Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селідово Донецької області. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що виникали постійні сварки. Вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Від шлюбу мають неповнолітнью сина - [PERSON], який за взаємною згодою між ними залишається проживати з матір'ю. На примирення з відповідачем не згодна. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти винесення рішення у попередньому судовому засіданні та відмовилась від своїх вимог про стягнення з відповідача витрат по оплаті правової допомоги адвоката у сумі 270,00 грн. Відповідач до судового засідання не з'вився. До судового засідання через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти винесення судового рішення на стадії попереднього розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач подавши заяву про визнання позову розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved