Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка зазначила, що від їхнього з відповідачем шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час їх дочка є повнолітньою та навчається на стаціонарній формі навчання у Львівському національному університеті ім. Івана Франка на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач, який є її батьком, не виконує свого обов'язку стосовно її матеріального утримання, проживає окремо та коштів на її утримання не надає. А тому вона звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення дитиною навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримав, просив суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти (матеріальну допомогу) на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, заяви про перенесення справи чи розгляд справи у його відсутності сторона відповідача суду не подала. Однак, в судових засіданнях по розгляду зазначеної справи відповідач зазначений позов не визнав в цілому, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі з тих підстав, що він немає матеріальної змоги надавати таку матеріальну допомогу дитини у зв»язку із її навчанням. В обґрунтування заперечень проти позову послався на те, що на його утриманні є ще двоє малолітніх дітей, - одна дитина його теперішньої дружини і друга малолітня дитина - [PERSON], - його спільна із теперішньою дружиною дитина. Також зазначив, що його син [PERSON] хворіє із народження, у зв»язку з чим переніс хірургічні операції, потребує постійного медикаментозного лікування, у зв»язку з чим він як батько несе витрати на його лікування в розмірі біля 120,00 гривень щоденно. Поряд з цим факту батьківства не заперечив, визнав, що він є фізично здоровою особою, має у власності нерухоме майно (житловий будинок) та автомобіль, має джерело доходу - виконує будівельні роботи та роботи по монтуванню натяжних стель, де його середньомісячний заробіток складає біля 1500,00 - 2000,00 гривень. Розмір витрат, які несе сторона позивача у зв»язку із навчання дитини відповідач фактично не оспорив. Суд, взявши до уваги пояснення представника сторони позивачки та відповідача, дослідивши подані суду докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 61 ЦПК України, підстави звільнення від доказування - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ст.ст.198,199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати; …якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст..ст.200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено наступні факти та обставини. Позивачка [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою і продовжує навчатися на денній (платній) формі навчання у Львівському національному університеті ім. Івана Франка. У зв»язку з чим позивачка несе витрати, пов'язані із таким навчанням повнолітньої дитини - оплата вартості навчання - 6 960,00 грн. щорічно; оплата за проживання в гуртожитку - 1 200,00 гривень щорічно; проїзд до місця навчання у м. Львів та повернення до постійного місця проживання в м.Бережани Тернопільської області - вартість квитка на автобус в одну сторону 42,54 грн. - 340,32 грн. щомісячно протягом 8-ми місяців на рік; витрати на харчування, яке дитина потребує як посилене у зв»язку із захворюванням селезінки - близько 1 000,00 грн. в місяць; на одяг та побутові потреби - біля 500,00 грн. щомісячно. Стипендії та будь-якого іншого джерела доходу дитина немає, оскільки навчання є платним та стаціонарним. У зв»язку із такими обставинами повнолітня дитина потребує щомісячної матеріальної допомоги батьків до закінчення нею навчання або до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні розмір згаданих витрат пов'язаних із навчанням повнолітньої дитини стороною відповідача не оспорено та фактично визнано. Також, стороною відповідача визнано той факт, що він не надає своїй повнолітній доньці матеріальної допомоги у зв»язку із її навчанням. Судом також встановлено і стороною відповідача не заперечено, що другий з батьків - позивачка, як мати, в повному обсязі надає таку матеріальну допомогу дитині і фактично одноособово несе батьківські обов'язки обох батьків. Зазначену обставину суд вважає не справедливою стосовно позивачки як матері. Поряд з цим, в суді не заперечено та визнано стороною позивача, той факт, що у відповідача на утриманні є малолітня дитина, яка страждає на важку хворобу, потребує постійного лікування, у зв»язку з чим відповідач несе значні грошові витрати. Однак, суд не вважає доведеним в судовому засіданні належними та допустимими доказами розмір таких витрат відповідача на лікування дитини - 120,00 грн. щоденно. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, яка має у власності нерухоме майно, фактично має постійне джерело доходу. Із зазначених підстав судом не приймаються, як підтверджені належними та допустимим доказами твердження відповідача про неспроможність надавати дитині матеріальну допомогу на навчання взагалі. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши досліджені в судовому докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог. Як вважає суд, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем, як батьком повнолітній доньці, яка продовжує навчання дійсно є обмеженою. При визначенні спроможного та справедливого для відповідача розміру такої допомоги судом враховується матеріальний стан відповідача, наявність на його утриманні хворої малолітньої дитини та витрат відповідача на лікування хворої дитини. А тому, з врахуванням всіх встановлених у справі обставин, суд вважає за достатнє визначити до стягнення з відповідача матеріальну допомогу для повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 400,00 гривень щомісячно. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати;…. якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В судовому засіданні встановлено, що позивачкою по справі сплачено 75 ( сімдесят п'ять) гривень на оплату публікації оголошення про виклик до суду відповідача, що є судовими витратами. А тому такі витрати позивачки також підлягають до стягнення з відповідача на її (позивачки) користь. На підставі наведеного,

Outcome: partial