колос" позов не визнав, подав до суду у письмовій формі заперечення, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] вийшов зі складу учасників товариства 03 березня 2012 року. Згідно ст. 149 ЦК України, звернення стягнення на частку майна учасника або виділу його частини для задоволення вимог кредиторів допускається в тому разі, якщо боржник на момент вимоги кредиторів є учасником товариства. Такий же порядок встановлений ст. 57 Закону України „Про господарські товариства". Як зазначалось вище, відповідач [PERSON] вийшов зі складу учасників 03 березня 2012 року і ніякого відношення до ТОВ „Чубинецький Колос" на момент звернення до суду з вказаним позовом не має, тобто, на момент подання до суду позову відповідач [PERSON] по відношенню до ТОВ „Чубинецький Колос" є сторонньою особою. Таким чином, вимога позивача [PERSON] про виділення частки бувшого учасника є безпідставною, оскільки при виході [PERSON] з товариства йому була сплачена його частка. Представник відповідача ТОВ "Чубинецький Колос" вважає, що якщо бувший учасник товариства [PERSON] не згоден з сумою, порядком чи іншою причиною виплати його частки він сам має завернутись до суду з відповідним позовом. Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 366 ЦК України вимагає виділення частини майна відповідача [PERSON] зі спільної часткової власності. Дана норма закону застосовується позивачем невірно, оскільки майно товариства з обмеженою відповідальністю не має статусу спільної часткової власності. Зокрема, ст.115 ЦК України передбачає, що товариство є власником майна, яке передане учасниками у власність товариству, як вклад до статутного капіталу. Ст. 12 Закону України „Про господарські товариства" також передбачає, що товариство є власником майна, яке передане учасниками у власність товариству, як вклад до статутного капіталу. Аналогічно право власності визначає і ст. 85 Господарського кодексу України. Учасник, що передає майно у власність товариству, в обмін на це, отримує корпоративні права, а не частку у спільній власності. Таким чином, на думку представника відповідача, вимоги позивача про виділення частини майна із спільної часткової власності є незаконними. Також, ст. 96 ЦК України встановлює порядок відповідальності юридичної особи, а саме, юридична особа, в даному випадку ТОВ „Чубинецький Колос", самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями учасника. Ст. 50 Закону України „Про господарські товариства" передбачає те, що учасники товариства несуть відповідальність в межах своїх вкладів. Свій вклад у товариство, бувший учасник [PERSON] забрав при виході зі складу учасників товариства в березні 2012 року. Таким чином, кредитор [PERSON] не може вимагати виділення з товариства того предмету, який вже забрав в 2012 році бувший учасник [PERSON] Крім того, представник відповідача зазначає, що за діючим законодавством кредитори учасника-боржника мають право вимагати виділення частки учасника-боржника, а не бувшого учасника. На думку представника відповідача, якщо особа є учасником товариства, то її внесок складає частину статутного капіталу, і хоча учасник-боржник має право на свою частку у товаристві, звернення стягнення кредиторами на цю частку не допускається. Щоб задовольнити свої вимоги за рахунок частки боржника у статутному капіталі кредитор перш за все має звернутися до товариства з вимогою про виділення частки боржника-учасника в поряду передбаченому ст. 57 Закону України „Про господарські товариства". Таке звернення розглядають збори учасників товариства. Якщо товариство ухиляється від задоволення вимоги кредитора, то кредитор учасника-боржника вправі звернутись до господарського суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Звернення кредитора може стосуватись лише внеску учасника-боржника до статутного капіталу ТОВ. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. По справі встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача - 929 274,89 грн. 19.06.2012 року виданий виконавчий лист по справі № 1003/7228/12. Зазначений виконавчий лист знаходився в провадженні Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. 11.04.2013 року старший державний виконавець міського відділу ДВС Білоцерківського МУЮ у Київській області виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із заявою стягувача [PERSON] від 11.04.2013 року за вх. № 4427 про направлення виконавчого документу до ВДВС Сквирського РУЮ, оскільки майно боржника [PERSON] знаходиться у Сквирському районі, с. Чубинці, [ADDRESS]. 16.04.2013 року начальником ВДВС Сквирського РУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1003/7228/12 від 19.06.2012 року по примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 929 274,89 грн., надано строк для добровільного виконання рішення суду. При перевірці інформації стягувача щодо наявності майна у боржника у Сквирському районі, ВДВС Сквирського РУЮ виявлено, що відповідач [PERSON] мав до виходу зі складу учасників ТОВ "Чубинецький Колос" 34% невиплаченої частки статутного фонду ТОВ "Чубинецький Колос", розмір якої у гривнях складав 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., що підтверджується копією Статуту ТОВ "Чубинецький Колос". 03 березня 2012 року відповідач [PERSON] вийшов зі складу учасників ТОВ "Чубинецький Колос", що підтверджується копією протоколу № 2 зборів учасників ТОВ "Чубинецький Колос" від 14.03.2013 року та не заперечується сторонами по справі. З відповідачем [PERSON] при виході зі складу учасників ТОВ "Чубинецький Колос", останнім було проведено належний розрахунок, а саме, сплачена його частка у статутному капіталі товариства, що підтверджується копією видаткового касового ордера на ім'я [PERSON], що також не заперечується позивачем [PERSON] При вирішенні спору суд виходить з наступного. Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом (ч. 1 ст. 140 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦК України, установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів (ч.1 ст. 144 ЦК України). Вказане також передбачене ч. 1, 3 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" - товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. Учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, вийти у встановленому порядку з товариства (п. 3 ч. 1 ст. 116 ЦК України). Учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом (ч. 1, 2 ст. 148 ЦК України). При виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу (ст. 54 ЗУ "Про господарські товариства"). Як вбачається із матеріалів справи, учасник товариства (відповідач [PERSON].), 03 березня 2012 року вийшов зі складу учасників ТОВ "Чубинецький Колос" та отримав вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі в розмірі 34% Статутного капіталу, а також отримав належну йому частку прибутку, одержаного товариством в поточному році до 03 березня 2012 року, що підтверджується матеріалами справи. Частиною 1 ст. 149 ЦК України встановлюється порядок звернення стягнення на частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його власними боргами. Законодавство встановлює умову, за якої можлива реалізація цього права: звернення стягнення на частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його власними боргами можливе лише у разі недостатності у боржника іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Аналогічне правило встановлене ч. 1 ст. 57 Закону України «Про господарські товариства", а саме - звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Пунктом 30 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року за № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" передбачено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ, а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства. Крім того, як вбачається із листа Приватного підприємства "Аудиторська фірма "РОСЬ-АУДИТ" за № 40 від 22.11.2013 року, щодо надання пояснення по звітам за формою 1-м "Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва" станом на 01.01.2013 р. та станом на 01.07.2013 р. та по звітам за формою 2-м «Звіт про фінансові результати» за 2012 рік та за 1 півріччя 2013 року ТОВ "Чубинецький колос", - надано роз'яснення що відповідно до положення ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» та ст.148 Цивільного кодексу при виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному капіталі. Діюче законодавство чітко не визначає ні дату виходу учасника ні порядок обчислення розміру виплати, яку йому необхідно зробити. В Постанові Пленуму ВСУ № 13 від 24.10.2008 р. в наступних пунктах вказано: « 28. При вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. 30. При визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ, а також порядку і строків їх виплати суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства». Аналогічне положення відносно розрахунку долі учасника, який виходить з товариства наведено в листі Міністерства фінансів України № 31-34000-10-16/12455 від 16.06.2007 та в додаток наведено: «...в бухгалтерському обліку заборгованість перед учасником відображається після визначення частини вартості майна, що підлягає виплаті учаснику при виході його з товариства за даними рядка 380 Балансу». Тобто, з позиції фінансової звітності виплаті підлягає пропорційна долі учасника сума чистих активів, яка відповідає сумі по рядку 380 форми 1-м «Баланс», яку необхідно складати на момент виходу учасника з товариства. Суд вважає, що вищевказана відповідь Приватного підприємства "Аудиторська фірма "РОСЬ-АУДИТ" за № 40 від 22.11.2013 року містить оціночні судження, які не дають підстав вважати, що сума, яка відповідає сумі по рядку 380 форми 1-м «Баланс», не була виплачена [PERSON] на момент його виходу із товариства. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку, суд приходить до висновку, що підстав для покладення майнової відповідальності на ТОВ "Чубинецький Колос" по погашенню заборгованості за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 1003/7228/12 від 19.06.2012 року, не вбачається. Крім того, відповідно до ч. 1-3 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Таким чином, суд вважає, що майно ТОВ "Чубинецький Колос" не є частковою спільною власністю учасників товариства, а є власністю самого товариства і майно, передане товариству у власність його колишнім учасником [PERSON] є вкладом до статутного (складеного) капіталу товариства, було корпоративним правом [PERSON], яке він отримав при виході із товариства, а не спільною частковою власністю учасників товариства у розумінні ч. 1 ст. 366 ЦК України, у зв`язку з чим ТОВ "Чубинецький Колос" не зобов'язане відшкодовувати позивачеві [PERSON] частку товариства за вищевказаними зобов'язаннями [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed