Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що 04.05.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та кредит», був укладений кредитний договір № 1588-057 МБ, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні ресурси у сумі 30 000,00 доларів США до 04.05.2022 року зі сплатою 15% річних. В забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 1588-057Р/2 від 04.05.2007 р., згідно якому боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник. [PERSON] не виконані належним чином договірні зобов'язання і станом на 22.04.2011 р. заборгованість по кредитному договору складає 602 071,13 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 232 659,16 грн.; заборгованість за відсотками 86 981,14 грн.; заборгованість пені за відсотками та кредиту 282 430,83 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму боргу та судові витрати. Позивач неодноразово змінював позовні вимоги. У останньому уточненні позову зазначив, що рішенням суду вже стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 602 071,13 грн. Станом на 11.11.2013 року сума заборгованості за кредитним договором становить 1 654 431,50 грн., яка складається : заборгованість за відсотками - 501,00 долар США (що у еквіваленті по курсу НБУ - 4 004,50 грн. ); заборгованість за кредитом - 26 999,20 доларів США ( що у еквіваленті по курсу НБУ - 215 804,84 грн.); заборгованість по пені за відсотками та кредитом - 1 434 622,16 грн. Тому просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27 500,20 доларів США та 1 434 622,16 гривень та суму судового збору. Стягнути в солідарному порядку з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 501,00 долари США та 1 152 191,33 грн. та суму судового збору. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає на підставах, викладених в ньому. В судовому засіданні представник [PERSON] позов не визнав і пояснив, що в 2008 році банк надіслав [PERSON] вимогу про погашення заборгованості, тому строк шестимісячний строку позовної давності сплив ще в 2009 році, а банк звернувся з позовом в 2011 році. Суму боргу, вказану позивачем не оспорює. Клопотання про зменшення суми пені також подавати не бажає, оскільки вважає, що сплив строк звернення до суду і у позові слід відмовити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Учасники не заперечують проти розгляду справи за її відсутністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 04.05.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та кредит», був укладений кредитний договір № 1588-057 МБ, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні ресурси у сумі 30 000,00 доларів США до 04.05.2022 року зі сплатою 15% річних. Пунктом 6.1 кредитного договору встановлено відповідальність позичальника, щодо прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідно до якого, « за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % (один процент) від простроченої суми за кожний день прострочення». 28.03.2008 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору. Цією угодою змінено умови п.3.2., 4.2., 4.3 та 7.9 Кредитного договору. В забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 1588-057Р/2 від 04.05.2007 року. Згідно з п.2.1,2.2 договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі як боржник. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 602 071,13 грн. та 1700 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011 року в частині стягнення заборгованості з [PERSON] залишено без змін. В частині відмови в задоволенні позову до [PERSON] рішення скасовано і справу повернуто на новий розгляд. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим до позову розрахунком. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, що, відповідно до статті 610 ЦК України, є порушенням зобов'язань. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання позивач вправі припинити зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язань та вимагати від відповідача сплати неустойки. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд не приймає заперечення відповідача про те, що банк втратив право пред'явлення вимоги до [PERSON] після спливу шести місяців після направлення вимоги, виходячи з наступного. Верховним Судом України у справі 6-78цс12 висловлена правова позиція, про те, що якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. На аркуші справи 20 т.2 є вимога ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] від 24.06.2008 року. [PERSON] така вимога ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» була направлена 15.08.2012 року( арк..с.21 т.2), тобто вже після подачі позову 29.04.2011 року. Таким чином, банк не втратив право пред'явлення вимоги, тому позов обґрунтований, доведений і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1700 грн. судового збору. 18.09.2012 року банк подав позов про стягнення заборгованості за цим кредитним договором з [PERSON],[PERSON], [PERSON] За подачу цього позову банк сплатив 3219 грн. Тому ця сума підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved