Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 9,7000 га , який укладений у 2007 році [PERSON] та ПП « СВФ «Агро», зареєстрованого у Державному реєстрі земель за №00225 від 12.06.2007р. у зв*язку з відсутністю істотних умов, передбачених ст.. 15 Закону України « Про оренду землі»,що є підставою для визнання договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, вказавши, що позивач отримала у спадок від батька, [PERSON] земельну ділянку, яка за договором оренди передана в користування відповідачу. Після смерті батька при ознайомлені з договором були встановлені підстави для визнання даного договору оренди недійсним, а саме: в договорі не вказаний кадастровий номер та місце розташування об*єкту оренди, а також умова передачі земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди землі, що відповідно до Закону України « Про оренду землі» обов*язково повинно бути відображено в договорі. Підстави для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним представник позивача в суді збільшив вказівкою на те, що спірний договір не підписувався власником земельної ділянки [PERSON], а був принесений вже підписаним разом з орендною платою по раніше укладеному договору оренди землі ( у 2002 році) з агрофірмою « Агротон». Лише після смерті [PERSON] в договорі побачили зміну користувача земельної ділянки , що відбулося без розірвання раніше укладеного договору оренди землі з користувачем Агротоном, який діяв строком 10 років. Вважали, що орендну плату отримують саме від Агротону, оскільки відомості про отримання орендної плати оформлялися від Агротону..Також зазначив, що реєстраційного номера №00225, який вказаний в спірному договорі, у Книзі записів реєстрації державних актів та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутній. Представник відповідача Данілова позов з підстав, викладених в ньому,не визнала, вказавши про відсутність на час укладання договору оренди даної земельної ділянки у 2007 році істотних умов, які вказані позивачем в позові, так як були внесені в Закон України « Про оренду землі» тільки у 2009 році . Щодо збільшених підстав для визнання договору оренди недійсним вказала, що, дійсно, у 2001 році між власником землі [PERSON] та «Агротоном» був укладений договір оренди на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). 8.08.2003 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на землю, і у 2004 році договір оренди був переукладений на строк 10 років на тих же умовах. Власник підприємства « Агротон» у 2007 році також став власником підприємства « Агро», тому у 2007 році земельна ділянка [PERSON] була передана підприємству « Агро» в користування і з [PERSON] був переукладений договір оренди, де користувачем вказано ПП « СВФ «Агро». В Агротоні вважали договір оренди землі від 2004 року розірваним і дане підприємство орендну плату [PERSON] не виплачувало. Чи відбулася реєстрація розірвання договору оренди представник відповідача пояснити не змогла. В подальшому представник відповідача в судовому засіданні не був присутнім, надав суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх перекон-ливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В суді встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 141189 від 01.12.2004 року володів земельної ділянки площею 9,70000га, яка розташовується на території Біловодської селищної ради Луганської області. До матеріалів справи наданий договір оренди земельної ділянки від 2007 року, згідно якого орендодавець [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки з орендарем ПП « СВФ «Агро» строком на 10 років. Даний договір містить підписи двох сторін та реєстраційний номер в Державному реєстрі земель №00225 від 12.06.2007 року.(арк..спр.6-7). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 203 ЦК України: « Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.» Ст.208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.» Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженої постановою KM України від 25 грудня 1998 року № 2073, у договорі оренди відповідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі" мають бути зазначені істотні умови. Пунктом дев'ятим вказаного Порядку передбачено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених п. 8, порушення вимог ст.ст. 4-9, 13, 15 Закону України „Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. Згідно ст. 15. Закону України «Про оренду землі»: «Істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В позові вказуються підстави для визнання спірного договору недійсним, а саме- відсутність в договорі кадастрового номеру та місця розташування об*єкту, умова передачі земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди землі. Але, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки доповнені у статтю 15 ЗаконуУкраїни « Про оренду землі» від 1998 року згідно із Законом N 509-VI від 16.09.2008 р, а необхідність наявності в договорі кадастрового номеру , місця розташування та розміру земельної ділянки доповнена згідно із Законом N 3613-VI від 07.07.2011. Тобто, на час укладання спірного договору оренди землі вказані позивачем істотні умови ще не передбачалися Законом « Про оренду землі» від 1998 року, тому саме з цих підстав визнати спірний договір недійсним суд не вбачає можливим. Доповнюючи підстави для визнання договору оренди землі недійсним представник позивача послався на те, що договір не підписувався власником землі, раніше укладений договір на користування спірною земельною ділянкою з сільськогосподарською фірмою « Агротон» не розривався і був діючим у 2007 році, реєстраційний номер договору № 00225 від 12.06.2007 року відсутній в Книзі записів реєстрації державних актів та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.Остання підстава підтверджується відповіддю начальника відділу Держземагенства у Біловодському районі від 25.07.2013р за №01-15-4/70. Згідно ст.. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки відповідачем визнано позов, не надано доказів, які б спростовували вищевказані доповнені підстави для визнання спірного договору оренди землі недійсним, суд вважає їх доведеними, такими, що відповідають дійсності, у зв*язку з чим позов підлягає задоволенню. Повноваження представника відповідача на визнання позову передбачені довіреністю від 10.08.2012р, наданою генеральним директором ЧП СПФ «Агро».( арк..спр.43) На підставі викладеного,

Outcome: approved