Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. 24 січня 1974 року її чоловік відповідно до договору купівлі-продажу будинку придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Жовте Софіївського району за одну тисячу карбованців. Зазначений житловий будинок було придбано під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Отже будинок являється їхньою спільною сумісною власністю. Чоловік за час свого життя державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] Софіївського району не здійснив, оскільки в самому договірі не вказано, що він підлягає реєстрації в органах БТІ.. Відповідно до довідки ОКП «Софіївське БТІ» № 103 від 25.11.2013 року житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстрований. Після смерті чоловіка позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України успадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини, у відповідності до ст. 128 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: домоволодіння [ADDRESS] Софіївського району, що складається з житлового будинку та господарських споруд, яке належало спадкодавцю на підставі угоди купівлі-продажу від 24 січня 1974 року. Крім позивача, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Отже до позивача, як до спадкоємця першої черги також перейшли всі права та обов'язки спадкодавця. 25 листопада 2013 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але нотаріусом їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, [ADDRESS]. Цією ж постановою позивачу надано роз'яснення, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Намагаючись вирішити питання про проведення державної реєстрації домоволодіння за нею в позасудовому порядку, позивач звернулась з заявами до компетентних органів, а саме: - із заявою про реєстрацію права власності на домоволодіння позивач звернулась до відділу реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції, але 02 грудня 2013 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень в якому причина відмови в державній реєстрації за позивачем права власності на житловий наступна - із заявою звернулася неналежна особа. Таким чином, розпорядитись майном, а саме: житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] позивач не має можливості, так як нотаріусом їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що не була належним чином оформлена державна реєстрація будинку. Той факт, що домоволодіння [ADDRESS] Софіївського району Дніпропетровської області належало спадкодавцю підтверджується документально, а саме: договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 24 січня 1974 року; довідкою виконкому Нововасилівської сільської ради, в якій зазначено, що головою господарства, розташованого по [ADDRESS] по день смерті [INFO] року являвся [PERSON]. Згідно по господарської книги № 7 Нововасилівської сільської ради за [PERSON] значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га.; технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], складеним 25.08.1989 року Жовтоводським міським бюро технічної інвентаризації, в якому власником зазначений [PERSON] Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця [PERSON] щодо реєстрації нерухомого майна, спадкоємець, тобто позивач, [PERSON] не може набути право власності на це майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач Нововасилівська сільська рада проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали відповідну заяву. Третя особа - відділ державної реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, будучи, у встановленому чинним законодавством порядку, усвідомленими про дату, час і місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направили, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавали. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача (а.с. 4) [PERSON] (а.с. 11). 24 січня 1974 року її чоловік відповідно до договору купівлі-продажу будинку придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Жовте Софіївського району за одну тисячу карбованців (а.с. 7). Зазначений житловий будинок було придбано під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Отже будинок являється їхньою спільною сумісною власністю. Про те, що даний договір купівлі-продажу підлягає реєстрації в органах БТІ в договорі купівлі-продажу будинку не зазначено. Після смерті чоловіка позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] Статтею 1261 ЦК України передбачено, що при спадкуванні за законом у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім позивача, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На час відкриття спадщини позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не була проведена належним чином державна реєстрація на спадкове майно (а.с. 14). У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірне домоволодіння, зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Позивач заяву про відмову від спадщини не подавала до нотаріальної контори, тому є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Та обставина, що у позивача відсутні на руках належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи на житловий будинок, не може бути підставою для відмови у позові, з огляду на те, що у пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертається увага на те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи наведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, а також те, що на момент укладення угоди купівлі - продажу будинку від 24.01.1974 року померлим спадкодавцем [PERSON], виникнення права власності не залежало від його державної реєстрації, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved