overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 15 липня 1992 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. В позовній заяві зазначив, що від спільного сімейного життя 20.01.1993 року у них народилася дочка [PERSON], яка на даний час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає те, що протягом останнього року у них з відповідачкою постійно виникають непорозуміння щодо сімейних стосунків чоловіка та жінки, зовсім протилежні життєві інтереси, протилежне ставлення до сімейного життя і протилежні характери, які несумісні для спільного сімейного життя. На грунті цих обставин між позивачем та відповідачкою постійно виникають скандали, сварки, що негативно впливає на моральний та психологічний стан позивача. Сторони проживають в одному будинку, однак живуть незалежно один від одного своїми інтересами та життєвими проблемами, не цікавляться добробутом один одного. Продовжувати спільне проживання з відповідачкою позивач не бажає, так як їхні стосунки вийшли за межі нормальних, тому просить шлюб розірвати. В добровільному порядку розірвати шлюб відповідачка відмовляється, що змушує позивач звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав. Суду пояснив, що подальше спільне проживання з відповідачкою суперечить його інтересам. Відповідачка позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що позивач зраджує їй в подружній вірності. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15.07.1992 року у виконкомі Далешівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим 15 липня 1992 р. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання відповідачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що 15.03.2013 року, згідно кредитного договору № КСП-125/13, відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 1700,00 грн. на строк до 15.03.2014 року зі сплатою 0,16438 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно графіку, відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки по ньому. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № ДП-125/13 від 15.03.2013 року, в якому передбачено, що у разі невиконання позичальником - [PERSON], своїх зобов'язань за кредитним договором, вона зобов'язується погасити за неї борг. Однак, в установлені графіком терміни відповідачка [PERSON] не в повному обсязі повертає належні грошові суми, внаслідок чого утворилась загальна заборгованість по кредитному договору - 1583,44 грн.. На теперішній час заборгованість відповідачки не погашена, а тому позивач звернувся до суду та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитним договорам та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяв, в якій вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно, про що свідчать судові повістки, причину неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе винести рішення заочно проти чого не заперечував представник позивача. Суд, перевіривши матеріали, які додані до справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у судовому засіданні, тому, що борг за відповідачами підтверджується копією кредитного договору, копією договору поруки, розрахунком заборгованості (а. с. 7-11), а тому суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідачів у повному обсязі та понесені позивачем витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства згідно викладених у статті 15 ЦПК України правил цивільної юрисдикції. 03 липня 2013 року судом було відкрито провадження у вищезазначеній справі. 18 листопада 2013 року до суду надійшла заява позивача [PERSON], яка є представника позивача [PERSON] про залишення позовної заяви [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду. Згідно за положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у межах вирішуваного питання, суд вважає можливим задовольнити заяву про залишення позову без розгляду зважаючи на таке. Відповідно до положень статті 207, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, зазначивши, що 19 липня 2006 року з [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, про надання останньому кредиту в розмірі 3900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно договору, щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти Але свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредитних коштів відповідач, в порушення умов договору, не виконує. В судове засідання представник позивача надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що між сторонами 19 липня 2006 року було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 3900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до кредитного договору та заяви позичальника про видачу кредиту ПАТ КБ "ПриватБанк" надав кредитні кошти, тим самим виконавши свої зобов'язання перед відповідачем за договором повністю. З підписанням кредитного договору [PERSON] зобов'язувався погашати кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, але неналежно виконував свої зобов'язання. На підставі розрахунку банку на день звернення з заявою станом на 31.05.2013 року заборгованість за кредитом становить 7999,46 грн., по процентам за користування кредитом - 20444,32 грн., штраф - фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна ставка) - 1422,19 грн. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 2 Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у сумі 303,66 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа про стягнення коштів, передбачених ст. 37 ЗУ «Про статус …», по цивільній справі № 2-3841/10 та дублікат виконавчого листа про стягнення коштів, передбачених ст. 39 вказаного Закону, за позовом [PERSON] до УПСЗН Корольовської районної ради м. Житомира, УПСЗН Коростенської міської ради про стягнення недовиплачених коштів, у зв`язку з тим, що при пересилці виданих йому на підставі винесеної по справі постанови виконавчих листів, вони були втрачені. Вищевказане підтверджується письмовою відповіддю відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Житомирській області від 29.05.2013 року, відповідно до якої виконавчі листи було повернуто [PERSON], та станом на 29.05.2013 року виконавчі документи на виконання не надходили та на виконанні не перебувають. Заявник в судове засідання не з»явився, що не перешкоджає судовому розгляду. Розглянувши заяву та вивчивши матеріали справи № 2-3841/10, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, мотивуючи це тим, що вона являється власником будинку, а [PERSON] був співмешканцем її доньки, якого вона дозволила зареєструвати в своєму будинку за адресою м. Ізяслав вул. 9 Січня, 4. На даний час за вказаною він не проживає з жовтня 2011 року коли припинила фактичні шлюбні відносини з її донькою, виїхав з місця проживання в невідомому напрямку і до цього часу не з’являвся. На даний час у неї як власника житла виникла необхідність розпорядитись належним їй житлом, але через те, що у цьому будинку зареєстрований відповідач, вона позбавлена можливості реалізувати своє законне право. Представник позивачки та треті особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином – причин неявки суду не повідомив. Отже справу розглянуто у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачка [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою м. Ізяслав вул. 9 Січня, 4, що підтверджується витягом з свідоцтва про право власності, технічним паспортом на квартиру, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] зареєстрований за тою ж адресою, що підтверджується довідкою Ізяславського РС УДМС в Хмельницькій області. Згідно ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 11 жовтня 2011 року, що підтверджується поясненими позивачкою, поясненнями третіх осіб та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом 03 жовтня 2013 року і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею і знаходиться на ії утриманні. Сторони мешкають окремо, на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Сторони у судове засідання не з’явилися, проте надали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу без їхньої участі. Позивач наполягає на своїх позовних вимогах, відповідач їх визнав і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини. Вивченням матеріалів цивільної справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 009642. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Відповідач доводиться неповнолітній дитині – [PERSON], [INFO], рідним батьком, позивач - матір’ю, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини серії 1-НО № 044845. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ст.181 СК України передбачає спосіб такого утримання, один з яких – це сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в наступний час офіційно не працевлаштований, але утримань за виконавчими листами не має, інших утриманців, групи інвалідності також. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, повинен складати 14 частину з усіх видів його доходу. Відповідно до ст..88 ЦПК України, ст.. 4,5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183 СК України, ст.ст.60,88,213-215,218 ЦПК України суд, –

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

17.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя сторін не склалося, між сторонами постійно виникають сварки. Зазначив, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство і подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги позивача і не заперечувала проти розірвання шлюбу між сторонами. Наслідки визнання відповідачем позову їй роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.08.1997 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Брусилівському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №19 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні ці обставини визнала і не оспорювала. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов до висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, 27 жовтня 2006 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м Олександрії Олександрійського міськрайоннного управління юстиції між ними зареєстровано шлюб. [INFO]. у них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань ведення спільного господарства та виховання дитини. Починаючи з жовтня 2012 р. вони проживають окремо. Дитина проживає разом з нею. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 жовтня 2006 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (актовий запис № 530). У них є спільна дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю - позивачкою. Відносини між подружжям розладилися через відсутність взаєморозуміння, що призвело до припинення спільного проживання. Починаючи з жовтня 2012 р. подружжя проживає окремо. З огляду на викладене суд вважає, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач просить суд про визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS], бо вони не знялися з реєстрації, незважаючи на те, що тривалий не мешкають у квартирі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідачі є наймачами, вибули з квартири понад десяти років тому, не залишили у квартирі своїх речей, не сплачують квартирну плату, з якої накопичився борг, квартира у покинутому стані, відповідачі у збереженні квартири не зацікавлені, а тому вважає, що вони втратили право користування житловим приміщенням у квартирі. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги, а відповідачі до суду не прибули, незважаючи, що про день розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, вислухав представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON]., які підтвердили, що відповідачі відсутні у квартирі тривалий час, їх речей у квартирі не має, комунальні послуги за квартиру не сплачують, до квартири не приходять та ніяк нею не зацікавлені бо квартира знаходиться у покинутому стані, слід вважати, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому можуть бути задоволеними, бо відповідачі більш ніж шість місяців не мешкають у квартирі, не залишили своїх речей, а тому втратили право користування житлом у неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Головний лікар Чернівецької обласної клінічної психіатричної лікарні звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що [PERSON] був госпіталізований 07 листопада 2013 року в Чернівецьку обласну психлікарню, обстежений лікарем-психіатром, який зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Потребує госпіталізації в умовах Чернівецькоі обласної клінічної психіатричної лікарні. За висновком комісії лікарів-психіатрів хворий страждає хронічним психічним захворюванням, що обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. В судовому засіданні представник Чернівецької обласної психіатричної лікарні заву підтримав, просить примусово госпіталізувати в психіатричний стаціонар [PERSON] у зв'язку з важким психіатричним захворюванням. Представник прокуратури Шевченківського району м.Чернівці в судовому засіданні заяву підтримав, проти примусової госпіталізації хворого у психіатричний стаціонар не заперечує. Суд, вислухавши представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За висновком комісії лікарів психіатрів Чернівецької обласної клінічної психіатричної лікарні від 08 листопада 2013 року [PERSON] потребує примусового лікування з загальним наглядом в умовах Чернівецької обласної клінічної психіатричної лікарні внаслідок важкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду його здоров»ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Відповідно наведеного судом встановлено необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, з підстав, передбачених ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Outcome: approved