Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. У виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим за ним рахується кредитна заборгованість станом на 29.02.2012 року на загальну суму 31787,32 грн., яка складається з: 9905,40 грн. - заборгованість за кредитом; 19892,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1489,87 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 31787,32 грн. та 317,87 грн. судового збору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснивши, що висновок експерта Палкіна О.В. від 16.04.2013 року № 1/517, яким зроблено висновок про те, що «підпис у графі «підпис» в оригіналі договору (заяви про відкриття рахунку від 26.10.2006 року) № б/н від 26.10.2006 року виконаний не [PERSON], а іншою особою», не відповідає вимогам закону, так як експертиза була проведена особою, яка не мала відповідного дозволу на проведення почеркознавчих експертиз. Тому такий висновок не повинен бути прийнятим судом до уваги при ухваленні рішення. У судове засідання 13.12.2013 року представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що кредитного договору з позивачем не укладав, заяви від 26.10.2006 року він не писав та не засвідчував своїм підписом, а відомості про особу позичальника, які містяться в ній, не відповідають його особі, за виключенням зазначення прізвища, ім`я та по батькові. Кредиту в сумі 10000,00 грн. не отримував та платіжною карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви від 26.10.2006 року не користувався. У судове засідання 13.12.2013 року відповідач та його представник також не з`явилися, до суду надали заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.1, 2 та 3 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, якою врегульовано питання форми договору позики, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 29.02.2012 року в сумі 31787,32 грн., яка складається з: 9905,40 грн. - заборгованість за кредитом; 19892,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1489,87 грн. - штраф (процентна складова) обґрунтовані укладенням договору між позивачем та відповідачем шляхом підписання останнім заяви від 26.10.2006 року (а.с. 50). Внаслідок проведеної головним експертом відділу криміналістичних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області Палкіним О.В. судової почеркознавчої експертизи складено висновок експерта від 16.04.2013 року № 1/517 (а.с. 68-70), згідно якого «підпис у графі «підпис» в оригіналі договору (заяви про відкриття рахунку від 26.10.2006 року) № б/н від 26.10.2006 року виконаний не [PERSON], а іншою особою». Зазначений висновок експерта суд вважає належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує, що відповідачем не була підписана заява від 26.10.2006 року № б/н. Посилання представника позивача на те, що експертиза проведена особою, яка не має права проводити судові почеркознавчі експертизи, спростовується листом начальника НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області від 12.12.2013 року, в якому вказано, що станом на 16.04.2013 року при проведенні почеркознавчої експертизи № 1/517 у головного експерта відділу криміналістичної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області Палкіна Олександра Володимировича було дійсно свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи, реєстраційний № 473, видане 31.10.2011 року, із строком дії до 31.12.2016 року. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зважаючи на ту обставину, що представником позивача не надано суду доказів укладення між позивачем та відповідачем договору щодо отримання останнім кредиту в сумі 10000,00 грн., і, як вбачається з висновку експерта від 16.04.2013 року № 1/517, в оригіналі договору (заяви про відкриття рахунку від 26.10.2006 року) № б/н від 26.10.2006 року підпис виконаний не відповідачем, а іншою особою, тому суд вважає, що позовна заява не ґрунтується на вимогах закону і відмовляє в задоволенні позовних вимог. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що понесення відповідачем витрат на правову допомогу документально не підтверджено, тому підстави для їх присудження на користь відповідача відсутні. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed