Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

У серпні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом [PERSON], треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог, з урахування уточнень, позивачка посилалася на те, що 17 серпня 2011 року померла мати позивачки [PERSON], актовий запис № 1076 від 05.09.2011 року, зроблений Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 19 грудня 1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, згідно з яким усе належне майно в рівних частках було заповідано [PERSON] та [PERSON]. В жовтні 2011 року позивачка звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 06.07.2012 була винесена постанова № 1136/01 -16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері в звязку з тим, що не подано документа для вчинення нотаріальної дії оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння. Як зазначила позивачка, правовстановлюючі документи на домоволодіння знаходяться у відповідача, який не визнає за нею права на спадщину, не надає їй документи і тому вона не може отримати право на спадщину за заповітом після смерті матері. У звязку з порушенням відповідачем прав на оформлення позивачкою спадщини, остання вимушена звернутися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 частин домоволодіння № 137, що розташоване за по вул. Змагання в м. Дніпропетровську, та право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Змагання, 137, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на судовий збір у розмірі 1800 гривень. Позивачка та її представник позовні вимоги в судовому засіданні підтримали та просили задовольнити їх повністю. Відповідач, та його представник 14 жовтня 2013 року у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. У попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечували, просили у їх задоволенні відмовити. Суду надали заперечення проти позову. Представник третьої особи Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши доводи та пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2011 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть серія I-КИ № 413261 від 21 вересня 2011 року, видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, яка 19 грудня 1991 року залишила заповіт, посвідчений Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-6754, згідно з яким, усе належне майно де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, в рівних частках, заповідалося громадянам [PERSON] та [PERSON]. Позивач та Відповідачка є між собою рідними братом і сестрою. Померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини належало 5/6 частин домоволодіння № 137 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську, з яких 2/6 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.1980 р. виданої 6-ю ДДНК, за реєстром № 1-517 та ? частка на підставі свідоцтва про право власності 05.03.1980 р. виданою 6-ю ДДНК, за реєстром № 1-520, та земельна ділянка по вул. Змагання 137, в м Дніпропетровську на праві спільної сумісної власності з відповідачем, на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради від 26.12.2007 року № 174/26, що підтверджується листом з КП ДМБТІ за № 76485 від 10.12.2012 року. 28 жовтня 2011 року позивачка звернулася до Шостої ДДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, було заведено спадкову справу № 941/2011. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до цивільних норм права спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритгя спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, спадкуванню після смерті [PERSON] за заповітом підлягають 5/6 частин домоволодіння та ? частина земельної ділянки розташованих за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Змагання 137. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.08 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої ст. 372 ЦК України при поділі майна що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин що мають значення для справи. Враховуючи розмір частки домоволодіння що спадкується, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом у розмірі 1/3 частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved