Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-23 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Вапнярської селищної ради про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що 13.12.2012 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер племінник позивача (батько відповідача) [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS], заповіт на яку спадкодавцем не було складено, хоча останній й мав намір це зробити на ім"я позивача, так як він (позивач) протягом останнього року життя спадкодавця, який перебував у безпорадному стані, викликаним тяжкою хворобою і потребував постійної сторонньої, опікувався племінником, займався його лікуванням, купував ліки, а після смерті здійснив його поховання та поминальні обіди. В свою чергу, відповідач ухилявся від надання допомоги батькові, а навпаки, своєю поведінкою сприяв настанню смерті останнього, так як достовірно знаючи, що у батька хвора печінка, в зв"язку з чим йому заборонено вживати алкогольні напої, приносив тому алкогольні напої та спільно з ним розпивав їх, не зважаючи при цьому на прохання позивача, не робити цього. Посилаючись на те, що він в установленому законом порядку здійснив дії щодо прийняття спадщини, а саме звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом у прийнятті заяви було відмовлено з підстав наявності спадкодавця першої черги (відповідача у справі), який ухилявся від надання допомоги батькові, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, позивач просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав із наведених в позовній заяві підстав. Окрім того, доповнив суду, що однією із причин звернення його до суду з позовом стало й те, що відповідач не доглядав за могилою батька, до моменту звернення до суду з позовом не вжив заходів щодо повернення понесених позивачем витрат пов"язаних з похованням спадкодавця. Не заперечує й того факту, що ще за життя [PERSON] продав успадковану ним після смерті матері квартиру, а також гараж, однак за які саме кошти йому не відомо і ці кошти він витратив на погашення боргів. Із оглянутого в судовому засіданні паспорта громадянина України на ім"я позивача встановлено, що на українській мові його прізвищем є [PERSON], а не [PERSON], як про це зазначено у позовній заяві і при цьому до матеріалів справи надано фотокопію паспорта російською мовою на якій прізвище позивача значиться як "Вдовин". Заперечуючи щодо позову про усунення його від права на спадкування зазначеної спадщини відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення (а.с. 22,23) і в судовому засіданні пояснив, що його батьки розірвали шлюб коли йому було лише три роки. З часу розірвання шлюбу батько проживав окремо, однак у деякій мірі опікувався ним (відповідачем), так як перед початком кожного навчального року купляв йому шкільні приналежності та одяг, По мірі можливості вони спілкувалися між собою. Коли взимку 2012 року батько захворів і знаходився в лікарні, відповідач навідував його і ці відносини становили більш моральну, а не матеріальну підтримку, так як за відсутності роботи та інших джерел доходів він був позбавлений змоги надавати останню. Крім того, батько надання матеріальної допомоги не потребував, так як був забезпечений коштами отриманих від відчуження ним успадкованої квартири, а також гаража. Після того, як батька було виписано з лікарні, він провідував його за місцем проживання як сам, так і з своєю дружиною, надавав посильну допомогу. Останній раз навідував батька за два дні до смерті, самопочуття останнього було нормальне. Після цього вони із дружиною поїхали в Чечельницький район Вінницької області до її батьків і, перебуваючи там, він дізнався про смерть батька. Дійсно витрати на поховання батька поніс позивач, так як він сам заявив про це, однак у подальшому відмовився від отримання від відповідача витрат на поховання батька. Так як батько тяжкою хворобою не хворів, міг самостійно себе обійти, надання матеріальної допомоги не потребував, а тому доводи позивача є безпідставними і в позові слід відмовити. Від Вапнярської селищної ради надійшла заява в якій остання просить справу розглянути по суті у відсутності представника останньої, при вирішенні питання по суті посилається на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його мати проживає у квартирі того же будинку, де проживав [PERSON] і тому свідку відомо про обставини його життя. Останній проживав сам без сім"ї, а тому через необлаштованість сімейного побуту і став зловживати спиртними напоями з приводу чого перебував на стаціонарному лікуванні у Вапнярській залізничній лікарні. 09.12.2012 року свідок разом із позивачем відвідали [PERSON] у його квартирі і, так як за спеціальністю свідок лікар, то побачив, що спадкодавець перебуває в стані запою. На прохання свідка [PERSON] пообіцяв наступного дня з"явитися в лікарню для проходження лікування, однак цього не зробив. Вини відповідача у смерті батька не вбачає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає поверхом вище і його квартира розташована над квартирою покійного [PERSON] Останній зловживав спиртними напоями в зв"язку з чим проходив лікування. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою спадкодавця. Їй відомо, що останній продав мамину квартиру, гараж. На роботі не працював, тому що у нього боліли ноги. До дня смерті вільно пересувався, міг сам себе обійти, догляду не потребував. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою спадкодавця, який був схильний до вживання спиртних напоїв. Бачила, як до нього приходив відповідач з невісткою, однак останній з ними спілкуватися не захотів. За два-три дні до смерті спадкодавець вільно пересуватися не міг. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у лютому 2012 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у Вапнярській залізничній лікарні і там же на лікуванні перебував [PERSON] Свідок бачила, як навідувати батька разів 5-6 приходив син, відповідач у справі, а також одного разу бачила в лікарні і позивача. Свідок [PERSON], тітка відповідача, суду пояснила, що проживає в одному будинку, в якому проживав і спадкодавець, а тому їй відомі обставини його життя, так як він неодноразово приходив до неї у квартиру, щоб зателефонувати позивачеві. Останній не був тяжко хворим, міг себе обійти самостійно, сторонньої допомоги не потребував. Відповідач приходив провідати батька. Свідок [PERSON], суду пояснила, що коли дізналася взимку 2012 року, що її колишній чоловік [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні, про що її повідомила її тітка [PERSON], то сказала синові (відповідачеві), щоб він провідував батька в лікарні. Після виписки останнього з лікарні, син також провідував батька. Останній раз він був у нього разом з дружиною десь днів за три до смерті. Покійний сторонньої допомоги не потребував. Свідок [PERSON], співмешканка відповідача, суду пояснила, що з відповідачем провідували його батька. Останній раз були у нього за два дні до його смерті. Самопочуття його було нормальне. Після цього поїхали до батьків свідка в Чечельницький район, де їм і стало відомо про смерть [PERSON] Коли вони приїхали на похорон, то позивач сказав, що витрати на поховання бере на себе, хоча вона разом з останнім заказували поминальний обід в залі обрядових подій "АСАЖ", у якому вона працює поваром. В подальшому позивач відмовився від отримання ним грошової компенсації витрат на поховання, кожного разу збільшуючи їх розмір, а після пред"явлення позову до суду, взагалі почав уникати зустрічі з ними. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як убачається із змісту позовної заяви, позивач як на підставу позову посилається на норми ч.5 ст. 1224 ЦК України відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 роз"яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов"язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов"язку. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв"язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов"язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов"язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов"язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом установлено, що 13.12.2012 року в смт. Вапнярка Томашпільського району у віці 51 рік, тобто у працездатному віці, помер [PERSON], який приходився племінником позивачеві і батьком відповідачеві, внаслідок чого відкрилася спадщина, єдиним спадкоємцем за законом на яку є відповідач, який її прийняв шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини (а.с.6, 12, 40, 51, 52). Відповідно до постанови слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] від 17.12.2012 року про закриття кримінального провадження безпосереднім місцем смерті [PERSON] є приймальне відділення Томашпільської ЦРЛ до якої останнього було доставлено позивачем. Допитаний [PERSON] (позивач) пояснив, що 13.12.2012 року він прийшов провідати свого племінника [PERSON], який в останній час хворів та скаржився на біль в області печінки і серця. Також покійний зловживав спиртними напоями. Приїхавши із племінником в приймальне відділення, останній був оглянутий лікарем, який сказав щоб [PERSON] відвезли в реанімаційне відділення, але через декілька хвилин він помер (а.с.16). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №126 від 14.12.2012 року причиною смерті [PERSON] стала токсична дія етанолу (а.с.14). Як убачається з матеріалів справи, а саме з виписок з медичних карток стаціонарного хворого та історії хвороби на ім"я [PERSON] виданих Томашпільською ЦРЛ та Вапнярською залізничною лікарнею, що до подій 13.12.2012 року спадкодавець з 31 січня по 3 лютого 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в Томашпільській ЦРЛ з діагнозом " загальне переохолодження, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; алкогольна енцефалопатія; токсична полінейропатія обох нижніх кінцівок", а з 3 по 22 лютого 2012 року у Вапнярській залізничній лікарні в зв"язку з хронічним гепатохолецистатпанкреатитом в стадії загострення, атеросклеротичного кардіосклерозу, СН-1 ст. Під час перебування на стаціонарному лікуванні з 3 по 22.02.2012 року стан хворого оцінювався як важкий і після виписки зі стаціонару стан хворого залишався середньої важкості, хворий потребував стороннього догляду. 3 23.02.2012 р. по 13.12.2012 р. хворий за медичною допомогою в лікарню не звертався (а.с.9-10, 34). Згідно ст. 55 Основ законодавства про охорону здоров"я від 19.11.92 з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Як установлено в судовому засіданні із показань сторін, свідків як на стороні позивача, так і на стороні відповідача, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадкодавець зловживав спиртними напоями в зв"язку з чим проходив лікування, однак в безпорадному стані не перебував і міг обійти сам себе самостійно аж до дня смерті, допомоги не потребував. Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі №789 від 31.05.2013 року [PERSON] на обліку в управлінні не перебував, пенсії не отримував (а.с. 26). Згідно записів в трудовій книжці на ім"я відповідача стаж його трудової діяльності становить з 01 по 23.02.2011 року та з 16.10 по 01.12.2011 року (а.с. 24-25). Відповідно до довідок виконкому Вапнярської селищної ради від 21.11.2012 р. №002958 та від 03.06.2013 року №243 [PERSON] не являється членом особистого селянського господарства, підприємницькою діяльністю не займається (а.с. 27,29). З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд уважає, що позивачем не надано суду беззаперечних доказів тому, що спадкодавець перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу в зв"язку з чим фізично та матеріально був неспроможний своїми силами фізично та матеріально забезпечувати умови свого життя, потребував допомоги від відповідача, а останній свідомо ухилявся від виконання свого обов"язку надавати таку допомогу. Окрім того, спадкодавець помер у працездатному віці, на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Томашпільському районі не перебував, пенсії не отримував. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача, що відповідач своєю поведінкою сприяв настанню смерті спадкодавця, так як, будучи обізнаним, що батько зловживає спиртними напоями приносив їх останньому, оскільки вони грунтуються на припущеннях позивача і не підтверджені будь-якими доказами цього. При цьому, суд приймає до уваги те, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні викладених у ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Крім того, в ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які відповідно до ч. 2 с. 1258, ст. 1259 ЦК України є підставами для усунення відповідача, як спадкоємця першої черги від права на спадкування, та обставин, за якими закон допускає зміну черговості одержання права на спадкування, а відтак у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Що стосується тверджень позивача, що однією з причин звернення його до суду з позовом є те, що відповідач не відшкодував йому витрат на поховання спадкодавця, то дана вимога не є предметом розгляду даної справи, а тому у разі недосягнення домовленості між сторонами даний спір може бути вирішений шляхом пред"явлення окремого позову про це. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed