Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13.08.2012 року пред'явили позов до Сусолівської сільської ради Самбірського району та [PERSON] про визнання за кожним із позивачів, як членів колишнього колгоспного двору, право власності на 1/6 частину будинку та надвірних споруд по [ADDRESS], визнання незаконним рішення виконавчого комітету Сусолівської сільської ради Самбірського району від 29 жовтня 2003 року № 35 «Про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] і належав [PERSON]» та визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2004 року і свідоцтва про право власності на вказаний будинок, виданих на ім'я [PERSON] У обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони є однією сім'єю, спільно проживають в [ADDRESS] та даний двір відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON], і станом на 15 квітня 1991 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] та вони, позивачі. Даний будинок належав вищезазначеним особам на праві спільної сумісної власності, розмір їх часток визначається, виходячи з рівності часток усіх членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому їх частки становили по 1/6 частині будинку. [INFO] померла [PERSON], котра 7 серпня 1996 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові [PERSON] На час смерті [PERSON] їй належала тільки 1/6 частина будинку в [ADDRESS], проте рішенням виконавчого комітету Сусолівської сільської ради від 29.10.2003 року № 35 «Про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON]», тобто після її смерті визнано за нею право власності на будинок в цілому та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] і 1 січня 2004 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на цей житловий будинок. Про вказане рішення виконавчого комітету Сусолівської сільської ради та видачу свідоцтва про право на спадщину вони, позивачі, довідалися у 2012 році, коли у [PERSON] виникла необхідність отримати будинкову книгу, яка була у [PERSON], для вироблення паспорта, який був ним, позивачем, загублений. Згідно ухвали суду від 02.12.2013 року до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON]. Під час судового розгляду [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на весь будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], а саме на ? частину будинку як його частку в майні колишнього колгоспного двору, по ? частин даного будинку - в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] та матері [PERSON] та на ? - в порядку спадкування за правом представлення після смерті дядька [PERSON], оскільки [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Рудківської державної нотаріальної контори про їх відмову від спадщини на його користь. Представник відповідача Сусолівської сільської ради позов визнав з підстав, наведених позивачем. Третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вирішив справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із довідок та будинкової книги вбачається, що господарство в [ADDRESS], членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], станом на 1991-1992 року відносилося до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] (а.с. 6, 8, 9, 17-21). Із витягу з реєстру права власності на нерухоме майно та рішення виконавчого комітету Сусолівської сільської ради від 14.02.1991 року № 10 «Про виділення земельної ділянки під будівництво літньої кухні [PERSON]» відомо, що до майна вказаного колгоспного двору належали житловий будинок, літня кухня з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 10, 14). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору, а тому право власності на майно, яке належало вказаному колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожен. Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Унаслідок її смерті відкрилася спадщина на ? частину майна вказаного колишнього колгоспного двору. Згідно заповіту, складеного 7 серпня 1998 року, [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на момент смерті, заповіла сину [PERSON] ( а.с. 11). Однак, із рішення виконавчого комітету Сусолівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 29.10.2003 року № 35 «Про оформлення права власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і належав [PERSON]», свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2004 року видно, що виконавчий комітет вирішив оформити право власності на цей будинок на [PERSON] і на підставі цього рішення було видано свідоцтво про право власності на її ім'я, після чого [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину та свідоцтво про право власності на цілий вказаний будинок (а.с. 13, 62, 72). Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Ураховуючи вище наведене, слід визнати протиправним рішення виконавчого комітету Сусолівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 29.10.2003 року № 35 так як воно прийнято після смерті [PERSON] і житловий будинок в [ADDRESS] не належав вцілому [PERSON], а лише його 1/4 частина, а також визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.11.2004 року і свідоцтво про право власності на вказаний будинок, видані [PERSON], у частині визнання за [PERSON] права власності на ? частини житлового будинку. Із свідоцтв про народження та смерть відомо, що [PERSON] та [PERSON], котрі були батьками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] відповідно (а.с. 47, 76, 115). Із заяв про прийняття спадщини за законом, поданих [PERSON] до Рудківської державної нотаріальної контори, видно, що він звернувся із вказаними заявами після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] (а.с. 111, 128). [PERSON] та [PERSON] відмовилися на користь їхнього брата [PERSON] від належних їм часток у спадщині за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], що вбачається із заяв, поданих до цієї нотаріальної контори (а.с. 112, 113, 129, 130). Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Отже, [PERSON] успадкував за законом після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Із актового запису про смерть № 995 від 21 листопада 2012 року відомо, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 93). Із відповідей Самбірської державної нотаріальної контори від 30 травня 2013 року та П'ятої Львівської державної нотаріальної контори від 20 жовтня 2013 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру видно, що після смерті [PERSON], котрий помер [INFO], спадкова справа не виявлена, що свідчить про те, що спадкоємець першої черги за законом його дочка [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті її батька не подала (а.с. 79, 80, 103). Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] спадкує за законом після смерті свого дядька [PERSON], частку спадщини, яка належала б за законом його батькові [PERSON], а саме 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved