Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 30.11.2002 року до 04.09.2007 року проживала разом з відповідачем , [PERSON], однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 05.09.2007 року відділом РАЦС по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ними. У 2005 та 2006 роках ними було придбано за спільні кошти транспортні засоби «[PERSON] Спрінтер», д.р.н. АТ8405АС, та [PERSON] [PERSON], д.р.н. АТ2467АС. У 2009 році відповідачем, [PERSON], зазначені автомобілі були надані в користування [PERSON] на підставі довіреностей, які в 2009 році продані нею своїй мамі – [PERSON] на підставі біржових угод. Оскільки вказані автомобілі придбані [PERSON] під час спільного проживання з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за спільні кошти, позивач вважає, що доручення, надані [PERSON] [PERSON], а також біржові угоди купівлі-продажу зазначених автомобілів, укладені між [PERSON] та [PERSON] 11.06.2009 року та 17.06.2009 року, повинні бути визнані недійсними, оскільки були укладені без її згоди. 30.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2013 р. скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 26.12.2012 року,яким було задоволено заяву з тих причин, що дані справи слід слухати в одному провадженні. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2013 року дані справи об’єднано в одне провадження та присвоєно № 345/969/13-а. Представник позивача [PERSON] підтвердив наведене та просить позов задоволити, оскільки вважає, що оскільки позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], проживали однією сім'єю, хоча не перебували в шлюбі між собою, з 30.11.2002 р. по 04.09.2007 р., то й придбані в зазначений період транспортні засоби належать їм на праві спільної сумісної власності. Як наслідок укладення біржових угод купівлі-продажу зазначених транспортних засобів здійснено з порушення норм чинного законодавства, зокрема не отримано письмової чи нотаріально посвідченої згоди іншого співвласника щодо розпорядження спільним майном. Тому просить визнати біржові угоди купівлі-продажу транспортних засобів недійсними. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що він з позивачкою, [PERSON] спільно проживав без укладення шлюбу з 30 листопада 2002 року по час укладення шлюбу – 05.09.2007 року. Спільно купляли автомобілі, які пізніше обманним шляхом продала [PERSON] своїй мамі - [PERSON] Вважає, що автомобілі повинні бути повернуті йому та його дружині. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що про надання довіреностей на спірні автомобілі та продаж їх знала вся родина [PERSON] , в тому числі його теперішня дружина, яка жодним чином не має відношення до даних автомобілів, а тому позов є безпідставний. Представник відповідача та третьої особи [PERSON]- [PERSON] позов не визнав. Ствердив, що рішенням від 27.11.2012 року, яке залишено в силі 11.02.2013 року Апеляційним судом Івано-Франківської області в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ТзОВ " Ферум-Трейд", приватного підприємця [PERSON],третя особа Універсально Аграрно-промислова товарна біржа про визнання біржових угод недійсними ,відмовлено. В даний час [PERSON] звертається з аналогічним позовом мотивуючи проживання з відповідачем [PERSON] однією сім»єю без шлюбу і як наслідок визнання угод недійсними, оскільки продаж зазначених транспортних засобів здійснено з порушення норм чинного законодавства, зокрема не отримано від неї письмової чи нотаріально посвідченої згоди щодо розпорядження спільним майном. Однак, як вбачається з рішення Калуського міськрайонного суду від 26.12.2012 року , яким було встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю без шлюбу та було скасовано Апеляційним судом Івано-Франківської області 03.09.2013 року, спільне проживання однією сім'єю без шлюбу мало місце з 30.11.2002 р. по 04.09.2007 р., тобто менше 5 років, що унеможливлює встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю відповідно до ст. 256 ЦПК України. За таких обставин суд зобов'язаний відмовити в позові. Треті особи: брокер-продавець ТзОВ "Ферум-Трейд", [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.09.2007 р. зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 399, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05.09.2007 р. (а.с.6). Представник позивача, відповідач та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що в період з 30.11.2002 року до часу реєстрації шлюбу, до 05.09.2007 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в гуртожитку, а пізніше з мамою відповідача в квартирі № 47 житлового будинку № 14 по вул. Біласа і Данилишина в м. Калуші , як одна сім»я. Зі змісту Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Ст. 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними». Крім того, позивач вважає, що згідно положень ст. 369 ЦК України, як співвласник майна вона повинна була бути повідомлена відповідачем про відчуження спільного майна. Крім того, для вчинення такого правочину нею мала була бути надана письмова згода, яка мала бути нотаріально посвідчена. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали менше як п»ять років ( 4 роки 10 місяців),суд вважає, що відсутні необхідні умови для встановлення зазначеного факту. 27.11.2012 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області було прийняте Рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ТзОВ «Ферум-Трейд», приватного підприємця [PERSON], третя особа без самостійних вимог Універсально Аграрно-Промислова товарна біржа про визнання угод купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, яким позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог , а Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франкіської області від 11.02.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено (а.с.113-114,115-117 ). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, [PERSON], було надано дві довіреності [PERSON] від 20.01.2009 року та від 26.05.2009 року, якими він уповноважив останню укладати правочини: продажу обміну, експлуатації належних йому на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів марки «Мереседе-Бенц Спринтер», д.р.н. АТ 8405 АС та «Мерседес-Бенц Віто», д.р.н. АТ 2467 АС, які придбані [PERSON] відповідно 27.12.2005 року та 19.08.2006 (а.с. 8-9), тобто до моменту реєстрації шлюбу між ним та [PERSON], а отже з урахуванням змісту вищевказаної постанови не є спільно нажитим майном ,а є його приватною власністю, якою може розпоряджатись за власним розсудом . За таких обставин, суд приходить до висновку, що хоча позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], спільно проживали без реєстрації шлюбу в період з 30 листопада 2002 року по 04 вересня 2007 року, однак термін спільного проживання є меншим п’яти років, тому відсутні необхідні умови для встановлення зазначеного факту, а тому вимоги позивача щодо визнання недійсними біржових угод купівлі-продажу транспортних засобів із-за підстав неодержання згоди [PERSON] для надання доручення укладених між відповідачами [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.60,65,74 СК України, ст. 369 ЦК України,

Outcome: dismissed