Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

07 жовтня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому зазначив, що 06.08.2007 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKХRRХ109602411 за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 6 600, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка порушила свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 19.09.2013 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 30 069 грн. 09 коп., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4 597 грн.34 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 2217 грн. 60 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 21346 грн.10 коп., а також штрафів згідно п.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1 408 грн.05 коп. процентна складова, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача - Мартиченко О.І. не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що допустила прострочену заборгованість через скрутне матеріальне становище, за не заперечення суми боргу просить суд зменшити розмір пені, оскільки самостійно виховує та утримує двох неповнолітніх дітей, постійної роботи не має, проживає за рахунок соціальної допомоги одиноким матерям, інших доходів не має. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися договірні правовідносини. Як встановлено судом, 06.08.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKХRRХ10960241 (далі - договір), за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 6 600 грн. на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, строком до 06.08.2009 року в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 469 грн.60 коп., який відповідачка зобов'язалася сплачувати з 20 по 25 число кожного місяця (п.п.1.1. Договору). При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1. Умов за кожен день прострочки. Як вбачається з цієї заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.4). Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання по сплаті щомісячного платежу по погашенню кредиту у встановленому розмірі, у зв'язку з чим станом на 19.09.2013 року має заборгованість перед банком за відсотками - 4 597 грн. 34 коп., по комісії - 2 217 грн. 60 коп. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 2-3). За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Згідно з 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми звборгованості. Таким чином є правомірним стягнення з відповідачки пені та штрафів, як наслідок невиконання покладеного зобов'язання. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як встановлено судом, відповідачка заборгованості перед банком по тілу кредиту не має, основна сума заборгованості відповідача перед банком (проценти та комісія) складає 6 814 грн. 94 коп., розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача 21 346 грн. 10 коп., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості, співмірності розміру збитків до суми заборгованості за основним зобов'язанням, а також зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідачки, перебування у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких вона самостійно виховує, не має постійної роботи, проживає лише за рахунок соціальної допомоги одиноким матерям, стягнення пені в заявленому розмірі стане непомірним тягарем для неї, фактично позбавить джерел до існування, що має істотне значення, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 7000 грн. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 30 069 грн. 09 коп., з яких заборгованість по процентам - 4 597 грн.34 коп., по комісії - 2 217 грн. 60 коп., штрафів - 500 грн. фіксована частина, 1 408 грн.05 коп. процентна складова, а також 7 000 грн. пені. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 157 грн. 23 коп.

Outcome: approved