Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

15 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до умов кредитного договору № 6239932, укладеного 23 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» в особі Філії Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в м. Донецьку, правонаступником якого є позивач, [PERSON] отримав від позивача кредит в розмірі 24352,00 доларів США строком до 23 травня 2015 року зі сплатою 13,99% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] 23 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 6465344, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на добровільних засадах на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, станом на 24 вересня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 24588,22 доларів США та еквівалент 2634,86 доларів США, які позивач просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON], судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою суду від 24 грудня 2013 року провадження у справі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя [PERSON] закрито у зв'язку із смертю відповідача. Представник позивача - ПАТ «ПУМБ» - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» в особі Філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Донецьку, правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» (а.с. 58-61), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6239932 (а.с. 18-23). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору № 6239932 від 23 травня 2008 року позичальник [PERSON] отримав від позивача кредит в розмірі 24352,00 доларів США для придбання транспортного засобу зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,99% річних строком до 23 травня 2015 року. Згідно п. 1.1.1 вище зазначеного кредитного договору позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором, тобто підписанням цього договору позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті. Відповідно до п.п. 1.1, 3.2.1 кредитного договору № 6239932 від 23 травня 2008 року позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку та у строки, обумовлені договором. Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленому в Додатку № 1 (а.с. 24-25), який підписується сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку проценти за ставкою 13,99% річних на умовах, обумовлених договором. Проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з залишку заборгованості за кредитом на початок кожного розрахункового періоду згідно з Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до кредитного договору, та виходячи з 360 днів у році та однакової кількості днів у кожному розрахунковому періоді, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти за користування кредитом повинні сплачуватися позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленому в Додатку № 1, який підписується сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань з повернення кредиту, нарахування процентів на заборгованість за основною сумою кредиту, яку не було своєчасно повернуто позичальником відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до цього договору, здійснюється щоденно на суму такої заборгованості за ставкою 13,99% річних, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 5.2 кредитного договору № 6239932 від 23 травня 2008 року передбачено зобов'язання позичальника у разі порушення строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3 кредитного договору крім пені, встановленої договором за порушення зобов'язань з повернення кредиту, позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити банку проценти на суму простроченого основного боргу, зазначеною в п. 3.1.4 договору. Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника на вимогу банку сплатити штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту за кожен випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 договору. В силу п.п. 3.5.7 кредитного договору № 6239932 банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконати таку вимогу банку у разі затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами цього договору на один календарний місяць. У зв'язку з порушенням [PERSON] виконання зобов'язань за кредитним договором № 6239932 від 23 травня 2008 року позивачем 22 лютого 2013 року на адресу відповідача була направлена досудова вимога про дострокове повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом в порядку ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» а.с. 26-27), яка отримана відповідачем 02 березня 2013 року (а.с. 28). У відповідності до вимог п. 3.5.8 кредитного договору зазначена досудова вимога підлягає виконанню протягом тридцяти календарних днів з дати її отримання, але позичальником вказані вимоги виконані не були. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань як щодо поетапного, так і щодо остаточного повернення кредитних коштів виникла заборгованість за кредитним договором № 6239932 від 23 травня 2008 року, яка згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 10-14) станом на 24 вересня 2013 року становить: заборгованість за сумою кредиту - 18566,80 доларів США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом 6021,42 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - еквівалент 2391,34 доларів США, загальна заборгованість за сумами штрафу за порушення умов кредитного договору (за невиконання обов'язку не пізніше ніж у місячний термін після 23-го червня кожного року протягом строку дії кредитного договору надати позивачу довідку про заробітну плату та інші доходи за період попередніх 4 місяців та інформацію, необхідну позивачу для визначення фінансового стану (платоспроможності) відповідача) - еквівалент 243,52 долари США. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Крім того, пунктом 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач, що було дотримано банком, як це вбачається з п. 1.1.1 кредитного договору № 6239932 від 23 травня 2008 року. Згідно п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що кредит в іноземній валюті наданий позивачем [PERSON] правомірно, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, оскільки останній не виконав належним чином зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів за договором № 6239932 від 23 травня 2008 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 18566,80 доларів США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом 6021,42 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - еквівалент 2391,34 доларів США, загальна заборгованість за сумами штрафу за порушення умов кредитного договору - еквівалент 243,52 долари США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку у валюті надання кредиту. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2175 грн. 94 коп. (а.с. 1). На підставі ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 526, 527, 612, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій, п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved