overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02 листопада 2002 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який було зареєстровано відділом ДРАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 715. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Шлюб розпався у звязку з розбіжністю характерів та втратою почуття любові і поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливо. Позивач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, надала заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, надав заяву, згідно якої, позов визнає, просить розглядати справу у його відсутність. З сумісною заявою в порядку ст. 109 СК України про добровільне розірвання шлюбу подружжя не зверталося. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України, суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що сімя фактично розпалася, між подружжям було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач не бажає збереження сімї, її подальше сумісне життя з відповідачем неможливо у звязку з розбіжністю характерів. Шлюбні відносини між ними припинені, сумісне господарство не ведеться, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу не заперечував. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що сімя фактично розпалась, позивач наполягає на розірванні шлюбу, її подальше сумісне життя з відповідачем неможливо, а збереження шлюбу заперечує її інтересам, малолітня дитина залишається мешкати разом з позивачем, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та відповідно до ст. 4 Закону України Про власність, ст.ст. 48, 277 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст.ст. 150,158 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвала 02 вересня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач самоусунувся від виконання обовязку щодо виховання та матеріального утримання сина. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини і ухиляється від виконання своїх обовязків. А тому позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення його повноліття. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі пояснень позивача та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує згадану норму ст.180 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує сина одноособово, відповідач є працездатним, і має можливість сплачувати аліменти. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом з нею, знаходяться повністю на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з»явилась, але надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд, на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд визнав можливим розглядати справу заочно у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. 06 квітня 2009 року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що у виконкомі Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис. ( а.с.2) 29 вересня 2010 року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що у виконкомі Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис. ( а.с.2) Згідно довідки №140 від 14 червня 2013 року, виданої Богданівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] дійсно проживає за зареєстрованою адресою: вул.Михайлівська, 17, с.Богданівка, Прилуцького району, Чернігівської області, із синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с.4) Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки за змістом Сімейного кодексу України, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків. За змістом частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Сторони перебувають в юридичному шлюбі з 23 травня 2008 року від якого дітей не мають. Мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинено з травня 2012 року через несумісність характерів та різні погляди на життя, відновити спільне життя неможливо, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому просить розірвати їх шлюб. В судове засідання позивачка не з»явилась, але попередньо надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, та не повідомив про причини своєї неявки. Суд на підставі наявних у справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінено прізвище на Волик) виконкомом Дубогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №3. (а.с.4). Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню, оскільки між сторонами має місце стійкий розлад сімейних відносин, подружнє життя між сторонами припинено, а підстав для примирення між подружжям судом не було встановлено. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

25.04.2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом, з проханням: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від щомісячного доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2008 року, в якому у них народився син [PERSON] [INFO]. На даний час син мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, хоча і має таку можливість. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], договір про надання правової допомоги від 19.04.2013 року, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії 1-ОК № 103011 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а. с. 6). В судовому засіданні встановлено, що на даний час син проживає з позивачем в м. Бориспіль, Київської області, вул. Польова, 77-а. Крім того відповідач [PERSON] працює вантажником в ДПМА Бориспіль. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд прийшов до висновку, що відповідач, який є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а також повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Крім того згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня предявлення позову. Як вбачається з штампу отримання судом позовної заяви, позовна заява надійшла 25.04.2013 року. Таким чином аліменти підлягають стягненню з 25.04.2013 року. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

25.04.2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом, з проханням: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Німеччина на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 12 березня 2010 року, в якому у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Позивач з відповідачем проживають разом, однак останній час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та участі у виховані доньки не приймає хоча має таку можливість. У судове засідання сторони не зявились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії 1-ОК № 158332 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а. с. 6). В судовому засіданні встановлено, що на даний час син проживає з позивачем в м. Бориспіль, Київської області, вул. соцмістечко, 349, кв. 13. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд прийшов до висновку, що відповідач, який є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а також повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Крім того згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня предявлення позову. Як вбачається з штампу отримання судом позовної заяви, позовна заява надійшла 25.04.2013 року. Таким чином аліменти підлягають стягненню з 25.04.2013 року. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

14.03.2013 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її брата [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її брат є інвалідом першої групи з дитинства, безстроково, причиною інвалідності є захворювання на ДЦП з гемипорозом і внаслідок цього не обслуговує себе, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, потребує опіки, постійного стороннього догляду і допомоги. Тому просила визнати його недієздатним та призначити її опікуном над ним. Заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутність заяву підтримала. Представник органів опіки та піклування Волноваської міської ради також подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заяву визнав. Суд, вважає можливим розгляд справи у відсутності заявниці та представника органу опіки та піклування Волноваської міської ради. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з виписки із рішення ВКК від 10.06.1993 року, [PERSON] є інвалідом дитинства 1 групи з приводу ДЦП з гемипорозом, знаходиться на обліку в Волноваській ЦРЛ, постійно проходить курси лікування, що є наявною у справі. Згідно акту № 239-а, амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної обласним центром судово-психіатричної експертизи, що є наявною у справі, вбачається, що [PERSON] виявляє стійкий психіатричний розлад - розумова відсталість ступеня імбецильності (помірна розумова відсталість в редакції Міжнародної класифікації хвороб 10го перегляду) по психічному стану на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій на керувати ними. На підставі статті 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над ним опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Як встановлено судом заявниця є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці та свідоцтвом про укладення шлюбу, що є наявними у справі і на підставі рішення виконавчого комітету Волноваської міської ради, Донецької області № 29 від 06.03.2013 року не має висновків проти показань, а навпаки може виконувати обовязки піклувальника відносно [PERSON] У звязку з чим, суд вважає, що [PERSON] необхідно визнати недієздатним, встановивши над ним опіку та призначити заявницю його опікуном. На підставі ст.ст. 39,60,63 ЦК України, ст.ст. 236-241 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

19 квітня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 030.08.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки із відповідачем на сьогодення фактично припинені. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою просив шлюб розірвати. Відповідач також у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просила вирішувати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції від 20 серпня 2003 року, актовий запис № 617. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 29.09.1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської МУЮ за актовим записом № 286. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], яка на даний час повнолітня. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок розбіжностей в поглядах на життя, нехтуванням сімейними цінностями відповідачем. На протязі трьох років вони не підтримують шлюбних відносин, примирення неможливе, так як вона втратила до нього почуття поваги та любові. Відповідач проживає з іншою жінкою. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 29.09.1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської МУЮ за актовим записом № 286 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.09.1990 року ). Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], яка на даний час повнолітня. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок розбіжностей в поглядах на життя, нехтуванням сімейними цінностями відповідачем. На протязі трьох років вони не підтримують шлюбних відносин, примирення неможливе, так як вона втратила до нього почуття поваги та любові. Відповідач проживає з іншою жінкою. Отже, в судовому засіданні встановлено, що сім'я остаточно розпалася, а тому суд не вбачає заходів для її збереження.

Outcome: approved