Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.02.2011року між сторонами укладено усний договір на виготовлення огорожі, воріт та фіртки. Відповідно до укладеного договору відповідач взяв на себе зобов'язання в місячний термін (до 15.03.2011р.) виготовити та встановити за адресою [ADDRESS] огорожу розміром 10 метрів, ворота та фіртку, а позивач в свою чергу оплатити виконання вказаних робіт відповідно до обумовленої ціни. 15.02.2011 року була проведена оплата за виконання вказаних робіт в розмір 5780,00грн., однак станом на 13.02.2013року відповідач взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору не виконав, на неодноразові звернення не реагує. Просить суд стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] грошові кошти в розмірі 5780,00 грн. та завдану моральну (немайнову) шкоду в сумі 1000грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення у розмірі 1750,76грн.та три проценти річних у розмірі 335,34грн. та додаткові кошти в розмір 1000грн. за надання юридичної допомоги та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов до часткового задоволення не підлягає з наступних підстав. З пояснень позивача судом встановлено, що 15.02.2011р. між сторонами [PERSON] та СПД- фізичною особою [PERSON] було досягнуто усну домовленість про виготовлення огорожі, воріт та фіртки та доставку за місцем проживання позивача [ADDRESS] із відповідним встановленням вартістю 5780,00 гривень. Позивачем на виконання умов договору сплачено 5780,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №003 від 15.02.2011року. 03.10.2011року [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] із письмовою претензією та вимогою про виконання зобов'язання в місячний термін (до 15.03.2011р.) виготовити та встановити огорожу розміром 10 метрів, ворота та фіртку за адресою [ADDRESS] згідно укладеного договору від 15.02.2011року, по даний час роботи не виконані. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України 1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] на користь [PERSON] 5780,00грн. сплачених на виконання умов договору. Вимоги про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають з наступних підстав. Згідно роз'яснень, даних у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем суду не було надано доказів на підтвердження обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди. Також не підлягають також до стягнення витрати на відшкодування позивачем понесених витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., оскільки не підтверджені відповідними доказами доказів та вимог про стягнення пені та трьох відсотків річних - на спірні правовідносини не поширюються норми щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання, на які покликається позивач, як на підставу цих вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial