Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач ПАТ "Акцент-Банк" звернулось до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № AN3LCC9FPG0839 від 26.04.2011 року на загальну суму 343121,09грн. та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26.04.2011 року ПАТ "Акцент-Банк" та фізична особа гр. [PERSON] уклали кредитний договір №AN3LCC9FPG0839, згідно з умовами якого позивач надав позичальнику кредит на суму 50000,00грн. із розрахунку 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком з 26.04.2011 року по 25.04.2014 року. Відповідач зобов'язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках відповідач не виконує. Тому позивач вирішив звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованими листами. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 26.04.2011 року ПАТ "Акцент-Банк" та фізична особа гр. [PERSON] уклали кредитний договір № AN3LCC9FPG0839, згідно з умовами якого позивач надав позичальнику кредит на споживчі цілі на суму 50000,00 гривень із розрахунку 12% річних строком з 26.04.2011 року по 25.04.2014 року включно. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач свої обов'язки перед позичальником виконав. Відповідач отримав грошові кошти у тимчасове користування, що підтверджується заявою про перерахунок коштів. Відповідач порушив умови кредитного договору, протягом тривалого часу не сплачував відсотки та не повернув кредит. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Позивач ставить вимогу про дострокове стягнення з відповідача всієї суми кредиту. Згідно Розрахунку суми заборгованості [PERSON] по Кредитному договору № AN3LCC9FPG0839 від 26.04.2011 року станом на 25.07.2013 року його загальна заборгованість становить 343121,09грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 45837,63грн., заборгованість по відсотках - 74,31грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 23981,29грн., нарахована пеня - 256412,57грн., несплачений штраф - 500грн.(фіксована частина), 16315,29грн. - штраф(процентна складова). Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 45837грн.63коп. підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках в сумі 74,31грн. Позивач також просить стягнути з відповідача пеню за порушення строку сплати кредиту в розмірі 256412,57грн. Однак така вимога підлягає до часткового задоволення. Згідно п.5.1. Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі 1,25% від суми простороченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Позивачем проведено нарахування пені в сумі 256412,57грн. Незважаючи на вищевказаний пункт Договору, суд вважає таке нарахування незаконним. Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже нарахування пені повинно проводитися в розмірі, що не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ на відповідний період. З 23.03.2012 року розмір облікової ставки НБ України становить- 7,5 % річних. Подвійна облікова ставка становить відповідно - 15 %. Період розрахунку пені один рік - з 29.08.2012р. по 29.08.2013р.. Виходячи з розміру простроченого грошового зобов'язання, періоду нарахування пені та облікової ставки НБУ у цей період, загальна сума пені, що підлягає стягнення з відповідача, становить 6875,64грн. Щодо вимог про стягнення штрафу в фіксованому розмірі 500грн. та розмірі 16815,29грн. процентної складової такі не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. Отже, позивач просить суд про подвійну відповідальність позичальника за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків, що суперечить Конституції України. Суд вважає, що у стягненні штрафу, нарахованому по кредитному договорі №AN3LCC9FPG0839 слід відмовити. Крім того, позивач нараховує відповідачу комісію за користування кредитом в розмірі 23981,29грн. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити на підставі якого нормативно-правового акту Банком встановлено та нараховується даний платіж. Відтак, суд вважає, що вимога Банку про стягнення з відповідача такого платежу є незаконною. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає такі права споживача, зокрема на право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Відтак, суд вважає, що лише суми заборгованості за Кредитним договором - 45837грн.63коп., заборгованості по відсотках - 74грн.31коп., пені - 6875грн.64коп., а всього 52787грн. 58коп. - підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Вимоги про стягнення штрафу та комісії, а також пені за період понад 1 рік задоволенню не підлягають. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. В зв'язку із частковим задоволенням позову із відповідача слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволений позовних вимог в розмірі 527грн.87коп.

Outcome: partial