Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - орган опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації про дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 14 квітня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано 4 січня 2013 року, дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. В цьому році позивач має намір поїхати за кордон на оздоровлення. Надати їй дозвіл на перетин кордону з малолітньою дитиною відповідач відмовляється. Посилаючись на те, що вона без згоди батька не може оформити документи на виїзд дитини, просить надати їй дозвіл на вивіз малолітньої дитини, [PERSON], яка народилася 28 вересня 2007 року в с.Біловодськ Луганської області у період з 27 грудня 2013 року по 8 січня 2014 року, без згоди її батька, [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася. В заяві адресованій суду просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом друкування оголошення в газеті Наша газета від 10.12.2013 року. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації в судове засідання не зявився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Просить суд позов задовольнити. 12 грудня 2013 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюб між сторонами було розірвано 4 січня 2013 року Біловодським районним судом Луганської області (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видане 12.10.2007 року відділом РАЦС Біловодського РУЮ в луганській області (а.с.5). [PERSON], згідно довідки Біловодської селищної ради Луганської області № 5142 від 9 грудня 2013 року (а.с.6), проживає разом з матірю [PERSON] Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними. У статті 141 СК України визначена рівність і обовязків батьків відносно дитини. Згідно статті 23 Конституції України, кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статі 11 цього ж закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім цього відповідно до пункту 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. У відповідності до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, обовязок батьків піклуватися про здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пункту 2 статті 4 ЗУ Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянин України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно пункту 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли вони не перебувають у шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. На підставі вищевикладених обставин, приймаючи до уваги наведені положення нормативно-правових актів та Законів України суд доходить висновку, що є законні підстави для надання дозволу позивачці [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон України разом з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], для оздоровлення без дозволу батька [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved