Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2007 року відповідач 12.11.2007 року отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.03.2013 року має заборгованість 26054,32 грн., яку позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх корить, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 260,54 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі на тих підставах, що викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 12.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, копія якого є у справі, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач станом на 30.03.2013 року має заборгованість у сумі 26054,32 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 26054,32 грн. Представник відповідача та відповідач заперечували проти суми заборгованості, проте жодними доказами ця сума заборгованості не була спростована. Однак, відповідач просить суд застосувати до даних позовних вимог позовну давність. Дана заява відповідача є обґрунтованою, оскільки відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається із позовних вимог, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, в підтвердження позивачем були надані «Умови та правила надання банківських послуг». Проте, згідно із позовної заяви, позивач посилається на неіснуючі пункти даних Умов, що було предметом розгляду в судовому засіданні і в подальшому представником позивача був наданий інший варіант Умов та правил надання банківських послуг. З урахуванням того, що жодна із редакцій Умов та правил надання банківських послуг не підписана відповідачем, представником відповідача не надано доказів того, з якою саме редакцією був ознайомлений відповідач, тому ці умови не можуть бути доказами в розумінні ст. 57-61 ЦПК України, оскільки носять односторонній характер. З урахуванням наведеного та в силу норм ст.ст. 215-216 ЦК України «Умови та правила надання банківських послуг» є нікчемними, а тому не можуть прийматися до уваги і за таких обставин суд бере до уваги лише Заяву позичальника. В заяві, яку підписав позичальник строк дії кредитного договору не встановлений. Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання. Як вбачається із розрахунку, який був наданий представником позивача, 30.12.2008 року виникла прострочена заборгованість, поточний щомісячний платіж не був внесений або був внесений не в повному об'ємі (а.с. 55), в подальшому, виходячи із розрахунку та пояснень сторін у справі, відповідач в рахунок погашення кредиту жодної суми не вносив. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116чс13 та сформульованих правових позицій, які є обов'язковим для всіх судів України, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами, починається стосовно окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Відтак, саме з 30.12.2008 року у позивача виникло право пред'явлення вимоги до суду, і яким позивач міг скористатися протягом трьох років, але позивач звернувся із позовом 14.05.2013 року. Відповідно до 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, судом встановлено, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду, клопотання про поновлення цього строку він не заявляв, відповідач заявив клопотання про застосування до правовідносин, які є предметом даного позову, позовної давності. Отже, позовні вимоги заявлені позивачем після спливу строку, у межах якого він мав можливість звернутися до суду з таким позовом, а тому в задоволенні позову суд вважає необхідним відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed