Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

04.09.2013 р. позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В своїй позовній заяві [PERSON] вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Проживання сторін однією сім'єю фактично припинено з березня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно після припинення сімейних відносин не надає матеріальної допомоги, не бере участі у вихованні дитини, тобто ухиляється від покладеного обовязку утримання сина. Дані обставини змусили позивачку звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 9). Відповідач [PERSON] 31.10.2013 року в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 11). Про причини неявки суд не повідомив та не надав заяв про відкладення розгляду справи. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: неповнолітній [PERSON], [INFO] (а. с. 3) народжений в зареєстрованому шлюбі між сторонами. Відповідач записаний батьком дитини. Згідно довідки Вільшанської сільської ради Савранського району № 563 від 10.10.2013р. (а. с. 10) син знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У суду відсутні дані щодо незадовільного стану здоров'я відповідача, відсутність у [PERSON] джерел доходів (заробітку), суд приходить до висновку про те, що має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання Дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved