Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, визнання угоди про реструктуризацію недійсною, стягнення коштів та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 травня 2005 року позивач уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір №DOP0RK51700800, згідно якого їй був наданий кредит на придбання комп'ютерної техніки у розмірі 4890 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30 травня 2008 року. В період з 2005 року по 2006 рік позивач здійснювала щомісячні платежі, однак в подальшому умови договору нею виконувались неналежно, тому за рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 06 жовтня 2006 року з неї було стягнуто заборгованість за кредитом, проценти, комісія та судовий збір на загальну суму 6253,18 гривень та розірвано вищевказаний кредитний договір. Починаючи з 2007 року та до 2011 року вона здійснювала погашення заборгованості за рішенням суду. 04 липня 2012 року їй було повідомлено, що її заборгованість за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року складає 85228,23 грн. Працівниками відповідача їй було запропоновано укласти з ПАТ КБ «Приватбанк» угоду про реструктуризацію боргу за договором №DOP0RK51700800, пояснивши, що у разі не укладення угоди буде конфісковано майно, належне позивачу. 08.08.2012 року була укладена угода про реструктуризацію боргу за договором №DOP0RK51700800, згідно якої позивач щомісячно повинна сплачувати 1412,03 грн. до погашення боргу, сума якого була зменшена відповідачем до 42920,33 грн. Вважає дії відповідача з нарахування заборгованості у розмірі 85228,23 грн. за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року неправомірними, оскільки вищевказаний договір розірвано за рішенням суду, крім того дана заборгованість нарахована з порушенням строків позовної давнини, оскільки кінцевим терміном повернення кредитних коштів було 30 травня 2008 року. Крім того, вважає, що працівниками відповідача вона була введена в оману, їй не було роз'яснено її право на відмову від укладання угоди про реструктуризацію боргу, навпаки їй повідомили, що у разі не укладення угоди будуть нараховані проценти на заборгованість за кредитом та все її майно буде відібране. Просить визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню їй заборгованості у розмірі 85228,23 грн. за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року неправомірними та скасувати незаконно нараховану заборгованість станом на 04.07.2012 року у розмірі 85228,23 грн. за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року; визнати угоду про реструктуризацію боргу за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року, укладену 08.08.2012 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсною; стягнути з відповідача кошти, сплачені нею за угодою про реструктуризацію боргу, у подвійному розмірі, та у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені в позові, просить позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, вказавши, що угода про реструктуризацію укладалась позивачем добровільно, позивач не була обмежена в дієздатності, обману з боку відповідача не було, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 травня 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір №DOP0RK51700800, згідно з яким остання отримала кредит на придбання комп'ютерної техніки у розмірі 4890 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30 травня 2008 року (а.с. 9-10). Згідно рішення Петровського районного суду м. Донецька від 06 жовтня 2006 року з [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитом: 4890 гривень - суму основного боргу,1035 грн. - проценти, та судові витрати, усього на загальну суму 6253,18 гривень та розірвано вищевказаний кредитний договір. Згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 08.08.2012 року сума боргу за договором від 30.05.2005 року була зменшена до 42920,33 грн. та [PERSON] була зобов»язана щомісячно до 31.08.2008 року сплачувати по 1412,03 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Згідно ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору з зобов'язання сторін припиняється. Згідно ч.3 ст.653 ЦК України якщо договір змінюється чи розривається у судовому порядку,зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Судом встановлено, що в порушення вимог вищезазначеної норми закону відповідач не припинив зобов»язання та нарахував [PERSON] заборгованість у розмірі 85228,23 грн. за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року, який було розірвано за рішенням суду. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним Згідно ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Проаналізувавши надані сторонами докази, враховуючи вимоги ст. 203,215,216,653 ЦК України суд приходить до висновку,що дії відповідача по нарахуванню [PERSON] заборгованості у розмірі 85228,23 грн. за договором №DOP0RK51700800 від 30.05.2005 року, який був розірваний за рішенням суду, є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню; угода, яка була укладена між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», по реструктуризації заборгованості за договором від 30.05.2005 року, підлягає визнанню недійсною; кошти, сплачені [PERSON] за угодою про реструктуризацію боргу коштів у розмірі 22 102грн., які підтверджені наданими позивачем квитанціями, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає необґрунтованими доводи позивача та його представника в частині того, що при укладені угоди про реструктуризацію відповідач ввів [PERSON] в оману, оскільки позивачем та його представником не надані докази на підтвердження позовних вимог в цій частині, Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених [PERSON] за угодою про реструктуризацію боргу коштів у подвійному розмірі та моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial