Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду 15 липня 2013 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 01 червня 2012 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 80. Від даного шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі сумісне життя не склалося, оскільки мають різні погляди на життя, не мають згоди з важливих для існування сімї питань. З жовтня 2012 року подружні стосунки припинилися остаточно і сторони не підтримують шлюбні відносини. А тому позивач вимушений звернутися до суду, оскільки подальше збереження сімї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання сторони, надали суду спільну письмову заяву, в якій не заперечували проти розірвання шлюбу та прохали справу слухати за іхньою відсутністю, вказавши при цьому, що вони не проживають однією сімєю з жовтня 2012 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть і між ними відсутній спір щодо місця проживання дитини. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 01 червня 2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією актового запису про народження (а.с. 8). Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було зясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved