Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

13.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 14.02.2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним центром розвитку сімї між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину : [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через різні погляди на життя та сімейні відносини, непорозуміння та сварки, втрату кохання та поваги один до одного. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб та судові витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату , час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду представник позивача та відповідач подали заяви, якими позовні вимоги визнали і підтримали та розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 14.02.2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним центром розвитку сімї, актовий запис №70 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ № 104223 від 14.02.2004 року. У сторін це перший шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 133322 від 28.05.2008 року. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Спір щодо утримання та місця проживання дітей також відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з матірю. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved