Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області , 3-ті особи [PERSON], Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області про визнання неправомірним та скасування рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 07.08.2003р. №08-112 , визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на землю, мотивуючи тим, що 18.10.2010р. позивачці та 3-й особі [PERSON] рішенням Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 38-677 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Рішенням Шкарівської сільської ради №2-15 була затверджена технічна документація із землеустрою на земельні ділянки №№[NUMBER],[NUMBER] на ім.»я [PERSON] та [PERSON], а 06.12.2010р. позивачці був виготовлений державний акт на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,10га серії ЯЛ № 015933, зареєстрований 10.12.2010р. у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011093605107. На вказаній земельній ділянці був побудований жилий будинок, отримано свідоцтво про право власності та проведено державну реєстрацію 01.11.2011р. Відповідач [PERSON] звернувся в листопаді 2011р. до суду з позовом про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державних актів на земельні ділянки №№ [NUMBER],[NUMBER]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.08.2012р. було скасоване рішення Білоцерківського міськрайонного суду про відмову у позові, визнані недійсними рішення Шкарівської сільської ради та державних актів про право власності на спірні земельні ділянки на ім.»я [PERSON] та [PERSON] Про існування державного акту про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, серії 111 -КВ № 111497 від 08.08.2003р. позивачка дізналася лише у листопаді 2011р. Рішенням Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,20га для індивідуального будівництва по [ADDRESS]. Протягом однієї доби, [PERSON] виготовлено державний акт на вказані земельні ділянки. Також, запис про реєстрацію державного акту про право власності на землю у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 504/1 викликає сумнів, оскільки зареєстровано державний акт , в якому вказано розташування земельних ділянок [PERSON] : [ADDRESS], тоді, як у рішенні ради : [ADDRESS]. Крім цього, на час оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] діяло законодавство ( ст..ст. 12,40,118 ЗК України), яким зазначалося, що громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, подає заяву до сільської ради , у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність, рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення, який погоджується з органом земельних ресурсів. Строк визначений для прийняття рішення ради - 1 місяць. Тобто, при виготовленні державного акту про право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] були допущені численні порушення земельного законодавства, оскільки відсутня технічна документація на вказану земельну ділянку, відсутня реєстрація державного акту на право власності на землю. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що скасуванням державних актів на право власності [PERSON] та [PERSON] були порушені її права на користування земельною ділянкою та право власності на житло, просила суд визнати недійсним та скасувати п.79 рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,20га для індивідуального будівництва по [ADDRESS] та визнати недійсним державний акт серії 111 -КВ № 111497 на право приватної власності на землю, площею 0,20га в [ADDRESS], виданий 08.08.2003р. Поновити строк для звернення до суду, так як про існування державного акту [PERSON] позивачка дізналася лише у листопаді 2011р. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] за довіреністю, від позову не відмовилася, пояснила, що підставою недійсності державного акту на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] є те, що при його виготовленні та видачі порушені норми діючого земельного законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, а саме : відсутній проект відведення земельної ділянки за адресою [ADDRESS], відсутня реєстрація державного акту у Книзі записів реєстрації державних актів на землю, державний акт виданий протягом однієї доби з дня прийняття рішення сільською радою, що виключає можливість розробки проекту відведення земельної ділянки, в рішенні Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. № 08-112 [PERSON] передано земельну ділянку по [ADDRESS] у приватну власність площею 0,10га, а у державному акті зазначено площу земельної ділянки -0,20га. Також, послалася на ті обставини, що підставою скасування права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку стало саме наявність державного акта на землю на ім.»я [PERSON], який не був визнаний недійсним, а тому на захист своїх порушених прав власності як на земельну ділянку, так і на жилий будинок, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали повністю, надали письмові заперечення проти позову, згідно з якими позивач є неналежним позивачем, оскільки за рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.08.2012р. задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасоване рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2012р., та постановлено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено, визнанні недійсними рішення Шкарівської сільської ради та державні акти на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] та [PERSON] Також, позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, оскільки про наявність у [PERSON] державного акту на право власності на землю серії 111-КВ №111497, позивачка дізналася не у листопаді 2011р., а у квітні 2011р., коли [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з заявою про порушення його прав на спірну земельну ділянку. Також, свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] скасоване рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.06.2013р., яке на час подання позову [PERSON] в законну силу не вступило. Тобто, права позивачки з боку відповідача [PERSON] ніяким чином не порушені, а питання належності [PERSON] на праві власності спірної земельної ділянки вже розглянуті судовими рішеннями та не можуть бути предметом розгляду у цій справі. В судові засідання 27.12.2013р. та 30.12.2013р. відповідач не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заяви до канцелярії суду, в яких просив розгляд справи відкласти на час його хвороби, повноваження представника на цей час відкликав, заяви про продовження розгляду справи відповідно до ч.2 ст.157 ЦПК України, суду не надав. Суд виходить з того, що провадження у справі відкрито ухвалою від 28.10.2013р., тобто передбачений ч.1 ст.157 цього Кодексу строк - не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, закінчився 28.12.2013р. Також, судом враховано, що належних доказів поважності причини відсутності відповідача до суду не надано, відповідач надав ксерокопії листків медичної картки, з яких не вбачається якою лікарняною установою , яким лікарем вчинено відповідні записи, та чи є підстави вважати захворювання відповідача таким, що позбавляє його можливості брати участь у розгляді справи в суді. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем до канцелярії суду 30.12.2013р. надані доповнення до заперечень до позовної заяви прокурора Білоцерківського району, заперечення на пояснення 3-ї особи, а тому, з метою не допущення порушення строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про продовження розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач Шкарівська сільська рада Білоцерківського району в особі представника за довіреністю, позов [PERSON] визнала в повному обсязі. Пояснила суду, що дійсно при видачі державного акту на право власності на землю на ім.»я [PERSON] технічна документація не розроблялася, проект відведення земельної ділянки відсутній, [PERSON] не приступив до використання земельної ділянки протягом часу з 2003р. по 2010р., що стало підставою для припинення [PERSON] права користування земельною ділянкою за рішенням Шкарівської сільської ради від 18.10.2010р. № 38-685. Але, рішенням Шкарівської сільської ради від 04.04.2012р. це рішення відносно [PERSON] скасоване. Рішення про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,20га по [ADDRESS], Шкарівською сільською радою не приймалося, реєстрація державного акту на право власності на землю не проводилася. Представник 3-ї особи [PERSON] в задоволенні позовних вимог не заперечувала. Представник 3-ї особи Управління Держземагенства у Білоцерківському районі у задоволенні позовних вимог частково не заперечував, пояснив, що державний акт про право приватної власності на землю серії 111 -КВ №111497, виданий на підставі рішення Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. виготовлений на бланку у формі, яка на дату його складання не була чинною, проекту відведення земельної ділянки, погодженого з органами архітектури, природоохоронними і санітарно - епідеміологічними органами не виготовлялося, другого примірника державного акту у Управління Держземагенства не має. Також, у судовому засіданні 11.12.2013р. до участі в справі було залучено в якості 3-ї особи з самостійними вимогами - Прокуратуру Білоцерківського району Київської області в інтересах держави з позовом до Шкарівської сільської ради, [PERSON] ,3-я особа Управління Держземагенства у Білоцерківському районі про визнання незаконним та скасування рішення від 07.08.2003р. №08-112, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Прокурор Білоцерківського району заявив самостійні вимоги щодо предмету спору, посилаючись на те, що 28.11.2013р. до прокуратури Білоцерківського району надійшов лист Шкарівської сільської ради про вжиття заходів прокурорського реагування щодо захисту прав держави по незаконному відчуженню землі в межах Шкарівської сільської ради на користь [PERSON] для індивідуального будівництва по [ADDRESS]. Так, проведеною перевіркою встановлено, що рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. 308-112 прийнято з порушеннями чинного законодавства, а саме ч.3 ст.116, ст.118 ЗК України. Оскільки земельна ділянка, на час постановлення оспорюваного рішення ради, у користуванні [PERSON], не перебувала, а тому слід було застосувати порядок приватизації земельної ділянки, передбачений п.п.6-10 ст.118 ЗК України в редакції станом на серпень 2003р. Але, всупереч вимоги Закону, Шкарівською сільською радою не приймалося будь-яких рішень про надання дозволу [PERSON] на розробку документації із землеустрою (проекту) відведення спірної земельної ділянки, та такий проект не погоджувався , не зважаючи на те, що відповідно до Закону України «Про землеустрій», проект відведення земельної ділянки є складовою частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Доручення від Шкарівської сільської ради землевпорядній організації на розробку технічної документації на земельну ділянку не надавалося, а тому жодна землевпорядна організація не мала законних підстав для виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку. Крім цього, технічна документація виготовляється в двох примірниках, один з яких зберігається в районних, міських відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України,а другий у виконавця робіт. За даними управління Держземагенства у Білоцерківському районі технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ № 111497, виданий на ім.»я [PERSON] на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. за №504/1 відсутні. А тому, при постановленні рішення ради порушено положення п.п. 1.15; 1.16; 1.19; 2.1; 2.2 Інструкції №43 від 04.05.1999р. в редакції станом на серпень 2003р. Також,згідно з п. 3.2 Інструкції №43 державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснювалася на той час структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Проте, за повідомленням Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.10.2013р. № 14-05/6582 реєстрація державного акту на ім.»я [PERSON] у вказаній Книзі - відсутня. Форма бланку, на якому виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №111497 , наявний у [PERSON] не відповідає затвердженій формі акта на право власності на земельну ділянку, передбаченого постановою КМ України №449 від 02.04.2002р. Посилаючись на зазначені обставини, а також на порушення органом місцевого самоврядування ст..26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо здійснення повноважень ради по передачі у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до та в порядку, передбаченому ЗК України, просив суд визнати оспорюване рішення Шкарівської сільської ради не законним та виданий на його підставі державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії 111-КВ №111497 на ім.»я [PERSON] - недійсним. Поновити строк позовної давності , оскільки прокуратурі Білоцерківського району стало відомо про порушення земельного законодавства при видачі державного акту [PERSON] лише з листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.10.2013р. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги прокурора Білоцерківського району підтримала. Представник відповідача Шкарівської сільської ради позов 3-ї особи визнала. Представники 3-ї осіб [PERSON] та Управління Держземагенства у Білоцерківському районі у задоволенні позовних вимог 3-їособи з самостійними вимогами не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають, а позовні вимоги 3-ї особи з самостійними вимогами обґрунтовані належними доказами, а тому підлягають до задоволення. При цьому, судом враховується, що ч.2 ст.. 45 ЦПК України передбачено право прокурора в межах повноважень, визначених законом звертатися до суду з позовною заявою, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді. Прокурор Білоцерківського району у позовній заяві зазначив, що Законом України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» центральний орган виконавчої влади у сфері земельних відносин - Держземагенство України позбавлено функцій контролю за використанням і охороною земель, а створена для виконання вказаних завдань Державна інспекція сільського господарства України не наділена законом повноважень звернення до суду з позовами. Позивачка [PERSON] послалася на порушення своїх прав з боку Шкарівської сільської ради, якою прийнято рішення від 07.08.2003р. №08-112 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]. Але, на час розгляду справи у суді, право власності цю земельну ділянку [PERSON] скасовано за рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.08.2012р., яким визнане недійсним рішення Шкарівської сільської ради від 08.10.2010р. № 38-677 в частині погодження та надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Визнане недійсним рішення Шкарівської сільської ради від 19.11.2010р. №2-15 в частині затвердження технічної документації та передання у власність [PERSON], [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] Також визнані недійсними державні акти серії ЯЛ № 015933 та серії ЯЛ № 015934 на право приватної власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки по [ADDRESS]. Також,згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.06.2013р. , яке вступило в законну силу згідно з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.12.2013р. , позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Шкарівської сільської ради від 25.10.2011р. №106 про визнання права власності [PERSON] на будинок [ADDRESS]. Визнано недійсним свідоцтво на право власності, видане виконкомом Шкарівської сільської ради від 01.11.2011р. на нерухоме майно приватний будинок розташований за адресою [ADDRESS] та оформлене на [PERSON] Визнане недійсним свідоцтво про державну реєстрацію прав № 31873280 від 01.11.2011р. реєстраційний номер №35032665 зареєстрований в книзі №6 № 1128 на нерухоме майно приватний будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та оформлений на [PERSON] Тобто, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], щодо порушення її прав як власника земельної ділянки та будинку, рішенням Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. та виданим на його підставі державним актом про право приватної власності на землю на ім.»я [PERSON] є безпідставними, оскільки на цей час доказів належності, як земельної ділянки так і побудованому на ній будинку позивачці, суду не надано. Також, суд вважає, що оскільки позовні вимоги 3-ї особи знайшли своє обґрунтування в судовому засіданні, а тому цей позов підлягає до задоволення. Так, судом було витребувано з Архіву Білоцерківського району засвідчену копію рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. №08-112 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», з якого вбачається п.65 - передати [PERSON] , який проживає з сім»єю у складі 4 осіб в м. Біла Церква у приватну власність земельну ділянку площею 0,10га для індивідуального будівництва розташовану по [ADDRESS] З державного акту на право приватної власності на землю серії 111-КВ № 111947, виданому на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. №08-112 - [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,20га по [ADDRESS] Тобто, площа земельної ділянки, що передавалася за рішенням ради не відповідає площі, визначеній у державному акті. Також, суд повністю погоджується з доводами Прокурора Білоцерківського району щодо порушення вимог діючого законодавства при постановленні оспорюваного рішення ради. Відповідно з ч.3 ст.116 ЗК України, в редакції яка діяла на серпень 2003р. , безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. В даному випадку [PERSON] у користування земельна ділянка по [ADDRESS] не надавалася, що не заперечується сторонами по справі. Також, представник Шкарівської сільської ради послався на те, що рішення від 07.08.2003р. №08- 111, «Про надання в користування та вилучення земельних ділянок», згідно з п.79 якого- надати [PERSON] який проживає з сім»єю у складі 4 осіб в м. Біла Церква вул.., земельну ділянку площею 0,20га для індивідуального житлового будівництва, розташовану по [ADDRESS] - є помилковим. Таким чином, [PERSON] мав право на набуття права власності на спірну земельну ділянку лише з підстав п.в) ч.3 ст.116 ЗК України. Відповідно до ч.6 ст..118 ЗК України , яка діяла станом на серпень 2003р. - визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, а саме громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно з ч.7 цієї статті відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Згідно з ч.8 цієї статті проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Також, згідно з ч.9 статті - проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохороним і санітарно епідеміологічним органом, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Частино. 10 передбачено - розгляд у місячний термін проекту відведення та прийняття рішення сільською радою про передачу земельної ділянки у власність. У позовній заяві 3-ї особи, звернуто увагу суду на ті обставини, що при постановленні оспорюваного рішення Шкарівської сільської ради такого порядку передачі у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] дотримано не було, відсутнє як рішення ради на надання дозволу на розробку проекту відведення, відсутній проект відведення земельної ділянки та його погодження з відповідними установами. Відповідно до положення п.п. 1.15; 1.16; 1.19; 2.1; 2.2 Інструкції « Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої згідно з наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. № 43 ,( в редакції станом на серпень 2003р.) розробку технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку здійснюють державні органи та інші землевпорядні організації за формою згідно з додатком 8, яке видається районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держкомзему України на підставі доручення відповідного органу, яким було прийнято рішення про передачу, надання або продаж земельної ділянки. Технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку розробляється у двох примірниках, перший зберігається в районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України, другий - у виконавця робіт. З наданих заперечень відповідача [PERSON] вбачається, що ним сплачено 1600грн. за квитанцією до прибуткового касового ордера від 10.11.2003р. за виготовлення д/а, внесення в базу даних. Але, з цієї квитанції не вбачається за який саме державний акт проведено оплату [PERSON], оскільки державний акт серії 111-КВ №111947 був виданий та зареєстрований ( як зазначено у акті) 08.08.2003р. А згідно з актом земельної комісії від 01.10.2003р.відводилася земельна ділянка площею 0,20га, хоч у рішенні Шкарівської сільської ради №08-112 від 07.08.2003р. - [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,10га. Крім цього, за інформацією управління Держземагенства у Білоцерківському районі в архіві управління технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] відсутня. Відповідно до ст.. 126 ЗК України - право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. З письмових пояснень управління Держземагенства України у Білоцерківському районі від 02.12.2013р. № 06-7/934 вбачається, що державний акт серії 111-КВ № 111497 виготовлений на бланку у формі, яка на дату його складання не була чинною, що суперечило постанові КМ України №449 від 02.04.2002р. «Про затвердження форм акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» та п. 1.2; 1.16; 2.9; 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі. Так, в формі державного акту на право приватної власності на землю відсутня графа кадастровий номер земельної ділянки, відсутнє засвідчення опису меж земельної ділянки начальником державного органу земельних ресурсів. Крім цього, представником відповідача Шкарівської сільської ради звернуто увагу суду на те, що [PERSON] суміжні земельні ділянки (як зазначено у державному акті серії 111-КВ №111497) ніколи не надавалися. Також, відповідно до вимог ст.. 125 ЗК України ( в редакції станом на серпень 2003р.) право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до п. 3.2 Інструкції №43 ( із змінами внесеними згідно з наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 29.02.2000р. №27 в редакції наказу від 02.07.2003р. № 174) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснювалася (на той час) структурними підрозділами Центру ДЗК при Держкомземі України. При проведенні перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Київській області встановлено (лист від 14.10.2013р. № 14-05/6582), що реєстрація державного акту на ім.»я [PERSON] за №504/1 у вказаній Книзі записів державних актів на право власності на земельні ділянки Шкарівської сільської ради відсутня. Суду була надана Книга реєстрації державних актів на землю,заведена 22.08.2000р., пронумерована та прошнурована землевпорядником Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, скріплена печаткою Шкарівської сільської ради, при огляді якої не виявлено записів про реєстрацію державного акту серії 111-Кв № 111497 про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS]. А тому, з врахуванням встановлених обставин,суд приходить до висновку, що при постановленні рішення 8 сесії 24 скликання Шкарівської сільської ради від 07.08.2003р. №08-112 в частині передачі земельної ділянки [PERSON], не було дотримано вимог ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, п.34 я.1 - до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. А відповідно до п.б) ч.1 ст.12 ЗК України - до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Судом не приймаються до уваги твердження відповідача та його представника, що законність видачі державного акту на право власності на землю серії 111-КВ №111497 перевірялася при розгляді цивільної справи №2-389; 2/1003/68/2012, оскільки предметом спору у цій справі були рішення Шкарівської сільської ради та видані на їх підставі державні акти на право власності на земельні ділянки на ім.»я [PERSON] та [PERSON] Також суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, що форма державного акту про право приватної власності на землю серії 111-КВ №111497 від 08.08.2003р. була чинною на підставі постанови ВР Української РСР від 13.03.1992р. № 2201-Х11 «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» , яка втратила чинність тільки 08.01.2004р. Але, суд виходить з того, що постановою КМ України від 02.04.2002р. №449 «Про затвердження форм державних актів на право власності на земельні ділянки та державних актів на право постійного користування земельними ділянками» п.2 встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Але, ж оспорюваний державний акт виданий після набрання чинності цією постановою КМ України, а тому твердження відповідача, на думку суду, не відповідають вимогам постанови, на яку посилається відповідач. Також, судом враховано клопотання відповідача про огляд в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2-389, 2/1003/68/2012. Судом було оглянуто матеріали цивільної справи № 2-389, 2/1003/68/2012, в тому числі повідомлення Управління Держкомзему у Білоцерківському районі , Головного управління Держкомзему у Київській області та Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія про відсутність в архіві Управління Держкомзему у Білоцерківського району державного акту про право приватної власності на землю серії 111-КВ №111497 на ім.»я [PERSON] та запису про його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та про неотримання по акту прийому - передачі державного акту серії 11-КВ №111491 від 08.08.2003р. : ( а.с.80, 168, 208, 221,228, том 1; а.с.24, 26,46,52,53,64 том 2); пояснення Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 29.11.2011р. про передачу до територіальних органів Держкомзему (Держземагенства) наявних книг реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею та договорів оренди ( а.с.136-137 том 1). Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги 3-ї особи з самостійними вимогами підлягають до задоволення. В частині вимог 3-ї особи про поновлення строку позовної давності, то суд вважає, що в даному випадку цей строк підлягає поновленню, оскільки прокурору стало відомо про наявність спору між сторонами лише у жовтні 2013р. з листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області.

Outcome: approved