Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що померли його дід [PERSON] та баба [PERSON] Після їх смерті спадкоємцями на квартиру [ADDRESS] були: їх дочка [PERSON] та син [PERSON] Спадкоємці зверталися до нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину не отримали, так як між ними виник спір. В березні 2011 р. позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO], на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] встановив замок на вхідні двері квартири, в зв'язку з чим він, позивач не має можливості надати в нотаріальну контору необхідні документи на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. Просив поновити строк прийняття спадщини від спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], успадковану за законом його матір'ю від діда та баби. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав, відповідач та його представник позов не визнали, посилались на те, що мати позивача спадщину після його діда та баби не прийняла, представники відповідачів Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та третьої особи: обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], який помер [INFO]., та [PERSON], яка померла [INFO] є батьками відповідача [PERSON] та матері позивача [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] Після смерті [PERSON] та [PERSON], спадкоємцями першої черги були їх діти - [PERSON] та [PERSON] В шестимісячний строк після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва на спадщину їм було відмовлено, оскільки між ними виник спір відносно права на спадщину і [PERSON] мала бажання в судовому порядку позбавити брата права на спадщину, який не піклувався про батьків. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] нотаріусом не видавалося. У грудні 2006 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про позбавлення [PERSON] права на спадщину. Але, у зв'язку з невідповідністю позовної заяви до вимог закону, позов був залишений без руху, а пізніше - без розгляду. Після смерті матері [PERSON] померлої [INFO], позивач [PERSON], у шестимісячний строк, а саме у березні 2011 p., звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Але до теперішнього часу нотаріусом не розглянута його заява, оскільки він не може надати в нотаріальну контору документи про те, на чиє ім'я зареєстроване право власності на спадкову квартиру. Вказані обставини визнаються сторонами, підтверджуються наявними у справі доказами, тому суд вважає їх встановленими. Згідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши відповідні докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заявляючи вимоги про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], позивач не надав суду доказів того, що ця квартира входила до складу спадкового майна після смерті його матері. Суд вважає, що [PERSON] не є спадкоємцем після смерті своїх померлих діда [PERSON] та баби [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини після їх смерті була жива мати позивача - [PERSON], яка за життя не вирішила питання про прийняття спадщини після смерті своїх батьків та її юридичне оформлення, а також не вирішувала у судовому порядку питання про поновлення строку для прийняття спадщини, а посилання [PERSON] на ст. 1266 ЦК України, в якій зазначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини» є невірним, так як на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] була жива їх дочка - спадкоємиця першої черги за законом, яка самостійно могла вирішувати питання прийняття спадщин, але протягом тринадцяти років після смерті батька і протягом восьми років після смерті матері вона це питання так і не вирішила. Суд не приймає посилання позивача [PERSON] на те, що його мати тяжко хворіла і тому не могла оформити спадщину. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проходила амбулаторне лікування до 2010 року, стан здоров'я дозволяв їй вести активний спосіб життя, вона в цей час працювала. Згідно довідки комунального закладу «Дніпродзержинський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON], [INFO] працювала у даному закладі з 05.07.2004 року по 31.05.2005 року на 0,5 ставки молодшої медсестри та 0,5 ставки інструктора по труду; з 01.06.2005 року по 23.01.2009 року на посаді завідувача господарства. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed