Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за невиконане зобов'язання, посилаючись на наступні обставини. 22 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено усну угоду на придбання автомобіля іноземного походження, що був в користуванні, на виконання якої він передав відповідачу 16 000 грн., про що свідчить написана [PERSON] розписка про отримання коштів та у разі відсутності автомобіля останній зобов'язався повернути кошти спочатку до 22.09.2012 року. Після закінчення зазначеного терміну [PERSON] не виконав зобов'язання, тобто не придбав для позивача обіцяного автомобіля, та в якості укладення зазначеної угоди відповідач запропонував [PERSON] власний автомобіль марки «Мерседес-Бенц-260», запевнивши останнього, що даний транспортний засіб вільний від будь-яких обтяжень чи обмежень. Позивач погодився на запропоновану [PERSON] пропозицію, однак 20.10.2012 року даний автомобіль був затриманий та вилучений працівниками ДАІ у зв'язку з знаходженням авто в розшуку з 19.03.2009 року. Про дані обставини позивач повідомив відповідача та попросив повернути його кошти, шляхом направлення листа-повідомлення на адресу [PERSON] Враховуючи дані обставини, [PERSON] написав нову розписку з кінцевим терміном повернення боргу до 15.02.2013 року, однак до теперішнього часу відповідач зобов'язання не виконав, уникає будь-яких зустрічей з позивачем щодо вирішення даного питання. Тому позивач просить стягнути борг у сумі 16000 грн.,судовий збір в розмірі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви про причину неявки не надіслав, на попереднє судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В судовому засіданні встановлено, що сторони усно домовилися стосовно укладення в майбутньому договору купівлі-продажу автомобіля, який відповідач знайде та запропонує позивачу. На виконання даної домовленості позивач передав відповідачу кошти в розмірі 16000 грн., про що отримав розписки, власноручно написані відповідачем, відповідно до якої він підтвердив факт отримання грошей за автомобіль та зобов'язався зі свого боку спочатку до 22.10.2012 року, а потім до 15.02.2013 року, у разі не укладення договору купівлі-продажу автомобіля повернути взяті ним кошти. Однак, всупереч домовленості, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, тому в подальшому зрозумівши, що [PERSON] всіляко ухиляється від виконання угоди, позивач намагався добровільно витребувати у нього сплачені за автомобіль грошові кошти, але марно, що спонукало його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Зважаючи на вищевказані обставини, суд вважає, що як вбачається зі змісту статтей 610, 611, 615 ЦК України, позивач як сторона в зобов'язанні має право в повному обсязі відмовитися від його виконання, в зв'язку з порушенням його з боку відповідача, що не звільняє відповідача від відповідальності за такі порушення. А отже, оскільки сторони в майбутньому мали намір укласти договір купівлі-продажу автомобіля, позивач повністю сплатив, а відповідач отримав розрахунок за автомобіль до його передання покупцеві (попредня оплата), що підтверджується копіями розписок (а.с.6,11) та заявою про згоду з позовними вимогами в повному обсязі, але фактично не передав автомобіль, у зв'язку з його арештом, тому, згідно ч.2 ст.693 ЦК України, позивач має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Тому, суд вважає можливим стягнути на користь позивача сплачені ним відповідачеві кошти в сумі 16000 грн. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки хоча і наданий суду платіжний документ на підтвердження сплати коштів на дану суму, однак не надано розрахунок вартості наданої правової допомоги. У зв'язку з чим вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: partial