Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-01 00:00:00

ПАТ Лізинг інформаційних технологій звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказує, що 14.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством Лізинг інформаційних технологій та [PERSON] був укладений Договір № 08031402 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України Про акціонерні товариства ЗАТ Лізинг інформаційних технологій змінило найменування, тому правонаступником його є ПАТ Лізинг інформаційних технологій. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно ст. 529 ЦК України Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1.1. Договору Клієнт (відповідач) приймає участь у системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIТ, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом пакетом LeaseIT, а оператор LeaseIT (позивач) зобов'язується на підставі заявки Клієнта забезпечити передання Клієнту товарів (ІТ обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальників та надання Клієнту послуг, за умови виконання ним вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок о тримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг, які є невідємною частиною цього Договору. Вказує, що на підставі п. 2.2 Договору та п. 4.9 Правил позивач надав відповідачу [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання про що свідчить накладна-вимога № 20083645 від 14.03.3008 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 5702 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору умови, за яким обладнання, інші товари та послуги передаються Клієнту, визначаються Пакетами LeaseIT. Згідно заявки відповідача ним вибрано Пакет LeaseIT Інвайт. Пунктом 6.2 Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку. Відповідно до вищевказаних умов Договір укладався на строк протягом якого відповідач зобовязувався сплачувати чергові платежі 24 місяці з дня отримання обладнання. Таким чином, на підставі вказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2 Договору, у відповідача перед позивачем виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів. Вказує, що позивач у повному обсязі виконав договірні зобовязання щодо надання обладнання відповідачу згідно його заявки і Договору у відповідні строки та належної комплектації, однак відповідач не виконав своїх грошових зобовязань за Договором, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка підтверджується розрахунком структурою грошових нарахувань. Структура грошових нарахувань та надходжень № [NUMBER] від 05.03.2013 року відображає належні до виплати відповідачем суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами відповідачем. Заборгованість відповідача станом на день подання позовної заяви не погашена і становить 9376 грн. 87 коп. Оскільки в добровільному порядку сплатити заборгованість відповідач не погоджується, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ Лізинг інформаційних технологій суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 9376 грн. 87 коп. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника та задоволення позову. В судовому засіданні 24.05.2013 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що отримавши обладнання, він своєчасно сплачував позивачу відповідні платежі та повністю повернув всі кошти. Будь-яких письмових претензій від позивача про збільшення ним суми мінімально необхідного платежу він не отримував. При укладенні договору позивач його з правилами та пакетом надання послуг не ознайомив, тим самим він прав позивача не порушував. А тому, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. 14.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством Лізинг інформаційних технологій, який змінив своє найменування на Приватне акціонерне товариство Лізинг інформаційних технологій, та [PERSON] було укладено Договір № 08022601 про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, згідно якого позивач зобов'язувався надати відповідачу обладнання, а останній, взяв на себе обов'язок передбачений п. 3.1. та п. 5.4.2. договору, сплачувати платежі згідно з Пакетом LeaseIT та договором в строк до 20 числа поточного місяця, що підтверджується копією договору (а.с. 5). 14.03.2008 року відповідач [PERSON] подав позивачу заявку на отримання обладнання, інших товарів та послуг №20083645, а саме монітору TFT Samsung SyncMaster 206BW, СБ IQ Pro D03 (0001) з АС Genius SP-F120, Web-камерою Genius Eye 110, клавіатурою Genius SlimStar 250 та маніпулятором mouse Genius NetScroll 100: системного блоку IQ IXerra D03 (0001) (Intel P C20 E4500/GA-945GCMX-S2/1024Mb/320Gb/GV-NX86T512H 512Mb/DVD-RW/; акустичної системи Genius SP-F120; Web-камери Genius Еye 110; клавіатури Genius SlimStar 250; маніпулятора mouse Genius NetScroll 100, на загальну суму 5702 грн., з урахуванням ПДВ, що підтверджується копією заявки (а.с.13). 14.03.2008 року відповідач [PERSON] отримав від позивача обладнання визначене у його заявці від 14.03.2008 року, що підтверджується копією накладної-вимоги № 20083645 від 14.03.2008 року (а.с.14-16) та не спростовується відповідачем. Суд встановивши обставини справи вважає, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо отримання відповідачем від позивача обладнання та сплати щомісячних платежів за його користування, тим самим фінансового лізингу. Відповідно до п. 1 ст. 3 ЦПК України, особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 526 ЦК встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частина 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачає, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менш ніж один рік за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. З матеріалів справи вбачається, що згідно спеціальної пропозиції щодо придбання сучасного компютерного обладнання в розстрочку, продавцем у формі публічного договору була розповсюджена інформація про товар відповідно до приписів ч. 2 ст. 638 ЦК України. 14.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством Лізинг інформаційних технологій та [PERSON] було укладено Договір № 08022601 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Умови даної розстрочки передбачали: щомісячний платіж - 237 грн. 58 коп. на місяць, термін виплати - 24 місяці, відсотки - до 2% на місяць від вартості обладнання до повної виплати обладнання. Жодних додаткових платежів, комісій та штрафів не передбачалось. Даний договір відповідає приписам ст. 639 ЦК України (а.с. 5). Відповідно до п.п. 7.4 п. 7 Договору спори між сторонами цього Договору вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди, судом (господарським судом) відповідно до законодавства України. Предявлення і розгляд претензії у випадку виникнення спору між Сторонами є обовязковим. Відповідно до п. 6.12 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІТ, у випадку суттєвих змін встановленого Національним банком України курсу долара США чи євро по відношенню до української гривні, Оператор LeaseІТ залишає за собою право в односторонньому порядку відповідно збільшити платіж, про що повідомляється Клієнту в рахунку на оплату чергового поточного платежу. Судом встановлено, що [PERSON] не був ознайомлений з правилами отримання IT- обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІT, а тому не знав про умови нарахування штрафних санкцій та зміну розміру платежів. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно інформування відповідача про збільшення платежу. Частиною 3 ст. 10, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом також встановлено що [PERSON] сплачував щомісячні платежі в розмірах більших ніж щомісячний платіж (по 350 грн., 400 грен., 500 грн., 600 грн., 700 грн.) кожного місяця з 14.03.2008 року по 20.01.2010 року. Останній платіж сплачений ним 20.01.2010 року становив 500 грн. Таким чином відповідач у строк сплатив 10190 грн., що становить вартість товару (5702 грн.) та фінансову комісію, тобто виконав умови договору по оплаті (а.с. 17-18). З наведених вище приписів чинного законодавства та встановлених по справі фактичних обставин вбачається, що у березні 2008 року відповідач прийняв пропозицію (акцепт) від ЗАТ Лізинг інформаційних технологій і уклав договір №08031402 від 14.03.2008 року про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Умови договору передбачали: щомісячний платіж 237 грн. 58 коп. на місяць, термін виплати - 24 місяці, відсотки - до 2% на місяць від вартості обладнання за кожний місяць до повної його виплати. Жодних додаткових платежів, комісій та штрафів не передбачалось. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно інформування відповідача про збільшення платежу. Отже, вимоги про сплату заборгованості є незаконними та необґрунтованими. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed