Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач 14 жовтня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат посилаючись на те, що згідно рішення суду від 18.05.2006 року відповідач сплачував регулярно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, який становив не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З вересня 2011 року син навчається на денному відділенні Коледжу Київського Університету ринкових відносин на факультеті «Фінанси та кредит», в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того, син вважається інвалідом з дитинства, в зв'язку з чим вона купувала всі необхідні речі для його розвитку здібностей, спілкування з друзями і боротьби з хворобою. На день подання позову фактично зазначені витрати на дитину складають 35 046 грн. 44 коп., передбачуваними витратами на підставі договору є сума 6 300 грн., а всього 41 346 грн. 44 коп. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, 41 346 грн. 44 коп. передбачуваних понесених додаткових витрат та додаткові витрати в сумі 1000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, передбачувані понесені додаткові витрати в розмірі 41 346 грн. 44 коп. та додаткові витрати в сумі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7, 5). Довідкою про доходи №351 від 29.11.2013 року підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в ФОП [PERSON] з 21.05.2008 року та займає посаду водія автотранспортних засобів (а.с.37). Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На даний час [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Коледжу вищого навчального закладу «Київський університет ринкових відносин, відділення економіки, спеціальність «Фінанси і кредит» (а.с.13). З договору №190/11 про навчання від 29.07.2011 року вбачається, що термін навчання три роки, а початок навчання: 01 вересня 2011 року (а.с.12). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно з дня звернення позивача до суду з позовом і до закінчення навчання сина. Щодо вимог про стягнення передбачуваних додаткових витрат на розвиток здібностей [PERSON], в зв'язку з навчанням, в розмірі 41 346 грн. 44 коп. та додаткових витрат в сумі 1000 грн. щомісячно, то вони стягненню не підлягає з наступних підстав. Питання щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюється нормами Глави 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються також норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України про участь батьків у додаткових витратах на дитину регулює правовідносини по утриманню неповнолітніх дітей і розміщена у Главі 15 СК України, посилання на цю норму також відсутнє й у ст. 201 СК України. Тому посилання позивача на правила статті 185 СК України до спірних правовідносин є неправильним. Оскільки правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачений ст. 185 СК України, поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей і правила цієї статті не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітнім сином та його батьком, тому позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Лише в частині стягнення додаткових витрат на загальну суму 776 грн. 90 коп. (500 грн. стельки ортопедичні + 200 грн. стельки + 50 грн. 80 коп. плівка радіографічна медична + 26 грн. 10 коп. плівка рентгенографічна) вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони викликані особливими обставинами, а саме хворобою [PERSON] та були понесені до повноліття [PERSON] (а.с.20). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial