Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 31 березня 1992 року по 28 квітня 2013 року, працюючи на різних посадах у шкідливих і небезпечних умовах праці. 29 березня 2008 року під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він одержав травму лівої ноги, що підтверджується актом форми Н-1 №17 про нещасний випадок на виробництві від 15.06.2008 року та актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 15.06.2008 року. Згідно довідки МСЕК від 22.07.2008 р. за сукупністю встановлено 25% втрати працездатності, з яких вперше 15% на наслідками даного нещасного випадку 29.03.2008 р. та повторно 10% за наслідками трудового каліцтва 14.07.2003 р. безстроково. В теперішній час згідно довідки МСЕК від 23.07.2013 р. встановлено за сукупністю 55%, з них 15% - за наслідками трудового каліцтва 29.03.2008 р., 10% - за наслідками трудового каліцтва 14.07.2003 р., вперше 30% - за наслідками професійного захворюванні легенів. Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Він вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоровя призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоровя, на безпечну працю. У звязку з травмою була порушена його нормальна життєдіяльність, він певний час знаходився на лікуванні. Йому важко виконувати певні роботи у побуті, відчуває гострий фізичний біль в лівої нозі. Йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, які підтримав у повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача ДП «Добропіллявугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 11000 гривень виходячи з того, що він має серйозні порушення здоровя зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками отриманої травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих звязків. Представник відповідача , діючий на підставі довіреності, позов не визнав, вважає , що згідно зі ст. 153 КЗпПУ в ДП «Добропіллявугілля» створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 31 березня 1992 року по 28 квітня 2013 року, працюючи на різних посадах у шкідливих і небезпечних умовах праці. 29 березня 2008 року під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він одержав травму лівої ноги, що підтверджується актом форми Н-1 №17 про нещасний випадок на виробництві від 15.06.2008 року та актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 15.06.2008 року. Згідно довідки МСЕК від 22.07.2008 р. за сукупністю встановлено 25% втрати працездатності, з яких вперше 15% на наслідками даного нещасного випадку 29.03.2008 р. та повторно 10% за наслідками трудового каліцтва 14.07.2003 р. безстроково. В теперішній час згідно довідки МСЕК від 23.07.2013 р. встановлено за сукупністю 55%, з них 15% - за наслідками трудового каліцтва 29.03.2008 р., 10% - за наслідками трудового каліцтва 14.07.2003 р., вперше 30% - за наслідками професійного захворюванні легенів. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоровю [PERSON] заподіяно не тільки з його вини, а і з вини відповідача, а саме ДП «Добропіллявугілля», що підтверджується відповідними актами , а саме відсутністю належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обовязків. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання травми на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоровя призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоровя, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагають від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в доводах позивача, вказаних у позовній заяві, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, факторів вини самого позивача, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ДП «Добропіллявугілля» на користь [PERSON] 5000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача ДП «Добропіллявугілля» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved