Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою №23 в будинку 173\\2 по вул.. Ватутіна м . Черкаси шляхом зняття її з реєстраційного обліку та виселення, вказуючи, що вона являється одноособовим власником квартири [ADDRESS] м . Черкаси на підставі реєстраційного посвідчення виданого на підставі довідки ЖБК-54 №1858 від 24.06.1997 року. Відповідачка [PERSON] являється її дочкою, яка зареєстрована в квартирі у 2004 році. В квартирі, крім неї, зареєстрована відповідачка [PERSON] та онука [PERSON], [INFO]. З 2004 року по 2009 рік відповідачка [PERSON] в квартирі не проживала , оскільки перебувала у Російській Федерації, де проживала з чоловіком, а в 2009 році повернулася на Україну. [PERSON] ніякої участі по утриманню житла , оплаті комунальних послуг - не приймає та одразу по приїзду з Росії стала зловживати спиртними напоями, вести розпусний спосіб життя, місяцями не проживає в квартирі, застосовує до неї ненормативну лексику, а згодом стала виносити і речі домашнього вжитку, приводити в квартиру сторонніх осіб чоловічої статі, стала влаштовувати сварки та порушувати громадський порядок. Оскільки вона являється особою похилого віку, має невелику пенсію, це змусило її звертатися за допомогою до правоохоронних органів з приводу влаштування відповідачкою сімейних конфліктів, сварок , виносу майна і таке інше. 13.03.2011 року вона написала заяву до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, за її результатом було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 13.03.2011 року. 8.11.2011 року вона знову змушена звертатися до органів внутрішніх справ, оскільки відповідачка систематично зловживає спиртними напоями, виражалася в її адресу нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою. 10.11.2011 року за її заявою винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 14.08.2012 року в черговий раз вона змушена звернутися до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області з приводу зловживання [PERSON] спиртними напоями, застосування нею погроз фізичною розправою та висловлювання нецензурними словами. На її зауваження [PERSON] не реагує, а навпаки, погрожує фізичною розправою, влаштовує сварки на ґрунті вживання алкогольних напоїв. 18.08.2012 року в черговий раз за її заявою було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] 24.02.2013 року вона змушена також звертатися до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області за захистом своїх прав, оскільки [PERSON] продовжувала вчиняти сімейні конфлікти , вживати спиртні напої, погрожувати фізичною розправою, висловлюватися нецензурною лайкою. За її зверненням 1.03.2013 року складено висновок по матеріалам перевірки, з [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру про недопустимість протиправних дій та вчинення правопорушень. Проте , ніяких результатів це не принесло, вже 5 липня 2013 року вона змушена звертатися знову до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області за захистом порушених прав. Відповідно до наданої заяви [PERSON] від 5.07.2013 року , вбачається , що [PERSON] в результаті алкогольної залежності продовжує виносити з квартири позивачки майно, погрожує [PERSON] фізичною розправою , в тому числі і вбивством, примушує придбавати алкогольні напої, висловлюватися нецензурною лайкою і таке інше. Неодноразові приводи [PERSON] до органів міліції потягли за собою направлення її на проходження корекційної програми в Черкаський міський центр соціальних служб для сім,ї, дітей та спорту. Вказане направлення [PERSON] отримала 11.03.2013 року, проте їй невідомо , чи вона пройшла цю програму. Постійні сварки , побоювання за своє життя, винесення майна з квартири , приведення до квартири невідомих осіб сумнівної поведінки та алкогольно залежних людей , змушують її звертатися до суду з даним позовом про виселення [PERSON] з квартири без надання іншого житлового приміщення та усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття її з реєстраційного обліку. У відповідності до ст.ст.116,157 ЖК України просила суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] м . Черкаси без надання іншого житлового приміщення та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не зявилася , причин неявки не надала. За наявних письмових матеріалів , суд вважає можливим винесення заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення , виходячи з наступних підстав. Відповідно до наданого суду реєстраційного посвідчення, виданого на підставі довідки ЖБК-54 за №1858 від 24.06.1997 року , позивачка [PERSON] являється одноособовим власником квартири [ADDRESS] м . Черкаси. Згідно довідки комунального підприємства Придніпровська Служба утримання будинків від 26.03.2013 року №665, вбачається , що в квартирі [ADDRESS] м . Черкаси зареєстровано [PERSON], [INFO] \\ без док.\\ . З обставин, встановлених в судовому засіданні, вбачається , що особовий рахунок №32019023 по квартирі [ADDRESS] м . Черкаси виписаний на позивача [PERSON], яка несе всі витрати по утриманню даного житла , відповідачка участі у витратах не приймає. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом \\ ч.1 ст. 109 ЖК України \\ . Встановлено, що відповідачка [PERSON] вселилася у квартиру за усною згодою позивача [PERSON] приблизно в 2009 році, як дочка, на невизначений строк, оскільки повернулася з Російської Федерації. Таким чином, між сторонами було укладено договір найму на невизначений строк. За поясненнями позивача [PERSON], відповідачка у квартирі влаштовує гуляння з розпиванням спиртних напоїв, приводить в квартиру осіб чоловічої статі та сумнівної поведінки , унеможливлює доступ її до належного їй майна, а на теперішній час фактично повиносила все майно , продовжує вести паразитичний спосіб життя , ніде не працює , погрожує їй фізичною розправою та навіть вбивством, а тому , вона боїться за своє життя та вважає, що спільне проживання разом з дочкою неможливе. В результаті цього, вона фактично позбавлена права на користування своєю власністю повноцінного використання житла для власного проживання. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім,ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують житлове приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В ході розгляду встановлено та це підтверджено документально , що позивачка [PERSON], як одноособовий власник житла, змушена неодноразово звертатися за допомогою до правоохоронних органів щодо обставин неможливості спільного проживання з відповідачкою [PERSON], яка систематично зловживає спиртними напоями , веде паразитичний спосіб життя, влаштовує постійно сварки та конфлікти за місцем свого проживання , приводить в квартиру чоловіків сумнівної поведінки , де продовжує вживати спиртні напої. При цьому , на зауваження позивачки [PERSON] про припинення такої поведінки, порушення правил співжиття , [PERSON] погрожує позивачці фізичною розправою, позбавленням життя , виносить з квартири речі , участі у сплаті комунальних послуг не приймає. Такі дії [PERSON] не припинились і на теперішній час , заходи громадського впливу виявилися безрезультатними, на неодноразові попередження органів міліції [PERSON] також не реагує та продовжує допускати порушення правил співжиття, допускає прояви порушень громадського порядку , що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Такі дії відповідачки [PERSON] носять стійкий характер та тривають на протязі багатьох років - фактично з часу повернення [PERSON] з Росії в 2009 році по теперішній час. На цей рахунок суду надано численну кількість постанов органів міліції , а саме, Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області від 13.03.2011 року , від 10.11.2011 року, від 18.08.2012 року, від 1.03.2013 року, тобто, за різний період часу та охоплює 2011-2013 роки. Відповідно до вказаних постанов, вбачається , що з [PERSON] були проведені бесіди профілактичного характеру про недопустимість протиправних дій та вчинення правопорушень відносно [PERSON], відносно неї також складались адміністративні матеріали за ст..173-2 ч.2 КпАП України. Проте , встановлено , що [PERSON] продовжує свої протиправні дії по відношенню до своєї матері [PERSON], на зауваження сусідів,представників органів міліції, самої [PERSON] належним чином не реагує. Таким чином , відповідачка своїми протиправними діями унеможливила власника квартири користуватися своєю власністю, повноцінну реалізацію житлових прав та обовязків, визначених ст.ст. 9,10 ЖК України, а тому , суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим. Відповідно до ст. 116 ЖК України відповідачка [PERSON] підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до вказаної норми ЖК України членів сімї власника жилого будинку \\ квартири \\ може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Гарантії прав громадян, які мають у приватній власності жилий будинок \\ квартиру \\ , визначено ст. 155 ЖК України. Виселення члена сімї власника з жилого приміщення може проводитись лише на підставі норм житлового законодавства. Виселення членів сімї власника жилого будинку \\ квартири \\ визначено ст. 157 ЖК України. Права власника житлового будинку \\ квартири \\ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку \\ квартирі \\ , що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Встановлено , що угода між власником квартири та відповідачкою на проживання була усною, відповідачка ніяких прав та обов,язків по даній квартирі не виконує, ігнорує норми співжиття , постійно погрожує позивачці, систематично зловживає спиртними напоями , приводить сторонніх осіб до квартири , створює такі умови проживання , які не узгоджуються з ЖК України , оскільки направлені на порушення правил співжиття , спільного проживання . Також, встановлено , що відповідачка [PERSON] фактично винесла з квартири все майно , яке належить позивачці [PERSON] Вищевикладені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] , [PERSON] У зв,язку з задоволенням основної вимоги [PERSON] про виселення відповідачки [PERSON] з квартири [ADDRESS] м . Черкаси підлягає до задоволення і інша вимога [PERSON] про зняття відповідачки з реєстраційного обліку за даною адресою, що буде сприяти повному усуненню перешкод у користуванні даним житловим приміщенням. А тому , враховуючи вищевикладене ,суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 11,60, 213-215, 88 , 224 ЦПК України ,

Outcome: approved