Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, зазначивши, що 05 січня 2013 року відповідачка [PERSON] позичила у позивача [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 80 000,00 грн. Факт отримання відповідачкою [PERSON] зазначеної суми, підтверджується власноручно написаною розпискою від 05 січня 2013 року, в якій остання підтверджувала факт отримання нею від позивача грошові кошти в борг на загальну суму 80 000,00 грн. та зобовязалася повернути суму боргу за договором позики в строк до 05 квітня 2013 року. В зазначений термін відповідачка боргу не повернула, і на пропозицію про добровільну сплату його, відповідала обіцянками. Позивач просив стягнути загальну суму заборгованості за договором позики від 05 січня 2013 року, що складає 80 000, 00 грн. з урахуванням: - 3% річних за весь час прострочення в сумі (підстава: ч. 2 ст. 625 ЦК України) 1808,22 грн. Також стягнути понесені витрати повязані зі оплатою судового збору та оплатою правової допомоги, які складаються з: - оплата суми судового збору 818,08 грн.; - оплатою правової допомоги 2000,00 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в які позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути без його участі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а також через оголошення у пресі. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 05 січня 2013 року відповідачка [PERSON] позичила у позивача [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 80 000,00 грн. Факт отримання відповідачкою [PERSON] зазначеної суми, підтверджується власноручно написаною розпискою від 05 січня 2013 року, в якій остання підтверджувала факт отримання нею від позивача грошові кошти в борг на загальну суму 80 000,00 грн. та зобовязалася повернути суму боргу за договором позики в строк до 05 квітня 2013 року. В зазначений термін відповідачка боргу не повернула, і на пропозицію про добровільну сплату його, відповідала обіцянками. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved