Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12 вересня 2012 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина до складу якої входить квартира № 3 в житловому будинку № 213, розташованого по вул. Леніна в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем першої черги за законом залишилася позивачка, яка фактично спадщину прийняла. Однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у цьому з тих причин, що власником не проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Після відмови нотаріуса позивачка звернулася до Томашпільського районного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак також отримала відмову, оскільки не являється власником даної квартири, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала із наведених в позовній заяві підстав. Від Вапнярської селищної ради надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у відсутності її представника, позов визнає. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до статей 1217, 1261 ЦК спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.1220 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, строк якої з урахуванням вимог ст. 1270 ЦК установлений у шість місяців. За змістом глави 87 книги 6 вказаного кодексу прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області 10 березня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Вапнярської селищної ради № 44 від 02.03.2006 року [PERSON] належала квартира № 3 в житловому будинку № 213, розташованого по вул. Леніна в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Спадкодавець померла 12 вересня 2012 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем першої черги за законом залишилася позивачка, яка фактично спадщину прийняла. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Томашпільської районної державної нотаріальної контори від 16.04.2013 р. № 309/0116 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки власником не проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно повідомлення реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області позивачці відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки власником даної квартири являється [PERSON], яка не зареєструвала свідоцтво про право власності на нерухоме майно в бюро технічної інвентаризації. Визнання позову відповідачем не порушує права і законні інтереси сторін, третіх осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved