Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 162 623,00 грн., інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 7643,28 грн., загальної суми процентів передбачених договором у розмірі 52 115,10 грн. та судового збору. В обгрунтування своїх вимог позивач вказувала, що 14.04.2010 року уклала з відповідачкою договір позики, за яким передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 162 623,00 грн., а відповідачка зобовязалася повернути позику до січня 2011року, про що написала письмову розписку. На її вимогу про повернення боргу відповідачка грошові кошти не повернула, стала уникати її та ухилятися від обовязку повернути борг. На момент звернення до суду з вказаним позовом гроші їй так і не повернуті. Тому на підставі ст.ст.526, 1046-1050 ЦК України вважає, що гроші повинні бути стягнуті в примусовому порядку. Крім того просить стягнути передбачені ст.625 ЦК України інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 7643,28 грн. та загальну суму процентів передбачених договором у розмірі 52 115,10 грн. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач просила позов задовольнити, стягнути вказані суми та відшкодувати судові витрати. В судове засідання позивач не зявилась, але направила свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути суму заборгованості за договором позики 222 381,38 гривень та судові витрати в сумі 2224 грн. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, заяв про слухання справи у її відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 14.04.2010 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики в усній формі, за умовами якого позивач передала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 162 623,00 грн., які остання зобовязалася повернути не пізніше січня 2011 року. В забезпечення виконання умов договору позики відповідачем власноруч була складена розписка щодо отримання грошей, однак свої зобовязання у встановлений договором строк відповідач не виконала. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Обовязок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, передбачений в ст.1049 ЦК України. Таке ж правило містить ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК зазначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає стаття 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка на день звернення до суду грошові зобовязання не виконала та допустила прострочення їх виконання на 18 місяців - з 01.01.2011р. до 10.07.2012р. Згідно з наданим розрахунком втрати від інфляції за весь час прострочення складають 7643,28 гривень, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Також підлягають стягненню передбачені п.2 договору позики 21 відсоток річних від простроченої суми заборгованості, що за 18 місяці складає 52115,10 гривень. З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останньою при подачі позову судовий збір у розмірі 2224,00 гривень.

Outcome: approved