Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до відповідача із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу Банком, виселення [PERSON] з указаного житла. Вимоги мотивовано тим, що відповідач [PERSON], відповідно до укладеного 30 листопада 2007 року кредитного договору № HEK0GK00000047 (далі - Договір) отримав від Банка кредит у розмірі 15 000 доларів США грн. зі сплатою 11,04 % на рік за користування кредитом. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаною угодою був укладений договір іпотеки, за яким Банку [PERSON] передано в іпотеку належну останньому квартиру [ADDRESS]. Відповідач порушує умови кредитного договору - допустив заборгованість з виплати щомісячних платежів, загальний розмір якої на 03 жовтня 2013 року становить 43 843,15 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03 жовтня 2013 року еквівалентно 350 306,75 грн. (14 961,72 долари США - заборгованість за кредитом, 9 191,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 740 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 832,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 2 086,28 долари США - штраф (процентна складова). Данні порушення, на думку позивача, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців квартири. В судове засідання представник позивача не з'явився - подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге, про дату, час і місце розгляду справи оповіщений належним чином у встановленому порядку. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між Банком та [PERSON] (позичальником) укладений кредитний договір № HEH0AD40309502 (а.с. 13 - 15), на підставі якого позичальник на умовах строковості (по 30 листопада 2027 року включно), зворотності, платності (0,92 % в місяць), зі сплатою вигороди за надання фінансового інструменту (3% від суми виданого кредиту) та щомісячної комісії (0,2% від суми виданого кредиту) одержав кредит в сумі 15 000 доларів США на придбання житла, оплату страхових платежів за договорами страхування. Сторонами обумовлено, що в період з 25 по 30 число кожного місяця позичальник зобов'язаний надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 186,81 долари США. Також договором передбачені наслідки порушення зобов'язань з надання щомісячних платежів (розділ 4). Відповідно до договору купівлі-продажу (а.с. 22), [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 30 листопада 2007 року між Банком (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору від 30 листопада 2007 року № HEH0AD40309502, укладений договір іпотеки, предметом якої є нерухоме майно іпотекодавця: квартира [ADDRESS] (а.с. 19 - 21). Указаний договір посвідчений приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу Коршуновою Л.А., реєстраційний № 4244. Сторонами встановлений строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалість в 5 років (п. 4.5 Договору) Відповідно до п. 4.7. Договору, ст. 534 ЦК України, кошти, отримані банком від позичальника для погашення заборгованості, направляються для її погашення в такій черговості: для відшкодування витрат/збитків, яких зазнав банк за договором; для оплати неустойки; для оплати простроченої заборгованості за винагородами; для оплати простроченої заборгованості за процентами; для оплати простроченої заборгованості за наданим кредитом. В порушення вимог ст. 526, 520 ЦК України, умов кредитного договору, [PERSON] не вносив щомісячні платежі, у зв'язку із чим допустив заборгованість (а.с. 5 - 7), розмір якої на 03 жовтня 2013 року становить 43 843,15 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03 жовтня 2013 року (а.с. 8) еквівалентно 350 306,75 грн. (14 961,72 долари США - заборгованість за кредитом, 9 191,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 740 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 832,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 2 086,28 долари США - штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Вимога про погашення заборгованості за кредитним договором з повідомленням щодо прийнятого Банком рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки направлялася Банком [PERSON] (а.с. 9 - 12), але даних про одержання її відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.ст. 526, 626 - 631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та відповідно до п. 3.1.3, договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому договором іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частині становить більше двох місяців. Відповідно до умов договору іпотеки (п. 16.7.1), іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання терміну виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Договір іпотеки (п. 27) містить застереження, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Суд, дослідивши письмові докази, визнає, що [PERSON] дійсно неналежно виконував узяті на себе за кредитним договором зобов'язання, допустив заборгованість. Розмір заборгованості суд визнає таким, що Банком обґрунтований. Враховуючи розмір заборгованості, що виникла з вини [PERSON]., тривалість часу порушення ним зобов'язань, суд вбачає достатні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку», виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Суду не надано доказів одержання відповідачем вимоги Банку про виселення, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial