Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Представники ОСББ "Башта на Давидова 12" звернулись з позовом до суду відповідно до якого, з врахуванням уточнених позовних вимог, просили суд постановити рішення згідно якого встановити нікчемність договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, що укладений 03.07.2003 р. між [PERSON] та ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» та усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядженням квартирою шляхом виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартир [NUMBER], в [ADDRESS]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що будинок [ADDRESS], забудовником якого виступало АТ ХК «Київміськбуд», побудовано на кошти інвесторів, які увійшли до складу ОСББ «Башта на Давидова,12». Згідно акту приймання-передачі житлового будинку по [ADDRESS], від 08.08.2005 року ОСББ «Башта на Давидова, 12» прийняла на свій баланс з балансу АТ ХК «Київміськбуд» будинок [ADDRESS]. Крім того, актом № 1/208 від 09.06.2006 року ОСББ «Башта на Давидова, 12» прийняла на свій баланс з балансу АТ ХК «Київміськбуд» три квартири [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] для службових потреб. Також позивач зазначає, що відповідачка [PERSON] ніколи не перебувала у трудових відносинах з ОСББ «Башта на Давидова, 12», не має договірних відносин саме з ОСББ «Башта на Давидова 12» по утриманню будинку та прибудинкової території та найму квартири [NUMBER], по [ADDRESS], в якій вона та члени її родини постійно проживають, крім того не вносила кошти на інвестування ( будівництво) спірної квартири. В порушення вимог чинного законодавства 3.07.2003 р. між ДП "Екос" АТ ХК "Київміськбуд" та [PERSON] було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на підставі зазначеного договору сім'я відповідача стала проживати у спірній квартирі. Враховуючи те, що ДП "Екос" АТ ХК "Київміськбуд" на той час ( 2003 р.) здійснювало лише тимчасове обслуговування з експлуатації житлового будинку на підставі наказу від 13.03.2003 р. №60, договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 03.07.2003 р. був укладений з порушенням положень, визначених Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, а також вказаний договір порушує права позивача, як власника будинку. В ході судового розгляду представники позивача підтримали позов в повному обсязі та наполягали на його задоволенні, виклавши обставини, що зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], що також в ході судового розгляду представляла інтереси інших відповідачів категорично заперечувала щодо задоволення позову, надавши до суду свої письмові заперечення, мотивувавши невизнання позову тим, що фактично вказаний спір вже було вирішено між сторонами та з даного приводу винесено судове рішення, відповідно до якого позивачу було відмовлено в виселені сім»ї відповідача зі спірної квартири, а також те, що позивач не може буди позиватися зі вказаними позовними вимогами, крім того відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Кєва від 23.08.2011 р. за нею ( [PERSON]) було визнано право користування на квартиру[NUMBER] у буд.[ADDRESS] та зобов»язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер на квартиру [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення Дніпровською районної в м.Києві державною адміністрацією було видано ордер №013349 від 17 січня 2013 р. [PERSON] на право зайняття житлового приміщення, а саме кВ.[NUMBER], розташованої в буд.[ADDRESS]. Представники ДП "Екос" АТ ХК "Київміськбуд" та Служби у справах дітей Дніпровської РДА у м. Києві в зал судового засідання не з'явилися, хоча сповіщались належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи з додатками встановив наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Судом встановлено, що будинок, розташований по [ADDRESS], забудовником якого є АТ ХК «Київміськбуд», побудовано на кошти інвесторів, які увійшли до складу ОСББ «Башта на Давидова, 12». Як убачається з Переліку інвесторів, за кошти яких АТ ХК «Київміськбуд» збудовано будинок за адресою: [ADDRESS], квартира [NUMBER] віднесена до переліку службових квартир. Згідно Розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації у м. Києві від 26.12.2002 року № 370 призначено та затверджено склад державної приймальної комісії, якою 27.12.2002 року складено акт № 371 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, яким введено в експлуатацію будинок [ADDRESS]. 03.07.2003 року ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» в особі генерального директора Кучеренка М.А., уповноважив ЖУ «Західне» ДП «Ексос», в особі начальника ЖУ Тимошенка І.В., укласти з [PERSON], як власником квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS], загальною площею 71,64 кв.м, договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України власниками квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об'єднання власників квартир (житла). Таке об'єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об'єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання створюються для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна. Основною діяльністю об'єднання є здійснення функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання. Так, Дніпровська районна державна адміністрація у м. Києві 02.03.2005 року здійснила реєстрацію юридичної особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башта на Давидова, 12», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 № 324082. Згідно акту приймання-передачі житлового будинку по [ADDRESS] від 08.08.2005 року ОСББ «Башта на Давидова, 12» прийняла на свій баланс з балансу АТ ХК «Київміськбуд» будинок [ADDRESS]. Згідно акту № 1/208 від 09.06.2006 року ОСББ «Башта на Давидова, 12» прийняла на свій баланс з балансу АТ ХК «Київміськбуд» три квартири [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що передбачені для службових потреб. На запит ОСББ «Башта на Давидова, 12» листом № 50538 від 26.11.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна повідомлено про відсутність реєстрації права власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками процесу, що сім'я відповідачів постійно проживає у спірній квартирі [NUMBER], несе витрати по її утриманню та відповідачі зареєстровані у спірній квартирі. Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23.08.2011 р. за [PERSON] було визнано право користування на квартиру [NUMBER] у будинку [ADDRESS] та зобов'язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер на квартиру [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України,обставини, що були встановлені судовим рішенням повторному доказуванню не підлягають. 17 січня 2013 р. відповідачу [PERSON] та на її сім»ю з 4 - х осіб Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацію видано ордер №013349 на право зайняття житлового приміщення, а саме кв.[NUMBER], розташованої в буд.[ADDRESS]. На час розгляду справи вказаний ордер, у відповідності до вимог статті 59 ЖК України не був визнаний недійсним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Також статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За нормою частини другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику. Крім того, судом встановлено, що квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] не зареєстрована на праві власності за позивачем, що підтверджено сторонами під час судового розгляду справи. Підстави виселення громадян визначені статтею 116 ЖК України , відповідно до якої слідує, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як було встановлено в ході судового розгляду, що відповідачі користуються, проживають у спірній квартирі [NUMBER] на підставі ордера №013349 та підстав для їх виселення, визначених статтями 116,117 ЖК України сторона позивача до суду не надала. Крім того позивачем не надано до суду в обґрунтування позовних вимог щодо визнання нікчемності договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, що укладений 03.07.2003 р. між [PERSON] та ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» . Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed