Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

22 липня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № PL-400/001/2007 від 05 січня 2007 року в розмірі 12482,85 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 05 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем, було укладено кредитний договір №PL-400/001/2007, відповідно до умов якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та оплатності надано кредит неспоживчі цілі. Відповідно до укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» договору факторингу позивач набув всіх прав кредитора за вказаним договором. Разом з тим позивач повідомив суд про те, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе обов'язки, в наслідок чого станом на 04.02.2011 року утворилась заборгованість в розмірі 12482,85 грн. За викладених обставин та посилаючись на діюче законодавство позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив розглядати справу за його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася шляхом надсилання повісток та ухвал на адресу, вказану у позовній заяві та договорі, що була підтверджена відповідною довідкою з САДР УДМС України в Миколаївській області, про причини неявки до суду не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 05 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем, [PERSON], було укладено кредитний договір №PL-400/001/2007, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 11000,00 грн. Згідно змісту укладеного між сторонами договору банк надав відповідачу кредит, а відповідач зобов'язався повернути його шляхом здійснення щомісячних платежів згідно правил, встановлених п. 1.5.1 ч.2 договору, та повернути кредитні кошти до 05 січня 2012 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора відсотки на рівні, визначеному п.3 ч.1 договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 04 лютого 2011 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія Дельта М. Факторинг» було укладено договір факторингу, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №PL-400/001/2007 на користь ТОВ «Фінансова компанія Дельта М. Факторинг», та в подальшому, 22 квітня 2011 року рішенням загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія Дельта М. Факторинг» змінило найменування на ТОВ «Купер Прайс». Згідно наданих позивачем до суду розрахунків, що не заперечувались відповідачем станом на 04.02.2011 року заборгованість відповідача перед кредитором становить 11753,62 грн., з яких 8192,61 грн., - залишок заборгованості за тілом кредиту та 2028,90 грн., - несплачені відсотки за користування кредитом, 1532,11 грн., - пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ що діяла на період прострочення зобов'язань. Щодо стягнення пені виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ що діяла на час прострочення зобов'язання суд окремо зазначає, що з огляду на викладені в п. 3.1.1, 3.1.2 ставки пені, та положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначений договором розмір пені перевищує граничний розмір, визначений Законом, а тому підлягає зменшенню до вказаного розміну на рівні подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник що прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити на його користь додатково 3% річних від простроченої суми. Відповідно до заявленої позивачем вимоги та наданого у її обґрунтування розрахунку, з відповідача на користь позивача додатково підлягають стягненню 729,23 грн. в якості трьох відсотків річних. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з вище викладеного суд доходить висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові втрати, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved