Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

05.07.2013 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] грошові кошти у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором. В обґрунтування своїх доводів позивач посилалась на те, що 05.10.2012 року вона з відповідачем уклала договір, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання поставити та передати позивачу кухонні меблі на протязі 21 робочого дня після сплати позивачем вартості товару, а позивач зобов'язалася сплатити за вищевказаний товар кошти у сумі 10571 грн. та прийняти товар. Позивач зі свого боку сплатила вартість товару у повному обсязі, а відповідач доставив їй меблі, які не відповідають індивідуальному замовленню за розмірами, на дверцятах шафи відсутня фреза, шафа під сушку відсутня. Позивач зазначає, що згідно з пунктом 3.2. договору передбачено відповідальність за невиконання виконавцем обов'язку щодо доставки кухонних меблів у вигляді неустойки в розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочення, а тому відповідач в зв'язку з невиконанням зобов'язання по поставці кухонної меблі за договором № б/н від 05.10.2012 року зобов'язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 1479,94 грн. за період часу з 09.01.2013 року по 28.05.2013 року. 04.11.2013 року позивачем було збільшено ціну позову, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 18129,29 грн. за період з 09.01.2013 року по 04.11.2013 року включно, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором, також просить суд стягнути з останньої моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши доводи позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між позивачем та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання доставити та передати замовнику товар - кухню вартістю 10571 грн., а замовник зобов'язався оплатити та прийняти товар. Позивач свої зобов'язання за договором в частині сплати вартості товару виконала шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця у сумі 9471 грн. в день укладення договору та сплати готівкових коштів в сумі 1100 грн. в день доставки товару, яка відбулася 10 листопада 2012 року, про що зазначено в оригіналі договору, заяві позичальника. Як вбачається з акту прийому-передачі, складеного 10 листопада 2012 року, замовник за договором від 05.10.2012 року прийняла десять закритих пакетів та три столешниці та сплатила решту вартості товару у сумі 1100 грн. В ході перевірки, проведеної працівниками міліції за заявою позивача, було встановлено, що меблі, які доставлено позивачу не відповідали розмірам індивідуального проекту замовника, на дверцятах шафи відсутня фреза, а шафа під сушку посуду взагалі відсутня. Зазначене свідчить про те, що позивач свої зобов'язання за договором щодо сплати вартості товару виконала в повному обсязі 10.11.2012 року, а відповідач свої зобов'язання щодо поставки та передання товару виконала не належним чином. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, відповідач повинен був доставити та передати позивачу кухонні меблі, розмір та якість яких відповідає договору, укладеному між сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.2.2 договору, після виконання замовником обов'язку зі сплати вартості товару у сумі 10571 грн., виконавець зобов'язується доставити товар на протязі 21 робочого дні. Пунктом 3.2 договору передбачено, що у випадку не виконання виконавцем п.2.2 договору за власної провини, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення. Частиною 5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. При визначенні періоду, за який підлягає стягненню неустойка, суд виходить з того, що позивачем сплачено повну вартість товару 10.11.2012 року, тому 21 робочий день, встановлений п.2.2 договору для доставки товару, закінчився 10.12.2012 року. Також суд приймає до уваги ту обставину, що позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки за період з 09.01.2013 року по 04.11.2013 року, тому у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути неустойку в сумі 18129,29 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням вказаного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог, в дохід держави.

Outcome: approved