Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування, після смерті її чоловіка [PERSON], при цьому судом було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.06.1998 року [PERSON] був виданий Державний акт на право постійного користування землею серія ДП №000334 від 08.06.1998 року. Вказана земельна ділянка площею 1,54 га розташована на території [ADDRESS] Томаківська селищна рада. Дана земельна ділянка була надана на праві постійного користування землею [PERSON] для виробничої бази фермерського господарства. [INFO] помер [PERSON] ( землекористувач), голова - засновник селянського (фермерського) господарства [PERSON], яке засновано згідно з рішенням Томаківської районної Ради народних депутатів від 02 червня 1993 року №195/6. Позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06.02.1982 року. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, загальною площею 1,54 га, наданої для виробничої бази фермерського господарства, вид використання - для іншого сільськогосподарського призначення. Позивач також зазначає, що вона є спадкоємицею першої черги. В свій час вона звернулась до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу - [PERSON] за видачею на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка, на постійне користування вищезгаданою земельною ділянкою. Але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що поданий нею пакет документів, не містить повних відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з відомостями про право постійного користування (користувача). Позивач зазначає, що вона має намір продовжити діяльність селянського (фермерського) господарства [PERSON] та користування землею, але через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не може оформити спадщину, оскільки виникли відповідні формальні неточності відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Крім того, вона вступила у спадщину після смерті свого чоловіка шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на інше спадкове майно. СФГ Скорук А.В. продовжує діяльність, нею сплачуються всі необхідні внески по податку, обробляється земля. Позивач вважає, що спірна земельна ділянка являється матеріальною основою фермерського господарства, оскільки була надана її чоловіку саме для виробничої бази фермерського господарства, яка успадкована нею, тому до неї, як до спадкоємиці першої черги за законом, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право користування земельною ділянкою, яка входить до складу спадщини. Вказане право постійного користування землею не припинялось і після смерті її чоловіка. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 визначено, що використання терміну «набувають», що означає, «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь» після набрання чинності статтею 92 ЗК України свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року. Позивач вважає, що спадкодавець набув право користування земельною ділянкою наданої для виробничої бази фермерського господарства, загальною площею 1,54 га., а значить відповідно до вимог ст.1216,1218 ЦК України таке право перейшло до неї. Прогалина у законодавстві щодо неврегульованості питання спадкування права постійного користування земельною ділянкою осіб, які правомірно набули такого права на підставі діючого на час набуття законодавства, не може бути перешкодою до захисту права спадкоємців таких осіб та їх права успадковувати всі належні і не припинені права спадкодавця. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його невизнання, порушення чи оспорювання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначили, що проти позовних вимог не заперечують. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у справі з 06.02.1982 року перебувала у шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 06.02.1982 року, виданим відділом РАГС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 14 від 06.02.1982 року. [INFO] [PERSON] ( землекористувач), який є головою - засновником селянського (фермерського) господарства [PERSON], заснованого згідно з рішенням Томаківської районної Ради народних депутатів від 02 червня 1993 року №195/6, помер. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 05 грудня 2012 року, виданим відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції, про що в складено актовий запис № 128 від 05.12.2012 року. Судом також встановлено, що після смерті чоловіка позивачки - [PERSON] відкрилася спадщина, в т.ч. на земельну ділянку, загальною площею 1,54 га, наданої для виробничої бази фермерського господарства. З матеріалів справи вбачається, що кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки - 1225455100:03:002:0304, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для іншого сільськогосподарського призначення, форма власності - комунальна. З копії Державного акту на право постійного користування землею серія ДП №000334 вбачається, що вказаний Акт було видано 08.06.1998 року [PERSON] на підставі рішення Томаківської селищної Ради народних депутатів Томаківського району Дніпропетровської області від 22.05.1998 року № 55, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №129/334. Позивач у справі долучив до матеріалів справи технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS],виготовлену ТОВ «Експерт-Груп» на замовлення позивача у справі, в т.ч. додано копії технічних паспортів на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за вказаною адресою, а саме: адмін. будівля «А»; цех, зерносклад «У», «Ф»; вагова «Х»; цех «Я,Ю,Ш,Ц,Ч». Вказана технічна документація посвідчує право на користування земельною ділянкою. Позивач зверталась до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу - [PERSON] за видачею на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], на постійне користування вищезгаданою земельною ділянкою. Але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що окрім поданих документів необхідно подати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з відомостями про право постійного користування (користувача), що підтверджується письмовим роз'ясненням нотаріуса від 14.08.2013 р. № 249/01-16. З матеріалів справи також вбачається, що позивач у справі вступила у спадщину після смерті свого чоловіка та отримала свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що підтверджується наданою нотаріусом Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 35607756 від 01.11.2013 р. З письмового повідомлення нотаріуса від 01.11.2013 р. № 364/01-16, наданого на запит суду, вбачається, що заповіт від імені спадкодавця [PERSON] не посвідчувався та єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є [PERSON], а [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також є спадкоємцями за законом відмовились від прийняття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти померлого та той з подружжя хто його пережив. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.407 ЦК України та ч.2 ст.102-1 Земельного кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може передаватися у порядку спадкування. Відповідно до ч.3 ст.407 ЦК України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам. Разом з тим, вказана стаття не забороняє передавати право користування такою земельною ділянкою у порядку спадкування. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст.92 ЗК України від 25.10.2001 року в перелік суб'єктів права постійного користування земельною ділянкою не включені фізичні особи. Відповідно до п.6 Перехідних положень ЗК України в редакції від 20.04.2004 року громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 визнано ці положення неконституційними і тому норма п.6 Перехідних положень ЗК України втратила юридичну силу, а право постійного користування земельною ділянкою залишилося у фізичних осіб, незважаючи на вичерпний перелік, закріплений у ст.92 Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що спадкодавець, [PERSON] набув право постійного користування спірною земельною ділянкою наданої для виробничої бази фермерського господарства відповідно до діючого на час прийняття рішення (1998 року) законодавства, а саме ст. 51 Земельного кодексу України в редакції 1990 року. Відповідно до норм Земельного кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на час набуття спадкодавцем права постійного користування та норм діючого законодавства смерть особи користувача земельної ділянки не являється підставою припинення права користування земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду належні та допустимі докази, довела суду їх переконливість, а також довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладені обставини та ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців не претендує на спадщину, спадкових прав позивача ніхто не оспорює, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, оскільки спірна земельна ділянка являється матеріальною основою фермерського господарства [PERSON], заснованого спадкодавцем, діяльність фермерського господарства не припинена, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії ААБ № 683608 від 07.12.2012 року, в своїй діяльності воно продовжує використовувати спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, позивач бере активну участь в діяльності фермерського господарства, прийняла спадщину, а тому є підстави для визнання за нею права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved