Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 18 жовтня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося так як вони мають зовсім різні характери, погляди на життя та створення сімї, що приводило до постійних непорозумінь та частих сварок, які проходять в присутності їхньої малолітньої доньки, що негативно впливало на її духовний та фізичний розвиток. Крім того відповідач періодично зловживав спиртними напоями, мало приділяв уваги сімї, а в основному спілкувався зі своїми друзями. Вона неодноразово збиралася подавати на розлучення, але в інтересах дитини та збереження сімї йшла на примирення з відповідачем. 28.07.2013 року після чергової сварки вона зібрала речі, забрала дитину і з цього часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На примирення вона не погоджується та прийшла до висновку, що сімя фактично розпалась, збереженою бути не може, а шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню, так як подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач просив слухати справу за його відсутності. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2008 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 337 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 16 квітня 2009 року (а.с.5). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і, згідно зі ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved