Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із вказаною заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], а саме будинку [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO], після чого залишилось спадкове майно, що складається із вище вказаного будинку, де вона залишилась проживати і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] за місцем відкриття спадщини спадкова справа не відкривалась, оскільки ніхто зі спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався. У 2013 році заявник звернулася до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину, у видачі якого їй було відмовлено, відмова була мотивована тим, що вона не надала достатньо доказів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку фактичного прийняття нею спадщини. На підставі наведеного, [PERSON] змушена звернутися до суду та просить встановити факт прийняття нею спадщини. Заявник до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що підтримує вимоги своєї заяви і просить їх задовольнити повністю Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначає, що підтримує заявлені [PERSON] вимоги. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові пояснення заявника, вислухавши покази свідків, з'ясуваши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, дійшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 15, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], копія якого долучена до матеріалів справи. Після чого відкрилась спадщина, до якої входить будинок [ADDRESS] і в якому залишилась проживати [PERSON], яка одноособово володіє та користується ним. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого матері, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника, однак вона не може оформити спадщину тому, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не звернулася із заявою про прийняття спадщини. Але протягом шестимісячного строку після смерті матері вона вступила у володіння спадковим майном, здійснивши дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, зокрема: фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої матері. Продовжувала проживати у спільному їхньому будинку, доглядати за ним та садком, обробляти город. Інші спадкоємці, зокрема заінтересована особа, також не зверталися із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Задовольняючи заяву про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття, суд виходив з наступного. Згідно із пунктом 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом N 296/5 Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, що оформлюється нотаріусом. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.12.2013р. № 2301, спадкова справа не заводилась відносно Спадкодавця [PERSON], що фактично означає, що до нотаріуса за місцем відкриття спадщини не звертались ані заявник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ані будь-хто інший із спадкоємців. Згідно із пунктом 4.10 Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для оформлення свідоцтва спадкоємці мають подати нотаріусу всі необхідні документи. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Підтвердженням того, що спадкоємець проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відмітка про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем. Згідно із пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлені фактичні обставини даної справи та досліджені належні письмові докази у їх сукупності, а тому суд дійшов до висновку, що наявні законні підстави для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], яка складається з будинку [ADDRESS]. Відповідно до 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини заявником. Встановлення факту прийняття спадщини має для заявника юридичне значення для виникнення спадкового права. Законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому з метою захисту майнових прав заявника даний факт потрібно встановити у судовому порядку.

Outcome: approved