Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування хворої дитини, у якій вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, проживає разом з нею, та потребує систематичного стаціонарного та амбулаторного лікування, та, як наслідок, додаткових матеріальних витрат. Відповідно до висновку ВКК Луганської обласної дитячої консультативної поліклініки № 1704 від 28.03.2012 року їх сину [PERSON] встановлено діагноз: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку. Дитина двічі на рік проходить обов»язкове реабілітаційне лікування в умовах стаціонару нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої лікарні. Лікування сина проводиться за мій рахунок, так як лікарські препарати дуже дорого коштують. В період з 03.09.2010 року по 02.04.2012 року на стаціонарне та амбулаторне лікування сина [PERSON] нею було витрачено 19874,37 грн. Відповідач з 2010 року, відколи дізнався про хворобу дитини, пішов із сім»ї, та по теперішній час мешкає окремо від неї та дітей. За рішенням Попаснянського районного суду від 08.07.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісяця. Однак, аліментів на утримання двох їхніх дітей та на лікування сина [PERSON] не вистачає. На її неодноразові спроби домовитися з відповідачем про його участь у додаткових витратах на лікування дитини останній відмовляється та не бажає добровільно здійснювати додаткову матеріальну допомогу на лікування їх сина. В зв»язку з вищевикладеним вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, бо все лікування за останні два роки вона проводила за свої кошти та за кошти своїх батьків, незважаючи на те, що вона не працює з причини знаходження у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом, який, відповідно до медичного висновку КУ «Попаснянська центральна районна лікарня» № 858 від 06.12.2012 року, потребує індивідуального догляду матір»ю. Просить суд при визначенні додаткових витрат на лікування сина [PERSON], [INFO], врахувати той факт, що вона не працює у зв»язку з доглядом за дитиною-інвалідом. А, враховуючи тяжкий стан його здоров»я, вона вимушена буде продовжувати догляд за хворою дитиною усе життя. Просить також прийняти до уваги те, що на її утриманні знаходиться ще один їх син [PERSON], [INFO]. Тому, з урахуванням всіх зазначених вище обставин просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на лікування сина [PERSON] у розмірі 9937,18 грн., тоб-то, половину витраченої суми, яка становить 19874,37 грн. До судового розгляду, призначеного ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2013 року на 21.03.2013 року на 09 годин 00 хвилин, відповідачем [PERSON] було подано до суду заперечення, в якому зазначено, що з нього стягують аліменти на користь позивачки на її утримання, та на утримання їх спільних дітей в розмірі 70 % всіх його доходів, але цього відповідачці мало, тому вона вирішила звернутися до суду з позовом до нього про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Вважає позов необґрунтованим, просить у задоволенні позову відмовити по наступним причинам: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~на відшкодування половини вартості витрат, нібито понесених позивачкою на лікування їх спільного сина [PERSON], [PERSON] просить стягнути з нього 9937,18 грн., але в підтвердження цієї суми до суду надано квитанцій та товарних чеків на загальну суму 17654,45 грн., тоб-то, половина витрат на лікування складає 8827,23 грн., а не 9937,18 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~до матеріалів справи позивачка додала копії документів, підтверджуючих обстеження у Луганській діагностичній лабораторії ПП Бойченко, виданих не на їх спільну дитину, а на [PERSON] віком 25 років, що свідчить про те, що [PERSON] намагається ввести суд в оману, та покласти своє лікування на нього; загальна витрачена сума за зазначеними вище документами становить 155,50 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ до матеріалів справи позивачка додала копію видаткової накладної № РН-0000234 від 04 вересня 2010 року без зазначення даних про те, кому видана накладна, без підпису особи, що одержала товар за накладною, без будь-якої печатки, без надання чеку до вказаного ордеру, що свідчить про те, що вказана накладна не може бути доказом витрат позивачки; загальна витрачена сума за зазначеним вище документом становить 3498,00 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ до матеріалів справи позивачка додала копію прибутково-касового ордеру № 42, в якому в графі «прийнято від» відсутні дані особи, від якої прийнято кошти, а також відсутні код ЄДРПОУ, код ДКУД, не зазначена дата видачі ордеру, ордер та квитанція до прибутково-касового ордеру не відрізані, лінія відрізу ціла, не надано чек до вказаного ордеру, що свідчить про те, що прибутково-касова операція на справді не відбулася; загальна сума за зазначеним вище документом становить 3690 грн. (копійки не зазначені); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~до матеріалів справи позивачка додала копію прибутково-касового ордеру № 1717, в якому відсутні код ЄДРПОУ, код ДКУД, не зазначена дата видачі ордеру, відсутні прізвища та ініціали головного бухгалтера та касира, ордер та квитанція до прибутково-касового ордеру не відрізані, лінія відрізу ціла, не надано чек до вказаного ордеру, що свідчить про те, що прибутково-касова операція на справді не відбулася; загальна сума за зазначеним вище документом становить 4150 грн. (копійки не зазначені). Загальна сума, вказана у неналежно оформлених прибутково-касових ордерах, становить 11193,50 грн. В зв»язку з вищевикладеним, [PERSON] вважає позовні вимоги такими, що підлягають зменшенню на половину вказаної суми. Тоб-то, загальна сума стягнення становить 17654,45 грн.; за мінусом суми, вказаної в неналежно оформлених ордерах в розмірі 11193,50 грн. фактичні витрати становлять 6150,95 грн. (17654,45 грн. 6150,95 грн. = 6150,95 грн.). Тоб-то, позивачкою доведено витрати на лікування дитини в сумі 6150,95 грн., та половина вказаної суми становить 3080,48 грн. Також, просить урахувати той факт, що фактичні доходи позивачки за період зазначених витрат значно перевищують його доходи, бо [PERSON] отримувала у вказаний в позові період часу від 50 % до 70 % його заробітної плати в рахунок аліментів на себе, та спільну дитину, а також пенсію на дитину в розмірі 800 грн. щомісячно. В періоди, коли з його заробітної плати відраховувались на користь [PERSON] 70 % всіх його доходів, він не мав можливості повноцінно харчуватися та купувати продукти першої необхідності. Тому, з позовом він не згодний, визнає його частково в сумі 3000 грн. В решті позовних вимог позивачки просить суд відмовити за необґрунтованістю. Пізніше, а саме 21.03.2013 року, позивачка [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що, у зв»язку з тим, що в період з 01.02.2013 року по 27.02.2013 року її син [PERSON], [INFO], знаходився на обов»язковому реабілітаційному лікуванні в умовах стаціонару нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої лікарні, вона понесла додаткові матеріальні витрати, пов»язані з транспортуванням дитини до медичного закладу, придбання медичних препаратів, необхідних для лікування дитини, та проходженням досліджень за призначенням лікаря. В період з 03.09.2010 року по 27.02.2013 року на стаціонарне та амбулаторне лікування сина [PERSON] нею була витрачена сума: 1)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~під час стаціонарного лікування у період з 03.09.2010 року по 17.09.2010 року відповідно до призначення лікаря та підтверджуючих рецептів, накладних, товарних та фіскальних чеків було витрачено 5990,19 грн.; 2)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за період з 21.02.2011 року по 21.03.2011 року на стаціонарне лікування дитини було витрачено 4806,01 грн.; 3)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~в період з 02.11.2011 року по 28.11.2011 року на лікування дитини було витрачено 3089,40 грн.; 4)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 12.03.2012 року по 02.04.2012 року нею було витрачено на стаціонарне лікування дитини було витрачено 5908,53 грн.; 5)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 01.02.2013 року по 27.02.2013 року на лікування дитини було витрачено 7605,27 грн. Таким чином, за вищевказаний період нею на лікування сина [PERSON] було витрачено 27339,40 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на лікування сина [PERSON] у розмірі 13699,70 грн., тоб-то, половину матеріальних витрат, понесених нею на лікування їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на позовних вимогах, викладених на підставі уточненої позовної заяви, та пояснила, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] народився хворим, дитина страждає на гідроцефалію важкої форми, проживає разом з нею, та потребує систематичного стаціонарного та амбулаторного лікування. Відповідач з 2010 року, відколи дізнався про хворобу дитини, пішов із сім»ї, та по теперішній час мешкає окремо від неї та дітей. За рішенням Попаснянського районного суду від 08.07.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісяця. 18.01.2013 року шлюб було розірвано. В період з 03.09.2010 року по 27.02.2013 року на стаціонарне та амбулаторне лікування сина [PERSON] нею була витрачена сума: 1)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ під час стаціонарного лікування у період з 03.09.2010 року по 17.09.2010 року відповідно до призначення лікаря та підтверджуючих рецептів, накладних, товарних та фіскальних чеків було витрачено 5990,19 грн.; 2)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за період з 21.02.2011 року по 21.03.2011 року на стаціонарне лікування дитини було витрачено 4806,01 грн.; 3)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~в період з 02.11.2011 року по 28.11.2011 року на лікування дитини було витрачено 3089,40 грн.; 4)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 12.03.2012 року по 02.04.2012 року нею було витрачено на стаціонарне лікування дитини було витрачено 5908,53 грн.; 5)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 01.02.2013 року по 27.02.2013 року на лікування дитини було витрачено 7605,27 грн. Таким чином, за вищевказаний період нею на лікування сина [PERSON] було витрачено 27339,40 грн. Просить суд позовні вимоги, викладені на підставі даної позовної заяви, задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на лікування сина [PERSON] у розмірі 13699,70 грн., тоб-то, половину матеріальних витрат, понесених нею на лікування їх неповнолітнього сина, стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., та покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], діюча за договором про надання правової допомоги від 15.01.2013 року, підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки, спочатку позов визнав частково в сумі 3000 грн., але в подальшому позов не визнав повністю, пояснивши, що [PERSON] не зазначила у позові про те, що їх спільному синові [PERSON] у зв»язку із хворобою призначена державна допомога у вигляді пенсії в розмірі 1111 грн. щомісячно. На його думку, як би син був здоровий, то даний вид державної допомоги не отримувався би, бо така пенсія передбачена ст. 36 [PERSON] України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в якій зазначено, що «матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними та іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній , трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню». Вказані обставини свідчать про те, що хворому сину [PERSON] щомісячно державою виплачується 1111 грн. як вид соціального захисту, зокрема, дані виплати спрямовані на надання можливості купівлі медикаментів та інших виробів, направлені на подолання проблем малозабезпеченості. Враховуючи те, що крім державних виплат, які становлять прожитковий мінімум на дитину, ним своєчасно, та в повному обсязі сплачуються аліменти на утримання сина, та сплачувалися аліменти на утримання позивачки (до досягнення дитиною трьох років), вважає, що у [PERSON] відсутня необхідність у стягненні додаткових витрат на утримання сина, оскільки державні соціальні виплати, які здійснюються, зокрема, відповідно до ст. 36 [PERSON] України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в декілька разів перевищують фактичні витрати позивачки на лікування дитини. Просить суд врахувати ту обставину, що відповідно до ст. 38 [PERSON] України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» діти інваліди мають право на безплатне придбання лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування. Але, як пояснила позивачка на питання його представника щодо звернення до відповідних органів (закладів) на безоплатну видачу ліків для сина [PERSON], [PERSON] за безоплатною видачею ліків для сина-інваліда не зверталася, що свідчить про те, що позивачка могла отримати ліки для їх сина безкоштовно, але за своє життя жодного разу не працювала, та вирішила покласти своє утримання під маскуванням лікування сина на нього батька хворого [PERSON], замість того, щоб відповідно до ст. 38 [PERSON] України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» скористатися гарантованим державою правом отримати ліки на дитину безоплатно. Просить у позові відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий за довіреністю від 20.03.2013 року, підтримав думку [PERSON], просив суд в уточнених позовних вимогах відмовити повністю. Суд, допитавши сторони, з урахуванням пояснень позивача [PERSON], представника позивача адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] за її позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування хворої дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 08.07.2010 року по цивільній справі № 2-1256/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця з 07.06.2010 року до досягнення дитиною трьохрічного віку, тоб-то, до 11.12.2012 року, та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.06.2010 року до досягнення дитиною повноліття (л. с. 6). Згідно довідки про склад сім»ї від 17.04.2004 року № 160, виданої Білогорівською селищною радою Попаснянського району Луганської області, [PERSON] проживає у [INFO] разом із дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (л. с. 100). В матеріалах даної цивільної справи мається медичний висновок дитячої поліклініки Попаснянської центральної районної лікарні від 19.04.2012 року № 241, виданий на ім»я [PERSON], [INFO], за переліком медичних показань якого надано право на одержання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства у віці до 16 років (л. с. 7). Згідно висновку ВКК поліклінічного відділення Луганської обласної дитячої клінічної лікарні від 28.03.2012 року № 1704 на підставі історії хвороби № 2770/82 [PERSON], [INFO], було направлено на обласне ВКК (л. с. 8). Згідно медичного висновку поліклініки ЛКК № 858 [PERSON], [INFO], 06.12.2012 року був обстежений лікарсько-консультативною комісією, яка встановила, що дитина страждає на придбану внутрішню гідроцефалію важкого ступеня субкомпенсованої форми, та за станом здоров»я потребує індивідуального догляду матір»ю [PERSON] (л. с. 9). У справі є довідка від 17.09.2010 року, підписана завідуючим нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки [PERSON], в якій зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЛОДКЛ з 03.09.2010 року по 17.09.2010 року з діагнозом: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку (л. с. 10). В даний період часу, на підставі виписного епікризу нейрохірургічного відділення ЛОДКЛ № 10090/321, [PERSON] отримував необхідне лікування, за даним діагнозом було рекомендовано подальше лікування та призначена дата наступної консультації дитячого нейрохірурга (л. с. 11). Витрати на лікування за даний період часу, а саме: з 03.09.2010 року по 17.09.2010 року, підтверджені висновком МР-томографічного дослідженя від 27.08.2010 року, рецептами, товарними чеками, фіскальними чеками, видатковими накладними, розрахунковими квитанціями (л. с. 12-17, 84, 85). У справі є довідка від 21.03.2011 року, підписана завідуючим нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки [PERSON], в якій зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЛОДКЛ з 21.02.2011 року по 21.03.2011 року з діагнозом: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку (л. с. 18). В даний період часу, на підставі виписного епікризу нейрохірургічного відділення ЛОДКЛ № 2143/60, [PERSON] отримував метаболітичне (цереброкурин), антиспастичне, антигипоксичне, фізіолікування, вітамінотерапію; за даним діагнозом було рекомендовано подальше лікування та призначена дата наступної консультації дитячого нейрохірурга (л. с. 19-20). Витрати на лікування за даний період часу, а саме: з 21.02.2011 року по 21.03.2011 року, підтверджені рецептами, товарними чеками, фіскальними чеками, прибутковим касовим ордером, розрахунковими квитанціями (л. с. 21-26). В матеріалах даної цивільної справи мається довідка від 28.11.2011 року, підписана завідуючим нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки [PERSON], в якій зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЛОДКЛ з 02.11.2011 року по 28.11.2011 року з діагнозом: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку (л. с. 27). В даний період часу, на підставі виписного епікризу нейрохірургічного відділення ЛОДКЛ № 13506/326, [PERSON] отримував антибактеріальне, протигрибкове, імунокорегуюче, антигипоксичне, гепатопротекторне лікування, вітамінотерапію, приймав ферменти, еубіотики; за даним діагнозом було рекомендовано подальше лікування та призначена дата наступної консультації дитячого нейрохірурга (л. с. 28-29). Витрати на лікування за даний період часу, а саме: з 02.11.2010 року по 28.11.2011 року, підтверджені висновками діагностичних лабораторних досліджень від 03.11.2011 року, 07.11.2011 року, 10.11.2011 року, 17.11.2011 року, 22.11.2011 року, рецептами, фіскальними чеками, товарними чеками (л. с. 30-39, 86, 110). В матеріалах даної цивільної справи мається довідка від 02.04.2012 року, підписана завідуючим нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки [PERSON], в якій зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЛОДКЛ з 12.03.2012 року по 02.04.2012 року з діагнозом: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку (л. с. 40). В даний період часу, на підставі виписного епікризу нейрохірургічного відділення ЛОДКЛ № 2770/82, [PERSON] отримував протигрибкове, імунокорегуюче, антигипоксичне, метаболічне (цереброкурин 2.0 мл. № 10) лікування, вітамінотерапію, фізіотерапію; за даним діагнозом було рекомендовано подальше лікування, нагляд лікаря педіатра, лікаря невролога за місцем проживання (л. с. 41). Витрати на лікування за даний період часу, а саме: з 12.03.2012 року по 02.04.2012 року, підтверджені рецептами, фіскальними чеками, товарними чеками, прибутковим касовим ордером (л. с. 42-48). В матеріалах даної цивільної справи мається довідка від 27.02.2013 року, підписана завідуючим нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки [PERSON], в якій зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЛОДКЛ з 01.02.2013 року по 27.02.2013 року з діагнозом: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку (л. с. 66). В даний період часу, на підставі виписного епікризу нейрохірургічного відділення ЛОДКЛ № 1292, [PERSON] отримував антигипоксичну, метаболічну (цереброкурин 2.0 мл. № 10), вітамінну терапію, фізіопроцедури; за даним діагнозом було рекомендовано подальше лікування, нагляд лікаря педіатра, лікаря невролога за місцем проживання, в холодний період курортне лікування (м. Євпаторія, м. Слов»янськ) (л. с. 65). Витрати на лікування за даний період часу, а саме: з 01.02.2013 року по 27.02.2013 року, підтверджені висновками МР-томографічних досліджень, лабораторних досліджень, досліджень електроенцефалограм, рецептами, фіскальними чеками, товарними чеками, квитанцією до прибуткового касового ордеру (л. с. 67-77). Перелічені вище періоди лікування хворого [PERSON], засоби його лікування наведені у довідці нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клінічної лікарні (л. с. 104-105). Згідно посвідчення № 173 Попаснянського УПСЗН за номером пенсійної справи 602905 [PERSON], [INFO], отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда [PERSON], [INFO] (л. с. 88). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані додатковими особливими обставинами (хворобою, каліцтвом тощо). Згідно свідоцтва про народження 1-ЕД № 165790, виданого 25.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 11.22.2009 року, його батьками зазначені [PERSON], та [PERSON] (л. с. 5). Суд, дотримуючись встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В зв»язку з цим судом з Луганської обласної дитячої клінічної лікарні були запитані, та досліджені в судовому засіданні оригінали медичних карт стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], за номерами: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~10090/НХО-321, зареєстрованої 03.09.2010 року, яка складена з 24-х прошитих та пронумерованих аркушів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2143/НХО-60, зареєстрованої 21.02.2011 року, яка складена з 43-х прошитих та пронумерованих аркушів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~13506/НХО-326, зареєстрованої 02.11.2011 року, яка складена з 56-и прошитих та пронумерованих аркушів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2770/НХО-82, зареєстрованої 12.03.2012 року, яка складена з 48-и прошитих та пронумерованих аркушів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1296, зареєстрованої 01.02.2013 року, яка складена з 33-х прошитих та пронумерованих аркушів, наявність та зміст яких також підтвердили існування тяжкого діагнозу дитини, а саме: придбана внутрішня гідроцефалія важкого ступеня, субкомпенсована форма, стан після операції вентрикулоперитонеальне шунтування 12.04.2010 року, нижній парапарез, затримка моторного, психо-мовного розвитку, методів та засобів її лікування, застосування профілактичних та медичних препаратів, та, як слідство, витрат, понесених позивачкою у зв»язку з періодичним та дорогим лікуванням її сина. Отже, суд, оцінюючи всі докази та їх достовірність, допустимість, достатність в сукупності вважає, що відповідач не довів суду докази того факту, що допомога на лікування хворого сина [PERSON] надається ним в повній мірі. В судовому засіданні в поясненнях відповідача [PERSON] червоною лінією проходить думка про достатність матеріальної бази матері дитини [PERSON] для всебічного та повноцінного лікування сина, байдужість та невіра в його одужання, відсутність надії та прагнення усіма силами допомогти своїй дитині, також просліджується негативне ставлення до матері дитини, не бажання їй допомогти. Так, в процесі розгляду даної цивільної справи відповідачем [PERSON] були висловлені сумніви відносно вартості деяких ліків, які використовувалися лікарями нейрохірургічного відділення Луганської обласної дитячої клініки в процесі лікування хворого [PERSON]; була акцентована увага на ту обставину, що, ніби-то, фактичні доходи позивачки за період зазначених витрат значно перевищували його доходи, оскільки в зазначений період часу нею отримувалися аліменти на утримання їх спільної дитини, та на її утримання також, підтвердивши дане ствердження довідками-звітами ВДВС м. Лісічанськ про здійснені відрахування та виплати ПРАТ «ЛИНІК» відносно [PERSON] (л. с. 79, 80, 81); крім того, відповідачем було зазначено, що позивачкою щомісячно отримується державна допомога на дитину-інваліда, в зв»язку з чим він просив суд врахувати той факт, що діти-інваліди мають право на безоплатне придбання лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування, але позивачка цим гарантованим правом держави не скористувалася, тим самим поклавши своє утримання під маскуванням лікування сина на нього батька дитини; також з боку відповідача було згадано про те, що позивачкою отримувалася державна допомога, передбачена до сплати при народженні дитини. До зазначених вище стверджень відповідача щодо неспроможності вимог позивачки суд становиться критично, оскільки, по-перше, на запит відносно інформації про вартість препарату «Цереброкурин» (розчин для ін»єкцій по 2 мл. в ампулах № 10) станом на вересень 2010 року, 2011 та 2012 роки було отримано відповідь ТОВ «НІР» від 17.04.2013 року № 1, в якій зазначено, що ТОВ «НІР» дійсно є виробником препарату «Цереброкурин р-н д/ін. 2.0 мл. № 10». Гуртова вартість з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2011 року складала 3498,00 грн., з 01 квітня 2011 року по теперішній час 4120,00 грн. за одну упаковку (л. с. 99). По-друге, згідно ст. 180 СК України, обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим, а не солідарним. При цьому відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров»я (що є першоступеневою обставиною в даній ситуації) та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших утриманців (із пояснень позивачки та наданих нею документів (л. с. 100) в неї на утриманні мається двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач пішов із сім»ї у 2010 році, коли дізнався про хворобу їх молодшого сина [PERSON], та по теперішній час мешкає окремо від неї та дітей). Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 4 цієї ж статті передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З матеріалів даної цивільної справи видно, що відповідач має постійну роботу та постійний заробіток, та утриманців не має (л. с. 79, 80, 81). На даний час стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 500,00 грн. з відповідача припинено, оскільки дітям вже виповнилося 3 роки. По-третє, згідно довідки УПСЗН Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області від 16.04.2013 року № 861 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 07.06.2010 року і отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом [PERSON], [INFO], у розмірі 1111,80 грн. Тоб-то, даний вид соціальної державної допомоги призначений позивачці державою на законних підставах, бо цільовим призначенням допомоги є догляд за дитиною інвалідом. На даний вид державної допомоги [PERSON] має повне право, оскільки саме вона несе повну відповідальність по догляду та наглядом за хворим сином [PERSON]. В четверте, щодо отримання позивачкою допомоги при народженні дитини слід зазначити, що згідно [PERSON] України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» даний вид державної допомоги надається при народженні дитини одному з батьків або опікуну, який постійно проживає разом з дитиною. Ст. 10 [PERSON] України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» «Право на одноразову допомогу при народженні дитини» одноразова допомога при народженні дитини за цим [PERSON] надається одному з батьків дитини (усиновителю чи опікуну), не застрахованому в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації [PERSON] отримувала на двох дітей державну соціальну допомогу при народженні на [PERSON], [INFO], та на [PERSON], [INFO] (л. с. 124), на даний час даний вид державної допомоги вона не отримує (л. с. 114). Згідно зазначеного вище [PERSON] України ст. 7 «Право на допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами» передбачено право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають за цим [PERSON] всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. [PERSON] України передбачена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що зазначено в ст. 13 «Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» - право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Крім того, доказом негативного ставлення до матері дитини, не бажання їй допомогти в лікуванні їх спільної дитини, забезпеченні її всім необхідним для цього є той факт, що спочатку, при подачі позову до суду відповідач [PERSON] визнавав позов частково, в сумі 3000 грн. Але, після надання до суду з боку позивачки уточненої позовної заяви із збільшеними позовними вимогами з причини зарахування до виплати суми, витраченої на лікування сина в 2013 році, відповідач уточнені позовні вимоги не визнав повністю, просив суд відмовити в їх задоволенні в зв»язку з їх необґрунтованістю. Даний факт підтверджує негативну психологічну атмосферу у відносинах батьків хворого [PERSON], оскільки рішення про невизнання позову виникло у [PERSON] тільки після подачі [PERSON] уточнених позовних вимог в процесі розгляду справи в суді, відповідач тим самим проявив відмову у вирішенні спільної з позивачкою проблеми лікування їх сина, взагалі, проявив байдужість та небажання уникати у будь-які справи, пов»язані із його сином. Нормами СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В окремих випадках, крім щоденних витрат на утримання та виховання дитини, може виникнути потреба у додаткових витратах на неї. Брати участь у додаткових витратах на дитину обумовлюється «винятковими» обставинами важкою хворобою дитини, каліцтвом тощо. Йдеться про «особливі» обставини, зазначені в позовний заяві по даній цивільній справі. На даний час щомісячний дохід позивачки складається з аліментів на дітей, які сплачуються відповідачем на підставі виконавчого листа Попаснянського райсуду від 08.07.2010 року (л. с. 120); щодо сплати аліментів з боку відповідача на її утримання, то даний вид стягнення нею не отримується з 11.01.2013 року з причини спливу терміну стягнення (л. с. 121). Що з стосується доводів відповідача відносно того, що позивач не бажає працевлаштовуватися, так тому є об»єктивні підстави це медичний висновок КЗ «Попаснянська центральна районна лікарня» № 241 від 19.04.2012 року, згідно якого [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, проживає разом із матір»ю та потребує її постійного догляду (л. с. 7). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов»язків батьків. Відповідно до [PERSON] брати участь у додаткових витратах зобов»язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року до участі у додаткових витратах на дитину можуть залучатися тільки батьки. На інших членів сім»ї цей обов»язок не покладається. У разі спору між батьками за рішенням суду. Передбачається, що батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов»язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що передбачені ст. 182 СК України і мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Судом враховується: - стан здоров»я дитини [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, проживає разом із матір»ю та потребує її постійного догляду; - матеріальне становище його матері [PERSON], яка крім сина [PERSON] має ще одну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який також проживає разом із нею, нею виховується та утримується; - відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків; - стан здоров»я та працездатність відповідача. Сума стягнення з відповідача [PERSON] половини додаткових витрат на лікування хворої дитини в розмірі 13699,70 грн. підтверджена наданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, прибутково-касових ордерів, товарних та фіскальних чеків. Таким чином, з урахуванням обставин, визначених судом такими, що заслуговують на увагу, суд вважає, що в судовому засіданні добуто досить доказів того, що з [PERSON] варто стягнути на корись позивачки [PERSON] вартість матеріальних витрат, понесених нею на лікування їх неповнолітнього сина [PERSON], і не добуто доказів того, що позивачка має достатню матеріальну базу для всебічного та повноцінного лікування сина, та, навпаки, що відповідач не є спроможнім в наданні додаткової допомоги на лікування власної дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved