Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області звернулася в суд з позовом до [PERSON] про знесення самочинного будівництва. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що 31 жовтня 2011 року, на підставі заяви [PERSON], інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, за результатами якої встановлено, що [PERSON], не отримавши права на виконання будівельних робіт, самочинно здійснила реконструкцію квартири [ADDRESS], шляхом будівництва прибудови до квартири, зовнішніми розмірами 6,05 м х 3,92 м, чим порушила ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». По даному факту інспекцією 31 жовтня 2011 року був складений протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 97 КУпАП, та винесено припис про усунення виявлених порушень з вимогою до 1 лютого 2012 року представити в інспекцію декларацію про готовність побудованого об’єкта до експлуатації. Згідно з постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області від 1 листопада 2011 року на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за ст. 97 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідачка штраф добровільно сплатила, чим визнала свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення, проте допущених нею порушень не усунула, будь-яких дій для узаконення самочинного будівництва чи приведення його у відповідність з вимогами містобудівного законодавства не вчинила, що було виявлено під час проведення інспекцією повторної перевірки 26 червня 2012 року. Оскільки порушення відповідачкою норм містобудівного законодавства перешкоджає забезпеченню ефективного функціонування і розвитку в сфері архітектурної діяльності та може призвести до непередбачуваних наслідків, позивач, посилаючись на ст. 376 ЦК України, просить задовольнити його позов, зобов’язавши відповідачку знести за її власний рахунок самочинно збудовану прибудову до квартири. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник позову не визнали і пояснили, що будучи власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], [PERSON] здійснила її реконструкцію, збудувавши на місці лоджії житлову кімнату, площею 19,2 кв.м., яка виступає за межі будинку на 1,5 метра на земельну ділянку, котра є прибудинковою територією. По закінченню будівельних робіт вона отримала в Деражнянському ГМП "Інвентаризатор" новий технічний паспорт на квартиру та, виготовивши схему і план розміщення реконструйованої квартири, погодила їх із власниками суміжних квартир та необхідними службами. Відтак, з метою узаконення будівництва, вона звернулася до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області із заявою про видачу їй декларації про готовність об’єкта до експлуатації, проте у задоволенні заяви їй було відмовлено. Відповідачка та її представник стверджують, що будівництво прибудови було здійснено без затвердженого проекту через незнання відповідачкою законодавства і необізнаність з порядком забудови, проте саме будівництво проведене з дотриманням усіх необхідних будівельних, архітектурних, санітарних, екологічних норм, правил і державних стандартів, наявність прибудови не порушує права інших осіб, а тому вони просять відмовити в задоволенні позову. Представник залученого судом до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необґрунтованими. Так, вона посилається на те, що ст. 376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. Вона стверджує, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності. Відхилення ж від проекту забудови об’єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на безпечність цього об’єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо) не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об’єкта нерухомості. Крім того, представник вказує на те, що позивачем не було з’ясовано наявність можливості перебудови самочинної прибудови з метою усунення виявлених порушень, ним не вказано, які саме будівельні норми і правила були порушені відповідачами та не надано жодних доказів про те, що такі порушення є істотними, тому вона просить відмовити в задоволенні позову. Співвідповідач [PERSON], залучений судом до участі у справі, позову не визнав і просить відмовити в його задоволенні. Залучений судом до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] в судове засідання не з’явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не визнаючи позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] пояснила, що вона та її чоловік [PERSON] проживають у [INFO]. Відповідачкою [PERSON], котра проживає у квартирі №8 і є їхньою сусідкою, було самовільно збудовано прибудову до раніше існуючого балкону її квартири на прибудинковій території, наслідком чого стало порушення інсоляційного та світлового режиму житлової кімнати належної їм квартири, оскільки прибудова закриває вікно їхньої квартири, дощ та сніг з неї потрапляють на їхні вікна. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] є інвалідом третьої групи по зору, 30 вересня 2011 року він звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області із заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення будівельних норм та правил, оскільки внаслідок зведення прибудови порушуються як його права, так і права членів його сім’ї. При вирішенні спору представник покладається на думку суду. Вислухавши доводи сторін, їх представників, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим на підставі розпорядження Хмельницького бюро технічної інвентаризації №323 від 19 серпня 2004 року, співвласниками однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м., є [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], по 1/4 частці кожен. Судом встановлено, що у 2009 році відповідачкою [PERSON] та її синами [PERSON] і [PERSON], котрі є співвідповідачами по справі, було здійснено реконструкцію належної їм квартири, шляхом будівництва на прибудинковій території на місці лоджії житлової кімнати, площею 19,2 кв.м. Відповідач [PERSON] участі у будівництві не приймав, що підтвердила відповідачка [PERSON] і не заперечується іншими відповідачами. Як вбачається із матеріалів справи, 31 жовтня 2011 року, на підставі заяви [PERSON], інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, за результатами якої встановлено, що [PERSON], не маючи права на виконання будівельних робіт, самочинно здійснила реконструкцію квартири [ADDRESS], чим порушила ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що було складено відповідний акт. Крім того, 31 жовтня 2011 року інспекцією було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт), яким зобов’язано [PERSON] до 1 лютого 2012 року представити декларацію про готовність об’єкта до експлуатації. Згідно з постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області від 1 листопада 2011 року на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за ст. 97 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. Як вбачається зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, її копію [PERSON] отримала 2 листопада 2011 року. Судом з’ясовано, що вказану постанову відповідачка не оскаржувала, а штраф нею було сплачено відповідно до квитанції №1117.203.1 від 8 листопада 2011 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Згідно із ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Судом встановлено, що будівництво прибудови до квартири було здійснено відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] всупереч наведених вище норм закону, оскільки повідомлення про початок виконання будівельних робіт вони не направляли, декларацію про початок виконання таких робіт не реєстрували, дозволу на їх виконання не отримували. Цю ж обставину підтвердили відповідачка [PERSON] та її представник. [PERSON] по закінченню будівельних робіт отримала в Деражнянському ГМП "Інвентаризатор" новий технічний паспорт на реконструйовану квартиру, виготовила її схему і план розміщення та погодила їх із головними архітектором і санітарним лікарем Деражнянського району, сектором з питань НПД Деражнянського РВ ГУ МНС, ВАТ "Хмельницькгаз", КГП "ЖЕО", а також із власниками суміжних квартир [PERSON] і [PERSON] Однак будівництво прибудови здійснене на земельній ділянці, яка є прибудинковою територією, ділянкою користуються власники квартир багатоквартирного жилого будинку. Вказана земельна ділянка не приватизована, державний акт на право власності на неї не видавався. Ця обставина, а також той факт, що рішення органу місцевого самоврядування про відведення відповідачам земельної ділянки під забудову не приймалося, що визнала відповідачка [PERSON] та її представник, дають підстави вважати, що за відсутності відводу земельної ділянки під будівництво прибудови таке будівництво є самочинним, оскільки відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Згідно із ч.4 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Outcome: approved