Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 27809,31 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №PLOKRX03670004, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4657,50 грн., зі сплатою за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік. Договір укладено у виді заяви та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 02.08.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 27809,31 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява в якій він просив суд справу розглядати без його участі і зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не надала. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2011 року сторонами було підписано заяву, відповідно до якої [PERSON] просила банк надати їй банківські послуги, а саме строковий кредит в сумі 4657,50 грн. на строк 24 місяці, з 17.05.2011 року по 16.05.2013 року включно, для придбання товару, зі сплатою за користування кредитом 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплатою єдиноразової винагороди -157,50 грн. та щомісячної винагороди - 163,01 грн. (комісії). (а.с. 4) Виходячи з умов заяви, погашення заборгованості мало здійснюватись щомісячними платежами. Для виконання взятих на себе зобов'язань, [PERSON] просила банк відкрити їй рахунок. В свою чергу [PERSON] зобов'язалася повернути суму кредиту та сплатити відсотки, винагороди, передбачені заявою та Умовами. Кредитні кошти, [PERSON], просила перерахувати в день надання кредиту (на зазначені в заяві рахунки). (а.с. 4) Підписуючи заяву [PERSON] підтвердила, що ознайомлена та згодна з Умовами і правилами надання споживчого кредиту, отримала повну інформацію про умови кредитування, а також узгодила з банком, що підписана ними заява, разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами, складає кредитно-заставний договір. (а.с. 4) На підставі вищевикладеного, враховуючи, що заява підписана [PERSON] і не була предметом оскарження в судах чи інших органах, на даний час є чинною і жодні її положення не скасовані, - суд приходить до висновку, що волевиявлення [PERSON] при укладенні договору в такій формі, було вільним. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Заява містить положення відповідно до яких, при порушенні зобов'язань за договором, [PERSON] зобов'язалась сплатити банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах. (а.с. 5) Розмір пені встановлено пунктом 5.1 Умов - 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. (а.с. 6) В матеріалах справи відсутні відомості про те, що банком не було виконано умови кредитного договору. На підставі розрахунку заборгованості за договором, суд приходить до висновку, що кредитні кошти були перераховані згідно з умовами договору, в день його укладення (а.с. 3). Разом з тим, [PERSON] умови договору виконувала не належним чином, в результаті чого станом на 02.08.2013 року утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку становить 27809,31 грн. та складається із заборгованості за кредитом - 4264,50 грн., заборгованості за відсотками - 4,81 грн., заборгованості по комісії - 2771,17 грн., заборгованості по пені - 18968,39 та штрафів: фіксованого - 500 грн. і відсоткового - 1300,44 грн. (а.с. 3), (нарахування штрафів у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачено п. 5.3 Умов, а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість була нарахована в межах умов договору, при цьому суд не перераховує правильність нарахування відсотків, пені, комісій, відсоткової складової штрафу, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями, на підставі яких може робити такі висновки. Статтею 60 ЦПК України обов'язок доказування покладено на сторони. В матеріалах справи є лише один розрахунок заборгованості по кредитному договору - наданий позивачем. Інші докази існуючої заборгованості чи заперечення проти нарахованої банком, до матеріалів справи долучені не були. Тому суд бере за основу наданий позивачем розрахунок, при винесенні рішення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов'язана сплатити на користь банку, нараховану ними заборгованість по договору, що становить 27809,31 грн. Виходячи з роз'яснень п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5, суд не розглядає питання про можливість зменшення розміру заборгованості, за відсутності відповідного клопотання (заяви) відповідача. При цьому, судом враховано положення ЗУ «Про захист прав споживачів», щодо застосування строків позовної давності, у справах про споживчий кредит, за ініціативою суду. З підписанням заяви [PERSON], сторони узгодили, що відповідно до п. 5.5 Умов, термін позовної давності по всіх видах вимог, що випливають з договору (в тому числі і пені), становить 5 років. Таке положення договору відповідає положенням ст. 259 ЦК України, відповідно до якої позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. При цьому Законом не визначено, що така норма застосовується лише до загальної позовної давності чи лише до спеціальної, а тому є загальною для обох видів позовної давності. Договір було укладено у 2011 році, а тому нарахування заборгованості по кредиту, відбувалося в межах визначеного сторонами строку позовної давності. Таким чином, заборгованість підлягає до стягнення у повному обсязі.

Outcome: approved