overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування будинком № 19 по вул. Незалежності в с. Колосіївка, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є власником житлового будинку № 19 по вул. Незалежності в с. Колосіївка, Полонського району, Хмельницької області. Відповідач зареєстрований, однак не проживає у вищезазначеному будинку з лютого 2011 року, витрати на утримання будинку не несе, а тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що не заперечує проти зняття його з реєстрації з вищевказаного будинку, при умові, що для нього повернуть його речі, що залишились. Заслухавши сторін, свідка [PERSON], яка пояснювала, що [PERSON] у спірному будинку не проживає з лютого 2011 року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом об’єктивно встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 19 по вул. Незалежності в с. Колосіївка, Полонського району, Хмельницької області. За даною адресою відповідач зареєстрований, однак, на день розгляду справи, не проживає понад один рік, витрати по утриманню будинку не несе. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на спадщину за законом; довідкою Прислуцької сільської ради від 18.10.2013 р. за № 630; показами свідка - [PERSON] Тому дані відносини мають керуватися вимогами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім’ї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік в будинку № 19 по вул. Незалежності в с. Колосіївка Полонського району Хмельницької області, за таких обставин суд рахує за необхідне визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач 14 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених з урахуванням уточнених в судовому засіданні вимог вказав, що він є співвласником квартири [ADDRESS] та проживає у ньому разом з іншими співвласниками – дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] 07 грудня 2010 року після реєстрації шлюбу його дочки [PERSON] в дану квартиру був зареєстрований зять - [PERSON] Однак спільне життя не склалося і подружжя припинили спільне проживання з травня 2012 року. В цьому ж році був і розірваний між ними шлюб. На неодноразові звернення знятися з реєстрації добровільно, відповідач не реагує , хоча з червня 2012 року мешкає в місті Києві. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з’явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] з іншими співвласниками – дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON]П в якій зареєстровані та проживають. Це підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 03 червня 2002року, а також пропискою в домовій книзі. Відповідач в даній квартирі не проживає з травня 2012 року, оскільки його шлюб розірвано і він переїхав на постійне місце проживання до своєї матері в м. Київ. На неодноразові звернення позивача та інших співвласників знятися з реєстрації, відповідач обіцяв самостійно, однак вже на протязі року обіцянки не виконав. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач з травня 2012 року залишив їх квартиру і переїхав на постійне місце проживання до своєї матері в м. Київ. Дані обставини підтверджується поясненнями позивача, свідків, матеріалами справи, та доказами зібраними по даній справі в судовому засіданні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 27 липня 2003 року перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. В вересні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через неприязні стосунки побутового характеру, часті сварки, непорозуміння, призвели до втрати почуттів поваги та взаєморозуміння один до одного. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги пояснивши, що з липня 2013 року з відповідачем разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. В судовому засіданні відповідач проти позову не заперечувала, пояснила, що дійсно з липня 2013 року як подружжя не проживають, просить суд, шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на протязі останніх трьох місяців не підтримують шлюбних стосунків, спроб до примирення не приймали, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 10 травня 2003 року перебувають в зареєстрованому Великоберезнянською сільською радою Полонського району Хмельницької області шлюбі. Від даного шлюбу мають одного неповнолітнього сина. В липні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через неприязні стосунки побутового характеру, часті сварки, непорозуміння, призвели до втрати почуттів поваги та взаєморозуміння один до одного. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги пояснивши, що на протязі останніх трьох місяців з відповідачем разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. В судовому засіданні 01 жовтня 2013 року відповідач проти позову заперечував, просив надати строк для примирення. Після наданого судом строку для примирення, відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду судом справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на протязі останніх трьох місяців не підтримують шлюбних стосунків, спроб до примирення не приймали, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка 22 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених з урахуванням уточнених в судовому засіданні вимог вказала, що вона є власником житлового будинку №28 по вул. Боженка в смт. Понінка Полонського району та проживає у ньому. В даному будинку також зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON] На її неодноразові звернення знятися з реєстрації добровільно, не реагував. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з’явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. В судовому засіданні встановлено, що позивачка являється власником будинку № 28 по вул. Боженка в смт. Понінка Полонського району, в якому зареєстрована та проживає. Це підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 03 березня 2003 року, а також пропискою в домовій книзі та паспорті позивачки. Відповідач в даному житловому будинку не проживає з 2008 року, оскільки переїхав на постійне місце проживання до Вінницької області. На неодноразові звернення позивачки знятися з реєстрації відповідач не реагує. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає з 2008 року, оскільки переїхав жити до своєї дружини в іншу область, до будинку не навідується. Дані обставини підтверджується поясненнями представника позивачки, свідків, матеріалами справи та доказами, зібраними по даній справі в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

