Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

26.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача, в якому вказала, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 03.12.2005 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. У червні 2012 року вони припинили фактичні шлюбні відносини з тих причин, що вони мають різні погляди на життя, нерозуміння один одного, внаслідок чого стали виникати сварки, втратилось почуття любові та поваги один до одного. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. На теперішній час відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів вони не досягли. У відповідача є донька [PERSON], на утримання якої він сплачує аліменти, розмір яких не відомо. Просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим обставинам, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає його неявку не поважною та вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про народження дитини (актовий запис № 818 від 20.12.2006 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька) (а.с. 8). З свідоцтва про шлюб вбачається, що 03.12.2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (актовий запис № 397 від 03.12.2005 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька ) (а.с.6). Згідно довідки КП «ЖЕК № 9 Пролетарського району м.Донецька» від 19.09.2013 року та копії паспорту громадянина України, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 17, 7). Відповідно довідки про доходи № 57 від 01.10.2013 року, позивач [PERSON] працює в Міській лікарні № 2 «Енергетик» на посаді Рентгенлаборанта та має середню заробітну плату на місяць в розмірі 2116,9 грн. (а.с.18). Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я остаточно розпалася та її збереження стало неможливим, оскільки подружжя тривалий період часу не підтримують фактичні шлюбні стосунки, втратили почуття любові і поваги один до одного, а тому, шлюб підлягає розірванню. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 26.11.2013 року. Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів. При звернені до суду з вказаним позовом позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 229,70 гривень. ( а.с. 1-3 ). Суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача, на підставі ст. 88 ЦПК України, так як стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 51 гривні, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривні 00 копійок, вказані судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 115, 180, 181 ч. 3, 191 СК України,

Outcome: approved