overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання майна сумісною загальною власністю подружжя та його розділ. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. З липня 2005 року позивач почала мешкати із [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сім'єю як чоловік та дружина. Шлюб сторони зареєстрували 08 вересня 2007 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. У травні 2006 року сторони вселилися мешкати до житлового будинку [ADDRESS], оскільки вирішили придбати цей будинок. У жовтні 2006 року сторони на сумісні грошові кошти придбали житловий будинок [ADDRESS] із господарськими побудовами, який був зареєстрований на відповідача. Вважає, що вона має право на визнання за нею ? частки спірного житлового будинку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач із позовом погодився у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі. дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 вересня 2007 року. Відповідно довідки РКП «Мар»їнське БТІ» за реєстраційними даними станом на 31 грудня 2012 року право власності на жилий будинок із господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Мар»їнського районного нотаріального округу 10.10.2006 року, р-р № 2250. Факт сумісного мешкання сторін з липня 2005 року та факт сумісного придбання спірного жилого будинку підтверджується актом дослідження від 02 липня 2013 року. Відповідно до статті 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до статті 70 частини 1 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, відповідно до ст. 70,74 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, у якій зазначила, що 28 серпня 2010 року уклала шлюб із відповідачем. Від цього шлюбу дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює не офіційно на шахті «Південнодонбаська № 1» м. Вугледар Донецької області, а відповідно має можливість надавати допомогу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку та до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? гривень від усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні із позовом погодився у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 01 лютого 2012 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров"я, той факт, що відповідач не сплачує аліменти і приходить до висновку про задоволення позову і стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання, суд зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], 01 лютого 2012 року. На теперішній час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Має матеріальні труднощі. Відповідно до статті 84 ч.2 Сімейного Кодексу України позивач має право на отримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивач перебувє у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним вказані витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.180, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до суду із позовною заявою, в котрому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 4 982 гривен 61 копійок. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] є споживачем електроенергії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» і користується нею на підставі ЗУ «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення», згідно яких споживач електроенергії зобов'язаний: забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електросітей, електроустановок та електроприладів; забезпечувати сохраність приладів обліку і пломб на них, своєчасно сповіщувати поставщика або його довірену особу про недоліки в роботі приладів обліку електроенергії , а також порушення на них пломб і інших неполадках, погоджувати з електропоставщиком нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснюємі з метою збільшення споживання електричної енергії. Згідно «Правил користування електроенергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1257, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, сохраність приладів обліку і пломб на ньому, безоблікове споживання електроенергії, несе відповідальність за збитки, нанесені поставщику внаслідок порушення «Правил користування електроенергією для населення». При проведенні перевірки 22 серпня 2007 року представниками енергопостачальника у [PERSON], що виразилося у самовільному підключенні на підставі п.53 ПКЕЕ виявлене було зафіксовано в актах про порушення ПКЕЕН № 038983. Представник позивача про суд стягнути з боржника суму об'єму та вартості електричної енергії неврахованої в наслідок порушення ППЄЄ у розмірі 4 982,61 гривен. В судовому засіданні представник позивача Романченко К.О. свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на своїх позовних вимогах. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] із позовом не погодилася, вважає, що відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання щодо застосування до спірної суми позовної давнини. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні з моменту складання вищевказаних актів пройшло три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач втратив своє право звернення до суду внаслідок закінчення строку позовної давності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до суду із позовною заявою, в котрому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 5 664 гривен 34 копійок. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] є споживачем електроенергії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» і користується нею на підставі ЗУ «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення», згідно яких споживач електроенергії зобов'язаний: забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електросітей, електроустановок та електроприладів; забезпечувати сохраність приладів обліку і пломб на них, своєчасно сповіщувати поставщика або його довірену особу про недоліки в роботі приладів обліку електроенергії , а також порушення на них пломб і інших неполадках, погоджувати з електропоставщиком нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснюємі з метою збільшення споживання електричної енергії. Згідно «Правил користування електроенергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1257, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, сохраність приладів обліку і пломб на ньому, безоблікове споживання електроенергії, несе відповідальність за збитки, нанесені поставщику внаслідок порушення «Правил користування електроенергією для населення». При проведенні перевірки 12.11.2007, 27.10.2005 року, 29.01.2006 року, 04.08.2006 року представниками енергопостачальника у [PERSON], що виразилося у самовільному підключенні на підставі п.53 ПКЕЕ виявлене було зафіксовано в актах про порушення ПКЕЕН № 050266, № 165592, № 006442, № 166218. Представник позивача про суд стягнути з боржника суму об'єму та вартості електричної енергії неврахованої в наслідок порушення ППЄЄ у розмірі 5 664, 34 гривен. В судовому засіданні представник позивача Романченко К.О. свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на своїх позовних вимогах. Відповідач із позовом не погодився, вважає, що відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідачем було заявлено клопотання щодо застосування до спірної суми позовної давнини. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні з моменту складання вищевказаних актів пройшло три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач втратив своє право звернення до суду внаслідок закінчення строку позовної давності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до суду із позовною заявою, в котрому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 2253 гривен 92 копійок. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] є споживачем електроенергії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» і користується нею на підставі ЗУ «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення», згідно яких споживач електроенергії зобов'язаний: забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електросітей, електроустановок та електроприладів; забезпечувати сохраність приладів обліку і пломб на них, своєчасно сповіщувати поставщика або його довірену особу про недоліки в роботі приладів обліку електроенергії , а також порушення на них пломб і інших неполадках, погоджувати з електропоставщиком нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснюємі з метою збільшення споживання електричної енергії. Згідно «Правил користування електроенергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1257, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, сохраність приладів обліку і пломб на ньому, безоблікове споживання електроенергії, несе відповідальність за збитки, нанесені поставщику внаслідок порушення «Правил користування електроенергією для населення». При проведенні перевірки 20 грудня 2006 року представниками енергопостачальника у [PERSON], що виразилося у самовільному підключенні на підставі п.53 ПКЕЕ виявлене було зафіксовано в актах про порушення ПКЕЕН № 094457. Представник позивача про суд стягнути з боржника суму об'єму та вартості електричної енергії неврахованої в наслідок порушення ППЄЄ у розмірі 2 253,92 гривен. В судовому засіданні представник позивача Романченко К.О. свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на своїх позовних вимогах. Відповідач із позовом не погодився, вважає, що відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідачем було заявлено клопотання щодо застосування до спірної суми позовної давнини. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні з моменту складання вищевказаних актів пройшло три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач втратив своє право звернення до суду внаслідок закінчення строку позовної давності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду 11 листопада 2013 року, та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В теперішній час сторони шлюбні відносини припинили. Сторони до залу судового засідання не з'явились, але надали суду заяву, кожний окремо, просять розглядати справу у їх відсутності, позивачка наполягає на заявлених позових вимогах, відповідач не заперечує проти задоволення позову, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах з 2011 року, вони проживали разом однією сім'єю та вели сумісне господарство. Під час спільного проживання з відповідачем [PERSON] народила доньку - [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтва про народження дитини, виданої Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції від 18.07.2012 року вбачається, що в графі «Батьки» батьком значиться [PERSON], тобто відповідач по справі, позивачка - матір'ю. Дитина проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджено довідкою з місця проживання позивача. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачає спосіб такого утримання, один з яких - це сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Виходячи з наведеного аналізу матеріального становища сторін, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки, повинен складати 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 79, 81, 174 ч. 4, 215-218 ЦПК України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склалися, почався розлад у стосунках, непорозуміння та постійні сварки. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, разом не проживають з жовтня 2012 року, спільне господарство ведеться окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В судове засідання з'явилась позивач, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, та не надавати строк для примирення, оскільки з відповідачем не проживає з жовтня 2012 року, рішення про розірвання шлюбу є виваженим. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вважав недоцільним надавати строк для примирення, оскільки це вже давно прийняте рішення. Зазначив, що дійсно не проживає з позивачем з жовтня 2012 року. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 25 червня 2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 25 червня 2010 року, актовий запис № 320. Позивач та Відповідач мають доньку - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 25 січня 2011 року. Судом встановлено, що сторони єдиною родиною не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, відсутності взаємної допомоги, втрати почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на особистих поясненнях сторін і матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 25 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 802. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 25 червня 2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області актовий запис № 1430 вбачається, що від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних поглядів на життя, між ними існують формальні шлюбні стосунки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Доходи, які отримує позивачка, не дозволяють їй належним чином забезпечувати потреби сина, а відповідач з вересня 2013 року добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, лише купив деякий одяг та взуття, хоча його матеріальне становище дозволяє утримувати сина. Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного, враховуючи те, що батьки в рівні мірі зобов'язані утримувати своїх дітей, що дитина проживає з позивачкою, яка потребує матеріальної допомоги на її утримання, матеріальний стан сторін у справі, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved