Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], яку вона прийняла фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, внаслідок чого вона просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Прийняти відмову [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], на користь [PERSON]. Визнати її, [PERSON], такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], визнавши за нею право власності на спадкове майно. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що 10 серпня 2013 року він придбав в неї житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS], за який він сплатив 120000 грн., на підтвердження чого [PERSON] надала йому розписку, документи на будинок та ключі від будинку. Посвідчити угоду купівлі-продажу спірного майна в нотаріальній конторі вони не мають змогу, оскільки [PERSON] не прийняла спадщину після смерті чоловіка та не зареєструвала своє право в відповідних державних органах, на підставі чого він просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], який відбувся 10 серпня 2013 року між [PERSON] та ним, [PERSON], визнавши за ним право власності на цей будинок. Позивач в судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, а також повністю визнає позовні вимоги, заявлені [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, не заперечують проти задоволення первісного позову в повному обсязі. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги та наполягав на їх повному задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Перевальської державної нотаріальної контори Луганської області, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, реєстраційної служби Перевальського районного управління юстиції у Луганської області, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що на законодавчому рівні не затверджено Порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, які були самочинно збудовані померлими особами за їх спадкоємцями. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримала. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до довідки державного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації від 12 листопада 2013 року право власності на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] /а.с.138/. Рішенням виконавчого комітету Перевальської міської ради № 164 від 11 жовтня 1984 року [PERSON] відведена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], для будівництва житлового будинку /а.с.16/. Дозволом Перевальського районного архітектора № 59 від 13 грудня 1984 року [PERSON] дозволено проведення будівельних робіт з будівництва житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] /а.с.21/. Рішенням виконавчого комітету Перевальської міської ради № 24 від 14 лютого 1989 року затверджено акти приймання індивідуального житлового будинку до експлуатації [PERSON] по [ADDRESS] /а.с.81-84/. Технічним паспортом на садибний /індивідуальний/ житловий будинок [ADDRESS] підтверджується, що за вказаною адресою був збудований житловий будинок з господарчими будівлями, який складається з: А-1 - житловий будинок /1988 року забудови/; а - сіни /1988р./; пд. - погріб /1988р./; вх. - вхідний ганок /1988р./; В - сарай /2007р./; Г - сарай /2007р./; Д - літній душ /2007р./; Е - навіс /2007р./; Б - вхід в погріб /1988р./; 1 - 4 - огорожа. При цьому власником зазначений [PERSON] /а.с.22-27/. Відповідно до висновку про технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку від 25 вересня 2013 року, в процесі обстеження житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] Луганської області встановлено наступне: кладка зовнішніх несучих стін знаходиться в задовільному стані: вертикальних відхилень стін, тріщин та опуклостей немає; в перекритті прогинів не виявлено. На момент обстеження несучих будівельних конструкцій житлового будинку та господарчих будівель, розташованих на [ADDRESS], перебувають в задовільному стані та відповідають державним стандартам, будівельним нормам та правилам. Подальша безпечна експлуатація житлового будинку та господарчих будівель можлива /а.с.106-126/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.14/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 20 серпня 1983 року відділом ЗАГС м. Комунарська Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1983 року /а.с.13/. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер [INFO], то вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка відповідно до чинного законодавства України, а тому вимоги про визнання її такою судовому розгляду не підлягають, так як відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають спори про порушені, оспорювані, невизнані права. Заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], задоволенню також не підлягають, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом лише своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи заявлені [PERSON] позовні вимоги про прийняття відмови [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], на користь [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що суду не надано належних доказів відмови [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], на користь [PERSON], відомостей про звернення [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса з відповідними заявами у суду немає, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині. З домової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою на час відкриття спадщини зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.29-31/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ № 35656432 від 06 листопада 2013 року, виданої Перевальською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкову справу не заведено /а.с.86/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 35656466 від 06 листопада 2013 року, виданої Перевальською державною нотаріальною конторою, інформація щодо заповітів та спадкових договорів, складених від імені [PERSON], в Спадковому реєстрі відсутня /а.с.88/. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [PERSON], [PERSON] була зареєстрована разом з ним за однією адресою, а тому [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після померлого [PERSON] згідно вимог ЦК України, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України суд не знаходить підстав для вирішення питання про задоволення в судовому порядку позовних вимог в цій частині. Постановою державного нотаріуса Перевальської державної нотаріальної контори Луганської області Кудіна В.Л. від 14 листопада 2013 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення права на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] Луганської області /а.с.105/. Згідно п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки [PERSON] повністю володіє і користується набутим майном, її дії не суперечать закону, нею обрано спосіб захисту свого права, передбачений діючим цивільним законодавством України, оскільки одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вона не має змоги, що було підтверджено в судовому засіданні, зважаючи на те, що інші спадкоємці після смерті [PERSON], померлого [INFO], своїх вимог на спірну спадщину не заявили, не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON], суд вважає, що згідно зі ст. 328 ЦК України можливо визнати за останньою право власності на житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Вирішуючи позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, суд виходить з наступного. Згідно розписки від 10 серпня 2013 року, складеної від імені [PERSON], вона продала житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] [PERSON] за 120000 грн., які отримала в повному обсязі, претензій матеріального характеру не має. При цьому вона зобов'язалася оформити документи на будинок на [PERSON] на протязі місяця /а.с.151/. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку /квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України третьою особою з самостійними вимогами [PERSON] не надано суду доказів факту звернення його до [PERSON] з вимогою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також факту ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення правочину, що є одними з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку. Тому вказані обставини свідчать про відсутність спору між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає заявлені [PERSON] позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зважаючи на те, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] відповідно до чинного законодавства України є нікчемним, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на дане нерухоме майно.

Outcome: partial