Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням №70 в гуртожитку по вул. Галицькій, буд. 134 в м. Івано-Франківську. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2013 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Представником відповідача подано заяву про постановлення додаткового рішення по справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн та судові витрати по справі в сумі 107 гривень за подання клопотання. Також в судовому засіданні представник відповідача усно доповнив заявлені вимоги та просив також стягнути витрати по подачі апеляційної скарги в розмірі 114,70 грн. Представник заявника та заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проти задоволення заявлених вимог заперечив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.09.2013 року відхилено апеляційну скаргу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24.05.2013 року залишено без змін. Частина 1 ст.220 ЦПК України передбачає вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Окрім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.214, п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В матеріалах справи міститься договір про надання послуг правового характеру №1 від 01.02.2013 року (а.с.118) та квитанція № 9.436.2 від 20.03.2013 року за надання послуг правового характеру (а.с.119). Крім того, наявна квитанція про оплату судового збору за вирішення клопотання про забезпечення доказів у справі ( а.с.92), та подачу апеляційної скарги (а.с.182). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заву про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved