Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

03.07.2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, для покриття витрат на навчання в майбутньому періоді в розмірі не менш 20000 грн за п'ять років, додаткових витрат одноразово, в повній сумі за понесені витрати на навчання дочки (не менше половини витрат з її сторони протягом двох років щомісяця 400 гривень на додаткові заняття і 900 гривень - навчання на очному відділенні СМГУ протягом 10 місяців) -17000 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.10.1993 року по 27.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, продовжує навчання в у Севастопольському міському гуманітарному університеті філологічного факультету направлення «Філологія». Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання та додаткові витрати Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти та додаткові витрати з підстав, викладених у позові. Крім того, пояснила, що на протязі тривалого часу відповідач ухилявся від сплати аліментів. Вона є інвалідом третьої групи, отримує допомогу по інвалідності, приблизно 900 грн, полягає в Центрі зайнятості на обліку. Має приватизовану квартиру, 1/3 якої зареєстрована на неї, а 1/3 - на дочки. Більш нерухомості не має, так само не має у власності транспортних засобів та грошових внесків у банку. Донька продовжує навчання в СМГУ, ні якими захворюваннями не страждає. Спільно з нею і дочкою проживає матір позивача, якій 81 рік. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Пояснила, що не згодна з твердженнями позивача в частині заборгованості по аліментах, так як ця заборгованість виникла не з вини відповідача. між позивачем та відповідачем існувала усна домовленість про виплату аліментів у твердій грошовій сумі. грошові кошти відповідач передавав позивачці на утримання дитини. проте позивачка не завжди давала відповідачу розписки про отримання цих коштів. Після рішення апеляційного суду відповідач виплатив позивачці заборгованість по аліментах, а також стягнену пеню. поточної заборгованості по аліментах у відповідача перед позивачем відсутня, на момент повноліття дитини відповідач повністю виконав рішення суду. Крім того, пояснила, що відповідач офіційно не працює з 1998 року, має нерегулярний дохід, працює посезонно будівельником, заробляє приблизно 3000 грн на місяць. Нерухомого майна не має, транспортні засоби та вклади в банку у нього відсутні. Не перебуває на обліку в центрі зайнятості. На його утриманні перебуває неповнолітня донька, 2005 року народження, яка страждає важким захворюванням ендокринної системи, потребує постійного медикаментозного лікування, спостереження лікарів, дотримання спеціальної дієти. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1993 року та 27.09.2005 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та є студенткою ІІ-го курсу Севастопольського міського гуманітарного університету філологічного факультету денної форми навчання. Строк навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року, вартість навчання складає 39430,00 гривень, 8890,00 гривень з яких за перший рік навчання, стипендію не отримує. Згідно Договору про надання освітньої послуги № 312-12д від 27.08.2012 року загальна вартість освітньої послуги складає 39430 грн. Позивач по справі матеріальну допомогу в необхідному обсязі надати не може, оскільки офіційно не працює, є інвалідом третьої групи, отримує допомогу по інвалідності в розмірі 900,00 гривень, перебуває на обліку в центрі зайнятості, має у власності 1/3 частину квартири, іншої нерухомості не має, транспортних засобів, вкладів в фінансових установах не має, має на утриманні непрацездатну матір - [PERSON], яка отримує пенсію. Відповідач офіційно не працює, неофіційно посезонно працює будівельником та отримує дохід в розмірі близько 3000,00 гривень, нерухомого майна, транспортних засобів вкладів в фінансових установах не має, має аліментні зобов'язання за рішенням суду на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів. Стан здоров'я задовільний. Повнолітня [PERSON] має у власності 1/3 частину квартири, іншого нерухомого майна, транспортних засобів, вкладів в фінансових установах не має. Стан здоров'я задовільний. Зазначені обставини сторонами не заперечуються та частково підтверджуються наданими доказами. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їх дочки, яка самостійного доходу не має, стан їх здоров'я, сімейне положення, цілі на які стягуються аліменти, суд приходить до висновку про необхідність надання [PERSON] допомоги, можливість надання такої допомоги відповідачем. При визначенні періоду стягнення аліментів, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення аліментів з 01.09.2012 року по 02.07.2013 року, так як відповідно до положень ст.ст. 191, 199 СК України, аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову та лише на повнолітню дитину. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду 03.07.2013 року, повноліття дитини настало 08.06.2013 року, перебуваючи на І курсі дитина отримувала аліменти з відповідача як неповнолітня, підлягає задоволенню період стягнення з 03.07.2013 року до закінчення дитиною навчання 30.06.2016 року. Суд вважає можливим визначити участь відповідача в наданні такої допомоги (враховуючи, що відповідач має не постійний, мінливий дохід, враховуючи, що в якості підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, заявлені лише витрати за контрактом) в розмірі 450,00 гривень. Такий розмір з одного боку на 70% покриває витрати за контрактом про надання освітніх послуг ((39430,00 загальний розмір оплати - 8890,00 оплата за І курс навчання): 4 років навчання: 12 місяців) 636,25 гривень на місяць, з іншого боку незначною мірою впливає на матеріальний стан сім'ї відповідача, так як його щомісячний дохід складатиме (3000,00-450,00) 2550,00 гривень. Інші витрати, пов'язані з навчанням (636,25-450) 186,25 гривень, покладаються на позивача, що на думку суду є справедливим розподілом таких витрат. Також зазначений розмір відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет України в 2013 році», відповідно до яких 30% прожиткового мінімуму на працездатну особу становить (1147х0,3) 344,10 гривень. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей передбачений нормами глави 16 Сімейного Кодексу України. Зокрема, в статті 201 Сімейного Кодексу України зазначається, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В цьому переліку відсутня ст. 185 СК України, яка знаходиться в главі 15 цього Кодексу, а отже, до спірних правовідносин щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей в зв'язку з тим, що вони знаходяться на утриманні іншого з батьків, а тому потребують додаткових витрат норми ст. 185 СК України не застосовуються. З аналізу вказаних норм суд дійшов висновку про те, що участь додаткових витратах мають нести батьки щодо неповнолітніх дітей. На повнолітніх дітей норма про участь батьків у додаткових витратах не розповсюджується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір к розмірі 229,40грн. На підставі ст. ст. 7, 150, 185, 199 СК України,

Outcome: partial