В грудні місяці 2013 року позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами зазначивши ,що 13 жовтня 2009 року померла його мати:-[PERSON] , яка постійно проживала в [INFO] та після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно . Позивач ,який являється спадкоємцем за заповітом прийняв спадщину, оскільки в шести місячний термін з дня її відкриття , подав до нотаріальної контори заяву про її прийняття але не може нотаріально оформити спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства,оскільки на спадкове житло відсутні правоустановчі документи та через наявний з відповідачем спір по питанню поділу спадщини, що і змусило його звернутись до суду з даними позовними вимогами,просить суд розглянути справу без його участі і здійснення фіксації судового засідання та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника - не надіслав ,подав в адресу суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Суд,дослідивши у відповідності до частини 2 ст.197 ЦПК України матеріали цивільної справи вважає ,що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Диспозицією ст.ст.1235 ,1268-1270 ЦК України визначено право на спадкування майна за заповітом ,порядок та строки прийняття спадщини. В даному ж випадку змістом наявних в матеріалах справи- свідоцтва про смерть серії 1-СР № 124776 від 14.10. 2009 року , підтверджено факт відкриття спадщини ,а згідно змісту державного акту серії ЧР 19-29-018 від 15.07.1996 року та довідок за підписом сільського голови № 6928 та №6930 від 12.12.2013 року, підтверджено наявність в спадкодавця на праві приватної власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею-0.25 га. та житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Ватутіна № 15 в смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області. Нескасованим на час розгляду справи заповітом від 22.01.2000 року ,зареєстрованого в реєстрі за № 164 ,підтверджено право позивача на спадкування належного спадкодавцю майна.Позивач прийняв спадщину ,а відповідач по справі погодився з заявленим позовом. Інших спадкоємців судом не встановлено тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання дітей – сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] народження та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, був повідомлений про явку належним чином, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 29 червня 1996 р. в Дніпровському ВРАЦС м. Дніпродзержинська сторони зареєстрували шлюб. 8 січня 2000 р. у них народився син [PERSON], 6 квітня 2007 р. – народилася донька [PERSON]. Батьком дітей у свідоцтві про їх народження вказаний відповідач. На утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не робить. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач 06 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2011 року. Від сумісного подружнього життя спільних дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 1013 /а.с.6/ Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач 14 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1996 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2010 року. Позивач у судове засідання не з`явився про день і час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1996 року. Шлюб зареєстрований у Кіровському міському Відділі реєстрації актів громадянського стану Калужскої області Російської Федерації, актовий запис за № 76 /а.с.4/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2010 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

4 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Шилівської міської ради, [PERSON] про визнання права власності. У якості обґрунтування Позивач посилається на те, що відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року N 62/2001, з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

24 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Шилівської міської ради, [PERSON] про визнання права власності. У якості обґрунтування Позивач посилається на те, що відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року N 62/2001, з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 24.11.2007 року у відділі РАЦС Ленінського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 837. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з травня 2011 року, у зв'язку із різними поглядами на життя, різними характерами, відсутністю взаєморозуміння та довіри. Майнового спору між ними не має, примирення не можливе, тому просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні 19.09.2013 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. В подальшому у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, при цьому наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні 19.09.2013 року позовні вимоги не визнав, та зазначив, що між ними ще можливе примирення, у зв'язку із чим просив надати їм строк для примирення. В наступні судові засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, при цьому зазначив, що за наданий судом строк для примирення вони не примирились, у зв'язку із чим не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Так, судом встановлено, що 24 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Ленінського РУЮ у м. Донецька, про що було зроблено актовий запис № 837, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про її народження від 13.01.2009 р. (а.с.8). Судом також встановлено, що сторони разом не мешкають та не підтримують шлюбні відносини тривалий час, між ними втрачено почуття любові та поваги. Таким чином, суд приходить до висновків про те, що шлюб сторін розпався, збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Крім того, судом був наданий сторонам строк на примирення тривалістю два місяці, проте за цей строк сторони не примирились, у зв'язку з чим суд приходить до висновків, про необхідність задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved