Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Позивач 19 серпня 2013 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 10 вересня 2010 року було укладено типовий договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД», відповідно до якого [PERSON] надала в строкове користування земельну ділянку площею 5,6392 га, яка розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області. Позивач просить суд визнати договір оренди землі площею 5,6392 га, що розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, укладений 10 вересня 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» недійсним та скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 5,6392 га, укладеного 10 вересня 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД». Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» 10 вересня 2010 року було укладено договір оренди землі площею 5,6392 га, що розташована на території Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.6-9). Позивач зазначила, що вказаний договір оренди земельної ділянки площею 5,6392 га вона не підписувала, тому просить суд визнати догові оренди земельної ділянки від 10 вересня 2010 року недійсним. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову з підстав, викладений у позовній заяві. Ч. 2 ст. 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 16 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду землі № 1211-І" від 02 жовтня 2003 року, у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог даного Закону України. В позовній заяві позивач посилалась на те, що вказний договір оренди земельної ділянки площею 5,6392 га від 10 вересня 2010 року та акт приймання-передачі об'єкту оренди нею не підписувався, підпис в графі "орендодавець" в договорі оренди та акті приймання-передачі об'єкта оренди виконаний не [PERSON], виконаний невідомою для неї особою. Ці обставини, як підстава визнання договору оренди земельної ділянки недійсним визнаються представником відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved