Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що в 2009 році під тиском їй було запропоновано укласти договір оренди такого кіоску , але такий кіоск був їй виготовлений у 2006 році самостійно з будівельних матеріалів , договір підписала так як в іншому разі їй представники споживчого товариства «Рибкооп» змушували покинути територію ринку та вона б була вимушена припинити підприємницьку діяльність. Тобто вона підписала договір оренди на такий кіоск , який належить їй , нею виготовлений. Ніяких документів у підприємства на кіоск немає. Тому просить визнати за нею право власності на торгівельний кіоск , розташований на території Генічеського колгоспного ринку , площею 10,3 кв.м, за адресою [ADDRESS]. Визнати недійсним договір оренди торгівельного кіоску , розташованого за адресою [ADDRESS] від 01.01.2009 року. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відмовилась від вимог до [PERSON], так як раніше вона претендувала на такий кіоск , але зараз спір в них відсутній. Також відмовилась від вимог щодо стягнення з відповідача 11907 грн. Така відмова приймається судом. Представник відповідача [PERSON] заперечив позов, пояснив, що такий кіоск як будівельні матеріали сама [PERSON] продала їх підприємству, отримала за це гроші, потім з нею було укладено договір оренди такого кіоску, є рішення Господарського суду з цього приводу. Дослідивши надані докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Торговий об'єкт розміщений на земельній ділянці, наданій позивачці в користування відповідно до договору № 19 від 01.01.2008 р. про тимчасове розміщення торгового об'єкта, укладеного між ПО «Рибкооп» та нею .В подальшому [PERSON] отримала земельну ділянку у власність, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] Серія ЯЛ № 425914 виданого 24.10.2011 року Генічеською міською радою, площею 0,0010 га розташований за адресою [ADDRESS] 01.09.2009 року між споживчим товариством «робкооп» та [PERSON] укладено договір оренди кіоску площею 8.1 кв.м., який знаходиться на території Генічеського колгоспного ринку в [ADDRESS] , в якому орендотором є [PERSON], а орендодавцем є підприємство, строк дії договору до 30.12.2009 року. Тобто строк дії договору сплинув на момент розгляду справи. Крім того рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.04.2011 року встановлено, що договір оренди між тими ж сторонами є припиненим з 27.07.2010 року . Відповідно до ст..61 ЦПК України - обставини встановлені у цивільній, господарській справі , що набрало законної чинності не доказуться при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені такі обставини. За таких умов вимога про визнання недійсним договору оренди не підлягає задоволенню. Що стосується заперечень представника відповідача про те, що такий кіоск є власністю підприємства та за цих умов не може належати позивачу суд вважає таке твердження безпідставним так як судом було призначено судову - бухгалтерську-економічну експертизу, згідно висновку якої - в об»ємі документів господарських операцій по постановці на баланс основних засобів торгівельного кіоску , який розташований на Генічеському колгоспному ринку ряд 15 місце 20 документально не підтверджується. Кіоск , який є предметом спору як самостійна одиниця обліку основних засобів в бухгалтерському обліку СТ»Робкооп» не обліковується, тому встановити балансову вартість такого кіоску не надається можливим, придбання такого кіоску СТ»Робкооп» від [PERSON] на суму 6884,8 грн. документально не підтверджено. Тому пояснення відповідача, що [PERSON] продала підприємству кіоск(який в подальшому було передано їй же в оренду) спростовуються висновком такої експертизи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2006 року допомогав [PERSON] будувати кіоск, виконував зварювальні роботи - наварював залізні листи, труби, металеві кути , накривав дах на кіоску. Потім були встановлені ролети. Тобто факт виготовлення позивачем такого майна (кіоску) підтверджується показами свідка [PERSON] , квитанцією про придбання будівельних матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст.331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що визнання права власності на зазначене майно за позивачем не порушує прав і інтересів третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial