Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним і права власності на нього. Мотивує свої позовні вимоги тим, що з 2006 року він займається підприємницькою діяльністю по реалізації сільськогосподарської техніки. Будучи знайомим із [PERSON] запропонував йому оплатно надавати послуги у здійсненні підприємницької діяльності автомобілем «RENAULT MASTER». Згодом відповідач запропонував йому купити зазначений автомобіль за 10000 дол. США, оскільки мав неврегульовані боргові зобовязання перед іншими особами. Обговоривши всі питання по здійсненні договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] вирішив не знімати його з обліку в МРЕВ. Оскільки перевезення зазначеним автомобілем необхідно було здійснювати за межами України, то в приватного нотаріуса [PERSON] надав доручення з правом керування та відчуження вказаного автомобіля позивачу та його братам [PERSON] та [PERSON], які були також помічниками при здійсненні підприємницької діяльності. Зазначає, що кошти за придбаний автомобіль відповідачу передав двома платежами, 5000 дол. США дав особисто, а ще 5000 дол. США від його імені віддав тесть [PERSON]. В даний час [PERSON] має намір відчужити належний йому автомобіль«RENAULT MASTER» номер кузова № VF1HDCCК519879832, 1999 року випуску, білого кольору, з обємом двигуна 2800 куб.см., реєстраційний № [NUMBER]. Про укладення усного договору купівлі продажу автомобіля між ним та [PERSON] знають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На імя позивача [PERSON] було надано доручення на право відчуження автомобіля та технічний паспорт на автомобіль. Більше двох років він керував автомобілем, здійснював його обслуговування і [PERSON] не мав до нього ніяких претензій. На підставі наведеного просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля укладений між [PERSON] та ним та визнати за ним право власності. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та додатково пояснили, що позивачу стало відомо про анулювання довіреності від 06 серпня 2010 року за № 3441 від імені [PERSON] Спірний автомобіль позивач купив за 10000 дол. США, в присутності свідків передав [PERSON] кошти за автомобіль, на підставі чого останній видав доручення на відчуження автомобіля. Крім того, позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути із відповідача на його користь 2400 грн. витрат за надання правової допомоги, 2000 грн. моральної шкоди та 395,99 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав із тих підстав, що позивача по справі він знав давно, оскільки вони разом займались підприємницькою діяльністю. У його власності був автомобіль «RENAULT MASTER», яким він їздив за кордон по роботі. Оскільки у [PERSON] виникла необхідність у перевезенні вантажу і в нього не було відповідного автомобіля, то він надав йому у користування свій автомобіль «RENAULT MASTER». По даний час автомобіль позивач йому не повернув, а навпаки звернувся із позовом про визнання права власності на нього. Договору купівлі-продажу автомобіля із позивачем він не укладав та грошей від нього не отримував. Просить в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2010 року [PERSON] надав довіреність і уповноважив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися, здавати в оренду, переобладнувати, застраховувати транспортний засіб, автомобіль, марки «RENAULT» модель «MASTER» номер кузова № VF1HDCCК519879832, 1999 року випуску, тип транспортний засіб вантажний платформа, білого кольору, з обємом двигуна 2800 куб.см., реєстраційний № [NUMBER] (а.с.55). Із повідомлення приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу [PERSON] слідує, що довіритель [PERSON] особисто скасував вище вказану довіреність за заявою № 3823 від 10 вересня 2012 року (а.с.54). Із копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця слідує, що позивач по справі, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність (а.с. 31). Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме, спірного автомобіля слідує, що зазначене свідоцтво [PERSON] передав [PERSON] і воно знаходиться в нього(а.с.29). Із пояснень наданих в судовому засіданні позивачем по справі слідує, що він фактично уклав договір купівлі-продажу автомобіля «RENAULT MASTER» із відповідачем по справі сплативши останньому договірну ціну, а саме, 10000 дол. США. Про необхідність укладення письмового договору купівлі-продажу він не знав, і вважав, що доручення видане [PERSON] на його імя на керування та розпорядження транспортним засобом є достатнім. Відповідачем в судовому засіданні не було доведено, що кошти отримані від [PERSON] в розмірі 10000 дол. США були отриманні не за продаж автомобіля. Допитані в судовому засіданні свідки ствердили,що кошти, які отримав відповідач від позивача були за продаж автомобіля. Так, свідок [PERSON] показав суду, що він особисто знає [PERSON], оскільки спільно працювали. [PERSON] передав свій автомобіль «RENAULT MASTER» для здійснення підприємницької діяльності позивачу, а потім видав доручення на керування автомобілем. Свідок був присутній при передачі позивачем відповідачу 5000 дол. США, це були кошти за придбання автомобіля, а саме, їх друга частина. Свідок [PERSON] пояснив, що його зять [PERSON] купив спірний автомобіль у [PERSON] Гроші за бус позивач давав двома частинами, він особисто передзвонив до нього і сказав, щоб він взяв вдома гроші в сумі 5000 дол. США і віддав [PERSON] Коли приїхав [PERSON] він за вказівкою зятя віддав вказані гроші і знав, що це за автомобіль, який придбав позивач у [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт придбання за 10000 дол. США автомобіля «RENAULT MASTER» [PERSON] у [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що його колишній зять [PERSON] був винен йому гроші, які той позичив для розширення бізнесу. Віддав борг лише тоді, коли продав автомобіль «RENAULT MASTER» отримавши за нього 5000 дол. США. Із звіту про оцінку автомобіля слідує, що автомобіль марки «RENAULT MASTER» коштує 36434,0 грн. (а.с.34-41). Частиною 2 ст. 218 ЦК України передбачено, якщо правочин для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.. 235 ЦК України удаваним є правочин який вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Судом встановлено, що сторони по справі недодержали письмової форми правочину, а саме, договору купівлі-продажу автомобіля «RENAULT MASTER» та нотаріально його не посвідчили. При цьому нотаріально засвідчили удаваний правочин, а саме, договорі генерального доручення. Однак в судовому засіданні було належно встановлено, що позивач купив у відповідача спірний автомобіль «RENAULT MASTER» та передав двома платежами відповідачу 10000 дол. США за купівлю спірного автомобіля, а відповідач прийняв їх. Сторони уклали удаваний правочин генерального доручення з метою економії коштів необхідних для укладення дійсного правло чину, а також з метою отримання права користування спірним автомобілем позивачем по справі та його родичами, партнерами по бізнесу. Як вбачається з тексту довіреності укладеної 6 серпня 2010 року [PERSON] повіреної приватним нотаріусом м. Нововолинська [PERSON] він уповноважує [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти його інтереси при виконанні слідуючих повноважень: розпоряджатися, продати або обміняти за ціну і на умовах на їх розсуд у разі сплати державного мита спірний автомобіль, зняти його з обліку в органах ДАІ, переобладнувати, передавати в оренду, отримувати транзитні номерні знаки, укладати біржові угоди та ряд інших дій, які тягнуть за собою відчуження та втрату права власності позивачем на даний автомобіль. Строк дій зазначеного доручення 3 роки. На думку суду зміст зазначеного доручення свідчить про те, що після спливу дії доручення доля транспортного засобу позивача не цікавить. Зазначені обставини дають суду додаткові підстави вважати по укладання удаваного правочину, який насправді приховував договір купівлі-продажу. Із слів позивача вбачається, і дане твердження є обєктивною реальністю, що за отримання довідки-рахунку в органах МРЕВ та проведення реєстрації транспортного засобу на нового власника вимагає фінансових витрат в розмірі не менше 4000 грн., а доручення яке називають генеральним, давало право йому та двом його працівникам безперешкодно використовувати спірний транспортний засіб як на території України так і за кордоном. Крім того, суд вважає, що було належно встановлено, що відповідачем зроблені всі дії для того, щоб позивач мав право вільно безперешкодно користуватись та розпоряджатись спірним транспортним засобом, а тому позов необхідно задовольнити та визнати довіреність від імені [PERSON] на імя [PERSON] посвідчену 06 серпня 2010 року договором купівлі-продажу автомобіля та визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «RENAULT MASTER». Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача 2000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди, то вона до задоволення не підлягає, із тих підстав, що зазначені правовідносини не передбачають відповідальність за заподіяння моральної шкоди, та позивач не довів самого факту заподіяння моральної шкоди. Разом з тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 395,99 грн. судового збору та 2400 грн. витрат за надання правової допомоги.

Outcome: partial