Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 300000 грн. та визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між та відповідачем неодноразово з 1997 по 2012 рік укладались договори позики грошових коштів на загальну суму 300000 грн., що підтверджено розписками. Дані кошти відповідач брав у борг з метою побудови житлового будинку. При цьому між ними була усна домовленість, що до того часу поки не буде повернуто борг, вся документація щодо житлової будівлі та інші правовстановлюючі документи будуть реєструватися на ім'я [PERSON]. В подальшому [PERSON] неодноразово під розписку отримував від [PERSON] позику, даний факт підтверджується розписками від 14.05.2000 року, від 18.07.2001 року, від 23.04.2005 року, від 27.09.2008 року, від 04.10.2010 року, 13.11.2012 року. Загальна сума позики становить суму у розмірі 300 000 грн. На його неодноразові прохання повернути борг [PERSON] постійно обіцяв якнайскоріше повернути борг, але при цьому обіцянки не виконував. 20.11.2013 року від [PERSON] він отримав лист, в якому він вимагав від [PERSON] звільнити житловий будинок, який був ним побудований та просив надати час для повернення взятих у нього в борг грошових коштів. [PERSON] 20.10.2013 року в адресу [PERSON] була направлена вимога про повернення грошових коштів, але [PERSON] не повертаючи борг пред'явив до [PERSON] безпідставну вимогу від 20.11.2013 року. Як вважає [PERSON] безпідставність її полягає в тому, що насправді [PERSON] були здійснені дії щодо побудови будинку. Адже після того як були оформлені документи на [PERSON], [PERSON] лише брав у [PERSON] в борг кошти і при цьому взагалі не займався будуванням будинку. Саме [PERSON] були вчинені дії щодо побудови будинку про що свідчать наявні на його ім'я документи, а [PERSON] у розписках лише зазначав, що отримує від [PERSON] кошти для побудови будинку [ADDRESS], а насправді використовував у власних потребах. Станом на теперішній час у [PERSON] виникла необхідність щодо реєстрації даного майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак за наявності спору з [PERSON] він не може його реалізувати. У зв'язку з чим, просить стягнути суму коштів та визнати його право власності. Представник позивача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання надав заперечення проти позову в частині стягнення з нього суми боргу у розмірі 300 000 гривень та заяву про розгляд справи за його відсутності, в решті позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити. Представник третьої особи в судове не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між [PERSON] та його братом [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів від 12.03.1997 року на суму 50 000,00 грн., даний факт підтверджується розпискою від 12.03.1997 року виданою [PERSON] на ім'я [PERSON]. Дані кошти [PERSON] взяв у [PERSON] в борг з метою побудови житлового будинку. При цьому між ними була усна домовленість, що до того часу поки не буде повернуто борг, вся документація щодо житлової будівлі та інші правовстановлюючі документи будуть реєструватися на ім'я [PERSON]. В подальшому [PERSON] неодноразово під розписку отримував від [PERSON] позику, даний факт підтверджується розписками від 14.05.2000 року, від 18.07.2001 року, від 23.04.2005 року, від 27.09.2008 року, від 04.10.2010 року, 13.11.2012 року. Загальна сума позики становить суму у розмірі 300 000 грн. На неодноразові прохання [PERSON] повернути борг [PERSON] постійно обіцяв якнайскоріше повернути борг, але при цьому обіцянки не виконував. 20.11.2013 року від [PERSON] [PERSON] отримав лист в якому він вимагав від [PERSON] звільнити житловий будинок, який був ним побудований та просив надати час для повернення взятих у нього в борг грошових коштів. [PERSON] 20.10.2013 року в адресу [PERSON] була направлена вимога про повернення грошових коштів, але [PERSON] не повертаючи боргу пред'явив до [PERSON] безпідставну вимогу від 20.11.2013 року. [PERSON] надав до судового засідання заперечення проти позову в частині стягнення суми та розписку від 16.12.2013 року виданою [PERSON] на ім'я [PERSON] про те, що [PERSON] повернув йому суму боргу у розмірі 300 000 грн. в повному обсязі. Представник позивача проти даного факту не заперечував. Виконавчим комітетом Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів листом вих. №7/15-1610 від 04.08.1988 року «Про вибір земельної ділянки» було дозволено Дніпропетровському виробничому об'єднанню «Дніпрошина» провести вибір земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво на території землекористування радгоспу ім. КПРС Дніпропетровського району. Комісія, створена за дорученням обласної Ради народних депутатів від 14.06.1988 року №6/15-1233, здійснила вибір земельних ділянок за рахунок землекористування радгоспу ім. КПРС загальною площею 69,0 га, що було зафіксовано 02.11.1988 року актом вибору та дослідження земельної ділянки Дніпропетровському міськвиконкому під будівництво індивідуальних житлових будинків підприємствами та організаціями Бабушкінського району. Державний агропромисловий комітет УРСР листом вих. № 33.15-9/4461 від 27.09.1989 року «Про розміщення індивідуального житлового будівництва в Дніпропетровській області» погодився з розміщенням індивідуального житлового будівництва на землях радгоспу імені КПРС площею 69,0 га. Рішенням № 590 від 27.07.1990 року Виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне будівництво», покладено функції замовника по будівництву житлового селища на ВО «Дніпрошина» та виділено ВО «Дніпрошина» 60 % земельних ділянок із загальної кількості 358 ділянок для розміщення індивідуальних житлових будинків за рахунок землі радгоспу ім. КПРС Дніпропетровського району, яка виділена Бабушкінському виконкому та погоджена з Радою Міністрів УРСР. Рішенням № 655 від 24.08.1990 року Виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області «Про виділення земельних ділянок для будівництва житлових будинків за рахунок земель радгоспу ім. КПРС, відведених Бабушкінському району», виділено громадянам, працюючим в ВО «Дніпрошина» земельні ділянки в кількості 203 штуки. Виконавчим комітетом Дніпропетровської районної (міської) Ради депутатів трудящих у 1990 році було видано Державний акт виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська, яким закріплено за землекористувачем в безстрокове та безоплатне користування 45,0 гектарів землі в межах згідно з планом користування. Земля надана для виробничого об'єднання «Дніпрошина» під будівництво житлових будинків. Згідно договору купівлі-продажу від 19.05.1998 року громадянином [PERSON] було придбано у громадянина [PERSON] залізобетонні конструкції за адресою [ADDRESS]. Рішенням № 403 від 19.06.1998 року Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради «Про переоформлення земельної ділянки по [ADDRESS] на громадянина [PERSON], для будівництва індивідуального житлового будинку». Рішенням № 2141 від 22.10.1998 року Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про перейменування [ADDRESS] на [ADDRESS]», перейменовано [ADDRESS] у [ADDRESS]. Згідно генерального плану забудови селища, [ADDRESS], земельна ділянка [ADDRESS] включена до містобудівного плану. В 1999 році громадянином [PERSON], було збудовано на земельній ділянці [ADDRESS] з придбаних залізобетонних конструкцій по [ADDRESS], індивідуальний житловий будинок. Начальником Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації Махінею Б.Ф. було видано 24.09.1999 року на ім'я [PERSON] технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] з відміткою про те, що будинок підлягає вводу в експлуатацію. У 2000 році згідно Акту приймання індивідуального житлового будинку, побудований ним будинок за адресою: [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію. Починаючи з 1999 року [PERSON] разом зі своєю сім'єю постійно проживає в побудованому будинку за адресою: [ADDRESS]. Постійно оплачує земельний податок з фізичних осіб. [PERSON], 25.06.2013 року було подано до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Рішенням № 4994682 від 14.08.2013 року державним реєстратором було відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Підставою для відмови згідно п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» є відсутність у [PERSON] документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку. Відповідно до Акту приймання індивідуального житлового будинку комісією встановлено відсутність відступлень від затвердженої технічної документації, відсутність недоробок та дефектів виконаних будівельних робіт. Комісією визнано, що в якісному відношенні роботи виконані: конструктивна частина - задовільно, зовнішнє архітектурне оформлення - задовільно, на підставі чого житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію. Згідно висновку про грошову оцінку нерухомого майна, вартість будинку складає 972 846,00 грн. Станом на листопад 2013 будівельні роботи завершені на 100%, нормальна експлуатація житлового будинку, літ. А-2, загальна площа приміщень - 220,5 кв.м., загальна площа житлових квартир - 180,0 кв.м., житлова площа - 75,8 кв.м., допоміжна площа - 104,2 кв.м., площа літніх приміщень - 40,5 кв.м.; літ. А-2 поверх I коридор № 1 - загальна площа - 7,5 кв.м., допоміжна площа - 7,5 кв.м., літ. А-2 поверх I коридор № 2 - загальна площа - 8,7 кв.м., допоміжна площа - 8,7 кв.м., літ. А-2 поверх I санвузол № 3 - загальна площа - 6,3 кв.м., допоміжна площа - 6,3 кв.м., літ. А-2 поверх I кухня № 4 - загальна площа - 14,7 кв.м., допоміжна площа - 14,7 кв.м., літ. А-2 поверх I вбиральня № 5 - загальна площа - 1,1 кв.м., допоміжна площа - 1,1 кв.м., літ. А-2 поверх I коридор № 6 - загальна площа - 2,1 кв.м., допоміжна площа - 2,1 кв.м., літ. А-2 поверх I житлова кімната № 7 - загальна площа - 9,7 кв.м., житлова площа - 9,7 кв.м., літ. А-2 поверх I вітальня № 8 - загальна площа - 26,5 кв.м., житлова площа - 26,5 кв.м., літ. А-2 всього по поверху I загальна площа - 76,6 кв.м., житлова площа - 36,2 кв.м., допоміжна площа - 40,4 кв.м., літ. А-2 поверх II коридор № 9 - загальна площа - 5,6 кв.м., допоміжна площа - 5,6 кв.м., літ. А-2 поверх II житлова кімната № 10 - загальна площа - 17,1 кв.м., житлова площа - 17,1 кв.м., літ. А-2 поверх II житлова кімната № 11 - загальна площа - 13,1 кв.м., житлова площа - 13,1 кв.м., літ. А-2 поверх II санвузол № 12 - загальна площа - 2,4 кв.м., допоміжна площа - 2,4 кв.м., літ. А-2 поверх II кабінет № 13 - загальна площа - 9,4 кв.м., житлова площа - 9,4 кв.м., літ. А-2 поверх II веранда № I - загальна площа - 8,9 кв.м., площа літніх приміщень - 8,9 кв.м., літ. А-2 поверх II веранда № II - загальна площа - 8,5 кв.м., площа літніх приміщень - 8,5 кв.м., літ. А-2 поверх II веранда № III - загальна площа - 23,1 кв.м., площа літніх приміщень - 23,1 кв.м., літ. А-2 всього по поверху II загальна площа - 88,1 кв.м., житлова площа - 39,6 кв.м., допоміжна площа - 8,0 кв.м., площа літніх приміщень - 40,5 кв.м., літ. А-2 цокольний поверх коридор № 14 - загальна площа - 5,9 кв.м., допоміжна площа - 5,9 кв.м., літ. А-2 цокольний поверх хол № 15 - загальна площа - 17,4 кв.м., допоміжна площа - 17,4 кв.м., літ. А-2 цокольний поверх гардеробна № 16 - загальна площа - 6,4 кв.м., допоміжна площа - 6,4 кв.м., літ. А-2 цокольний поверх топочна № 17 - загальна площа - 3,1 кв.м., допоміжна площа - 3,1 кв.м., літ. А-2 цокольний поверх кімната відпочинку № 18 - загальна площа - 23,0 кв.м., допоміжна площа - 23,0 кв.м., всього по цокольному поверху - загальна площа - 55,8 кв.м., допоміжна площа - 55,8 кв.м., житлового будинку літ. А-2 - площа 68,7 кв.м., цокольного поверху літ. ЦП - площа 68,7 кв.м., тераси літ. а-1 - площа 8,4 кв.м., прибудови літ. А1-2 - площа 10,1 кв.м., навісу літ. а1 - площа 7,7 кв.м., ганок - площа 4,5 кв.м., веранди літ. а2-1 - площа 9,0 кв.м., житлової прибудови літ. А2-2 - площа 18,9 кв.м., веранди літ. а3-1 - площа 25,0 кв.м., приямка - площа 4,0 кв.м., гаража літ. Б - площа 25,0 кв.м., вольєру літ. В - площа 7,8 кв.м., альтанки літ. Г - площа 10,9 кв.м., воріт літ. № 1 - площа 7,2 кв.м., хвіртки літ. № 2 - площа 1,0 кв.м., воріт літ. № 3 - площа 8,8 кв.м., огорожі літ. № 4 - площа 32,5 кв.м., підпірної стінки літ. № 5 - площа 7,0 кв.м., замощення літ. I - площа 130,0 кв.м. по [ADDRESS] забезпечується, вони можуть бути узаконені у відповідності з встановленим законодавством порядком. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Нормою ст.182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до п.3 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, квартиру може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», крім інших випадків державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення суду є правовстановлюючим документом, яке породжує певний обсяг прав та обов'язків для сторін, які приймають участь у справі. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються права на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки; квартири; будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами. Таким чином, судом встановлено, що позивачем на законних підставах збудовано житловий будинок та здійснено заходи щодо його введення в експлуатацію, однак право власності на нерухоме майно не зареєстровано позивачем в порядку ст. 182 ЦК України, оскільки державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідачем надано докази сплати позивачу суми боргу в повному обсязі. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимог в частині визнання права власності на житловий будинок за позивачем, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial