Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення грошових коштів з відповідача, посилаючись на те, що в липні 2012 р. він позичив відповідачу 50000,00 гривень, які останній зобов'язався повернути до 01.07.2013 року, про що надав йому розписку. Як зазначає позивач, після спливу встановленого терміну грошові кошти відповідач не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється, а тому просить стягнути з відповідача суму боргу та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України та враховуючи згоду представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в липні 2012 р. [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 50000,00 гривень, які останній зобов'язався повернути до 01.07.2013 року, про що надав йому розписку (а.с. 2). Після спливу встановленого розпискою терміну грошові кошти відповідач не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється, від зустрічі з позивачем відмовляється. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 50000,00 заборгованості за договором позики. Згідно статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 500 гривень судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved