Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором б/н від 04.07.2006 року мотивуючи тим, що згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У зв'язку порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2013 р. має заборгованість - 29 279,51 грн., яка складається з наступного: 4995,50 грн. - заборгованість за кредитом; 22413,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 - штраф /фіксована частина/; 1370,45 - штраф /процентна ставка/. В судове засідання позивач, ПАТ КБ «Приватбанк» не з"явився, лише надіслав до суду клопотання, в якому просить суд, розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При цьому зазначає, що не заперечує проти заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані позивачем суду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.07.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, копія якого додано позивачем до матеріалів справи. Копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 є підтвердженням того факту, що 17.07.2009 року проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію на підставі зміни найменування юридичної особи, що також вбачається з витягу із Статуту (нова редакція) ПАТ КБ "Приватбанк", де зазначено, що закрите акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" змінило найменування на Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк", яке, в свою чергу, є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ "ПриватБанк", що вбачається також зі Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року виданої Національним банком України відповідачу по справі вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Із договору вбачається, що позивач надав відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 29 279,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.07.2013 року, яка складається з наступного: 4995,50 грн. - заборгованість за кредитом; 22413,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 - штраф /фіксована частина/; 1370,45 - штраф /процентна ставка/. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Крім того, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином. Як вбачається з ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До винесення рішення ні однією із сторін не заявлено клопотання про застосування позовної давності. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved