Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач 16.09.2013 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 24.10.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останній було надано кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2013 р. становить 22200,82 грн., з яких: 3966,99 грн. - заборгованість за кредитом, 16700,46 грн. - заборгованість за процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1033,37 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути на свою користь вказаний борг та сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання 23.10.2013 р. та 25.11.2013 р. не з'явилась, судові повістки повернулись на адресу суду не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач не з'являлась до поштового відділення за отриманням листів (а.с. 26-31). Судові повістки та виклики направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с.18), тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.10.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останній було надано кредит у розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З умовами надання кредиту позичальник ознайомлений (а.с.5). Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2013 р. становить 22200,82 грн., з них: 3966,99 грн. - заборгованість за кредитом, 16700,46 грн. - заборгованість за процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1033,37 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується змістом долученого до позову розрахунку заборгованості (а.с.3-4). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору - прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Частинами 1,5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання - зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зі змісту п. 5.4 Умов та правил надання банківських послуг строк погашення за кредитом відбувається наступним чином: строк погашення відсотків - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно п.п. 3.1.1., 3.1.3 цих же Умов строк дії Картки зазначений на ній (місяць та рік); після закінчення строку дії відповідна Картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку). В силу приписів ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Позивач не надав суду докази, які підтверджують строк дії виданої відповідачу картки з посиланням на конкретний рік та місяць, що є його обов'язком в силу ст.ст. 10,60 ЦПК України. А тому суд вважає, що строк виконання даного зобов'язання не визначений в розумінні ст. ст. 251, 252 ЦК України. Умовами договору, укладеного між сторонами передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 5). А відтак у випадку несплати чергового щомісячного платежу, в силу вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у позичальника виникло право вимагати повернення всієї суми кредиту, а також розпочався перебіг позовної давності - ч.5 ст. 261 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку можна зробити висновок, що заборгованість відповідача виникла з 31.01.2007 року. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що з наступного місяця зі вказаної дати - 28.02.2007 року, розпочався перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач має право звернутись до суду за захистом порушеного права. З даним позовом позивач звернувся 16.09.2013 року, тобто з пропущенням позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed