Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

16 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, в зв'язку з втратою державного акту на право приватної власності на землю виданого на її ім'я 20 грудня 2002 року. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просив позовні вимоги позивачки задовольнити. В обгрунтуванняі позовних вимог пояснив, що [PERSON], 20 грудня 2002 року отримала державний акт на право приватної власності на землю , який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122. Належна їй земельна ділянка знаходиться на території Аркадівської сільської ради Шевченківскього района Харківської області. В 2011 році позивачкою при невідомих обставинах вищезазначений державний акт на земельну ділянку було втарчено. Про втрату документів, позивачкою подано об'яву в газету «Краєвид». В зв'язку з втартою правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позивачка звернулась до Шевченківскьої райдержадміністрації Харківскьої області для отримання відповідного дозволу на виготовлення замість втраченого державного акту на землю його дубліката. В отриманій відповіді [PERSON] було рекомендовано звернутися до територіального органу в Держкомзем з метою виготовлення документації та встановлення меж на земельну ділянку. В вересні 2013 року зазначена технічна документація була виготовлена, та позивачка повторно звернулась в Держкомагенство для видачі дубліката державного акту на землю, на що листом від 17 вересня 2013 року їй було відмовлено, на підставі змін в законодавстві та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання, тобто визнання права власності на її земельну ділянку За таких обставин, не маючи державного акту, вона не може використовувати право власника на розпорядження своєю власністю. Тому звернулась для вирішення даного питання до суду, а також просить зменшити розмір судового збору, так як є пенсіонеркою, людиною похилого віку, всі заощадження були витрачені нею на виготовлення технічної документації, та існує лише на маленьку пенсію. В судове засідання представник Аркадівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до посвідчень (серія Ж № 763693 від 12 листопада 2003 року, №17141), та довідки Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківскьої області, [PERSON] з 1 грудня 2012 року перебуває на обліку при Управлінні як пенсіонерка і одержує пенсію за віком, в розмірі 1286 грн. 37 коп., а також є дитиною війни. Згідно розпорядження Шевченківської районного державної адміністрації № 260 від 12 грудня 2002 року [PERSON] 20 грудня 2002 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю (серія [NUMBER]), який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122. Належна їй земельна ділянка знаходиться на території Аркадівської сільської ради Шевченківскього района Харківської області. Вищевказаний Державний акт на право приватної власності на землю в 2011 році позивачкою при невідомих обставинах було втарчено. Про останньою було розміщено відповідне повідомлення в газету «Краєвид» (а.с.9). З до довідки № Р - 264 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 31 жовтня 2013 року вбачається, що позивачці відмовлено в видачі дублікату державного акту на землю в замін втраченого, та рекомендовано звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему для вирішення даного питання. Довідка № 943 начальника відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області [PERSON] від 17 вересня 2013 року зазначає, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,43 га, розташованого на території Аркадівської сільської ради Шевченківскього району Харківської області (серія [NUMBER]) був виготовлений на ім'я [PERSON]. В зв'язку зі змінами в законодавстві роздруківка державного акту на земельну ділянку в замін втраченого або його дублікату неможлива. Для оформлення права власності на вищезазначену земельну ділянку позивачці запропоновано звернутися до суду. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст. 82 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій ст. 8 вищевказаного Закону, ч.3 ст. 82 ЦПК України. Згідно квитанції № к11/G/156 від 16 жовтня 2013 року позивачкою при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 229.40 грн. ,враховуючи викладене суд важає за можливим звільнити [PERSON] від подальшої сплати судового збору. Таким чином зібрані, у справі докази та їх належна оцінка вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved