Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2013 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Посилався на те, що йому та його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить кватира [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку [ADDRESS]. Зазначає, що він разом із своєю сестрою [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. Однак державним нотаріусом 19 липня 2013 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право власності на [ADDRESS] не було зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації. Просив визнати, за ним право спільної часткової власності на ? частки та за [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS], загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] під час розгляду справи позов свого довірителя підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду. Від неї до суду надійшла заява, у якій вона позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Просила справу розглянути без її участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про право власності від 27 квітня 2010 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 52,50 кв.м. та житловою площею 27,70 кв.м.(а.с.7-8). Таким чином, виходячи із того, що [PERSON] та [PERSON] приватизували разом вказану квартиру та спору у них з приводу вказаного майна не було, суд вважає, що частки співвласників на підставі ст.ст.370 ч.2, 372 ч.2 ЦК України є рівними. На момент видачі вказаного вище свідоцтва про право власності, діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року, №7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6442, відповідно до п.5.1.1. якого державну реєстрацію права власності на нерухоме майно здійснювали органи бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, на яких був покладений обов'язок Державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводило реєстрацію права власності на ці об'єкти (п.п.1.1-1.7 цього Тимчасового положення). На підтвердження проведення державної реєстрації органи бюро технічної інвентаризації проставляли відповідну відмітку на правовстановлюючому документі та видавали Витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а згодом Витяг про державну реєстрацію прав. Крім того, стаття 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв під час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Разом з тим, свідоцтво про право власності від 27 квітня 2010 року у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого 08 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [INFO] року [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно (а.с.4). Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, ч.1 ст.1226 ЦК України передбачає, що частка у спільній сумісній власності спадкується на загальних підставах. У зв'язку з цим, [PERSON] та його сестра - відповідачка по справі [PERSON], звернулись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 19 липня 2013 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що свідоцтво про право власності на [ADDRESS] не було зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.9). Враховуючи наведені вище письмові докази по справі, а також норми чинного законодавства, суд вважає, що частки успадкування сторін по справі після смерті матері є рівними.

Outcome: approved