Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю - адвоката [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на добудоване приміщення кладової кімнати розміром 4,8 кв. м. до належної йому частини житлового будинку [ADDRESS], як на новостворену річ. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить 28/100 ідеальних частин вказаного вище житлового будинку, а також відповідна частина земельної ділянки площею 0,0428 га., на якій він розташований. Після оформлення у грудні 2011 року разом з іншими особами права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] він у січні 2013 року отримав дозвіл виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області на добудову до належної йому частини будинку приміщення кладової кімнати (розміром 4,8 кв. м.). Тоді ж його було зобов'язано виготовити відповідну проектну документацію для проведення робіт по будівництву. На даний час приміщення кладової кімнати вже збудоване, однак відповідач у добровільному порядку відмовляється його узаконити, а тому він був змушений звертатися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на вказане господарське приміщення на підставі ст. 331 ЦК України. Належним чином повідомлений позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак до початку судового розгляду адвокат [PERSON] подав клопотання вх. № 3271 від 18.06.2013 року (а. с. 89), в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-5), а справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача [PERSON]. Компетентний представник відповідача Сколівської міської ради Львівської області - Адамовський Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з тих підстав, що позивачем не дотримано встановленої чинним законодавством процедури створення господарського приміщення, як нової речі, на що він посилається у поданому позові, а тому підстав для визнання на таке приміщення права власності згідно ст. 331 ЦК України немає. Крім того, у встановленому порядку не виготовлявся відповідний проект будівництва, а належна позивачу частина житлового будинку [ADDRESS] після добудови до неї господарського приміщення - кладової кімнати, до експлуатації не приймалась і відповідна декларація про готовність об'єкта до експлуатації відсутня. За таких обставин вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю. Компетентний представник третьої особи Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області - Заліщук Р.Ю. у судовому засіданні при вирішенні спору та ухваленні судом рішення поклалася на розсуд суду. Третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки (а. с. 84), про причини неявки представника суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, або ж про розгляд справи за відсутності такого не подала. Третя особа КП «Сколівське житлово-комунальне господарство» явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки (а. с. 85), про причини неявки представника суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, або ж про розгляд справи за відсутності такого не подала. Третя особа КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки (а. с. 86), про причини неявки представника суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, або ж про розгляд справи за відсутності такого не подала. Третя особа КП «Сколівське будинкоуправління» явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки (а. с. 87-88), що повернулося на адресу суду за закінченням терміну зберігання, про причини неявки представника суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, або ж про розгляд справи за відсутності такого не подала. З огляду на вказане, суд визначив причини неявки компетентних представників третіх осіб Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, КП «Сколівське житлово-комунальне господарство», КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та КП «Сколівське будинкоуправління» неповажними і вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності таких. Взявши до уваги клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення компетентного представника відповідача Сколівської міської ради Львівської області Адамовського Ю.В. та компетентного представника третьої особи Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області Заліщук Р.Ю. з приводу заявлених позовних вимог, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння та господарських будівель і споруд від 14.03.2005 року, реєстр № 186 (а. с. 11-12) на праві власності належать 28/100 частин житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6942545, виданого 07.04.2005 року КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а. с. 13). Йому ж на підставі договору дарування частини земельної ділянки від 08.04.2008 року, реєстр № 542 (а. с. 19-20) на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0428 га. із цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, розташована по [ADDRESS] що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 462667, виданого 10.09.2008 року Сколівською міською радою Львівської області (а. с. 17-18). Інша частина вказаного вище житлового будинку та земельної ділянки належить [PERSON] та [PERSON]. Набувши право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] позивач [PERSON] вирішив прибудувати до належної йому частини вказаного будинку господарську будівлю, а саме кладову кімнату. Згідно копії рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 10 від 25.01.2013 року «Про надання дозволу гр. [PERSON] на добудову приміщення кладової до існуючого житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 29) позивачу [PERSON] надано дозвіл на добудову приміщення кладової кімнати (розміром 4,8 кв. м.) по [ADDRESS] а також його зобов'язано виготовити проект на проведення вказаних будівельних робіт. Однак, як також встановлено судом, вказане вище господарське приміщення станом на момент прийняття виконавчим комітетом Сколівської міської ради Львівської області рішення № 10 від 25.01.2013 року «Про надання дозволу гр. [PERSON] на добудову приміщення кладової до існуючого житлового будинку [ADDRESS] вже існувало, що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ще 13.01.2012 року (а. с. 48-55). Так, на вказаному технічному паспорті на житловий будинок вже на час його виготовлення, тобто 13.01.2012 року, зроблена відмітка про самочинно здійснену прибудову кладової V розміром 1,88 м. х 2,13 х 2,90 м. загальною площею 4,8 кв. м.. Будь-яких інших документів, окрім вказаної вище копії рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області, на підтвердження правомірності здійснення будівництва господарського приміщення (проектної документації, дозволу на початок робіт по будівництву кладової, декларації про готовність об'єкта до експлуатації тощо), позивачем [PERSON] не подано і такі у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1-3 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Як уже йшлося вище, прибудова господарського приміщення здійснена позивачем [PERSON] хоча і на належній йому частині земельної ділянки, однак без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Факт самочинного будівництва позивачем [PERSON] господарського приміщення встановлений також і вказаною вище копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ще 13.01.2012 року (а. с. 48-55). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст. 90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 102-1 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах. Як йдеться у п. 27 вказаної вище Постанови, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень ст. ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку з цим, положення ч. 5 ст. 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. За встановлених судом обставин, твердження позивача [PERSON] про законність здійснення ним прибудови господарського приміщення до належної йому частини житлового будинку по [ADDRESS] що наведені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не відповідають дійсності. Не заслуговують на увагу і твердження позивача [PERSON] про можливість визнання за ним права власності на господарське приміщення, як на новостворену річ. Та, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 331 вказаного Кодексу право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Як уже встановлено судом, будь-які докази на підтвердження факту прийняття до експлуатації належної позивачу [PERSON] частини житлового будинку по [ADDRESS] після його реконструкції, тобто разом із вже прибудованим до нього господарським приміщенням кладової площею 4,8 кв. м., останнім не подані і у матеріалах справи відсутні. Не подано також і доказів на підтвердження виготовлення позивачем [PERSON] речі (у даному випадку кладової) зі своїх матеріалів на підставі договору. Відсутня також згода на здійснення таких будівельних робіт інших співвласників згаданого вище будинку при тій умові, що реальний його розподіл між співвласниками не проведено. Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а, відтак, і не підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема останньому слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на добудоване приміщення кладової кімнати розміром 4,8 кв. м. до житлового будинку [ADDRESS].

Outcome: dismissed