Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів в сумі 103242 грн. 53 коп., посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Шлюб між сторонами розірваний в 2005 році. За рішенням Чорнобаївського районного суду від 14 травня 2003 року відповідач [PERSON] зобов"язаний сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] вкрай нерегулярно та не в повному обсязі виконував зазначене рішення суду та покладений на нього обов"язок по сплаті аліментів, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7899 грн. 55 коп., позивач просила стягнути на її користь неустойку від суми несплачених аліментів в розмірі 103242 грн. 53 коп. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що з 2007 року до 2012 року він займався підприємницькою діяльністю - наданням послуг по перевезенню транспортним засобом, мав ліцензію на перевезення пасажирів. 07 січня 2011 року невстановлена особа здійснила підпал належного йому автомобіля, внаслідок чого автомобіль був повністю знищений вогнем і відновленню не підлягав. Вказані обставини позбавили [PERSON] будь-якого доходу та з об"єктивних причин унеможливило виконання грошових зобов"язань по сплаті аліментів, тому він просить звільнити його частково від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період часу з серпня 2007 року до листопада 2012 року, зменшивши суму заборгованості до 4500 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечив повністю та просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що знищений вогнем автомобіль належав сторонній особі, а не позивачу за зустрічним позовом, ним не вжито ніяких заходів по сплаті заборгованості по аліментах , термін сплати яких закінчився в листопаді 2012 року. Відповідач та представник відповідача позов визнали частково в сумі 1000 гривень, зустрічний позов підтримали повністю та просили задовольнити. Відповідач пояснив, що він не має коштів для сплати неустойки, він в даний час не працює, підприємницьку діяльність він припинив, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, тому просив зменшити розмір заборгованості по аліментах до 4500 гривень та зменшити розмір неустойки. Представник відповідача пояснив, що розмір неустойки не є співмірним сумі завданих збитків позивачці та повинен бути зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану відповдача, зокрема, він з з жовтня 2011 року до вересня 2013 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, транспортних засобів та нерухомого майна у власності відповідача не має, також він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 200 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Шлюб між сторонами розірваний в 2005 році. За рішенням Чорнобаївського районного суду від 14 травня 2003 року відповідач [PERSON] зобов"язаний сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки- розрахунку заборгованості аліментів, складеній старшим державним виконавцем відділу ДВС Чорнобаївського районного управління юстиції [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] за період з серпня 2007 року до листопада 2012 року складає 7899 грн. 55 коп. Спір щодо розміру заборгованості з аліментів між сторонами відсутній. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями глави 15 розділу 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України, судом встановлено факт заборгованості за аліментами, яка станом на 16 листопада 2012 року (досягнення дитиною повноліття) становила 7899 грн. 55 коп. Суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, який несвоєчасно та не в повному розмірі сплачував аліменти в період з серпня 2007 року до листопада 2012 року; припинивши підприємницьку діяльність, не працевлаштувався; на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, тому позивачка має право на стягнення неустойки. Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Розрахунок розміру пені, наданий позивачем при зверненні до суду, судом перевірений і становить за період з серпня 2007 року до листопада 2012 року 103242 грн. 53 коп. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При визначенні розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує сімейний стан відповідача, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, відповідач в даний час тимчасово не працює після припинення виплат допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку. Також судом враховано, що відповідач є потерпілим від злочину, внаслідок якого був знищений транспортний засіб, що перебував в його користуванні та використовувався для здійснення підприємницької діяльності. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що можливо зменшити розмір неустойки до 60000 (шістдесят тисяч) гривень. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] про часткове звільнення від сплати заборгованості з аліментів не підлягає до задоволення, так як зазначені підстави зустрічного позову, а саме здійснення підпалу автомобіля, що перебував у користуванні [PERSON], і неможливість внаслідок цього продовжувати підприємницьку діяльність, вже враховані судом при зменшенні розміру неустойки. Враховуючи визначений ст.51 Конституції України обов"язок батьків утримувати дітей до їх повноліття та право на належне батьківське піклування, суд вважає, що наведені підстави зустрічного позову не мають істотного значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в прибуток держави.

Outcome: partial