Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач пред'явив позов до відповідача про визнання права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], мотивуючи вимоги тим, що позивачу та відповідачу вказана квартира належить на праві власності (по 1/2 частці кожному). Після розірвання шлюбу сторони перестали бути членами однієї сім'ї, не ведуть сумісне господарство, у відповідача з'явився співмешканець, який проводить багато часу у спірній квартирі, в зв'язку з чим необхідно визначити порядок користування зазначеною квартирою. Позивач зазначає, що оскільки раніше між позивачем та відповідачем склався порядок користування квартирою, зокрема, позивач займав кімнату площею 19,4 кв.м., відповідач займав кімнату площею 13,2 кв.м. та прибудову площею 13,9 кв.м., позивач просить визначити порядок користування квартирою наступним чином - виділити йому у користування кімнату площею 19,4 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 13,2 кв.м. та жилу прибудову площею 13,9 кв.м., а приміщення - кухню, коридор, ванну, туалет залишити в спільному користуванні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась, зазначала, що від шлюбу з позивачем має двох дітей, які проживають з нею, та з урахуванням цього просила виділити у користування позивачу кімнату площею 13,2 кв.м., а їй - кімнату площею 19,4 кв.м. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 02.07.2005 року приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1318, позивач та відповідач є співвласниками по 1/2 частці кожен квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20 встановлено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 24.12.2012 р., яке набрало законної чинності 06.02.2013 р. (справа № 2703/12984/2012) шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. З тексту вказаного рішення вбачається, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітній дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з [PERSON]. Цей факт сторонами не заперечувався. Згідно довідки КП «РЕП № 22» СМР від 02.11.2013 р., № 1677, діти зареєстровані та проживають за адресою спірної квартири. Зазначений факт сторони не оспорювали. Відповідно до наданих відповідачем документів, а саме витягу з історії хвороби та довідки Управління соціального захисту населення Ленінської РДА м. Севастополя від 05.11.2013 р. [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом категорії «дитина-інвалід підгрупи А». З експлікації внутрішніх площ до плану спірної квартири слідує, що квартира складається з двох жилих кімнат площами 19,4 кв.м. та 13,2 кв.м., коридору 7,1 кв.м., кухні 7,9 кв.м., туалету 1,2 кв.м., ванної 3,0 кв.м., веранди 13,9 кв.м., таким чином, розподілу підлягають дві жилі кімнати, інші приміщення залишаються у загальному користуванні. З урахуванням того, що разом з відповідачем мешкають двоє неповнолітніх дітей, суд вважає можливим виділити у користування відповідача житлову кімнату площею 19,4 кв.м., у користування позивача житлову кімнату площею 13,2 кв.м. В порядку приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору у розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial