Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

29.04.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Погребищенська державна нотаріальна контора про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу квартири (фактично земельної ділянки) та поділ спільного майна подружжя. 27.05.2013 року позивачка [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Погребищенська державна нотаріальна контора про визнання угод дійсними та недійсними та поділ спільного майна подружжя. 31.05.2013 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного подружнього майна. 3.06.2013 року за ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного подружнього майна було об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до позовом до [PERSON] , [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Погребищенська державна нотаріальна контора про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу квартири ( фактично земельної ділянки) та поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 4.09.2013 року, за клопотанням представника позивача за первісним позовом [PERSON] із вищевказаного об'єднаного провадження було виділено в окреме провадження : позовні вимоги за первісним позовом позивачки [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки та будинку подружжя та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про розподіл спільного подружнього майна. Позивачка [PERSON] в своїй уточненій позовній заяві від 27.05.2013 року до [PERSON] , [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Погребищенська державна нотаріальна контора про визнання угод дійсними та недійсними, мотивує свої вимоги за тим, що 17.08.1991 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом із позивачкою. За час перебування у шлюбі, а саме: 23.10.2003 року , подружжям [PERSON] було придбано земельну ділянку разом із будинком, що розташовані по [ADDRESS]. Як в подальшому їй стало відомо продавець , він же відповідач по справі [PERSON] та покупець , він же відповідач [PERSON] домовились між собою, що вони з метою економії коштів ( сплати державного мита ) укладуть угоду про купівлю-продаж будинку та земельної ділянки у вигляді договору про купівлю -продаж лише земельної ділянки. Після укладення такої угоди [PERSON] передав ключі від будинку ( який потребував ремонту) [PERSON] та подружжя [PERSON] заселились до будинку. А тому позивачка [PERSON] вважає, що правочин купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2003 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1363, відповідає вимогам закону, оскільки він укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Також позивачка [PERSON] вважає, що правочин щодо купівлі-продажу будинку, що розташований на земельній ділянці, щодо якої відбулася купівля-продаж від 23.10.2003 року є удаваним і відносини щодо цього правочину регулюються правилами правочину купівлі-продажу земельної ділянки. Вона спільно з відповідачем [PERSON] набули права власності на земельну ділянку та будинок, що розташовані по [ADDRESS] і тому вони є добросовісними набувачами земельної ділянки та будинку, і у них виникло право спільної сумісної власності на земельну ділянку та будинок. За отримані в банках кредити, які подружжя брали на ремонт будинку, позивачка розраховувалась самостійно, оскільки їх шлюб було розірвано 5.07.2010 року. В даному будинку залишилась проживати вона, позивачка [PERSON] та їх син-[PERSON], а відповідач по справі [PERSON] переїхав проживати до іншої жінки, з якою створив нову сім,ю. Будь-якого поділу майна після розірвання шлюбу подружжя не здійснювали та будь - якої домовленості між нею та [PERSON] щодо володіння та користування земельною ділянкою та будинком не було. Окрім того вона жодної згоди на розпорядження спільним майном [PERSON] - не надавала. Проте, 3.11.2011 року між відповідачами по справ [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки ( в назві договору зазначено квартири), що є об'єктом права спільної сумісної власності її - [PERSON] та відповідача [PERSON] Угоди про розірвання договору купівлі-продажу будинку( удаваного правочину) між відповідачами [PERSON] та [PERSON] не укладалось. Вимагає: визнати правочин купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в розмірі 0.1405 га, укладений 23 жовтня 2003 року реєстраційний номер 1363 між [PERSON] та [PERSON] -дійсним; визнати дійсним удаваний правочин купівлі - продажу будинку по [ADDRESS], що був здійснений у вигляді купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в розмірі 0.1405 га, укладений 23.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати [PERSON] та [PERSON] добросовісними набувачами земельної ділянки, розміром 0.1405 га , що розташована по [ADDRESS]. визнати недійсною угоду про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в розмірі 0.1405 га, укладену 03.11.2011 року, реєстровий номер 3693 між [PERSON] та [PERSON]; Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні , кожен окремо позовні вимоги підтримали, вимагали позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно він в 2003 році працював на заправці і заборгував гроші 4 тисячі гривень і вирішив продати лише земельну ділянку в [ADDRESS], оскільки документів на колишнє адмін.приміщення аеропорту, яке на ній було розташоване, у нього не було. Дану земельну ділянку він продав [PERSON],який шукав квартиру , т.я. будинок, який на ній розташований не був приватизований. Гроші за будинок йому давав батько [PERSON]-[PERSON] Даний будинок був переданий Вінницьким авіазагоном його покійній матері, як вдові начальника аеропорту в м.Погребищі. Лише в 2011 року він набув права власності на приміщення адмін. будинку аеропорту по [ADDRESS]. В подальшому до нього звернувся батько [PERSON]-[PERSON] та попросив забрати у нього назад земельну ділянку і за розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки він гроші повернув знову батькові відповідача -[PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно проживав разом з [PERSON], жили спочатку біля його батьків, а потім вирішили жити окремо. Він знав [PERSON], у якого в 2003 році була фінансова скрута і він продав йому лише земельну ділянку по [ADDRESS] ( Державний акт на землю був на [PERSON].), т.я. документів на хату не було. За будинок гроші платив його батько [PERSON] В подальшому [PERSON] попросив за будинок 16 тисяч євро і тоді з ним було розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки і [PERSON] віддав назад гроші батькові [PERSON] до 4 тисяч гривень. Державний нотаріус-Швець О.В. - третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні пояснив, що дійсно 23.10.2003 року за реєстровим №1363 ним був посвідчений договір купівлі-продажу саме земельної ділянки,що розташована по [ADDRESS]. Одним договором неможливо посвідчити купівлю і земельної ділянки, і будинку. В 2003 році ніяких юридичних документів на будинок,який розташований на вказаній ділянці не було і він про нього не знав. В 2011 році він також посвідчував договір про розірванняі договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки, а не квартири , як було вказано в договорі і це лише технічна помилка , яка була усунена за заявою сторін.і даний договір має юридичну силу. При розірванні договору купівлі продажу земельної ділянки [PERSON] заяви про те, що дана земельна ділянка є спільною власністю подружжя та вільна від прав третіх осіб - не надавав. Оскільки при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки він згоди подружжя ([PERSON]) від [PERSON] - не вимагав, то і при посвідчення розірвання договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки - не вимагав. Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. Достеменно встановлено, що 17.08.1991 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.08.1991 року актовий запис № 712, укладеного відділом ЗАГСу Бердянського міськвиконкому Запорізької області ( а.с. 5).В 2003 році [PERSON], перебуваючи у шлюбі, уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.1405 га , розташованої по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2003 року, який посвідчено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі №1363 ( а.с. 7-8 ). Дана земельна ділянка дійсно належала [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ВН №044495, виданого Погребищенською міською радою 30 вересня 2002 року на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Погребищенської міської ради від 26.12.1997 року. В 2010 році подружжя [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 5.07.2010 року, актовий запис № 46, видане відділом РАЦСу Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області серії [NUMBER] ( а.с. 6 ). При укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON], розташованої по [ADDRESS] будь-якої домовленості між сторонами про купівлю будинку та про економію коштів не було, за дану земельну ділянку [PERSON] було сплачено її комерційну вартість біля 1400 доларів США .Будь-яких документів [PERSON] на будинок [PERSON] не передавав, оскільки вони у нього були відсутні. Даний факт підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 9.06.2011 року, а саме житловий будинок з прибудовами, розташований по [ADDRESS] ,яке [PERSON] отримав на підставі Розпорядження органу приватизації Погребищенської міської ради №450 від 2.06.2011 року. Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 5.07.2010 року і він проживав у новій сімї, та постало питання оформлення прав на будинок по [ADDRESS], а [PERSON] поставив умови не прийнятні (просив за будинок 16 тисяч євро ), на що [PERSON] не погодився,то [PERSON] звернувся до нотаріуса про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки , розташованої по [ADDRESS]. 3.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом було посвідчено угоду про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 3693. Дані правовідносини регулюються: Ст.60 Сімейного кодексу України ,відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України , згідно якої передбачено , що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї , то гроші, інше майно, в тому числі гонорар ,виграші які будуть одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст. 328 ЦК України , відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з праочінів. Ст. 65 Сімейного кодексу України,згідно якої передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається , що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її ,його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Ст. 68 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно , набуте за час шлюбу, розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності , після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України Ч.4 ст.369 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин, необхідних повноважень. П.4.6. гл.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , згідно з яким при посвідченні нотаріусом правочинів щодо відчуження майна від імені особи, у якої немає чоловіка або дружини (неодружена /неодружений, удова/удівець), відчужувач подає відповідну заяву, у якій також зазначається, що майно, яке є предметом цього правочину, не є спільною сумісною власністю. Нотаріус доводить зміст такої заяви до відома другого учасника правочину та зазначає про це в його тексті. Така заява повинна виходити особисто від відчужувача, а в разі вчинення правочину через представника - від представника, якщо відчужувач надав йому право при оформленні правочину подавати від його імені заяву про належність йому (відчужувачу) майна на праві особистої приватної власності. Оскільки правочин купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2003 року,укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1363, відповідає вимогам закону, був укладений з дотриманням вимог законодавства у письмовій формі та нотаріально посвідчений , то його необхідно визнати дійсним. В судову засіданні встановлено, що на час придбання земельної ділянки [PERSON], його дружина [PERSON] з 2003 року працювала в Погребищенському ВПУ№42, сам [PERSON] працював періодично, у них також залишались кошти від проданого майна , коли вони переїздили із Росії і на кошти сім'ї вони придбали земельну ділянку у [PERSON],тобто [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами земельної ділянки. Разом з тим в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, та спростовується показами відповідача [PERSON], державного нотаріуса Швеця О.В., в тій частині , що Свідоцтва про право власності на будинок у [PERSON] станом на 2003 рік у нього не було, даний будинок по Вінницькому об'єднаному юро технічної інвентаризації не був зареєстрований, що удаваний правочин купівлі - продажу будинку по [ADDRESS], був здійснений у вигляді купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в розмірі 0.1405 га, укладений 23.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON],то у визнанні його дійсним слід відмовити. Разом з тим, як зазначив в судовому засіданні державний нотаріус, при посвідченні Угоди про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 3.11. 2011 року він вимагав від сторін угоди лише оригінал договору купівлі-продажу та паспорта , будь-яких заяв подружжя та довідок, що майно вільне від прав 3-х осіб та в спорі, під забороною( арештом), у заставі - не перебуває та будь-які права третіх осіб на неї відсутні - не витребував, тобто не виконав вимоги Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій, то за таких обставин та з метою захисту майнових прав позивачки [PERSON] дану угоду слід визнати недійсною.

Outcome: partial