Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання права власності на рухоме майно, в якій просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на автомобіль марки Lexus моделі LS 460, номер кузову [NUMBER] 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки Lexus моделі LS 460, номер кузову [NUMBER] 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладеним 18.04.2008 між позивачем та відповідачем - дійсним. Визнати за позивачем право власності на вищевказаний транспортний засіб. В обґрунтування позову зазначив, що з 18.04.2008 позивачем було придбано транспортний засіб марки Lexus моделі LS 460 реєстраційний номер [NUMBER], з вказаного часу позивач користується зазначеним авто, проводить його поточний ремонт и обслуговування. 20.11.2013 відповідач повідомив позивача про те, що останній не є власником вказаного авто та має його повернути. При цьому позивач зазначає, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору-купівлі продажу автомобіля, оскільки у 2008 році [PERSON] отримав гроші за вказане рухоме майно в загальній сумі 119000 доларів США та передав авто у користування [PERSON], в свою чергу позивач сплативши вказану суму прийняв авто у власність. Підтвердженням зазначеного є розписка відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду заяву, згідно якої зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак надав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що позов за уточненими позовними вимогами визнає в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2008 році позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки Lexus 460, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно до п.п.3,4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Як вбачається з наданої розписки, відповідач у 2008 році отримав 119000 (сто дев'ятнадцять тисяч) доларів США в рахунок за автомобіль Lexus 460, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] про, що відповідачем було надано розписку від 18.11.2013, ксерокопія якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар, або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути даний покупцеві за місцезнаходженням товару. Як з'ясовано судом, відповідач 18.04.2008 видав довіреність на позивача, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.8). Частина 1 ст.209 ЦК України передбачає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Як вбачається з ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту давання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.2 вказаної статті передаванням майна вважається вручення його набувачеві. Як зазначає позивач, починаючи з 18.04.2008 - дати передачі грошових коштів, позивач постійно користується придбаним автомобілем, проводить його поточний ремонт та обслуговування. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо ї прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу виконаний повністю сторонами у момент його вчинення, то такий договір є дійсним та є правовою підставою для набуття права власності на автомобіль. Крім того, не зважаючи на визнання позовних вимог представником відповідача, слід зазначити, що договір є дійсним, до тих пір поки не встановлена його недійсність. Тому суд, приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо дійсності договору купівлі-продажу необхідно відмовити. В іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки суд виходячи з вищевикладеного приходить до висновку, що позивач є законним власником автомобіля марки Lexus моделі LS 460, номер кузову [NUMBER] 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі викладеного та

Outcome: partial