Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив та просить суд винести рішення, яким визнати розпорядження міського голови №129 від 28.12.2012 року "Про звільнення з посади директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" та №1 від 02.01.2013 року „Про призначення директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" незаконно та скасувати дані розпорядження; поновити його на раніше займаній посаді директора КП „Кам'янкаводоканал". У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що відповідно до контракту від 30.03.2006 року, укладеного між ним та Кам'янка-Бузькою районною радою в особі голови Марухняка В.М., він був прийнятий на посаду директора комунального підприємства Кам'янка-Бузького водопровідно-каналізаційного господарства ( далі КП "Кам'янкаводоканал"). У зв'язку із передачею цілісного майнового комплексу підприємства Кам'янка-Бузького водопровідно-каналізаційного господарства від територіальної громади Кам'янка-Бузької районної ради у власність Кам'янка-Бузької міської ради, йому вдруге було запропоновано посаду директора підприємства та 01.08.2007 року між Кам'янка-Бузькою міською радою в особі міського голови та ним було укладено трудовий контракт терміном по 31.12.2012 року включно. 28.12.2012 року міський голова [PERSON] видає розпорядження №129 "Про звільнення з посади директора комунального підприємства "Кам'янкаводоканал" [PERSON]", зазначаючи в розпорядженні дату звільнення з 31.12.2012 року, тобто всупереч трудовому контракту від 01.08.2007 року, у відповідності до якого „31" грудня 2012 року є робочим днем. Про дане (незаконне) розпорядження йому не було відомо, оскільки текст даного розпорядження до нього доведено не було. 02.01.2012 року у відповідності до наказу №1 від 02.01.2013 року, він перебував у відрядженні, що також підтверджується посвідченням про відрядження №1 та відповідними відмітками у звіті про прибуття/вибуття з відрядження. Бухгалтерією КП "Кам'янкаводоканалу" йому нараховані кошти для відрядження, у табелі робочого часу підприємства продовжували обліковувати та відповідно вести нарахування заробітної плати. Тобто, станом на 02.01.2013 року він продовжував працювати на займаній посаді і жодне розпорядження до його відома не доводилося. 03.01.2013 року, коли він вийшов на роботу, до нього підійшов головний інженер підприємства [PERSON] і повідомив про те, що у відповідності до розпорядження міського голови №1 від 02.01.2013 року на посаду директора КП "Кам'янкаводоканал" призначено [PERSON] та вручено йому на руки трудову книжку, у якій здійснено запис, що його звільнено 03.01.2013 року із займаної посади, у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору у відповідності до наказу №1 В.о. директора КП "Кам'янкаводоканал" [PERSON] від 03.01.2013 року. Дане звільнення вважає незаконним, оскільки у відповідності до ст. 39 КЗпП трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, а з ним трудовий контракт було укладено двічі (30.03.2006 року та 01.08.2007 року), а відтак такий слід вважати укладеним на невизначений строк. Зазначений у розпорядженні строк звільнення з "31" грудня 2012 року, як зазначає міський голова у розпорядженні № 129 від 28.12.2012 р., не може бути днем звільнення, оскільки включно по "31" грудня 2012 року трудовий контракт є діючим документом і "31" грудня 2012 року є законним робочим днем. Текст розпорядження не доведено до його відома, не провівши передавання-приймання справ, не склавши відповідний акт, не виставивши вимоги про негайне звільнення з посади директора, не видавши на руки трудову книжку та не провівши з ним розрахунок, виконком Кам'янка-Бузької міської ради в особі міського голови допустили грубе порушення трудового законодавства та порушили його права як працівника, а також порушили норми, що регулюють процес звільнення. Відповідно до ст. 24 Кодексу, фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене наказом або розпорядженням. Невідповідає вимогам закону відповідно і розпорядження міського голови №1 від 02.01.2013 року, у відповідності до якого з 02.01.2013 року на посаду підприємства призначено [PERSON], оскільки станом на 02.01.2013 року він (позивач) перебував у відрядженні у м.Львові, продовжував працювати та виконувати обов'язки директора, ставив підписи на усіх документах підприємства, використовував печатку (штамп) підприємства, бухгалтерія здійснювала облік робочого часу та вела нарахування заробітної плати. Жодних вимог про припинення праці та звільнення з посади від міської ради він не отримував, передавання - приймання справ не відбувалось, жодних розрахунків при звільненні та видачі на руки трудової книжки не відбувалось. Порушенням є і запис у трудовій книжці та фактичний день звільнення, оскільки у розпорядженні міського голови №129 від 28.12.2012 року зазначено "...звільнити з 31.12.2012 року". У трудовій книжці здійснено запис: "...звільнений з 03.01.2013 року у відповідності до наказу В.о. директора КП "Кам'янкаводоканал" №1 від 03.01.2013 року". Даний запис суперечить розпорядженню міського голови №129 від 28.12.2012 року, окрім цього жодним наказом В.о. директора КП "Кам'янкаводоканал" не можливо здійснити його звільнення із займаної посади, оскільки В.о. директора КП "Кам'янкаводоканал" таких повноважень не має і таких функцій не виконує. Директор КП "Кам'янкаводоканал" обіймає посаду у відповідності до статуту підприємства та згідно Трудового контракту, що укладається між директором підприємства та виконкомом Кам'янка-Бузької міської ради. З наведеного вбачається, що і запис у трудовій книжці повинен здійснювати міський голова оскільки він представляє інтереси виконкому Кам'янка-Бузької міської ради та є стороною трудового контракту. Також, у графі трудової книжки "документ на підставі якого здійснено запис, номер та дата документа" повинно вказуватись розпорядження міського голови, а не наказ в.о. директора КП "Кам'янкаводоканалу", який не має жодної легітимності, чинності та законності, чим допущено грубе порушення ст. 47 КЗпП України, яке зобов'язує роботодавця в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку. Підставою для звільнення є п.2 ст. 36 КЗпП закінчення строку трудового договору. Однак, оскільки з моменту видання розпорядження міського голови №129 від 28.12.2012 року до 03 січня 2013 року трудові відносини між ним та підприємством фактично тривали і жоден представник виконкому Кам'янка-Бузької міської ради та міський голова не ставили вимог про припинення відносин, це автоматично вважається укладанням нового трудового договору (у відповідності до ст.24 КЗпП України). Крім того, з керівниками підприємств, що є у комунальній власності місцевим органам виконавчої влади рекомендується укладати контракт, тобто ця форма трудового договору з керівниками, де є комунальна власність не є обов'язковою, а рекомендованою. Як вбачається із статуту КП "Кам'янкаводоканал" має комунальну форму власності. Відповідно до рішення Конституційного суду України №12-рп/98 контрактна форма трудового договору не може впроваджуватись нормативними актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, актами органів місцевого самоврядування, а також колективними договорами і угодами та іншими локальними нормативними актами. Тому для комунальних підприємств укладення трудових контрактів не є обов'язковою вимогою, оскільки будь-яка вимога від нього на укладення нового контракту погіршує його становище порівняно із законодавством України і відповідно до ст.9 КЗпП України, такі умови праці як за контрактом є недійсними, тому що носять тимчасовий характер для працівника. Тому вважає, що розпорядження міського голови є незаконним, оскільки відповідно до рішення Конституційного суду України №12-рп/98 від 09.07.1998 року дані нормативні акти міської ради суперечать Конституції України. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені у позові вимоги про визнання розпоряджень міського голови незаконними, поновленні на роботі та просять його задоволити. Позивач у судовому засіданні також пояснив, що при написанні позовної заяви було допущено технічну помилку та правильним слід вважати те, що він перебував у відрядженні в м. Львові 02.01.2013 року, а не 03.01.2013 року, а 03.01.2013 року він знаходився на робочому місці в м.Кам'янка-Бузька. Представники відповідача - Кам'янка-Бузької міської ради проти задоволення позову заперечили та пояснили, що між позивачем та відповідачем було укладено контракт на термін від 01.08.2007р. до 31.12.2012 р. У зв'язку із закінченням терміну дії обумовленого в контракті, 28.12.2012 року міським головою було видано розпорядження №129 "Про звільнення директора КП "Кам'янкаводоканал". Згідно із даним розпорядженням, контракті відносини, які існували між позивачем та відповідачем, та були обумовлені певним терміном і припинились з 31.12.2012 р., який є останнім робочим днем позивача, що не суперечить контракту. Відповідачем робилися неодноразові спроби повідомити позивача про закінчення терміну дії контракту та про винесене розпорядження про останнє в телефонному режимі його повідомили, проте він відмовився від ознайомлення. Щодо тверджень позивача про відрядження, яке йому було видане після закінчення терміну дії контракту, то таке видане ним особисто, печатка та штамп комунального підприємства знаходились в його розпорядженні, оскільки на час так званого „відрядження" він не звільнив посади, термін перебування на якій закінчився. Покликання позивача на те, що даний контракт, будучи переукладеним кілька разів і вважається укладеним на невизначений строк, не ґрунтується на нормах закону, оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.23 КЗпП України. Згідно ч.2 ст.23 трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, тобто зазначене позивачем твердження про те, що посаду керівника даного комунального підприємства його було прийнято двічі, а тому такий контракт, на його думку був укладений на невизначений строк, є безпідставним та не заслуговує на увагу, так як ст. 39 -1 КЗпП України містить винятки з посиланням на ч.2 ст.23 КЗпП України, де зазначено, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений погодженням сторін, що має місце в даному випадку. З приводу того, що, як стверджує позивач, із ним не було проведено розрахунок, не було проведено передавання приймання справ, не видано трудової книжки - то це мав зробити в.о. директора [PERSON], який отримав оскаржуване розпорядження, про що свідчить його підпис. Представник відповідача - КП „Кам'янкаводоканал" у судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що вважає, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він відповідно до розпорядження міського голови №1 від 02.01.2013 року „Про призначення директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" призначений на посаду директора КП „Кам'янкаводоканал". Контракт з попереднім керівником закінчився 31.12.2012 року, а тому звільнення останнього проведено з дотриманням вимог законодавства. Він прибув на своє робоче місце 02.01.2013 року і дізнався, що [PERSON] знаходиться у відрядженні в м. Львові, де перебував і 03.01.2013 року. Дане відрядження позивач підписав сам. У подальшому лише 03.01.2013 року йому в.о. директора [PERSON] передано печатку підприємства. Оскільки попередній керівник - позивач не звільнив займану посаду, ним 04.01.2013 року винесено наказ № 3 про те, що він приступає до виконання обов'язків директора КП „Кам'янкаводоканал" з 02.01.2013 року. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює головним інженером КП „Кам'янкаводоканал". Згідно статуту підприємства на час відсутності керівника підприємства його обов'язки виконує головний інженер підприємства. 28.12.2012 року його викликали в міську раду, де керуюча справами [PERSON] надала йому для ознайомлення розпорядження міського голови №129 від 28.12.2012 року "Про звільнення з посади директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" п.2 якого було зазначено про покладення на нього обов'язки директора КП „Кам'янкаводоканал" з 01.01.2013 року. Він ознайомився з розпорядженням, оскільки п.2 такого стосувався безпосередньо його. Дане розпорядження до відома позивача він не доводив, оскільки ніхто на нього такі обов'язки не покладав, однак, на скільки пригадує, усно повідомляв позивачу про дане розпорядження. Йому відомо про те, що позивач відбув у відрядження до м. Львова, хто підписував відрядження не може сказати. 3 січня 2013 року працівник, відповідальний за ведення трудових книжок [PERSON] заповнила трудову книжку [PERSON] з відміткою про звільнення останнього, яку він підписав і у цей же день, коли позивач прийшов на роботу, вручив йому трудову книжку та повідомив про звільнення. У прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює керуючою справами Кам'янка-Бузької міської ради. Нею було підготовлено розпорядження міського голови № 129 від 28.12.2012 року про звільнення позивача із займаної посади, який був підписаний міським головою і доведений нею до відома [PERSON], про що свідчить підпис останнього на розпорядженні. Саме [PERSON], на її думку повинен був довести дане розпорядження до відома позивачу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з 2011 року працює діловодом у КП „Кам'янкаводоканал". У її посадові обов'язки, серед іншого, входить і ведення кадрової роботи на підприємстві. 02.01.2013року нею за вказівкою позивача було підготовлено наказ про відрядження останнього до м.Львова в Управління житлово-комунального господарства для вирішення питання фінансування об'єктів в 2013 році терміном на один день, про що свідчать записи у книзі наказів та книзі посвідчень про відрядження. Цього ж дня , 02.01.2013 року о 13 год. 35 хв. їй було надано розпорядження міського голови №129 від 28.12.2012 року "Про звільнення з посади директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]", про надходження якого нею було зроблено запис у книзі вхідної кореспонденції підприємства. Їй особисто до 02.01.2013 року ніхто не повідомляв про дане розпорядження. У подальшому, 03.01.2013 року в.о. директора [PERSON] виніс наказ №1, згідно якого [PERSON], директора КП „Кам'янкаводоканал" з 03.01.2013 року звільнено у зв'язку із закінченням строку строкового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України. Саме запис із даного наказу і було внесено нею до трудової книжки позивача та підписано [PERSON] Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст. 59, 60 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі і матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п. 1.1. Статуту КП "Кам'янкаводоканал", власником комунального підприємства є Кам'янка-Бузька міська рада. Управлінські функції підприємством, згідно із п. 7.1. Статуту здійснюється директором, який призначається на посаду та звільняється з посади головою міської ради на контрактній основі. У контракті визначають права, строки прийняття, обов'язки і відповідальність директора перед Власником та трудовим колективом, умови оплати праці та матеріального забезпечення і звільнення посади з урахуванням гарантій, передбачених контрактом та чинним законодавством України. 30.03.2006 року між Кам'янка-Бузькою районною радою та директором комунального підприємства Кам'янка-Бузьке водопровідно-каналізаційне господарство укладено контракт на строк з 30.03.2006 року до 30.03.2011 року. У зв'язку із передачею цілісного майнового комплексу підприємства Кам'янка-Бузьке водопровідно-каналізаційне господарство від територіальної громади Кам'янка-Бузької районної ради у власність Кам'янка-Бузької міської ради, між виконкомом Кам'янка-Бузької міської ради та позивачем укладено трудовий контракт на строк з 01.08.2007 року до 31.12.2012 року. Як вбачається із ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Контракти з позивачем укладались на підставі п.2 ст. 23 КЗпП України, який виділяє трудові договори, що укладаються на строк, визначений за погодженням сторін. З огляду на вищенаведене, суд не бере до уваги покликання позивача на норми ст.39-1 КЗпП України, оскільки згідно ч. 2 цієї статті правило про те, що за умови переукладання строкового трудового договору один чи декілька разів такий договір набуває характеру безстрокового, не поширюється на випадки передбачені частиною 2 ст.23 цього ж Кодексу, що власне і має місце у випадку укладення контракту з позивачем. Переукладання строкового трудового договору згідно ч.2 ст.23 КЗпП України не надає йому статусу безстрокового чи укладеного на невизначений строк. Згідно п.п.6.1. Контракту з директором КП „Кам'янкаводокнанал" [PERSON] від 02.01.2009 року контракт діє з 01.08.2007 року по 31.12.2012 року. Що стосується тверджень позивача про незаконність укладення між ним та Кам'янка-Бузькою міською радою особливої форми трудового договору - контракту, то такі, на думку суду, є безпідставними, оскільки спростовуються вимогами ст.ст. 2, 55, 56, 63, 65, 78 Господарського кодексу України, які передбачають укладення контракту (особливої форми трудового договору) із керівниками, зокрема, і комунальних підприємств. Визначення в контракті строку його дії, що є обов'язковою його умовою, не може вважатись погіршенням становища працівника порівняно із законодавством України про працю. Як встановлено в судовому засіданні з часу укладення контракту позивач не оспорював такий та вважає такий недійсним лише у зв'язку зі звільненням. Згідно розпорядження Кам'янка-Бузької міської ради від 28 грудня 2012 року №129 [PERSON] звільнено з посади директора КП „Кам'янкаводоканал" з 31 грудня 2012 року, виконання обов'язків директора КП „Кам'янкаводоканал" покладено на головного інженера підприємства [PERSON] з 01.01.2013 року. Згідно розпорядження Кам'янка-Бузької міської ради від 02.01.2013 року №1 [PERSON] призначено директором КП „Кам'янкавродоканал" з 02.02.2013 року. Наказом в.о. директора КП „Кам'янкаводоканал" від 03.01.2013 р. №1 [PERSON], директора КП „Кам'янка-водоканал" звільнено із займаної посади з 03.01.2013 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України. Щодо неправильного встановлення дати звільнення позивача то, як вбачається із розпорядження № 129 від 28.12.2012 року такою є 31.12.2012 року і, як ствердили в судовому засіданні представники Кам'янка-Бузької міської ради це і є останній робочий день позивача, що крім того підтверджується і наявністю в розпорядженні дати призначення виконувача обов'язки директора [PERSON] саме з 01.01.2013 року. У той же час, відповідно до п. 2.26 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства юстиції від №58 від 29.07.1993 року, днем звільнення вважається останній день роботи, яким мав бути 31.12.2013року. Однак, згідно запису у трудовій книжці [PERSON], його звільнено із займаної посади з 03.01.2013 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 1 від 03.01.2013 року. Відповідно до ст.36 ч.2 п.2 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Як встановлено в судовому засіданні, сторона контракту - Кам'янка-Бузька міська рада попередньо поставивши вимогу про припинення трудових відносин, спрямувавши свою волю на закінчення трудових відносин з позивачем згідно умов контракту, таку до відома [PERSON] належним чином не довела. Згідно п.3 розпорядження міського голови від 28.12.2012 року № 129 контроль за виконанням розпорядження міський голова залишає за собою. У той же час міський голова [PERSON] в судовому засідання пояснив, що ним не призначались прямі виконавці оспорюваного розпорядження. Підпис під даним розпорядженням [PERSON] про ознайомлення з таким, не свідчить про покладення на останнього обов'язку про доведення розпорядження до відома [PERSON], що також стверджено [PERSON] в судовому засіданні. Суду не представлено жодних доказів, які б свідчили про ознайомлення позивача із розпорядженням (телеграми, телефонограми, акт про відмову від підпису, тощо). Натомість, і 2 і 3 січня 2013року [PERSON] виконував обов'язки керівника підприємства: перебував у відрядженні в м. Львові, обліковувся в табелі робочого часу, що не заперечується сторонами, тобто вважався таким, що приступив до виконання службових обов'язків. Лише 3 січня 2013 року йому було видано трудову книжку з записом про звільнення, виконаним в.о. директора [PERSON], який такий запис здійснювати повноважень не мав. Крім того з 02.01.2013 року директором КП „Кам'янкаводоканал", згідно розпорядження Кам'янка-Бузької міської ради від 02.01.2013 року №1 призначено [PERSON] та згідно наказу по КП „Кам'янкаводоканал" № 3 від 04.01.2013 року він вважався таким, що приступив до виконання обов'язків з 02.01.2013 року. Наведене свідчить про недодержання порядку звільнення позивача з посади керівника підприємства, а відтак розпорядження міського голови №129 від 28.12.2012 року "Про звільнення з посади директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" та №1 від 02.01.2013 року „Про призначення директора КП „Кам'янкаводоканал" [PERSON]" слід визнати незаконним та поновити [PERSON] на посаді директора КП „Кам'янкаводоканал" з часу звільнення - 3 січня 2013 року. Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача КП „Кам'янкаводоканал" слід стягнути 114 грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: approved