Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В підтвердження позовних вимог вказав, що 10.08.2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» укладено угоду №372321 з Додатками №1-3 про надання послуг системи Авто Так по придбанню автомобіля. Відповідно до статті 2 Даної Угоди АВТО ПРОСТО є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів Учасниками через систему Авто Так. Згідно статті 4 Даної Угоди учасник має право розірвати Угоду до моменту отримання Автомобіля та зобов'язується виконати зобов'язання, передбачені цією Угодою. Відповідно до п.13.1 Додатку №2 учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки Чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень, викладених у статті 13 Додатку №2. Згідно п.13.9 Додатку №2 , якщо учасник сплатив Повні внески до включення його Угоди до групи, ці внески підлягають поверненню в такому - ж розмірі, в якому були сплачені, протягом 15 банківських днів після отримання письмової заяви та банківських реквізитів від учасника. 02.11.2011 року позивач направив відповідачеві лист про розірвання Угоди та повернення 82222,92 грн. сплачених внесків і отримав відповідь, що поверненню підлягають тільки Чисті внески, розмір яких розраховується відповідно до поточної ціни Автомобіля, дійсної в місяці, коли Учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням Відступного за відмову від Угоди в розмірі 2 (двох) Цілих Чистих внесків. Сума коштів, що підлягає поверненню за Угодою №372321, становить 44471,55 грн. Вважає, що при укладенні Угоди 10.08.2011 року з додатками №1-3, відповідач ввів його в оману, не проінформувавши, як споживача фінансових послуг, які кошти буде повернуто при розірванні Угоди за його ініціативою, умови Угоди є несправедливими, оскільки суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням наведеного, просив визнати нікчемною угоду №372321 від 10 серпня 2011 року, укладену між сторонами, та зобов'язати відповідача повернути кошти в сумі 82222,92 грн., внесені за угодою №372321 від 10 серпня 2011 року. У судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позовні вимоги зменшив, та просив визнати нікчемною угоду №372321 від 10 серпня 2011 року, укладену між сторонами, зобов'язати відповідача повернути 46141,63 грн. коштів за угодою №372321 від 10 серпня 2011 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до п.13.1 Додатку №2 учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки Чисті внески розмір яких розраховується відповідно до поточної ціни Автомобіля, дійсної в місяці, коли Учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням Відступного за відмову від Угоди в розмірі 2 (двох) Цілих Чистих внесків, сума коштів, що підлягала поверненню за Угодою №372321, становила 44471,55 грн., а тому просить відмовити в задоволенні позову. При укладенні Угоди позивач був ознайомлений щодо предмету, прав та обов'язків за Угодою, що засвідчив власним підписом. При цьому не заперечив, що кошти, які підлягають поверненню [PERSON], повернуті частково. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 10.08.2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» укладено угоду №372321 з Додатками №1-3 про надання послуг системи Авто Так по придбанню автомобіля (а.с.6-11). Відповідно до статті 2 Даної Угоди АВТО ПРОСТО є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів Учасниками через систему Авто Так. Згідно статті 4 Даної Угоди учасник має право розірвати Угоду до моменту отримання Автомобіля та зобов'язується виконати зобов'язання, передбачені цією Угодою. Відповідно до п.13.1 Додатку №2 учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки Чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень, викладених у статті 13 Додатку №2. На виконання умов Угоди, [PERSON] на час виникнення спору сплачено 82222,92 грн. (а.с.13-19). 02.11.2011 року позивач направив відповідачеві лист про розірвання Угоди та повернення 82222,92 грн. сплачених внесків і отримав відповідь, що поверненню підлягають тільки Чисті внески, розмір яких розраховується відповідно до поточної ціни Автомобіля, дійсної в місяці, коли Учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням Відступного за відмову від Угоди в розмірі 2 (двох) Цілих Чистих внесків. Сума коштів, що підлягає поверненню за Угодою №372321, становить 44471,55 грн. (а.с.20-21). Тов «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринкових фінансових послуг (а.с.54, 55). Згідно ст. 1 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком, або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Підставою для укладення спірного Договору було, те, що позивач мав намір придбати легковий автомобіль, а відповідач надавав послуги з його придбання. Відповідно до статті 2 Угоди № 372321 від 10.08.2011 року «АВТО ПРОСТО» є товариством що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів Учасниками через систему придбання у групах Авто Так. Згідно розділу 1 додатку №2 до Угоди, визначено терміни, погоджені сторонами, які використовуються в угоді та мають, зокрема, значення: графік внесків, повний внесок, цілий Чистий внесок, половинний чистий внесок, тощо. Проте, не містить визначення Чистих внесків, що підлягають поверненню в разі розірвання договору Учасником за власним бажанням, та визначення Відступного. За змістом статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав зазначених вимог, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Разом з тим установлено, що на час виникнення спору сплачено [PERSON] 82222,92 грн., а з урахуванням поточної ціни автомобіля, поверненню підлягало лише 44471,55 грн., що на думку суду свідчить про відсутність принципу добросовісності, та як його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача і доводить встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, чим відповідач ввів в оману позивача, не проінформувавши, як споживача фінансових послуг, яку суму коштів буде повернуто при розірванні Угоди за його ініціативою, чим замовчав існування обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, а тому Угода є нікчемною із застосуванням правових наслідків нікчемності правочину. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Суд, беручи до уваги вище наведене, вважає визнати нікчемною Угоду № 372231 від 10.08.2011 року, укладену між сторонами, та враховуючи частину коштів, які вже повернуті позивачеві в сумі 32077,10 грн., зобов'язати відповідача повернути 46141,63 грн. внесених коштів, у межах змінених позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 461,42 грн. суд покладає на відповідача.

Outcome: approved