Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-12 00:00:00

В березні 2013 року Прокурор Жовтневого району Миколаївської області діючи в інтересах держави в особі Миколаївського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на невиконання відповідачами умов договору про надання фінансової підтримки фермерському господарству №8 від 23.04.2008 року, що укладено між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ФГ «Гарант-Агро», просив стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 25267,12 грн., оскільки вони є поручителями за вказаним договором. Представник позивача, прокурор Центрального району м. Миколаєва, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 75-76 ЦПК України. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача (представника позивача) ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини: 23.04.2008 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Директору Миколаївського відділення фонду та фермерським господарством «Гарант Агро» укладено договір про надання фінансової підтримки фермерському господарству №8 (копія міститься в матеріалах справи). Згідно умов вказаного договору ФГ «Гарант Агро» отримало, на умовах строковості та зворотності, грошову допомогу в розмірі 50000,00 грн., та зобов'язалось здійснювати погашення суми згідно визначеного договором графіку (п. 3.4.3 Договору), а у випадку прострочення терміну виконання зобов'язань за договором, ФГ «Гарант Агро» зобов'язано сплатити всю суму грошової допомоги з врахуванням індексу інфляції та пеню за кожен день прострочення зобов'язання яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період прострочення. (п.п. 5.1-5.3 Договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. ФГ «Гарант Агро» виконує взяті на себе зобов'язання не належним чином - що випливає з рішення господарського суду Миколаївської області від 17.04.2012 року у справі №5016/450/2012(1/35), яким стягнуто частину заборгованості за вказаним договором в розмірі 25903,08 грн., та розрахунків заборгованості наданих позивачем, згідно яких заборгованість ФГ «Гарант Агро» перед державним фондом підтримки фермерських господарств станом на 13.12.2012 року становить 25267,12 грн. На забезпечення вказаного Договору №8 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Директору Миколаївського відділення фонду та відповідачами було укладено договори поруки від 23 квітня 2008 року згідно умов яких поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати перед кредитором за зобов'язаннями фермерського господарства, що випливають з Договору №8. Частина 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За викладених обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його повного задоволення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь державного бюджеті підлягає стягненню судовий збір, визначений відповідно до розрахунку: 25267,12*0,01 = 252,67 грн.

Outcome: approved