Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення спадкової маси, яка залишилася після смерті [PERSON], визнання за нею права власті на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті вказаної особи, виділ належної їй частки спадщини в натурі. У позові зазначила, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння [ADDRESS] та будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом, в якому просить встановити, що в обсяг спадкового майна входить [ADDRESS] з надвірними пристроями. Визнати за нею право власності на обов'язкову ? частку та за законом на [ADDRESS] та виділити їй в натурі ? частки спірного будинку та речей домашнього вжитку. За життя 25 січня 1997 року, [PERSON] склав заповіт на її користь i заповів їй усе своє майно, яке належало йому на день смерті. У передбачений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори iз заявою про прийняття спадщини, однак оформити на себе спадкове майно позбавлена можливості внаслідок відсутності правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на вказане майно i відмову державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину з вказаних підстав. Крім того, позбавлена можливості виділити належну їй частку спадщини в натурі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Відповідачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, а вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що оскільки вона пережила свого чоловіка то їй повинна бути надана як обов'язкова ? частка будинку, як обов'язкова та ? частка за законом. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] не визнав, а вимоги [PERSON] підтримав та пояснив, що [PERSON] за законом належить 3/4 усього майна, яке належало спадкодавцю. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви та заперечень представника відповідача, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розділу VII ЦК Української РСР 1963 року та ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входить майно, яке на законних підставах належало спадкодавцеві. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського РУЮ АРК / а.с. 7/. За життя, 25 січня 1997р. [PERSON] склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Щолкінської державної нотаріальної контори [PERSON] i зареєстрований у реестрі за номером 271 / а.с. 9/. Згідно заповіту, [PERSON] заповів [PERSON] усе належне йому майно, зокрема i належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Матеріали спадкової справи № 104/2011, заведеної щодо майна померлого, свідчать про те, що позивачка своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини. Проте, державним нотаріусом Ленінської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено за відсутністю необхідних правовстановлюючих документа, які підтверджують право спадкодавця на спадкове майно. Із положень ст. 1297 ЦК України випливає, що свідоцтво про право на спадщину на майно може бути видано за умови подання правовстановлюючих документа про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документа на майно, cпip вирішується в судовому порядку. 3 матеріалів справи вбачається, що рішенням Мисівської сільської ради від 15 квітня 1975р. [PERSON] була надана для будівництва земельна ділянка по [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими будівлями. Згідно записів у погосподарських книгах Мисівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS] району площею 52 кв.м., зведений у 1979 році, обліковувався за [PERSON] На підставі рішення виконавчого комітету Мисівської сільської ради № 111 від 05 серпня 1997 року проведена перенумерація житлових будинків і вказаному будинку був присвоєний номер « [ADDRESS]». Момент виникнення права власності на нерухоме майно пов'язаний з державною реєстрацією. Отже, якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це е перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. До 19 січня 1996 року згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах i селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. В селах облік такого майна здійснювався виключно по погосподарським книгам сільських рад. Технічна інвентаризація нерухомого майна в сільській місцевості почалася проводитися згідно Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Таким чином, права власності на нерухомість, придбану з дотриманням встановленого порядку, проте без державної реєстрації, слід вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку. 3 урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] i його слід визнати спадковою масою, яка підлягає успадкуванню після смерті вказаної особи. Судом також встановлено, що з 14 листопада 1997 року до часу смерті [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За договором купівлі-продажу від 30 листопада 2000 року ними був придбаний житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований за [PERSON] Згідно зi ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 22 КпШС УРСР (який був чинним на час придбання майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має piвнi права володіння, користування i розпорядження цим майном. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] з 06 лютого 2001р. був зареєстрований i проживав, у вказаному будинку, проте правовстановлюючий документ на вказане майно не отримав. Виходячи з того, що право [PERSON] на спільне майно подружжя презюмується, ? частину вказаного майна слід також визнати спадковою масою. Враховуючи, що вимоги [PERSON] щодо визнання за нею право власності на спадкове майно ґрунтуються на законі, вони підлягають задоволенню, оскільки позивач іншим способом не може поновити свої права на спадщину. При визначенні частки майна, на яке [PERSON] має право в порядку спадкування за заповітом, суд враховує, що [PERSON], як непрацездатна вдова [PERSON], має право на обов'язкову частку у спадщин!. За змістом ч.1 ст.1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдовець) спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку (ч.2 ст.1241 ЦК України). Відповідно до цієї норми закону [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, тобто на половину частини житлового будинку [ADDRESS], на половину частини від ? частки житлового будинку [ADDRESS], а також на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які в ньому знаходяться, i підлягають зарахуванню до обов'язкової частки у спадщині відповідно до ч.2 ст.1241 ЦК України. 3 урахуванням наведеного [PERSON] має право на спадкування за заповітом ? частини житлового будинку [ADDRESS] та ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Вимоги [PERSON] на виділ належної їй частки в натурі ґрунтуються на законі - за змістом ч.2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. При вирішенні питання щодо виділу позивачці в натурі спадкового майна слід враховувати положення ч.2 ст.1279 ЦК України, згідно якої спадкоємці, які разом iз спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки спадщини, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Оскільки безспірно встановлено, що разом iз спадкодавцем співвласником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON], яка і досі проживає у вказаному будинку, суд вважає за необхідне провести виділ майна наступним чином: виділити у власність [PERSON] частку спадкового майна у вигляді житлового будинку [ADDRESS] вартістю 252600грн.; виділити у власність [PERSON] обов'язкову частку у спадщині у вигляді ? частини житлового будинку [ADDRESS] i речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які в ньому знаходяться, загальною вартістю 169900грн Виходячи з того, що вартість майна, що підлягає виділу позивачці на 56319грн. більше ніж належить на її частку, суд вважає необхідним стягнути з позивачки на користь відповідачки відповідну компенсацію різниці у вартості майна. Задовольняючи частково зустрічний позов суд виходить з того, що в частині визнання права на ? частки у будинку № [ADDRESS] по вул.. Набережної не відповідає законодавству, оскільки будинок був придбаний спадкодавцем до укладення шлюбу, а тому [PERSON] не має право на супружну частку у цьому майні. 3 урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1234, 1241, 1278, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial