Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Першої Одеської державної нотаріальної контори про усунення перешкод по охороні спадкового майна, про усунення перешкод по управлінню спадщиною. Згодом [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту розірвання шлюбу фіктивним, визнання майна спільною сумісною власністю та поновлення терміну на подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що 26 серпня 2006 року між нею [PERSON] був зареєстрований шлюб, який був фіктивно розірваний 27 травня 2010 року у зв'язку з убезпеченням один одного від несприятливих наслідків ведення підприємницької діяльності. При цьому продовжували проживати однією сім'єю в квартирі [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, на думку [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя. Тому вона просить визнати факт розірвання шлюбу фіктивним та визнати за нею право власності на: 2/3 автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], ринкова вартість якого складає 500 000 грн.; 2/3 від грошових коштів, які зберігаються на депозитному вкладі відкритому у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн.; 2/3 від грошових коштів в розмірі 14 000 грн., які є в залишку на картковому рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит»; ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 06 червня 2013 року за заявою [PERSON] її позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод по охороні спадкового майна, про усунення перешкод по управлінню спадщиною, залишені без розгляду, а позовна заява [PERSON] - продовжена розглядом по суті. В подальшому [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яка була прийнята судом до спільного розгляду з первинним позовом за ухвалою суду від 19 серпня 2013 року. [PERSON] зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька [PERSON], оскільки [PERSON] була розлучена з ним. Кожен з них мав своє житло, та мешкали вони з 27 травня 2010 року окремо. Тому немає підстав вважати розірвання шлюбу між ними фіктивним. Також просить визнати право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], автомобіль марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], депозитний вклад відкритий у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн., картковий рахунок [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку в розмірі 14 000 грн., а також на картковий рахунок на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн., та на картковий платіжний рахунок [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти позову [PERSON] заперечували та просили відмовити у його задоволенні. [PERSON] та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позов [PERSON] не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки сторін, їх представників, пояснення свідків, детально з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси був зареєстрований шлюб, актовий запис №420, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу спільних дітей не мали. Подружжя, перебуваючи у шлюбі, проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, турбувались один про одного, допомагали матеріально та вели спільний бізнес, та мешкали разом за адресою: [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності від 12.04.2002 р. виданого на підставі договору №134 про пайову участь у будівництві житла від 07.12.2001 р., акту №22/2 прийняття передачі квартири [ADDRESS] від 10.01.2002 р., технічного паспорту виданого ОМБТІ та РОН від 03.01.2002 р. та зареєстрованому в ОМБТІ та РОН м. Одеси у кн. 142 доп., на стор.96, запис №3305 від 22.04.2002 р. , належала покійному [PERSON] 27 травня 2010 року у зв'язку з убезпеченням один одного від несприятливих наслідків ведення підприємницької діяльності, не маючи на меті припинення шлюбних відносин, розірвали шлюб, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] (Т. 2, а. с. 68). Проте після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом як подружжя, вели спільне господарство, спільно здійснювали підприємницьку діяльність, та продовжували мешкати разом у квартирі [ADDRESS]. 31 травня 2011 року [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та знаходився на лікуванні у Міській клінічній лікарні №1 м. Одеси, [PERSON], як дружина, піклувалась про нього, оплачувала всі необхідні операції, купувала ліки. [INFO] року [PERSON] після хвороби помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER], актовий запис №10887 (Т.1, а. с. 9). У судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] не ховала [PERSON], оскільки їй не видали тіло померлого для поховання через те, що між ними був розірваний шлюб. Однак в подальшому [PERSON] влаштовувала поминки. У той же час вона продовжувала проживати в квартирі [ADDRESS], та здійснювала оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З вищевикладеного положення Сімейного кодексу України вбачається, щоб бути сім'єю, реєстрація шлюбу є необов'язковою. Згідно ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. Вищевикладені обставини підтверджуються також поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні. Зокрема, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які добре знали [PERSON] та [PERSON], у судовому засідання пояснили, що вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, бували разом у гостях на різні свята, у тому числі і на Дні народження [PERSON] 26 лютого 2011 року. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені, свідки не знали, або дізнались про даний факт лише на похоронах [PERSON] Також вказали, що в померлого з донькою [PERSON] були досить напружені стосунки, вони мало спілкувались, останній потрібні були від нього тільки гроші, від чого він дуже страждав. Аналогічні свідчення у судовому засіданні надали допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, їх пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Допитана у судовому засіданні в якості свідка зі сторони [PERSON] [PERSON], юрист за фахом, та яка була представником померлого [PERSON], зазначила, що була в хороших відносинах з ним. Причини розірвання шлюбу їй не відомі. Також пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що після розірвання шлюбу у нього були стосунки з іншою жінкою, з котрою вона особисто знайома. Проте дані свідчення не підтвердились в судовому засіданні жодним зі свідків, допитаних зі сторони [PERSON] Крім того, спростовуються доводами [PERSON] в позовній заяві про те, що крім серцево-судинної хвороби третього ступеня, [PERSON] мав чоловічу хворобу - аденому, не міг у повному обсязі виконувати свої чоловічі обов'язки, яку він приховував від знайомих, та від якої саме і помер. До того ж, факт проживання [PERSON] з [PERSON] після розірвання шлюбу підтверджується відповідними фотографіями, наданими позивачкою та оглянутих у судовому засіданні (Т.2, а. с. 13-21). Допитані у судовому засіданні зі сторони [PERSON] свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є друзями та знайомими покійного [PERSON], також підтвердили факт того, що відносини покійного з донькою були непростими, сам [PERSON] останнім часом дуже хворів, і їм здавалось, що він проживає один. Про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, не знали. Свідок [PERSON], котра є матір'ю [PERSON] та бувшою дружиною покійного [PERSON], у судовому засіданні вказала, що [PERSON] хотів, щоб донька переїхала з Києва до Одеси, знала про те, що він розлучений з [PERSON], хоча причини розлучення їй не відомі. Також підтвердила факт того, що відносини покійного з донькою були різними, та між ними були певні непорозуміння. Ховали [PERSON] вона з донькою. Оскільки [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, виконували подружні права та обов'язки, то їх можна вважати сім'єю. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] також підтвердила факт того, що [PERSON] проживала з [PERSON] до серпня місяця 2012 року. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про встановлення факту розірвання шлюбу фіктивним, анулювання актового запису № 123 від 27 травня 2010 року про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], а також анулювання свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 травня 2010 року. Вирішуючи спір у частині встановлення факту розірвання шлюбу фіктивним, суд брав до уваги те, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1236 ЦК України, зміст спадкоємців майна визначається на момент відкриття спадщини, тому по спадку переходить лише те майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS], яка була придбана померлим до укладення шлюбу з [PERSON], автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], ринкова вартість якого складає 500 000 грн., депозитного вкладу відкритого у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та карткового рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку 14 000 грн., а карткового рахунку на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн., та карткового платіжного рахунку [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. У судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] проживала з [PERSON] на день його смерті, тобто у квартирі [ADDRESS], тому її можна вважати такою, що прийняла спадщину. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Вищевказані автомобіль та грошові кошти були набуті за час проживання у шлюбі [PERSON] та [PERSON], тому вважаються спільним майном подружжя. Тому у [PERSON] є право на обов'язкову долю, а саме на ? частину: автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], депозитного вкладу вкладі відкритому у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та карткового рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку 14 000 грн., карткового рахунку на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн., та карткового платіжного рахунку [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. Оскільки [PERSON] є донькою померлого [PERSON], тому вона разом з [PERSON], як спадкоємці першої черги згідно з ст. 1261 ЦК України, мають право на спадкування в рівних частках, по ? частки спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме: автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], депозитного вкладу вкладі відкритому у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та карткового рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку 14 000 грн., карткового рахунку на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн., та карткового платіжного рахунку [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. Вимагаючи визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] [PERSON] не було враховано наступне. Судом встановлено, що дана квартира була придбана [PERSON] згідно договору №134 про пайову участь у будівництві житла від 07.12.2001 р. , тобто до одруження з [PERSON], тому у даному випадку [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування на ? частини вказаної квартири кожна. Крім того, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] на даний час проживає у даній квартирі, оплачує всі житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями, наданими нею до суду. Згідно п.2.3 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На майно, перехідне по праву спадкоємства спадкоємцям, державним нотаріусом по місту відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно яке належить реєстрації, проводиться нотаріусом після представлення правовстановлюючих документів про приналежність даного майна. Тому в визнанні права власності на спадщину за законом як за [PERSON], так і за [PERSON] слід відмовити. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає доведеними вимоги [PERSON] щодо визнання автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], депозитного вкладу відкритого у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та карткового рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку 14 000 грн., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], та безпідставними вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] У той же час, суд вважає встановленим у судовому засіданні вступ [PERSON] у спадщину на майно у вигляді: ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS], яка була придбана померлим до укладення шлюбу з [PERSON], ? частини автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER], ? частини депозитного вкладу відкритого у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та ? частини карткового рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит» з залишком на рахунку 14 000 грн., та за [PERSON] - право на спадкування за законом на ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS],; ? частини автомобіля марки «ТОYОТА PRADO» д/н [NUMBER]; ? частини від грошових коштів, які зберігаються на депозитному вкладі відкритому у Філії Одеське РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] у розмірі 100 000 грн.; ? часини від грошових коштів у розмірі 14 000 грн., які зберігаються на картковому рахунку [NUMBER] на виплату процентів на депозитну платіжну картку в АТ Банк «Фінанси та Кредит»; на картковий рахунок на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн.; на картковий платіжний рахунок [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. При цьому суд враховує те, що вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю карткового рахунку на виплату заробітної плати [NUMBER] в залишку 35, 24 грн. та карткового платіжного рахунку [NUMBER] в залишку 355, 09 грн. [PERSON] не заявлялись, тому суд вважає за можливе визнати право на спадкування на дані рахунки за [PERSON]

Outcome: partial