Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

В травні 2013 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом у якому посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі та за період шлюбних відносин ними було придбане нерухоме майно - квартира [ADDRESS] та легковий автомобіль - ВАЗ 2115 40, що на теперішній час зареєстровано за позивачем, та хоча фактично між сторонами і досягнуто згоди щодо розподілу зазначеного спільно нажитого майна подружжя шляхом виділення у власність позивача зазначеної квартири, а у власність відповідача - автомобілю, та відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення такої угоди, просила суд розділити спільно нажите майно подружжя відповідним чином. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив суд розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту заяви визнає запропонований позивачем варіант поділу спільно нажитого майна подружжя, в судове засідання 01 жовтня 2013 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Беручи до уваги те, що після подання відповідачем заяви про розгляд справи у його відсутності обсяг матеріалів справи збільшився, суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України постановив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. В період з 01 серпня 2008 року по 06 липня 2012 року сторони перебували у шлюбі, що випливає з рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2013 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частина друга зазначеної статті і передбачає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За такого суд доходить висновку про те, що квартира [ADDRESS], що придбана відповідачем 28 березня 2011 року відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрованого у відповідному реєстрі за №538, договору купівлі-продажу та легковий автомобіль - ВАЗ 2115 40, д.н. [NUMBER], седан-В, колір - чорний, 2008 року випуску, що 08.08.2008 року було зареєстровано за відповідачем та про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], є спільно нажитим майном подружжя, оскільки придбані одним з такого подружжя в період шлюбних відносин. Окрім того така обставина не заперечувалась сторонами. Згідно довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №7643901 від 07.08.2013 року спірна квартира перебуває у власності відповідача та жодних обтяжень відносно неї у встановленому законом порядку не зареєстровано. Згідно довідки УДАІ УМВС України в Миколаївській області №9/2-2518 від 17.08.2013 року спірний автомобіль зареєстровано за відповідачем та жодних обтяжень відносно нього у встановленому законом порядку не зареєстровано. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому суд зазначає, що фактично сторони у судовому засіданні, шляхом подачі заяв відповідного змісту дійшли згоди (домовленості) щодо поділу спільно нажитого майна, так позивач заявлені позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав запропонований позивачем варіант поділу зазначеного майна, а за такого, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд, встановивши наявність правових підстав для задоволення позову - ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70 СК України, приймаючи до уваги відсутність будь-яких обтяжень стосовно спірного майна, виходячи з засад змагальності, диспозитивності та законності доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved