Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», які знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця» було встановлено, що в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» з км 276 + 388 на відстані від 23,5 м. від осі головної колії розташована земельна ділянка [PERSON], яка була йому подарована по договору від 02 грудня 2009 року на якій є державний акт на право власності на земельну ділянку від 16 листопада 2009 року. Першим власником даної земельної ділянки була [PERSON], якій земельна ділянка передана у власність рішенням [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, №13 від 07 лютого 2002 року. Перекриття земельної ділянки з смугою відведення залізниці становить площу 0,0074 га., що підтверджується актом від 20 травня 2013 року з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписаний представниками сільської ради. Дана обставини позбавляє ДТГО «Львівська залізниця» можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташоване залізничне полотно. Тому просить суд визнати незаконним рішення [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 13 від 07 лютого 2002 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0,21 га., визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 14 вересня 2009 року реєстровий номер 3253 посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], Глибоцького нотаріального округу та державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на його підставі [PERSON] серії ЯИ № 274537 від 16 листопада 2009 року а також визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02 грудня 2009 року реєстровий номер 2584 посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Глибоцького нотаріального округу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, а також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи і не заявили клопотання про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення та, дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини і визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Так, відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні робіт ПП «Ріга» з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками для ДТГО «Львівська залізниця» стало відомо про те, що в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» з км 276 + 388 на відстані від 23,5 м. від осі головної колії розташована земельна ділянка, [PERSON], яка була йому подарована по договору від 02 грудня 2009 року на якій є державний акт на право власності на земельну ділянку від 16 листопада 2009 року. Першим власником даної земельної ділянки була [PERSON], якій земельна ділянка передана у власність рішенням [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, №13 від 07 лютого 2002 року. Перекриття земельної ділянки з смугою відведення залізниці становить площу 0,0074 га., що підтверджується актом від 20 травня 2013 року з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписаний представниками сільської ради. Згідно «Плана границ полосы отвода линии Адынката-Берхомет», Львівської залізниці 1959 року ширина смуги відведення на ділянці перегону з км 3 + 665 м до км 4 + 400 м становить від 15 м. до 16 м. Зазначені обставини підтверджуються актом від 20 травня 2013 року з планом-схемою, де відображена накладка земельних ділянок, який підписано представником сільської ради. Однак, відповідно до даного акту площа перекриття становить саме 0,0074 га., тому суд дійшов висновку задовольнити вимоги позивача частково, а саме в розмірі площі земельної ділянки 0,0074 га., що відповідає даному плану земельної ділянки. Що стосується відсутності державного акту на право постійного землекористування, необхідно зазначити, що землекористування залізницею здійснюється від початку будівництва залізничного полотна та його облаштування згідно будівельних норм у межах та площі визначеній «Планом границ». Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. [PERSON] СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. [PERSON] Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства» ([PERSON] ЦИК СССР 15.12.1928). В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам частина земельної ділянки смуги відведення Залізниці була передана у власність [PERSON], яка в свою чергу подарувала [PERSON], на підставі договору від 02 грудня 2009 року на якій є державний акт на право власності на земельну ділянку від 16 листопада 2009 року, де останній веде особисте господарство близько до залізничного полотна, в той час як, згідно затвердженого плану смуги відведення, відстань від залізничного полотна має становити від 27-29 м. Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» Чернівецька дистанція колії №1630 від 17 червня 2013 року про сплату земельного податку з 2011 року по 2013 рік в розмірі 14 282,67 гривень за земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», на території [PERSON] сільської ради, по ВП «Чернівецька дистанція колії». Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. На наданій копії державного акту залізниця не значиться суміжним землекористувачем, хоча, як уже зазначалося, земельна ділянка відповідачів знаходиться на відстані від 23,5 м. від осі колії та накладається зі смугою залізниці площа перекриття якої становить 0,0074 га. Відповідно до п. б) 4.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, [PERSON] сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність. Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства. Згідно п.5 [PERSON] Верховної [PERSON] України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 [PERSON] Верховної [PERSON] Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі. Згідно п. 3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування змінено, і представник позивача в цій частині не наполягав на задоволенні вимог в цій частині, суд дійшов висновку в даній частині позовних вимог відмовити. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Відповідно до ст.ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене,

Outcome: partial