Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та виплату грошової компенсації, а також стягнення судових витрат. Посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] з 23 січня 1960 року по 30 грудня 2010 рік. За час спільного проживання ними придбано будинковолодіння №1 по вул.Федьковича в с.Кострижівка Заставнівського району, яке є їх спільною сумісною власністю подружжя. 30 грудня 2010 року її чоловік помер. Згідно заповіту останній все своє майно, тобто ? спірного будинку, заповів їй. Вона прийняла спадщину та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2011 року їй на праві власності належить 9/10 часток з ? частини успадкованої після смерті чоловіка частини будинковолодіння. Відповідач по справі в силу вимог ст.1241 ЦК України, має право на обовязкову частку в спадщині як особа, яка була на момент відкриття спадщини повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. Обовязкова частка складає 1/20 частину всього будинковолодіння та вартість її складає 2406 гривень. Крім того, 1/20 частка загальної площі житлового будинку становить 1,92 кв.м. Оскільки вказана частка є незначною, неподільною та не може бути виділена в натурі, а також не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, тому просить припинити право відповідача [PERSON] на цю спірну частку та компенсувати її вартість. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертної оцінки будинковолодіння. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, вказала, що заперечення подані відповідачем не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позову. Також надала суду заперечення в яких вказала, що вона є інвалідом 3 групи, а відтак має право на обовязкову частку в спадщині за законом після смерті її батька [PERSON] Позивачем в позові не враховано всього складу спадщини при визначенні частки, а також позбавлення особи права на обовязкову частку судом законодавство не передбачає, окрім випадків визначених ст. 1224 ЦК України. Також вказала, що вона прийняла спадщину 1/20 частки спірного будинковолодіння, однак не зареєструвала у державного реєстратора, тому суд не може припинити її право на частку, бо воно ще не виникло. Посилається на незаконність проведеної оцінки нерухомого майна, оскільки вона проведена без врахування всіх складових будинковолодіння та землі. Дана обставина впливає на розмір вартості її частки. Послалася також на те, що вона не забезпечена житлом, а проживає в гуртожитку, інша житлова квартира є недобудованою та їй не належить. Просила також врахувати, що її частка в спадщині не є незначною, оскільки в спадкову масу входять також дві земельні ділянки власником яких був батько. Суд, вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1960 року по 30 грудня 2010 року. Шлюб припинено у звязку із смертю останнього. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження (а.с. 8) та копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Перебуваючи в шлюбі ними придбано будинковолодіння за №1 по вул.Федьковича в с.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області. Виходячи з норм ст.60, 63 СК України, дане майно було спільною сумісною власністю подружжя і їм належало по ? частині цього нерухомого майна кожному. Згідно свідоцтва про право власності від 01.11.2011 року (а.с. 13) [PERSON] є власником ? частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте за час шлюбу та складається з житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого в с.Кострижівка, Заставнівського району Чернівецької області по вул.Федьковича, 1, належного [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 21 серпня 1969 року. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2011 року (а.с. 14) спадкоємцем 9/10 часток зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його дружина [PERSON] Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з ? частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого в с.Кострижівка, Заставнівського району Чернівецької області по вул.Федьковича, 1, належного [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 21 серпня 1969 року. Дане свідоцтво видане [PERSON] на 9/10 часток ? частки житлового будинку. Свідоцтво про право на спадщину на 1/10 частку з ? частки житлового будинку ще не видано. Таким чином, на момент розгляду справи в суді власником 19/20 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого в с.Кострижівка, Заставнівського району Чернівецької області по вул.Федьковича, 1 є [PERSON] Дана обставина підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 23.02.2012 року (а.с. 15), крім того, вона визнана сторонами, що вбачається з тексту заперечення, а тому в силу дії ст.61 ч.1 ЦПК України не потребує доказуванню. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, чоловіки - 60 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди I, II та III груп. На виконання вказаних вимог закону встановлено, що в шлюбі у позивача з спадкодавцем народилося четверо дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі). При умові відсутності заповіту спадкодавця, їм, як особам, що мають право на обовязкову частку в спадковому майні, належало б по 1/5 частині від ? частини спадкового майна, що належало померлому. Тому, незалежно від наявності заповіту на імя позивача, відповідач, як непрацездатна дитина [PERSON] (інвалід 3 групи) має право на половину 1/5 частини, яка належала б їй в разі спадкування за законом. Всього ця частка складає 1/20 частину всього будинковолодіння. Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що згідно Висновку технічної експертизи (а.с. 30-31) 1/20 частка загальної площі спірного житлового будинку становить 1,92 кв.м., реальний поділ будинковолодіння неможливий. Таким чином, частка відповідача є незначною і вона не може бути виділена в натурі, оскільки будинковолодіння з врахуванням частки відповідача є неподільною річчю. На даний момент між сторонами склалися неприязні стосунки, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивача, яка вказала, що відповідач [PERSON] вчиняє з нею скандали та сварки з приводу спадкового майна. Як вбачається з заперечень на позовну заяву відповідач не заперечила факт забезпечення її та її сімї житлом, а саме квартири в гуртожитку за адресою м.Чернівці, проїзд Парковий, 10 та наявності недобудованої квартири за №45 по вул.Червоноармійській, 36 в м.Чернівці. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул..Федьковича, 1 в с.Кострижівка, Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 18-27) його дійсна ринкова вартість складає 48110 грн. Посилання відповідача на той факт, що експертом проведено тільки оцінку житлового будинку без врахування наявності господарських будівель і споруд, спростовується п.5 Звіту, де йдеться про обєкт оцінки вартості. Судом також враховано той факт, що зі змісту ст.365 ч.1 ЦК України випливає можливість припинення права особи на частку у спільному майні, а не позбавлення права власності, яке вона ще не зареєструвала та на що посилається в запереченнях. Право відповідача [PERSON] на частку в спільному майні вже виникло та існує. Дійсна ринкова вартість 1/20 частки житлового будинку становить 2406 грн., а частка житлової площі складає 1,92 кв.м. В звязку з неможливістю проведення реального поділу єдиний варіант це грошова компенсація [PERSON] за 1/20 частку в будинковолодінні, що видно зі згаданого вище Висновку (а.с. 30-31). Судом також було встановлено, що на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/20 частки в розмірі 2406 гривень. Дана обставина вбачається з платіжного доручення від 06.06.2013 року (а.с. 44). З метою усунення невизначеності, щодо володіння і користування спадковим майном між сторонами, неможливістю виділу відповідачу в натурі 1/20 частки цього нерухомого майна, суд вважає, що буде доцільним припинити її право на цю частку в спільному майні та компенсувати їй її вартість. Саме тому, в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України, до судових витрат, повязаних з розглядом справи, віднесені витрати на правову допомогу, а також витрати повязані із проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при підготовці цивільного позову замовлено проведення експертної оцінки ринкової вартості будинковолодіння під №1 в с.Кострижівка Заставнівського району в цілому, вартість якої склала 600 гривень. Даний факт вбачається з Договору на проведення експертної оцінки, пункт 2.2 якого передбачає виконання робіт після 100% оплати суми вартості робіт. Оскільки експертна оцінка проведена, то слід зробити висновок про повну оплату замовником її вартості. Також між позивачем та її представником укладено Договір про надання правової допомоги від 06.06.2013 року (а.с. 42). Згідно п.6 вказаного Договору оплата за послуги адвоката склала 1000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера №61 від 06.06.2013 року (а.с. 40). Отже, вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідач на її користь судових витрат доведена матеріалами справи та підлягає до задоволення. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при поданні позову як інвалід 2 групи, що вбачається з копії посвідчення інваліда. На підставі викладеного та

Outcome: approved