Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. В своїй заяві посилалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 26 грудня 2003 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 665. Від даного шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач проживає окремо від них та ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, не є інвалідом, працездатний, інших дітей у нього немає, стягнень по виконавчих документах не проводиться, його матеріальний стан дозволяє утримувати дітей, а тому він має можливість, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно на дітей на її користь, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дітей. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він зараз не працевлаштований, не має доходів, раніше допомагав позивачці, але нерегулярно. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні цього обов'язку, кошти стягуються в судовому порядку. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 грудня 2003 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 665. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивача, батько дітей матеріальну допомогу на утримання синів не надає. Даних про те, що відповідач має офіційне місце праці та має стабільний дохід суду не надано, проте відповідач є працездатним та не позбавленим можливості збільшувати свій дохід, а отже і виплачувати аліменти. У зв’язку з тим, що дані про офіційне місце роботи відповідача суду не представлені, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку відповідача, як того просить позивачка та встановлює розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно для сплати позивачці на утримання кожної дитини, починаючи з дня звернення до суду- 02.12.2013 року і до повноліття дітей з урахуванням індексів інфляції. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень в зв’язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial