overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

У позовній заяві позивач ПАТ комерційний банк "Приват Банк", просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по кредиту у сумі 28943 грн. 62 коп., та судові витрати: судовий збір 289 грн. 44 коп. Обґрунтовуючи позов посилається на те, що згідно із кредитним договором №GOXRRX01270353 від 21.08.2007 року відповідач отримав кредит у сумі 1396,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився. Суд із згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із укладеного між сторонами договору №GOXRRX01270353 від 21.08.2007 року [PERSON] 21.08.2007 року отримав кредит у розмірі 1396,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу. Оскільки відповідач, порушивши зобов'язання по погашенню кредиту не виплатив кредит згідно із умовами договору, позивач згідно із укладеним договором має право вимагати повернення усієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань [PERSON] станом на 23.09.2013 року має заборгованість -28943 грн. 62 коп., яка складається з: - 744,99 грн. - заборгованість за кредитом; - 9829,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16515,12 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500 - штраф (фіксована частина); - 1354,46 грн. - штраф (процентна складова). Суд, перевіривши правильність нарахованої суми боргу приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 28943 грн. 62 грн. Крім того, згідно із ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

У позовній заяві позивач ПАТ комерційний банк "Приват Банк", просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по кредиту у сумі 28108 грн. 47 коп., та судові витрати: судовий збір 281 грн. 08 коп. Обґрунтовуючи позов посилається на те, що згідно із кредитним договором №б/н від 26.12.2006 року відповідач отримав кредит у сумі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився. Суд із згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із укладеного між сторонами договору №б/н від 26.12.2006 року [PERSON] 26.12.2006 року отримав кредит у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу. Оскільки відповідач, порушивши зобов'язання по погашенню кредиту не виплатив кредит згідно із умовами договору, позивач згідно із укладеним договором має право вимагати повернення усієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань [PERSON] станом на 03.03.2013 року має заборгованість -28108 грн. 47 коп., яка складається з: - 6490,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 14999,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4803,34 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 - штраф (фіксована частина); - 1314,69 грн. - штраф (процентна складова). Суд, перевіривши правильність нарахованої суми боргу приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 28108 грн. 47 грн. Крім того, згідно із ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачка [PERSON], яка згідно рішення виконкому Єнакієвської міської ради від 18.09.2013 року призначена опікуном [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання його доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач [PERSON] знаходиться у Слідчому ізоляторі м. Артемівська Донецької області. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка мешкає з опікуном [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів, суд враховуючи обставини, що передбачені ст. 182 СК України і узгоджуються з правовою позицією викладеною у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення, прийшов до висновку, що розмір аліментів заявлений у позові є обґрунтованим. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання заяви про їх стягнення. Тому суд вважає необхідним, позовні вимоги задовольнити, провести стягнення аліментів з дня звернення позивачки до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач ПАТ „Донецькобленерго" «ДТЕК Донецькобленерго» в особі НП «Шахтарський район електричних мереж» у позовній заяві і його представник у судовому засіданні просять суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ „Донецькобленерго" «ДТЕК Донецькобленерго» в особі НП «Шахтарський район електричних мереж» заподіяні збитки внаслідок без облікового користування електроенергією у сумі 1304 грн. 33 коп., а також судові витрати 229 грн. 40 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач і його представник посилаються на те, що робітниками позивача був складений акт № 125242 від 07.10.2010 року про ППКЕН, а саме: «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю споживача. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що накинула мережевий дріт на загальну лінію. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Із дослідженого у судовому засіданні акту № 125242 від 07.10.2010 року про порушення правил користування електроенергією, який складено відносно відповідачки [PERSON], вбачається, що в акті вказано про те, що при здійсненні перевірки правил користування електроенергією був виявлений факт використання відповідачкою [PERSON] електроенергії без її урахування. Акт порушення правил користування електроенергією складено відповідно із вимогами, встановленими правилами користування електричною енергією для населення. Суд, перевіривши правильність нарахованої позивачем суми збитків, прийшов до висновку, що сума збитків нарахована відповідачем вірно і складає 1304 грн. 33 коп. Так, як робітниками позивача було складено акт про порушення правил користування електроенергією відносно відповідачки [PERSON], суд прийшов до висновку, що відповідачем по справі є [PERSON], оскільки актом встановлено саме її винність у використанні електроенергії без її облікування. У відповідності із ч.1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Договору між позивачем та відповідачами на безоблікове користування електроенергією немає, а тому відповідач [PERSON] не зобов'язаний перед позивачем нести солідарну відповідальність разом з відповідачем [PERSON] у сплаті збитків, завданих позивачу у наслідок безоблікового користування електроенергією. За таких обставин позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки він є неналежним відповідачем. З відповідача [PERSON] у відповідності із ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні та обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, постійно виникали конфлікти, спроби примиритися не вдались. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала клопотання в якому просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також в заяві зазначила, що вона з відповідачем разом не проживає та не веде спільного господарства з 1 жовтня 2013 року. Дитина - [PERSON] буде проживати з нею. Відповідач також не з'явився у судове засідання, через канцелярію подав клопотання у якому просив суд розглядати справу без його участі, проти позову не заперечує. Також в заяві зазначив що позивачем разом не проживає та не веде спільного господарства з 1 жовтня 2013 року. Дитина - [PERSON] буде проживати з матірю. Судом встановлено, що сторони одружені з 11 березня 2011 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 березня 2011 року, актовий запис № 97. Від спільного подружнього життя Позивач та Відповідач мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 24 липня 2012 року). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, відсутності взаємної допомоги, втрати почуттів та поваги, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

23 вересня 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому вказала, що 15 червня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. З травня 2012 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка на даний час ніде не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці і отримує тільки соціальну допомогу. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має мінливий заробіток щомісяця, який дорівнює 6000-8000 грн.. Тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином трьох років у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до [INFO]. У судове засідання позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі-500 грн. на її утримання до досягнення сином 3-х років, заяву просила розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання надав заяву, в якій визнав уточнені позовні вимоги, зазначивши, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] 3-х років, у твердій грошовій сумі -500 грн., заяву просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що 15 червня 2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач допомогу на утримання дружини не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі -500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 16 травня 1987 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, між ними було укладено шлюб, актовий запис № 23. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що подружні відносини між ними припинені, вони не підтримують будь-яких стосунків, хоча і проживають разом. Причиною розірвання шлюбу є суб'єктивні непорозуміння, відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та взаємоповаги, наслідком яких стали постійні сварки та скандали, а також зловживання відповідачем алкоголю, все зазначене продовжується більше року, а тому вважає, що сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Зважаючи на викладене, просить суд позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надіслала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти задоволення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. За таких обставин за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 16 травня 1987 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 23. Мають двох повнолітніх дітей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що сім'я розпалась, сторони не підтримують будь-яких стосунків хоч і проживають разом і за цей час жоден із подружжя не вживав заходів до примирення, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї між сторонами неможливе і шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послалась на те, що з 05.05.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , який вже повнолітній . Сторони з вересня 2013 рокц проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків , не ведуть спільного господарства . Просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з'явились, позивачка [PERSON] подала письмову заяву, в яких просить справу розглянути у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.1990 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконкомом Соснівської міської ради , актовий запис № 28. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] вже повнолітній , що підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження. Судом встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, з вересня 2013 року проживають окремо на розірвання шлюбу згідні. Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно і її збереження не відповідало б їх інтересам. Неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] ,на думку суду , слід залишити на вихованні у матері .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинили. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Позивачка в судовому засіданні на задоволені позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Згідно наданої довідки з місця проживання позивач із дитиною живуть разом (а.с. 3). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. Тому проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, аліменти іншим стягувачам не платить, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved