Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду у своїх інтересах та в інтересах [PERSON] із вказаним позовом до відповідачів, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] «НФСК Добробут», [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 16 723, 13грн., а саме з [PERSON] стягнути франшизу у розмірі 510 грн., 14,64 грн. – витрати, пов'язані із відправкою кореспонденції, матеріальну шкоду у розмірі2 423,48 грн.; з [PERSON] «НФСК Добробут» стягнути матеріальну шкоду у розмірі 13 325 грн. Крім того просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. – по 5 000 грн. з кожного; стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.12.2012 року о №14-00» год. [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухалась по вул.. Купріна із сторони пр. Леніна у напрямку б. Шевченка, на перехресті вул. Купріна – вул.. К.Лібкнехта проявила неуважність, внаслідок чого неправильно обрала дистанцію між нею та автомобілем «Mitsubishi Outlender», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням [PERSON] Вказані обставини підтверджено постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.01.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 359/1 від 29.12.2012 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mitsubishi Outlender» визначено як вартість поновлюваного ремонту та складає 20 233, 47 грн., у дійсності вартість поновлювального ремонту наведеного автомобіля склала 12 525 грн. [PERSON] та [PERSON] у разі ДТП понесли наступні матеріальні витрати: франшизу у розмірі 510 грн., вартість оцінки матеріальної шкоди у розмірі 800 грн., вартість запасних частин – 5 620 грн., вартість виконаних робіт у розмірі 6 905 грн., витрати з відправки кореспонденції у розмірі 14,64 грн., величина втрати товарної вартості у розмірі 2 423,48 грн. За підготовку даного позову та у зв'язку із розглядом судом даної справи позивачка понесла витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Крім того позивачці було заподіяно й моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 10 000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник – [PERSON], підтримали позовні вимоги із вказаних у позовній заяві підстав та наполягали на їх задоволенні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився – надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась – надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність за участю її представника [PERSON] В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] – [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнала. Зокрема представник відповідачки [PERSON] не визнає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Так, безпосередньо [PERSON] не був учасником ДТП, з огляду на що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь [PERSON] моральної шкоди представник відповідачки вважає необґрунтованими. Суму заподіяної моральної шкоди представник відповідачки вважає необґрунтовано завищеною. Крім того вважає необгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивачів витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., як необґрунтовано завищеної. Враховуючи викладене просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] «НФСК Добробут» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, представника [PERSON], дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «Mitsubishi Outlender», 2008 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] 22.12.2012 року о « 14-00» год., керуючи транспортним засобом «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухалась по вул.. Купріна в Жовтневому районі м. Маріуполя, біля перехрестя з вул.. К.Лібкнехта в м. Маріуполі не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не обрала безпечної швидкості руху, через що скоїла зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlender», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України, скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.01.2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні наведеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.01.2013 року виправлено описку, допущену у постанові Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.01.2013 року – по-батькові правопорушниці зазначено «Владиславівна». Обставини ДТП встановлено вказаною постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя та не підлягають додатковому доказуванню та аналізу при розгляді судом даної цивільної справи, відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Спірним при розгляді судом даної справи є питання цивільно-правової відповідальності учасника ДТП – [PERSON], та страхової компанії, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON] - [PERSON] «НФСК Добробут». За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як було вказано вище, винною у ДТП, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду транспортному засобу, який належить позивачу [PERSON] – автомобілю «Mitsubishi Outlender», 2008 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], визнано [PERSON], яка у момент скоєння ДТП керувала автомобілем «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до полісу № АВ/6812707 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON] у період часу з 24.07.2012 року по 23.07.2013 року застраховано [PERSON] НФСК «Добробут». Забезпечуваним транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], яким [PERSON] керувала в момент ДТП. Відповідно до умов вказаного договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно із роз'ясненнями, наданими у Постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Відповідно до ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик, зокрема зобов'язаний: - протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; - при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону). В матеріалах справи міститься копія повідомлення [PERSON] [PERSON] НФСК «Добробут» про страховий випадок від 24.12.2012 року, згідно із яким останній ставить до відома страхову компанію про ДТП, яка мала місце 22.12.2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобілю «Toyota Auris», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] та заява [PERSON] про страхове відшкодування потерпілому від 23.01.2013 року. Згідно із наведеним вище полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого при заподіянні шкоди його майну у розмірі 50 000 грн. При цьому розмір франшизи визначено 500 грн. Відповідно до звіту № 359/1 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненою власнику колесного транспортного засобу, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mitsubishi Outlender», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], станом на 29.12.2012 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику наведеного вище транспортного засобу становить 20 233,47 грн., з урахуванням ПДВ. При цьому експертом визначено величину втрати товарної вартості наведеного транспортного засобу, яка складає 2 423,48 грн. До матеріалів справи позивачами надано товарний чек № 2 від 11.01.2013 року, ФОП [PERSON], згідно із яким ними було придбано запчастини для здійснення поновлювального ремонту належного [PERSON] транспортного засобу на загальну суму 5 620 грн. Згідно із актом виконаних робіт ПП [PERSON] від 25.02.2013 року за здійснення поновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlender», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON] було сплачено 6 905 грн. Враховуючи викладене загальний розмір матеріальної шкоди заподіяної транспортному засобу [PERSON] складає 15 448 грн. 48 коп. (до наведеної суми суд включає франшизу у розмірі 500 грн., вартість запчастин та виконаних роюіт з поновлювального ремонту автомобіля у розмірі у загальній сумі12 525 грн., величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 2 423,48 грн.) Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 9596-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно із договором страхування. Розмір франшизи встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Розподіляючи наведену суму матеріальної шкоди між відповідачами у справі – [PERSON] та [PERSON] НФСК «Добробут» суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON], як особи, винної у заподіяні шкоди транспортному засобу позивача [PERSON] франшизу у розмірі 500 грн.,та величину втрати товарної вартості у розмірі 2 423,28 грн. З [PERSON] НФСК «Добробут» на користь [PERSON], як власника транспортного засобу, якому було заподіяно шкоду внаслідок ДТП, підлягає стягненню 12 525 грн. (вартість запчастин пошкодженого автомобілю та вартість виконаних робіт), оскільки вказана сума не перевищує граничного розміру страхового відшкодування. Статтею 1167 ЦК України визначено підстави покладання обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проаналізувавши вимоги діючого законодавства та конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність факту заподіяння [PERSON], як власнику транспортного засобу, пошкодженого у результаті ДТП, моральної шкоди. З огляду на наведене суд вважає обгрунтованими посилання [PERSON] про заподіяння йому моральних страждань, які знайшли своє вираження, зокрема, у порушенні звичайного устрою життя [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON], суд вважає за доцільне визначити її у розмірі 5 000 грн. При цьому суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна [PERSON] повинна бути відшкодована [PERSON] НФСК «Добробут», якою було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] Приходячи до такого висновку суд виходить з наступних підстав. Як було зазначено вище, у частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому також відшкодовується моральна шкода, передбачена п. 1,2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, встановленого п. 9.3 ст. 9 з цього Закону (ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становить 51 000 грн. на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у п. 19. 1 ст. 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, з огляду на той факт, що нормами діючого законодавства передбачена можливість відшкодування моральної шкоди страховиком, суд вважає, що саме з відповідача [PERSON] НФСК «Добробут» на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода у вказаному вище розмірі. В Згідно із ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судовий витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог [PERSON] Так, згідно вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК з відповідачів на користь [PERSON] підлягає стягненню наступні судові витрати – вартість оцінки матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю, сплаченої [PERSON] суб'єкту оцінної діяльності [PERSON] у розмірі 800 грн., відповідно до долучених до матеріалів справи товарних чеків № 446, 447 /а.с. 14-15/; витрати, пов'язані із відправкою кореспонденції відповідачам у розмірі 14,64 грн. , відповідно до чеку Укрпошти, що долучено позивачами до матеріалів справи /а.с.48/; витрати на правову допомогу представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] у розмірі 5 000 грн., які були сплачені [PERSON], згідно із довідкою № 1-а від 21.10.2013 року та які підтверджено актом виконаних робіт, наданих [PERSON] при розгляді даної справи від 09.12.2013 року. Розподіляючи вказані суми судових витрат між відповідачами суд використовує наступну пропорцію: процент задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача [PERSON] 18,9 % від загальної суми позовних вимог майнового характеру, заявлених позивачами (розрахунок: 2 923 грн. 48 коп. (сума матеріальної шкоди, стягнута судом з [PERSON]В.) поділити на 15 448,48 грн. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відсоток задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача [PERSON] НФСК «Добробут» становить 81,1 % від загальної суми позовних вимог майнового характеру, заявлених [PERSON] (розрахунок: 12 525 грн. (сума матеріальної шкоди, стягнута судом із страхової компанії) поділити на 15 448,48 грн. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відповідно до викладеного, з урахуванням проценту задоволених позовних вимог [PERSON], з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов'язаних з оцінкою вартості пошкодженого майна у розмірі 151,20 грн. (розрахунок: 800 грн. помножити на 18,9 %), витрати на правову допомогу у розмірі 945 грн. (розрахунок: 5 000 грн. помножити на 18,9 %), витрати, пов'язані із відправкою поштової кореспонденції у розмірі 2,77 грн. (розрахунок: 14,64 грн. помножити на 18,9 %) З [PERSON] «НФСК «Добробут» на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати, пов'язані з оцінкою вартості пошкодженого майна у розмірі 648,80 грн. (розрахунок 800 грн. помножити на 81,1 %), витрати на правову допомогу у розмірі 4 055 грн. (розрахунок 5 000 грн. помножити на 81,1 %) та витрати, пов'язані із відправкою поштової кореспонденції у розмірі 11,87 грн. (розрахунок: 14,64 грн. помножити на 81,1 %). Крім того з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 43,36 грн. (розрахунок 229,40 грн. помножити на 18,9 %), з [PERSON] НФСК «Добробут» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 186,04 грн. (розрахунок 229,40 грн. помножити на 81,1 %). На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” (з подальшими змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” (з подальшими змінами та доповненнями),

Outcome: partial