Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

15 квітня 2013 року до суду надійшов позов ПАТ КБ Приватбанк до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № MRXRRX12950047 від 15 серпня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2058 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам складає між нею та Банком договір, про що свідчать підписи відповідача у заяві. За умовами договору позичальник зобовязався повертати кредит, у тому числі проценти за користування грішми, комісію та інші витрати, щомісяця в період сплати. Проте [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 25 лютого 2013 року має заборгованість в сумі 23857,27 гривень, яка включає: 1902,43 гривень заборгованість за кредитом, 9729,57 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 504,20 гривень комісія за користування кредитом, 10108,82 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1112,25 гривень штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача [PERSON], а також судові витрати 238,57 гривень. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ Приватбанк - [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином через оголошення у газеті Донбас Неділя. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви [PERSON] між нею та ПАТ КБ Приватбанк 15 серпня 2007 року був укладений договір споживчого кредиту № MRXRRX12950047, який складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, [PERSON]. Згідно до умов договору [PERSON] отримала споживчий кредит у сумі 2 058 гривень на строк 12 місяців, з 27 серпня 2007 року по 15 серпня 2008 року включно зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,0% у місяць на суму залишку заборгованості, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 343 гривень та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 50,42 гривень в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити проценти, винагороду, комісію в обумовлені договором строки. Погашення заборгованості здійснюється позичальником щомісяця в період сплати, за який приймається період з 24 по 28 число кожного місяця шляхом сплати банку грошових коштів (щомісячного платежу) у сумі 233,43 гривень. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором [PERSON] у порушення умов кредитного договору несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювала щомісячні платежі, у звязку з чим станом на 25 лютого 2013 року заборгованість відповідача за кредитом становить 1902,43 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 9729,57 гривень, заборгованість по комісії становить 504,20 гривень, пеня становить 10108,82 гривень. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже суд вважає встановленим факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором споживчого кредиту та доведеними суми заборгованості відповідача: за кредитом 1902 гривень, по процентам за користування кредитом 9729,57 гривень, по комісії 504,20 гривень, та пені 10108,82 гривень. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк як доведені та обґрунтовані. Крім того, за неналежне виконання [PERSON] зобовязань за даним договором, останній на підставі п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам були нараховані штрафи: 500 гривень фіксована частина, 1112,25 гривень процентна складова. Однак суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф, і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник, у даному випадку [PERSON] зобовязується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Крім того, пунктом 5.3 передбачено, що у випадку порушення Позичальником строків платежів за будь яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Отже суд приходить до висновку, що за одне й те саме порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитом у сумі 1902,43 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9729,57 гривень, заборгованості по комісії у розмірі 504,20 гривень, пені за неналежне виконання зобовязань у розмірі 10108,82 гривень, а всього 22\~ 245,02 гривень; в решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум. Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача частково, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складають 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial