Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-07 00:00:00

В березні 2013 року позивач, [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] в якому просила усунути перешкоди, які створює їй відповідач у користуванні та володінні квартирою №76, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд.82, встановивши порядок користування квартирою відповідно до розміру часток у власності кожного, при цьому просила передати відповідачу - жилу кімнату №6 площею 18,58 м2, позивачу - жилу кімнату №2 площею 13,65 м2 та балкон площею 0,63 м2, який знаходиться в кімнаті №2, службові та підсобні приміщення, а саме: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, залишити у спільному користуванні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що набувши 23.01.2012 року прав власності на 3/8 частини квартири №76, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд.82 позивач з дозволу відповідача перевезла до неї власні речі. Проте на сьогоднішній час користуватися своєю власністю не може, оскільки відповідач не пускає її до квартири. Позивач зазначає, що у звязку з протиправною поведінкою відповідача змушена нести додаткові витрати, повязані з орендою житла та переживати супутні незручності. Представник позивача підтримав позовні вимоги в судовому засіданні дав пояснення за їх суттю. Відповідач вимоги заперечив в повному обсязі. Зазначивши, що між ним та попереднім власником частки спірної квартири, якою сьогодні володіє позивач, існують неврегульовані фінансові зобовязання, за якими попередній власник, який приходиться йому сестрою, винний йому грошові кошти. Отримати заборговані кошти відповідач планує в серпні вересні 2013 року, після чого буде готовий та викупить у позивача належну йому частку у спірній квартирі. Оскільки не передбачає можливості проживанням в одній квартирі чужих один одному чоловіка та жінки, просить відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення присутніх осіб, допитавши свідків, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, квартира №76, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд.82 складається з двох жилих кімнат: №2 площею 13,65 м2 та №6 площею 18,58 м2, загальною жилою площею 32,23 м2. Спірна квартира належить на праві спільної сумісно власності [PERSON] та [PERSON] з розміром часток 5/8 та 3/8 відповідно. На сьогоднішній час позивач не може користується належною їй часткою. Відповідач не заперечує того, що ключі від квартири знаходяться тільки в нього, інші особи доступу до квартири не мають. Відповідально до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] до всього підтвердили той факт, що [PERSON] не допускає позивача до спірної квартири. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд визнає, що дії [PERSON] в частині створення [PERSON] перешкод в користуванні часткою її квартири, є протиправними. Відповідно до п.14 Постанову пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року 30.05.2008 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Зважаючи на те, що поділ спірної квартири між співвласниками в натурі не представляється за можливе, оскільки в результаті поділу неможливо отримати двох ізольованих приміщень, слід встановити порядок користування квартирою. При вирішенні питання про встановлення між позивачем та відповідачем порядку користування квартирою №76 в будинку №82 по вул. 40 років Радянської України в м. Запоріжжі суд виходив з наступного. Загальна житлова площа квартири складає 32,23 м2. Квартира з двох ізольованих жилих кімнат - кімнати №2 площею 13,65 м2 та кімнати №6 площею 18,58 м2. На належну позивачу частку в квартирі припадає 12,08 м2 жилої площі (32,23 м2:8x3 = 12,08м2), з огляду на це позивачу слід виділити меншу кімнату кімнату №2 площею 13,65 м2, службові та підсобні приміщення слід залишити у спільному користуванні співвласників. Відповідач свого бажання користуватися тією чи іншою кімнатою не оголосив. Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі, доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача. Позов за таких обставин підлягає задоволенню.

Outcome: approved