Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 19.10.2012 року внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що виникла з вини [PERSON], котра перебувала у трудових відносинах з відповідачем, було пошкоджено його власний автомобіль марки "Шкода - супер Б" державний номер [NUMBER]. Пошкодженням автомобіля йому була завдана матеріальна шкода в сумі 35 744 грн. 46 коп. Крім того, він сплатив 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, яким визначено суму понесеної ним матеріальної шкоди; поніс додаткові витрати по транспортуванню автомобіля з місця ДТП до місця зберігання та від місця зберігання до місця проведення капітального ремонту на загальну суму 600 грн.; провів заправку рідиною системи кондиціювання та системи охолодження двигуна на суму 700 грн. Загальна сума завданої йому матеріальної шкоди становить 37 044 грн.46 коп. Крім того вказав, що внаслідок ДТП йому була заподіяна моральна шкода, так як: було пошкоджено його власність, він змушений був витрачати кошти з сімейного бюджету та ремонт автомобіля; ні він ні члени його сім"ї не могли використовувати автомобіль за призначенням, що потягло незручності в пересуванні; виникли проблеми з роботою,так як від деяких справ він змушений був відмовитись, що в свою чергу зменшило розмір отриманого ним доходу; керівник відповідача звинувачував його в умисному вчиненні ДТП, що вплинуло на його психолого - емоційний стан. Моральну шкоду оцінює в 5 000 грн. Тому позивач просив стягнути з комунальної установи "Коростенський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці Житомирської області", з яким [PERSON] перебувала у трудових відносинах, на його користь матеріальну шкоду, завдану пошкодження транспортного засобу в сумі 37 044 грн. 46 коп., витрати за виготовлення звіту в сумі 650 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також судові витрати в сумі 426 грн. 94 коп. В суді позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові. Представники відповідача Шишук Я.О. та Вержанський В.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з тих підстав, що підприємство не винне у заподіянні шкоди. Представник відповідача Шишук Я.О. вказав, що на його думку, винним в ДТП є позивач, а не [PERSON], обставини ДТП належним чином не розслідувані, а тому збитки, завдані ДТП, позивачу відшкодуванню не підлягають. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] позов не визнала, будь - яких пояснень з цього приводу не надала. Прокурор вважав, що позов задоволенню не підлягає. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третю особу, думку прокурора, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.10.2012 року близько 16 години 30 хвилин по вул. Котовського в м. Коростені Житомирської області [PERSON] під час випасання худоби, не здійснила достатній нагляд за нею, внаслідок чого корова відокремилась від стада, вибігла на дорогу та здійснила зіткнення з автомобілем марки "Шкода супер Б" державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобіль марки "Шкода супер Б" державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що стверджується протоколом огляду транспортного засобу ( а.с. 18-19). Винною у вчиненні даної ДТП є [PERSON], що стверджується постановою Коростенського міськрайонного суду від 30.01.2013 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (копія постанови а.с. 8). Вказана постанова набрала законної сили, постановою Апеляційного суду Житомирської області від 07.03.2013 року залишена без змін. Позивач є власником автомобіля "Шкода супер Б" державний номер [NUMBER], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Винуватець ДТП [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах ( довідка а.с.9). Відповідно до вимог ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов"язків. Згідно звіту про визначення матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження при ДТП № 15 від 11.03.2013 року (а.с.12 - 17), власникові автомобіля "Шкода супер Б" державний номер [NUMBER] [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду на суму 35 744 грн. 46 коп. Крім того, позивач поніс витрати по транспортуванню автомобіля з місця ДТП до місця зберігання та від місця зберігання до місця проведення капітального ремонту автомобіля на загальну суму 600 грн. ( квитанції до прибуткового касового ордера № 19/10-2 від 19.10.20012 року та 11-03/13 від 11.03.2013 року а.с. 22). Позивачем після ремонту автомобіля була проведена заправка рідиною системи кондиціювання та системи охолодження двигуна на суму 700 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 09.04.2013 року а.с. 22). Таким чином, загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 37 044 грн.46 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, надані позивачем на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди (звіт про визначення матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження при ДТП № 15 від 11.03.2013 року та квитанції до прибуткових касових ордерів), в розумінні вимог ч. 1 ст. 64 ЦПК України, є належними та допустимими доказами. Представники відповідача, заперечуючи позов, не надали будь - яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Прокурор, заперечуючи розмір шкоди, не надав суду жодних доказів які б спростовували дані звіту про визначення матеріального збитку та дані квитанцій. Клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи на предмет визначення розміру шкоди ніхто з учасників судового розгляду не заявляв. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи автомобіль позивача відремонтовано. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В зв"язку з цим пояснення представників відповідача про те, що [PERSON] не винна у вчиненні ДТП, суд відкидає. Пояснення представників відповідача про те, що у вчиненні ДТП винен позивач, спростовуються даними постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, будь - яких доказів, що свідчили б про порушення позивачем Правил дорожнього руху, відповідачем не надано. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в сумі 37 044 грн. 46 коп. підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( майнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами) визначено, що за моральну ( немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов"язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Суд вважає, що позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, так як внаслідок ДТП було пошкоджено майно позивача, він певний час не міг його використовувати за призначенням, що потягло для нього незручності та в зв"язку з цим позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, був порушений звичний для нього спосіб життя, через що він зазнав душевних страждань. Однак, суд вважає, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 500 грн. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає що вищевказана сума достатня для покриття завданих [PERSON] моральних страждань. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при подачі позову по квитанції № ПН278589 від 25.05.2013 року судовий збір в сумі 426 грн. 94 коп.. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір недоплаченого судового збору становить 172 грн. 90 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь вартості виготовлення звіту про визначення розміру матеріального збитку в сумі 650 грн. ,задоволенню не підлягають, так як дані витрати не є судовими витратами, в розумінні вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України.

Outcome: partial