Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, розпискою, в якому зазначає, що 01 липня 2010 року він надав відповідачу у позику гроші в розмірі 10000,00 грн., про що було складено розписку. Згідно розписки відповідач повинен був повернути всю суму боргу до 01 вересня 2010 року, однак до теперішнього часу [PERSON] нічого не сплатив. У зв’язку з несплатою боргу у встановлений в розписці термін, позивач звернувся до суду про стягнення суми боргу, а саме 10000,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн.. 13 листопада 2013 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій збільшив розмір позовних вимог, а саме додатково стягнути 3% річних від простроченої суми у розмірі 897,60 грн. Позивача в судове засідання не з’явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та день судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 01.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 10000,00 грн., взявши на себе обов’язок повернути гроші в строк до 01.09.2010 року. На підтвердження укладання договору позики та умов [PERSON] надав позивачу розписку написану власноручно ( а. с. 5). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи те, що зобов’язання відповідно до ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідач своє зобов’язання не виконав і борг не повернув, то за таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 10000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом вказана можливість підтвердження своїх доводів про повернення боргу-позики при наявності письмової угоди тільки письмовими доказами, з отриманням суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та суд приймає до уваги, як доказ наданий розрахунок позивача щодо заборгованості по договору позики за яким сума позики складає 10 000 грн., 897,60 грн. 3% річних, а всього 10897,60 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов’язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання відповідачем повернення суми боргу вказано в розписці, а саме 01 вересня 2010 року. Відповідно до копії позовної заяви наданої позивачем, вбачається, що вперше він подав позовну заяву про стягнення боргу з [PERSON] 27 серпня 2013 року (а. с. 15) Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2013 року позовна заява була повернута позивачу, у зв’язку з невиконанням вимог ст.. 119 ЦПК України, а саме, не сплатою судового збору у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється, якщо пред’явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія ( непереборна сила). Згідно ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин, встановлених частиною першої цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Таким чином, суд вважає що [PERSON] строк позовної давності не пропущений. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved