Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-11 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Московського Відділу ДВС ХМУЮ Габрієловою Н.Ю. від 07 квітня 2010 року . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2006 року між ПриватБанком та [PERSON] укладено кредитний договір № HAEHGK01270004, згідно з яким ПриватБанк надав [PERSON] кредит в розмірі 41582.58 [Долар США]. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON],15.05.2006 уклали договір іпотеки № HAEHGK01270004 від 15.05.2006 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 60.10 кв.м. ,що розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю. міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі під № 2281. 22.06.2010 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Московського міського управління юстиції Габрієловой Н.Ю при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, - 15.05.2006, а акт опису та арешту 22. 06 2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. ПриватБанк вважає, постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Габрієлової Н.Ю. від 07.04.2010 року та від 22.06.2010 року в частині накладення арешту на квартиру [ADDRESS], незаконними та такими, що прийняті з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", Цивільного кодексу України, Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON], представник Московського ВДВС ХМУЮ та представник ПАТ "Альфа-Банк" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Відповідачі [PERSON] Та ПАТ "Альфа-Банк" причини неявки суд не повідомили. Представник Московського ВДВС ХМУЮ надала заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Постановою державного виконавця Московського Відділу ДВС ХМУЮ Габрієловою Н.Ю. від 07 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження №18502883 та накладено арешт на все майно боржника за виконавчим листом Нововодолазького районного суду м. Чернігова № 6-1464/2009 про стягнення з [PERSON] на користь Альфа-Банку суми боргу в розмірі 82959,21 грн.. Постановою державного виконавця Московського Відділу ДВС ХМУЮ Габрієловою Н.Ю. від 22 червня 2010 року накладено арешт на майно боржника, зокрема на квартиру [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності. 15.05.2006 р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" і [PERSON], був укладений Кредитний договір № HAEHGK01270004, у відповідності з яким Банк надав відповідачу кредит на строк по 14.05.2021 р. включно в розмірі 41582,58 Доларів США зі сплатою відсотків за користування Кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісії у розмірі 0,21% від суми наданого Кредиту щомісячно. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач [PERSON] 15.05.2006 уклали договір іпотеки № HAEHGK01270004 (надалі - договір іпотеки). Згідно з п.п. 33.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 60.10 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю. Харківського міського нотаріального округу. Відповідно до п.п. 15.7. договору іпотеки іпотекодержатель має право за рахунок заставленого майна задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпоетки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, шляхом в т.ч. звернення стягнення на предмет застави у разі порушення умов договору, зокрема зі сплати кредиту, відсотків, винагород, незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов"язань за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору № HAEHGK01270004 від 15.05.2006 року щодо своєчасного та належного виконання зобов'язань, відповідач [PERSON] кредит та відсотки за користування кредитом з 2009 року не погашає. В зв'язку із цим ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся із позовом до Московського районного суду м. Харкова про звернення стягнення на предмет застави та виселення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 червня 2009 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] задоволені в повному обсязі, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що станом на 10.02.2009 року становить 277712,59 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 60,10 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вартість предмету іпотеки 230664,00 грн.. Зазначена вище заборгованість не погашена і до сьогодні, відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору по теперішній час, в зв'язку із чим станом на 18 квітня 2013 року заборгованість за кредитним договором № HAEHGK01270004 від 15.05.2006 року складає 226069,58 Доларів США, що за офіційним курсом НБУ 7,99 станом на 18.04.2013 року складає 1806295,90 грн.. Однак, ПАТ КБ "ПриватБанк" отримавши рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не може фактично виконати його та отримати задоволення своїх вимог за кредитним договором № HAEHGK01270004 від 15.05.2006 року за рахунок предмету іпотеки через накладення арешту на майно під іпотекою. Згідно з ст. 572, 589 ЦК України: У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави і може одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом ст.ст. 11, 12, 14 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", - реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, при цьому зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями, а пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Тому обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" (що діяв на той час), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № HAEHGK01270004 на користь стягувачів - не заставодержателів не має, оскільки право застави(іпотеки) виникло до винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів на користь стягувачів (не заставодержателів), а вартість предмета застави значно менше заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку договір іпотеки був укладений 15.05.2006 року, тобто значно раніше накладення арешту на предмет іпотеки (квітень-червень 2010 року), а вартість предмету іпотеки - 230664,00 грн. значно менше заборгованості боржника [PERSON]. перед ПАТ КБ "ПриватБанк", тобто 1806295,90 грн.. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Отже, при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2010 року та від 22.06.2010 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Габриєловою Н.Ю. та накладенням арешту на майно, що перебуває у іпотеці, були порушені права ПАТ КБ "ПриватБанк" як іпотекодержателя, в зв"язку із чим ПриватБанк вимушений звернутися до суду для їх захисту. Згідно ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved