Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому прохав: 1.Витребувати з чужого незаконного володіння відповідача, в особі Дочірнього підприємства «Харвіст-Умань», земельну ділянку №168 площею 1,8800 га, в адміністративних межах Синицької сільської ради, Христинівського району, Черкаської області, за межами села Синиця, державний акт на право власності на земельну ділянку серії II-ЧР №012510, шляхом зобов'язання останнього повернути вказане майно законному власнику [PERSON]. 2.Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №477 від 29.12.2006 року, укладеного між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро [PERSON] ВАТ «ММК ім. Ілліча» (ДП «Харвіст-Умань») на земельну ділянку №168 площею 1,8800 га, в адміністративних межах Синицької сільської ради, Христинівського району, Черкаської області, зареєстрованого 26.12.2006 року за №040679500951 в Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». 3.Стягнути з відповідача ДП «Харвіст-Умань» на користь [PERSON] завдані збитки у вигляді витрат на проведення експертного почеркознавчого дослідження в сумі 735,60 гривень та витрат у вигляді судового збору на загальну суму 649,66 гривень. Позов мотивований тим, що 11.06.2012 року дізнався, що він [PERSON], як власник земельної ділянки площею 1,88 га, розташованої в адміністративних межах Синицької сільської ради Христинівського району Черкаської області, уклав договір оренди №477 належної йому земельної ділянки з орендарем ДП «Ілліч – [PERSON]» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», назва якого була змінена на ДП «Харвіст [PERSON]», строком на 20 років, який зареєстрований 26.12.2006 року за № 040679500951 в Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Позивач посилається на те, що вказаного договору не укладав та не підписував. Відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки без згоди на те власника вважається порушенням. Також він вказував, що до договору не надано плану-схеми земельної ділянки, кадастрового плану, акту визначення меж земельної ділянки, проекту відведення земельної ділянки, що є підставою для визнання договору недійсним та скасування його державної реєстрації. Під час розгляду справи в суді представник позивача збільшив позовні вимоги і прохав визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №477 від 29.12.2006 року, укладеного між [PERSON] та ДП «Ілліч-Arpo [PERSON] ВАТ «ММК ім. Ілліча» на земельну ділянку №168 площею 1,8800 га. (рілля), в адміністративних межах Синицької сільської ради, Христинівського району, Черкаської області, зареєстрованого 26.12.2006 року за №2040679500951 в Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», а також стягнути з відповідача судові витрати. Підставою для збільшення позовних вимог посилався на те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст.203 ЦК України. А поскільки договір оренди пройшов державну реєстрацію, а тому з моменту реєстрації є укладеним і повинен бути визнаний недійсним. В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав повністю, прохав не розглядати його письмове клопотання про залишення заяви про збільшення розміру позовних вимог без розгляду. Представник відповідача позову не визнав і прохав в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачу протягом 2008-2012 року виплачувалась орендна плата, відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки позивач передав, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку, що свідчить про те, що Договір було укладено з його відома та він був обізнаний з умовами Договору. Представник також вказав що висновком експертизи є неналежним доказом у справі, поскільки ухвала суду про призначення такої експертизи не постановлялась. Прохав застосувати строки позовної давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явився, подав письмові пояснення, відповідно до яких він вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Також він вказав, що 01.08.2006 року особисто уклав договір оренди з ВАТ «Уманьфермаш» №444, на земельну ділянку площею 1,88 га, в адміністративних межах Синицької сільської ради, яка належить йому на праві приватної власності. І саме по цьому договору він отримував орендну плату. 11.06.2012 р. він довідався, що орендну плату він фактично отримує не по договору укладеного з ВАТ «Уманьфермаш», а по договору з ДП «Ілліч-Агро [PERSON]», якого не укладав і про який йому нічого не було відомо. Тому для проведення експертного дослідження йому довелось витребувати примірник договору з відділу Держкомзему в Христинівському районі. Йому також стало відомо, що в с. Синиця також працює ДП «Ілліч-Агро [PERSON]», яке як і ВАТ «Уманьфермаш», мають одного власника. Він не цікавився про розподіл виробничих сфер між даними підприємствами, а йому було достатньо того, що він отримував орендну плату до договору, укладеного ним з ВАТ «Уманьфермаш». Про те, що він отримує орендну плату не від ВАТ «Уманьфермаш» йому ніхто не повідомив, а у відомостях на отримання орендної плати не було інформації про договір, по якому він отримує орендну плату. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю на підставі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на праві приватної власності на землю від 20.08.2002 року є власником земельної ділянки 1,88 га з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Синицької сільської ради. В с. Синиця працює два господарства: «ДП «Ілліч-Агро-Умань», назва якого була змінена на ДП «Харвіст-Умань», та ВАТ «Уманьфермаш». Дані підприємства мають одного власника, використовують одні ті ж самі адмінприміщення, комору для зберігання зерна, тік та інше. 01.08.2006 року між [PERSON] та ВАТ «Уманьфермаш» укладено щодо земельної ділянки позивача договір оренди строком на 20 років, який 18.08.2006 року зареєстрований в Христинівському РВ Черкаської регіональної філії Центру ДЗК за №040679500110, а 29.12.2006 року між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро [PERSON]» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» укладено договір оренди відносно цієї ж земельної ділянки строком на 20 років, який 26.12.2006 року зареєстрований в Христинівському РВ Черкаської регіональної філії Центру ДЗК за №040679500951. Згідно з вимогами ст. 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Згідно з висновком №1528-П експертного почеркознавчого дослідження, підпис від імені [PERSON] в оригіналі договору оренди земельної ділянки №477 від 29.12. 2006 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 638 , ч. 3 ст. 640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Договір оренди від 16.11.2006 року пройшов державну реєстрацію, а тому на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ст. 125 Земельного Кодексу України, з моменту реєстрації є укладеним і може бути визнаний недійсним. Таким чином, встановлено, що позивачем договір оренди від 29.12.2006 року не підписувався, а підпис виконаний іншою особою, тому необхідно визнати його недійсним. Посилання представника відповідача на те, що договір є дійсним, поскільки позивачем отримувались орендна плата, підписано акт приймання-передачі земельної ділянки не заслуговують до уваги, поскільки спростовуються поясненнми представника позивач, письмовими поясненнями позивача, матеріалами справи. Позивач і представник позивача вказували, що про існування вказаного договору дізнались тільки 11.06.2012 року, коли отримали на їх звернення відповідь із відділу Держземагенства у Христинівському районі про те, що в договорі оренди земельної ділянки зареєстрованого 26.12.2006 р. за №040679500951, укладеного між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро-Умань ВАТ «ММК ім. Ілліча» наявні такі невід’ємні частини: 1. Акт приймання - передачі земельної ділянки. 2. План зовнішніх меж земельної ділянки. Номер земельної ділянки - 168. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції на даний час становить 52758,67грн. Право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом II-ЧР № 012510 рахується за [PERSON]. Позивач вважав, що отримує орендну плату по договору від 01.08.2006 року укладеного ним з ВАТ «Уманьфермаш», раніше про існування договору від 29.12.2006 року не знав, договір від 29.12.2006 року не підписував, що стверджується висновком експертного дослідження. Тому суд бере до уваги саме ці покази, поскільки вони є належними і достовірними і підтверджуються іншими матеріалами справи. Представник відповідача, вказуючи що експертиза судом не призначалась, тому висновок експертного дослідження є неналежним. Але з такою заявою представник відповідача суд не погоджується, поскільки Законом не заборонено звернення до експерта за отриманням експертного дослідження, представник відповідача не надав жодних аргументів щодо недостовірності цього висновку, відмовився від призначення судом почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що, на його думку, саме позивач підписував договір та акт прийому-пердачі земельної ділянки. Крім того, представник відповідача надав до суду копії відомостей про отримання позивачем орендної плати за 2008-2012 роки в підтвердження обізнаності позивача про договір та умови договору, але суд вважає, що вказані докази не можуть слугувати доказом обізнаності позивача про укладений договір та його умови. Поскільки відомості не на всіх сторінках, а то взагалі, не містять назви платника орендної плати, обидва підприємства, що укладали договора, являються підприємствами одного власника, розташовані в с. Синиця, мають єдине адмінприміщення (контору), комору, тік де видавалась орендна плата, тому позивачу було не відомо про розподіл виробничих сфер між даними підприємствами, як і про підприємство, яке видало йому орендну плату. Крім того, отримання орендної плати не свідчить про обізнаність позивача з усіма умовами договору (строк дії договору, умови повернення земельної ділянки та інше). Судом не обговорюється питання недійсності договору з підстав відсутності у договорі оренди істотних умов, передбачених ст.. 15 Закону України «Про оренду землі», що було вказано в первісній позовній заяві, поскільки представник позивача в судовому засіданні відмовився від цих підстав для визнання договору недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому позовні вимоги стосовно витребування від відповідача та повернення власнику земельної ділянки також підлягають до задоволення. В судовому засіданні представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Як встановлено вище по рішенню, позивач договір не підписував, уклав договір 01.08.2006 року з ВАТ «Уманьфермаш» і вважав, що орендну плату отримував саме від цього підприємства, нового договору, укладеного з відповідачем не отримував, а тільки, після звернення до відділу Держземагенства в Христинівському районі, отримав 11.06.2012 року копію договору оренди і дізнався про всі умови договору. Тому суд вважає, що позивач не пропустив строку звернення до суду, звернувся до суду у межах строку позовної давності коли дізнався про порушення свого права – 11.06.2012 року.

Outcome: approved