Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" 26 вересня 2013року звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно довідки відділення державної автомобільної інспекції Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області № 9017974 про дорожньо-транспортну пригоду, 06 червня 2012 р. о 07 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення водієм автомобіля «БАЗ», д/н [NUMBER] [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - страхувальник). Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2012 р. у справі № 0308/10770/12. Автомобіль «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER], який зазнав пошкоджень з вини відповідача, застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за Договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 004061/4002/0009642 від 19.09.2011 р., укладеним із страхувальником [PERSON] На підставі зазначеного Договору страхування, у відповідності до затвердженого страхового акту № 00092677/12 від 10.08.2012p., позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 297 940 грн. 07 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 028064 від 13.08.2012 р. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER], був визначений на підставі звіту про оцінку транспортного засобу № 2012/1587 від 18.07.2012 р. Відповідно до cm. 993 Цивільного кодексу України, cm. 27 Закону України «Про страхування», до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право вимагати в порядку регресу від особи відповідальної за збитки, суму виплаченого [PERSON] страхового відшкодування, що становить 297940,07 грн. Як вбачається з довідки відділення державної автомобільної інспекції Луцького MB УМВС України у Волинській області № 9017974 про дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль «БАЗ», д/н [NUMBER], яким керував відповідач, на момент дорожньо-транспортної пригоди, був забезпечений Полісом ОСЦПВВНТЗ № АА/7011585, в зв'язку з чим, особою, відповідальною за завдані збитки, є ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000, 00 грн. Виходячи зі змісту даної норми, відповідач, як особа, визнана винною у скоєнні ДТП, зобов'язаний відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» різницю між фактичними витратами позивача, понесених на виплату страхового відшкодування в сумі 297 940 грн. 07 коп. та страховим відшкодуванням, яке сплатило позивачу ПрАТ «Страхова група «ТАС» в сумі 50000,00 грн., і ця різниця становить 247 940 грн. 07коп. З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з проханням у добровільному порядку сплатити різницю страхового відшкодування, про що свідчить заява-вимога № 79 від 28.03.2013 p., отримана відповідачем 08.04.2013 р.. на яку відповідач надав відповідь (лист від 21.05.2013р.), в якій зазначив, що планує частинами відшкодовувати виплачену позивачем суму. Станом на дату звернення позивача до суду, відповідач не розпочав сплату заборгованості, що стало підставою для звернення позивача до суду. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути із відповідача на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» понесені витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 247940 (двісті сорок сім тисяч дев'ятсот сорок) грн. 07 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав позовну заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав . Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки відділення державної автомобільної інспекції Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області № 9017974 про дорожньо-транспортну пригоду, вбачається, що 06 червня 2012 р. о 07 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення водієм автомобіля «БАЗ», д/н [NUMBER] [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2012 р. у справі № 0308/10770/12. Судом встановлено, що автомобіль «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER], який зазнав пошкоджень з вини відповідача, застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» . З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2011 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 004061/4002/0009642 від 19.09.2011 р. На підставі зазначеного Договору страхування, у відповідності до затвердженого страхового акту № 00092677/12 від 10.08.2012p., позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 297 940 грн. 07 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 028064 від 13.08.2012 р. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», д/н [NUMBER], був визначений на підставі звіту про оцінку транспортного засобу № 2012/1587 від 18.07.2012 р. (а.с.22-29). Відповідно до cm. 993 Цивільного кодексу України, cm. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За таких обставин, на підставі вищевказаних норм, до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право вимагати в порядку регресу від особи відповідальної за збитки, суму виплаченого [PERSON] страхового відшкодування, що становить 297940,07 грн. Як вбачається з довідки відділення державної автомобільної інспекції Луцького MB УМВС України у Волинській області № 9017974 про дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль «БАЗ», д/н [NUMBER], яким керував відповідач, на момент дорожньо-транспортної пригоди, був забезпечений Полісом ОСЦПВВНТЗ № АА/7011585, в зв'язку з чим, особою, відповідальною за завдані збитки, є ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000, 00 грн. t Статтею 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи зі змісту даної норми, відповідач, як особа, визнана винною у скоєнні ДТП, зобов'язаний відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» різницю між фактичними витратами позивача, понесених на виплату страхового відшкодування в сумі 297 940 грн. 07 коп. та страховим відшкодуванням, яке сплатило позивачу ПрАТ «Страхова група «ТАС» в сумі 50000,00 грн., і ця різниця становить 247 940 грн. 07коп. Згідно ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст.33.1 Закону. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з проханням у добровільному порядку сплатити різницю страхового відшкодування, про що свідчить заява-вимога № 79 від 28.03.2013 p., отримана відповідачем 08.04.2013 р.. на яку відповідач надав відповідь (лист від 21.05.2013р.), в якій зазначив, що планує частинами відшкодовувати виплачену позивачем суму. Як встановлено судом, станом на день розгляду справи, відповідач не виплатив заборгованість позивачу. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» набуло права регресної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] в сумі виплаченого страхового відшкодування - 247940грн.07коп. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved