Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року, позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом було задоволено, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом було відмовлено. 12 серпня 2013 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в якій [PERSON] просить суд ухвалити у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на його користь суму судових витрат у вигляді оплати державного мита - 700 гривень та оплати ІТЗ розгляду справи - 120 гривень, загальним розміром 820 гривень. 27 серпня 2013 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. Суд, вивчивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали справи № 2-2567/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, приходить до наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з позовних вимог, що заявлені [PERSON], останній просить суду також стягнути на його користь всі судові витрати у справі. Під час постановлення 05 жовтня 2010 року рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, питання щодо розподілу судових витрат судом вирішено не було. Пунктом 6 частини першої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] державного мита у розмірі 700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього на загальну суму 820 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved