Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк «фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 вересня 2006 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в Філії «Центральне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем було укладено кредитний договір № 25-197/06-А, відповідно до якого, позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15684 долари США 60 центів з терміном погашення до 20 вересня 2012 року та оплатою по процентній ставці 10 процентів річних. Відповідно до п.3.2.1.кредитного договору у період користування кредитними ресурсами з 21 вересня 2006 року по 20 вересня 2007 року позичальник зобов'язується здійснювати погашення позикової заборгованості у розмірі 262 долари США, а згідно з п. 3.2.2. кредитного договору у період користування кредитними ресурсами з 21 вересня 2007 року по 20 вересня 2012 року позичальник зобов'язується здійснювати погашення позикової заборгованості у розмірі 210 доларів США, а також згідно п.4.7 позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів в розмірі 158 гривень 41 копійку. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі надавши відповідачу готівкою 15684 долари США 60 центів. 21 вересня 2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 25-197/06-А-Л. та 25 вересня 2007 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору про відкриття кредитної лінії № 25-197/06-А-Л. від 21 вересня 2006 року,відповідно до яких банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 5 252.64 грн. з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 19 процентів річних. Строк дії відновлювальної кредитної лінії за Договором становить до 20 вересня 2012 року, при цьому позичальник сплачує щомісячні платежі рівними частинами у розмірі 477.51 грн. На забезпечення виконання зобов'язання позичальником по кредитних договорах № 25-197/06-А та № 25-297/06-А-Л між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 21 вересня 2006 року був укладений договір застави автомобіля, відповідно до якого в разі неналежного виконання заставодавцем умов виконання кредитного договору (несвоєчасного повернення суми кредиту, несвоєчасної сплати комісійних винагород, процентів ті інших зобов'язань), заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави або провести відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення, в тому числі відшкодувати збитки. Предметом застави є автомобіль «CHEVROLET LACETTI», тип легковий седан, 2006 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 20 вересня 2006року. Представник позивача - Скурська В.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача- [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно відповідачем було отримано два кредити від позивача на суму 15684 долари США 60 центів та 5252 гривні 64 копійки. У зв'язку з економічною кризою в державі, та скрутним матеріальним становищем відповідача, останній у грудні 2008 році звернувся до позивача з заявою про реалізацію предмету застави для погашення заборгованості по кредиту. 23 грудня 2008 року по акту прийому-передачі, позивач отримав заставлене майно без пошкоджень, з оригіналом технічного паспорту та двома комплектами ключів. У відповідності листа банку всім нотаріусам України, 23 грудня 2008 року відповідачем була надана довіреність представнику банку на експлуатацію та розпорядження заставленим майном, а саме автомобілем «Шевролет Лачетті», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], в тому числі з правом знімати автомобіль з обліку, здавати його в оренду, обмінювати, продавати. З моменту оформлення зазначених документів автомобіль знаходиться у позивача понад 5 років. Однак з того часу позивач жодним чином не повідомляв відповідача про наявну заборгованість за договорами. Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого від 02 вересня 2009 року є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 21 вересня 2006 року було укладено кредитний договір № 25-197/06-А. Відповідно до п.п.2.1 кредитного договору позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15684 долари США 60 центів з терміном погашення до 20 вересня 2012 року та оплатою по процентній ставці 10 процентів річних. Відповідно до п.3.2.1.кредитного договору у період користування кредитними ресурсами з 21 вересня 2006 року по 20 вересня 2007 року позичальник зобов'язується здійснювати погашення позикової заборгованості у розмірі 262 долари США, а згідно з п. 3.2.2. кредитного договору у період користування кредитними ресурсами з 21 вересня 2007 року по 20 вересня 2012 року позичальник зобов'язується здійснювати погашення позикової заборгованості у розмірі 210 доларів США, а також згідно п.4.7 позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів в розмірі 158 гривень 41 копійку. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі надавши відповідачу готівкою 15684 долари США 60 центів. 21 вересня 2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 25-197/06-А-Л. та 25 вересня 2007 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору про відкриття кредитної лінії № 25-197/06-А-Л. від 21 вересня 2006 року,відповідно до яких банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 5 252.64 грн. з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 19 процентів річних. Строк дії відновлювальної кредитної лінії за Договором становить до 20 вересня 2012 року, при цьому позичальник сплачує щомісячні платежі рівними частинами у розмірі 477.51 грн. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться сторонам. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на 02 жовтня 2013 року, позивачем відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором № 25-197/06-А від 21 вересня 2006 року на загальну суму 709 988,83 грн., що включає в себе: 12 814,72 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ - 7,993грн./1 дол. США, що становить 102 428,06 грн. - заборгованість за основним боргом; 3,56 дол. США , що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ - 7,993грн./1 дол. США, що становить 28,46 грн. - заборгованість по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами; 9 346,16 грн. - заборгованість по нарахованій щомісячній комісії; 598 186,12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії. Станом на 01 березня 2012 року, позивачем відповідачу нарахована заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 2/-197/06-А-Л від 21 вересня 2006 року на загальну суму 11 40,80 грн., що включає в себе: 454,63 грн. - заборгованість за основним боргом; 425,38 грн. - заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами; 3 043,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. За приписом ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням завдатком. Відповідно до пунктів 1.2. договору застави від 21 вересня 2006 року, цим договором застави забезпечуються зобов'язання, що випливають з кредитного договору № 25-197/06-А від 21 вересня 2006 року та договором про відкриття кредитної лінії № 2/-197/06-А-Л від 21 вересня 2006 року, укладених між заставодержателем та заставодавцем, за умовах яких заставодавець зобов'язаний повернути кредитні кошти за кредитними договорами, сплатити проценти за їх користування ті інші платежі в розмірі, строки та у випадках передбачених вказаними договорами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України передбачено звернення стягнення на предмет застави здійснюється зі рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не було виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет застави: 1) у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; 2) у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави; 3) в інших випадках, встановлених договором. Відповідно до ст.. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За нормою частини 1,6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду. На підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року відповідач у зв'язку із скрутним фінансовим становищем з метою уникнення зростання кредитної заборгованості по кредитному договору № 25-197/06-А від 21 вересня 2006 року та договором про відкриття кредитної лінії № 2/-197/06-А-Л від 21 вересня 2006 року звернувся до позивача із заявою про добровільну реалізацію предмета застави та оформлення довіреності на ім'я представника банку з метою відчудження предмету застави третім особам. 23 грудня позивач прийняв заставлене майно - автомобіль, по акту прийому -передачі заставленого майна, відповідно до якого [PERSON] передав представнику банку Майбороді О.В. в присутності Денисова А.В. та Бовтрук Н.М. автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», сірого кольору, тип легковий седан, 2006 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 20 вересня 2006року. Сторони, щодо передачі заставного майна претензій одна до одної не мають. 22 грудня 2008 року керуючий філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Український В.М. видав листа нотаріусам України, відповідно до якого банк не заперечує оформлення довіреності на співробітника банку з правом відчуження третім особам предмету застави (автомобіль «CHEVROLET LACETTI» реєстраційний номер [NUMBER]) по кредитному договору №25-197/06-А від 21 вересня 2006 року. 23 грудня 2008 року відповідачем [PERSON] було надано довіреність представнику банку Денисову А.В. повноваження якою підтверджуються довіреністю від 10 жовтня 2008 року за № 9138/1 виданої керуючим філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Український В.М. відповідно до якої Денисову А.В. надано право експлуатувати і розпоряджатися, в тому числі знімати з обліку в органах ДАІ, здавати в оренду, обміняти, продати, укладати договори позики, договори-доручення належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 20 вересня 2006 року, автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, тип ТЗ-легковий, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 20 вересня 2006року. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.1,4 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок Реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, звернення стягнення на заставлене майно є правом заставодержателя, який маючи реальну можливість задовольнити свої вимоги з погашення заборгованості за кредитними договорами з моменту передачі відповідачем предмету застави, а саме автомобіль «CHEVROLET LACETTI» реєстраційний номер [NUMBER]), не вчиняв жодних дій для реалізації заставленого майна з метою погашення заборгованості за кредитними договорами, тим самим не реалізував своє право та неправомірно протягом 5 років здійснював фактичне розпорядження заставленим майном та продовжував нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами та пеню з несвоєчасного погашення заборгованості по кредитам, відсоткам та комісії. В ході судового засідання представник позивача не надав жодних доказів того, що позивачем здійснювались спроби щодо реалізації майна, виставлявся автомобіль на продажу з прилюдних торгів, було проведено оцінку, та під час перебування автотранспорту у представника позивача з 23 грудня 2008 року по 30.09.2013 рік автомобілем було втрачено частину вартості, та який реалізовано було лише 30.09.2013 році, в зв'язку з чим суд вбачає зростання суми боргу по кредитним договорам з вини позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв'язку з тим, що на момент подачі позову сума заборгованості по тілу кредиту становила 13 234,60 дол. США, за курсом НБУ 7.993/1 дол. США, а предмет застави знаходився у позивача з 23.12.2008 р. який було реалізовано 30.09.2013 р. у розмірі 7 400 дол. США, що призвело до втрати частини вартості автомобіля по причині позивача, суд вважає доцільним суму заборгованості по тілу кредиту з урахуванням суми продажу заставленого майна, що становить 46 635,96 грн. - задовольнити. В частині позову про стягнення розміру збитків, що складається з заборгованість по нарахованій щомісячній комісії, та відсотками за користування кредитними коштами - відмовити. Виходячи з вищезазначених приписів Закону та наявних вищенаведених у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами є необґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. На підставі викладеного,

Outcome: partial