Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

в обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 30.01.1967 року рішенням Красилівського районного суду частково задоволені позовні вимоги у справі №2-13/1967 за позовом прокурора Красилівського району в її інтересах до Управління Південно-Західної залізниці про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров»я. В рахунок відшкодування матеріальної шкоди вищевказаним рішенням Красилівського районного суду з урахуванням ступеня втрати нею професійної працездатності із відповідача довічно, починаючи з 14.02.1965 року на її користь стягнуто по 17 рублів щомісячних платежів із розрахунку 36,10 рублів ( середньомісячна заробітна плата) х 60% (ступінь втрати працездатності) з урахуванням частково ї її вини в отриманні травми. Актом судово-медичного обстеження №24 від 01.12.1965 року встановлено відсоток втрати нею загальної працездатності, що становить 60% із зазначенням причини, якою є ампутація правої гомілки на рівні середньої третини у зв»язку з травмою отриманою внаслідок наїзду 14.02.1965 року з вини працівників Південно-Західної залізниці. 18.11.1966 року повторно проведено судове-медичне обстеження результати якого оформлені актом №18 від 21.11.1966 року у відповідності до якого встановлено, що відсоток втрати нею професійної та загальної працездатності внаслідок ампутації правої гомілки становить 60%. Рішенням Красилівського районного суду від 04.09.2009 року було задоволено її позов до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом. Зважаючи на характер і ступінь ушкодження здоров»я, незначний розмір пенсійного забезпечення та мізерний розмір допомоги, що надається відповідачем, а саме 378 грн., забезпечити власними силами матеріальне благополуччя вона не має можливості, в зв»язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги. На підставі викладеного просить зобов»язати Управління Південно-Західної залізниці виплатити їй недоплачене відшкодування шкоди завданої каліцтвом в сумі 11 157 грн. за період з 01.10.2009 року по 01.10.2013 року. Визначити розмір відшкодування шкоди завданої каліцтвом в частці від мінімальної заробітної плати, а саме 60% та стягувати її в подальшому з відповідача відповідно до збільшення мінімальної заробітної плати. В судове засідання представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що позивачкою при подачі позовної зави не враховані строки позовної давності, тому відповідно розрахунок потрібно проводити починаючи з 01.10.2010р. , що становить 9378,0 грн. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим частковому задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. У відповідності до ст.55 ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік» мінімальна заробітна плата становила 650 грн. ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати №1646-У! від 20.10.2009 року мінімальна заробітна плата була визначена в розмірі 744 грн. У відповідності до ст.53 ЗУ «Про державний бюджет на 2010 рік» мінімальна заробітна плата становила 869 грн. ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік» мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 941 грн. Ст.13 ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік» мінімальна заробітна плата визначена в розмірі 1073 грн. ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» в період з 01.01.2013 року по 01.10.2013 року мінімальна заробітна плата встановлена на межі 1147 грн. Розмір втраченого позивачкою заробітку довічно становить 60%, що стверджується актом судово- медичного освідчення №18 від 21.11.1966 року і ніким не оспорюється, а тому розмір втраченого нею заробітку становить починаючи з 01.10.2010р. по день винесення рішення суду 9378грн. відповідно до розрахунку, який надано представником відповідача. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.1195 ЦК України. Розрахунок , який надано позивачкою не береться судом до уваги, оскільки позивачкою не надано суду доказів які б підтвердили поважність причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду, починаючи з 01.10. 2009 року.

Outcome: partial