Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

У вересні 2011 року ПАТ [PERSON] [PERSON] (далі - [PERSON]) звернулося в суд з уточненим в подальшому позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №014/2291/82/920 від 26.04.2007 року у сумі 1139468 грн. 18 коп., з яких 537749 грн. 02 коп. заборгованості по кредиту, в тому числі 320810 грн.04 коп. простроченої заборгованості, 30817 грн. 31 коп. заборгованості по відсотках та 570901 грн. 85 коп. пені. Під час розгляду справи позивач додатково уточнив позовні вимоги стосовно розміру заборгованості по даному кредитному договору і просив стягнути з відповідачів 1057069 грн. 39 коп., з яких 537749 грн. 02 коп. заборгованості по кредиту, в тому числі 320810 грн.04 коп. простроченої заборгованості, 30817 грн. 31 коп. заборгованості по відсотках та 488503 грн. 06 коп. пені, тобто фактично зменшив вимоги стосовно розміру пені за прострочення тіла кредиту з 570901 грн. 85 коп. до 488503 грн. 06 коп., і відповідно зменшив вимоги стосовно загального розміру заборгованості із 1139468 грн. 18 коп. до 1057069 грн. 39 коп. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що згідно зазначеного кредитного договору, укладеного між Банком та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в сумі 568125 грн. 00 коп. на придбання автомобіля зі сплатою 16,5 відсотків за користування кредитом, строком на 72 місяці до 25.04.2013 року. Поручителями по даному договору є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також з метою забезпечення виконання зобов'язання між відповідачем [PERSON] та Банком 26.04.2007 року було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач надав Банку в заставу належний йому на праві власності легковий автомобіль марки BMW X-5, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № шасі (кузова) 4USFE83587LY66775, реєстраційний номер [NUMBER] заставною вартістю 631250 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] допустив порушення умов кредитного договору, а саме п.п. 3.1.1, 5.2, 5.3 цього договору щодо обов'язку позичальника надавати документи про його фінансовий стан, створювати умови для збереження заставленого майна та щорічного надання його для огляду Банку, страхування предмета застави. Станом на 2 вересня 2011 року відповідач [PERSON] також допустив заборгованість по кредиту та відсотках, а тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі у розмірі згідно уточненого розрахунку заборгованості по кредитному договору. Посилається на те, що підставою для стягнення з відповідачів заборгованості є саме невиконання умов кредитного договору в частині ненадання документів про фінансовий стан позичальника, зокрема п. 5.2 договору, а також порушення умов договору застави в частині нездійснення заставодавцем належного зберігання предмета застави та його страхування. Зазначає, що той факт, що заборгованість по кредитному договору погашалася не тільки самим позичальником, а й іншими особами, не суперечить умовам кредитного договору та чинному законодавству. Відповідно до заяви про видачу коштів від 27.04.2007 року в сумі 568125 грн. 00 коп. та вимог п. 2.3. Інструкції про надання кредитів фізичним особам на придбання автомобілів за програмою "[PERSON] в кредит", яка діяла на час видачі кредитних коштів, грошові кошти були видані позичальникові [PERSON] готівкою шляхом перерахування їх з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № [NUMBER], тобто кредитні кошти [PERSON] видавалися шляхом безготівкового перерахування з позичкового рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], що зазначено у виписці по рахунку [NUMBER] станом на 27.04.2007 року в сумі 568125,00 грн. Тобто, грошові кошти були отримані [PERSON] після їх зарахування на належний останньому поточний рахунок [NUMBER]. З моменту перерахування коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок, відповідно до п. 4.1. кредитного договору, кредит вважається наданим і з цього моменту починається нарахування відсотків за користування кредитними коштами, незважаючи на те, чи були ці кошти в подальшому зняті з поточного рахунку. Причиною зазначення у заявці на видачу готівки призначення платежу "видача з рахунків за вкладами фізичних осіб" по символу касового обороту 55 є те, що кредитні кошти видаються з позичкового рахунку або готівкою, або шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. При надходженні коштів на поточний рахунок вказані кошти належать власнику рахунку та зняття цих коштів з поточного рахунку здійснюється за касовим символом 55 "видача з рахунків за вкладами фізичних осіб". Крім того, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що Банком при введенні даних в електронний кредитний договір стосовно позичальника [PERSON] було помилково введено № договору від 26.04.2007 року - 014/2291/73/920 замість № 014/2291/82/920 і в подальшому дана помилка була виправлена, електронний кредитний договір був приведений у відповідність до паперового договору, підписаного [PERSON] Тобто № кредитного договору 014/229/73/920 замінено на правильний № 014/2291/82/920 за цією ж датою від 26.04.2007 року. Що стосується графіка погашення заборгованості, який втрачено Банком, то з таким позичальник [PERSON] був ознайомлений і останній сплачував заборгованість по даному кредиту, починаючи з 31.05.2007 року по 01.11.2007 рік, проте в подальшому [PERSON] не виконував умови зазначеного кредитного договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечуючи отримання ним кредиту та його погашення. Пояснив суду, що автомобіль, кошти на придбання якого він мав намір отримати в кредит, був придбаний за інші кошти, а не за кредитні кошти Банку. Його представник в судовому засіданні проти позову також заперечує, посилаючись на те, що позивач не довів факт перерахування кредитних коштів в сумі 568125 грн. 00 коп. 27 квітня 2007 року з позичкового рахунку № [NUMBER] на поточний рахунок № [NUMBER]. Зазначає, що жодного графіка погашення заборгованості кредиту в якості додатку до спірного кредитного договору сторони не підписували, а тому вважає, що сторонами не досягнуто згоди щодо строків і дат погашення кредиту, варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. У зв'язку з цим вважає, що нарахування пені є безпідставним. Також посилається на те, що позивачем не надано доказів проведення ним щорічних перевірок фінансового стану позичальника та доказів щодо направлення вимог до відповідача про надання необхідних документів, невиконання відповідачем цих вимог, та недоведено факту недбалого ставлення до предмету застави та вибуття його із володіння відповідача [PERSON] Вказує, що спірний кредитний договір є неукладеним та суперечить вимогам Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах відповідача [PERSON] як представник за довіреністю, позов не визнала, стверджуючи, що ні вона, ні [PERSON] договір поруки не підписували. Про існування цього договору поруки їй стало відомо лише у 2008 році під час розгляду цивільної справи № 2-1486/2008 за позовом Банку до неї та цих же відповідачів, що і в даній справі про стягнення заборгованості. Будь-яких погашень спірної кредитної заборгованості вона не здійснювала. Також зазначає, що між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено два договори кредиту № 014/229/73/920 та № 014/2291/82/920, що встановлено рішенням Волочиського районного суду від 08.12.2010 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що договір поруки з Банком він не укладав та не підписував. В письмовому запереченні, надісланому на адресу суду, відповідач [PERSON] просить суд відмовити в позові в частині солідарного стягнення з нього як відповідача заборгованості по кредитному договору № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2012 року визнано недійсним договір поруки, що укладений в забезпечення даного кредитного договору між ним та Банком. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ч. 1 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом об'єктивно встановлено, що 24 квітня 2007 року відповідач [PERSON] звернувся до ВАТ [PERSON] [PERSON], правонаступником якого є ПАТ [PERSON] [PERSON] (далі - [PERSON]) з заявою-анкетою на отримання кредиту у сумі 631250 грн. 00 коп. строком на 72 місяця із відсотковою ставкою 16,5 на придбання автомобіля. 26 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2291/82/920, згідно якого останній отримав кредит в сумі 568125 грн. 00 коп. на придбання автомобіля зі сплатою 16,5 відсотків за користування кредитом, строком на 72 місяці до 25.04.2013 року. Між відповідачем [PERSON] та Банком 26.04.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язання було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач надав Банку в заставу належний йому на праві власності легковий автомобіль марки BMW X-5, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № шасі (кузова) 4USFE83587LY66775, реєстраційний номер [NUMBER] заставною вартістю 631250 грн. 00 коп. В той же день 26 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання кредитного договору між Банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/2291/82/920, згідно якого [PERSON] та [PERSON] як поручителі зобов'язувалися перед кредитором солідарно відповідати за виконання [PERSON] як позичальником по всіх його зобов'язаннях в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (п. 2.1 договору поруки). Згідно п. 4.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язувався відкрити позичальнику [PERSON] позичковий рахунок № [NUMBER] та надати йому кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення кредиту відповідно до п. 3.5 даного договору. Пунктом 5.2 цього ж кредитного договору передбачено, що позичальник [PERSON] зобов'язувався щорічно при проведенні кредитором перевірок фінансового стану позичальника надавати Банку всі необхідні документи та не чинити ніяких перешкод при здійсненні цих перевірок. Пунктом 9.1 кредитного договору сторонами погоджено відповідальність сторін, а саме визначено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених змістом цього договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в договорі. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 договору застави транспортного засобу від 26.04.2007 року, заставодавець [PERSON] зобов'язаний застрахувати предмет застави в повній сумі кредиту та відсотків по ній на випадок його втрати або загибелі на користь Банку за власний рахунок на весь строк дії кредитного договору, а також забезпечити цілісність заставленого майна та створити належні умови для його зберігання та експлуатації. Встановлено, що предмет застави вибув із володіння [PERSON] та місце знаходження його встановити неможливо, тому суд вважає, що [PERSON] обгрунтовано звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості по зазначеному кредитному договору (а.с. 164-167 т. 2). Станом на 02.09.2011 року заборгованість по кредитному договору № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року становить: 537749 грн. 02 коп. заборгованості по кредиту, в тому числі 320810 грн.04 коп. простороченої заборгованості, 30817 грн. 31 коп. заборгованості по відсотках, 488503 грн. 06 коп. пені, а всього 1057069 грн. 39 коп. Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Встановлено, що Банком 02.11.2011 року на адресу відповідачів направлялися листи-повідомлення про дострокове погашення заборгованості по кредиту, які ними були отримані (а.с. 74, 81 т. 1). Наведені обставини підтверджуються кредитним договором № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року, договором поруки № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року, договором застави транспортного засобу 26.04.2007 року, договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 240/02-0301 від 27.04.2007 року, полісом № ВА 4630091 від 27.04.2007 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додатковим договором до договору застави транспортного засобу від 11.02.2008 року, випискою про рух коштів по рахунках, відкритих для обслуговування кредитного договору № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року, розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 02.09.2011 року, постановою державного виконавця ДВС Волочиського районного управління юстиції від 01.09.2008 року про оголошення розшуку заставного майна, листами управління Державтоінспекції УМВС України в Хмельницькій області від 23.12.2008 року №№ 2/14703, 5/56-14701, актом державного виконавця ДВС Волочиського районного управління юстиції від 14.05.2009 року. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим [PERSON] вправі ставити вимоги до нього та до поручителів [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, розмір якої визначено Банком і не оспорюється відповідачами. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності та

Outcome: partial