Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У вересні 2013 р. публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 582064,02 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно - автомобіль Hyundai Tucson д.н.з. [NUMBER] Позивач просить надати йому право від імені відповідача укласти договір купівлі-продажу вказаного автомобіля за ціною, встановленою за згодою між заставодавцем і заставодержателем, а за відсутності згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням йому усіх прав та повноважень у зв'язку з цим. Позов обґрунтований наступним. На підставі кредитного договору від 27 квітня 2007 р. № 490037191 [PERSON] отримав кредит в сумі 26913,86 доларів США для оплати автомобіля Hyundai Tucson, який був переданий у заставу банку. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 27 липня 2013 р. має прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 21620,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 172813,70 грн., по процентах в сумі 14636,51 грн., що за курсом НБУ складає 116989,62 грн., та по пені в сумі 332405,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 2656915,48 грн. Проте з огляду на принцип розумності та справедливості позивач зменшує суму пені до 11% від нарахованої суми, тобто до 292260,70 грн. Зважаючи на невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позивач набуває право звернення стягнення на заставне майно та його реалізацію. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи в установленому законом порядку, проте в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав і зобов'язань закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі - ЗАТ «Альфа-Банк»), що підтверджується статутом позивача та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи № 306405, (а.с. 22, 23). 27 квітня 2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» (згідно договору - Банк або Кредитор) та [PERSON] (згідно договору - Позичальник) укладено кредитний договір № 490037191 (а.с. 5-7). Відповідно до умов вказаного договору Банк надає Позичальнику кредит в сумі 26913,86 доларів США зі сплатою процентної ставки в розмірі 12% річних на строк до 27 квітня 2013 р. Сторони договору обумовили, що кредит надається на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між Позичальником та ДП «Паритет-АС», № СС-0000510 від 10 квітня 2007 р., - автомобіля Hyundai Tucson д.н.з. [NUMBER] За вказаним договором Позичальник зобов'язався щомісячно повертати кредит: у разі сплати у валюті кредиту - 27 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 526 доларів США, у разі сплати в національній валюті - 26 числа кожного місяця в сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених договором. Таким чином на підставі письмового договору між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] виникли кредитні відносини. Цього ж дня, 27 квітня 2007 р., між [PERSON] (згідно договору - Заставодавець) та ЗАТ «Альфа-Банк» (згідно договору - Заставодержатель) укладено договір застави № 490037191-З, відповідно до умов якого у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Заставодавець передав у заставу Заставодержателю автомобіль Hyundai Tucson 2.7., 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER], № кузову [NUMBER] тип -легковий універсал (а.с. 11-13). Пунктом 3.3. вказаного договору сторони оцінили вартість предмета застави у 159900 грн. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 21764 від 27 квітня 2007 р., квитанцією № 21763 від цієї ж дати та випискою з особового рахунку позичальника [PERSON] (а.с. 8, 19). Згідно з приписами ст.ст. 526, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 цього Кодексу, яка на підставі положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, до листопада 2008 р. [PERSON] в основному виконував зобов'язання за кредитним договором, а з грудня 2008 р. взагалі припинив будь-які сплати за кредитним договором (а.с. 17-18). Відтак станом на 27 липня 2013 р. [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 21620,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 172813,70 грн. та по процентах в сумі 14636,51 грн., що за курсом НБУ складає 116989,62 грн. Враховуючи невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором Банк відповідно до умов, визначених у п. 3.6. договору, Банк вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Таким чином розмір пені, нарахованої відповідачу за 1673 дні, становить 332405,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 2656915,48 грн., проте позивач зменшив суму пені до 11% від нарахованої суми, тобто до 292260,70 грн. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору застави у разі невиконання забезпеченого заставою зобов'язання Заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому законодавством України. Вказані умови договору застави узгоджуються і не суперечать положенням ч. 2 ст. 1050, ст.ст. 589, 590 ЦК України, згідно яких в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, і набуває право звернення стягнення на предмет застави. Як передбачено п.п. 2.1., 2.2. договору застави, положення якого кореспондуються з ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, які випливають із кредитного договору, в тому числі вимоги щодо основної суми боргу, процентів, пені та можливих збитків. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. 20 серпня 2013 р. позивач направляв відповідачу [PERSON] письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 20. 21), проте термін виконання зобов'язання за кредитним договором закінчився ще 27 квітня 2013 р., а отже в будь-якому випадку позивач вправі звернути стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Ст. 26 вищевказаного Закону визначає позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до яких обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет застави, в тому числі продати предмет забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. При цьому закон зобов'язує суд зазначати у рішенні спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження та його початкову ціну. [PERSON] являється власником автомобіля Hyundai Tucson 2.7., 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим 21.04.2007 р. УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 16). Інших обтяжувачів, на користь яких зареєстроване обтяження цього ж майна, та пріоритету таких, не встановлено. Враховуючи, що в договорі застави сторони не погодили спосіб реалізації предмета застави, а визначена у договорі ціна автомобіля не відповідає реальній ціні такого майна на даний час, суд вважає правильним визначити способом реалізації предмета застави його продаж заставодержателем за ціною, встановленою за згодою між заставодавцем і заставодержателем, а за відсутності згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням заставодержателю усіх прав та повноважень у зв'язку з оформленням договору купівлі-продажу. На думку суду така ціна найбільш повно забезпечить захист майнових прав як заставодавця, так і заставодержателя. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені останнім у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved