Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

29 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась в суд з заявою до ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, третя особа [PERSON], про звільнення майна з-під арешту. Вона обґрунтовував свої вимоги тим, що 22 березня 2013 року померла її мати [PERSON], не залишивши заповіту на своє майно. На підставі договору купівлі-продажу їй належала квартира [ADDRESS], договір посвідчений нотаріусом 31.01.1996 року за реєстром № 318. Після смерті матері позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, і їй стало відомо, що 08.02.2007 року на квартиру [ADDRESS] був накладений арешт відповідачем на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 17.08.2006 року про стягнення з третьої особи [PERSON], у якого покійна придбала квартиру, завданої шкоди. На момент винесення даного рішення квартира належала [PERSON], відповідач по справі не перевіривши належність цієї квартири, наклав на неї арешт. Заявниця не може оформити право на спадщину на себе, тому вимушена звертатися в суд для звільнення квартири з-під арешту, накладеного відповідачем. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник відповідача - ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив.. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не явилась, що не перешкоджає розгляду справи по наявних у справі доказам. Заслухавши вказаних осіб, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2013 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.5). Згідно договору купівлі-продажу від 31 січня 1996 року, складеному між [PERSON] та [PERSON], про придбання квартири [ADDRESS] (а.с.10-12). 08 лютого 2007 року державним виконавцем ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області про примусове виконання виконавчого листа № 2-909, виданого 17.08.2006 р. Костянтинівським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 6213,28 грн., накладено арешт на майно боржника квартиру та оголошення заборони на його відчуження, яка належала на праві власності [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Інструкції "З організації примусового виконання рішень" та ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту, а статтею 54 цього Закону передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. У зв'язку з наведеними обставинами слід звільнити з-під арешту, накладеного відповідачем, квартиру, яка за життя належала матері заявниці [PERSON].

Outcome: approved