Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд, надати їй дозвіл без згоди батька [PERSON], оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України з 01 січня 2014 року по 31 січня 2014 року до Єгипту та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії та з 25 березня 2014 року по 31 березня 2014 року до Англії та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення та відпочинку; надати дозвіл [PERSON] та тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2004 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Однак, від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитини [PERSON], [INFO]. На даний час їхня спільна дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Протягом декількох років після розлучення позивачка неодноразово здійснювала спроби вивезти доньку за кордон з метою відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу, проте відповідач необґрунтовано затримував з оформленням документів, що призводило до ускладнення процедури оформлення документів, переносу поїздок, затримки у придбанні білетів, додаткових незапланованих фінансових витрат. Разом з цим, ніяких аргументів відповідач не наводив, вважає, що така позиція відповідача, як батька шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, адже поїздки здійснюються з метою оздоровлення та відпочинку дитини, та на короткий час. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Уповноважений представник третьої особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації суду в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи без уповноваженого представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, врахувавши покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. 12.02.2004 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. (а.с. 6) Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві, запис № 65. (а.с. 5) Батьком дитини у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ст. 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як убачається з матеріалів справи, позивачка зверталась на відповідача з письмовою вимогою надати нотаріально завірену згоду для тимчасового виїзду спільної доньки за межі країни, однак залишилась поза увагою відповідача. (а.с. 8) Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється батьком відповідача показав, що відповідач [PERSON] психічно хвора людина, агресивно налаштований, свої батьківські обов'язки не виконує, матеріальної допомоги не надає, з донькою не спілкується, вважає, що його внучка - [PERSON] може поїхати разом зі своє матір'ю - [PERSON] на відпочинок та оздоровлення, адже вказана поїздка слугує користі дитини. Враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позовну заяву подано не було, доказів щодо спростувань вимог позивача суду не надано, суд оцінивши зібрані по справі докази, надавши оцінку показам свідка, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved