Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина інваліда першої групи. В обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала із відповідачем у справі у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.06.1972 року. Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у свою чергу ухиляється від сплати аліментів та утримання сина. З 19.08.2013 року їх сина визнано інвалідом з дитинства першої Б групи. Позивач працює санітаркою в стоматології «Вітадент» і її середня заробітна плата складає 1 500 грн. на місяць, якої вкрай недостатньо для належного утримання сина. Позивачем подано документи про призначення [PERSON] державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, розмір якої становить 894 грн., яких також недостатньо для забезпечення належного догляду та утримання сина. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що, як їй відомо, відповідач працює водієм та має дохід, у зв'язку з чим має можливість надавати допомогу на утримання сина, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, проте судові повістки направлені за адресою реєстрації місця проживання повернулися до суду не врученими з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», у зв'язку з чим на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 198 СК України встановлено обов'язок батьків щодо утримання свого повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної дороги, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області 20 червня 2013 року, [PERSON], [INFO], є сином сторін у справі [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 490916 від 28.08.2013 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства першої Б групи, потребує постійного стороннього догляду. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, проте внаслідок хвороби є непрацездатним, батьки зобов'язані його утримувати. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає разом із матір'ю, яка працює у ТОВ фірма «Вітадент» та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 1 555 грн. 91 коп. З урахуванням викладеного та конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved