Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому просять (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог /а.с.44/) позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON], зі своєю дружиною [PERSON] виховують його неповнолітнього брата [PERSON], який знаходиться на їх забезпеченні близько 4-х років. Відповідач, займається собою, участі у вихованні сина не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для отримання культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для розвитку малолітньої дитини, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Пенсію по утраті годувальника (помер батько) відповідач використовувала у своїх цілях аргументуючи тим, що пенсія належить їй оскільки вона опікун дитини. Відповідач керуючи майном своїх дітей, квартирою, яку у спадок залишила їм бабуся, здаючи в оренду та недоглядаючи за нею привела до недбалого стану. Відповідач здавав в оренду квартиру, беручи кошти з орендарів за оренду квартири а також окремо за комунальні послуги, всі гроші використовувала на свої власні потреби не беручи до уваги потреби дітей у результаті чого виникла заборгованість за комунальні послуги в сумі 15000 грн. Також на правах опікуна розпродала речі з квартири. Борги які виникли за квартиру також оплатили вони. Все своє свідоме життя відповідач зловживає алкоголем. Згідно висновку Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської Ради від 28.03.2013р., відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. В зв'язку з наведеним, просять позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі підтримали позов, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задоволити. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, пояснивши, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилялася, оскільки неодноразово висловлював турботу про сина, бажання спілкуватись з ним та брати участь у його вихованні; так у 2011 році син [PERSON] ціле літо проживав у неї в м. Черкаси, вони їздили відпочивати на море у м. Євпаторія, а у 2012 році проживав пару тижнів, вона хотіла залишити його в себе, зібрала всі необхідні документи для переведення його у навчальний заклад у м. Черкаси зі школи у м. Львові, проте дитина цього не захотіла, та повернулася до м. Львова в квартиру, мотивуючи це тим, що йому у їх квартирі, де на даний час проживає її старший син позивач [PERSON] ліпше. Вона один раз на три вона спілкується з сином [PERSON] по телефону, останній раз вони спілкувалися щодо навчання сина, який повідомив, що в він став краще вчитися. Коли вона працювала на птахофабриці, то вона купляла речі сину, останній раз вона купила йому речей на 3000 грн., на даний час вона не працює, оскільки доглядає за своїм чоловіком [PERSON], який став інвалідом після того як його побили. Вона один раз на півроку приїздить до м. Львова та зустрічається з сином. Вона передає сину законсервовану овочеву продукцію, яку сама робить. Вважає, що немає підстав для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Представник органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засіданні підтвердив висновок зазначеного органу про рекомендацію позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON], мотивуючи це тим, що коли це питання розглядалося органом опіки і піклування відповідач на його засідання не з'явилася, а про всі інші факти, які стали відомі на суді, їм відомі не були. У судовому засіданні третя особа неповнолітній [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що він сам не захотів жити разом з матір'ю у м. Черкасах, скільки новий чоловік матері погано до нього ставився. Він соромиться матері перед іншими людьми через її зовнішній вигляд, від неї погано пахне. Мати ніколи не купляла йому тих речей, які він хотів, так вона одного разу не купила йому джинси, які він хотів. Він один раз на три дні спілкується з відповідачем по телефону, проте остання не цікавиться його проблемами, а розповідає лише за свої. Останній раз бачив мати перед судом на вокзалі, коли та приїхала до м. Львова на суд, а він її там зустрічав з поїзда. Відповідач постійно вживає алкогольні напої, нецензурно розмовляє. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Заслухавши сторони, неповнолітнього [PERSON], представника органу опіки і піклування, свідків, прокурора, яка висловила думку, що на даний час достатніх підстав для задоволення позову немає, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити позов з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 5) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю третьої особи [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Неповнолітній [PERSON], позивачі [PERSON] та дружина останнього [PERSON], двоє їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що стверджується довідкою ЖБК «Виробничник-5» від 22.07.2013 року /а.с.9/. Батько неповнолітнього [PERSON] помер, а відповідач, яка з 29.11.2012 року перебуває у шлюбі з [PERSON], проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS], зазначені обставини підтверджується відмітками в паспорті громадянина України, який належить відповідачу /а.с.47,48/, а також визнаються всіма учасниками судового процесу, і тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно з висновком органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.03.2013 року рекомендовано позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] /а.с 6/. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від ЗО березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічно го, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклу ються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до са мостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного до гляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального само усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ЇЇ внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Проте позивачами не було надано суду безспірних доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина [PERSON], та не було доведено у чому конкретно полягає винна поведінка відповідача. Так, у своїх поясненнях відповідач посилається на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилялася, оскільки неодноразово висловлював турботу про сина, бажання спілкуватись з ним та брати участь у його вихованні; у 2011-2012 роках син [PERSON] літом проживав у неї в м. Черкаси, вона хотіла залишити його в себе, зібрала всі необхідні документи для переведення його у навчальний заклад у м. Черкаси, проте дитина цього не захотіла, та повернулася до м. Львова в квартиру, де проживає її старший син позивач [PERSON]; один раз на три дні вона спілкується з сином [PERSON] по телефону; раз на півроку приїздить до м. Львова та зустрічається з сином; по можливості купляє сину речі та передає йому законсервовану овочеву продукцію, яку сама робить. Позивачі та неповнолітній [PERSON] вищевказані твердження відповідача у судовому засіданні не заперечили. Суд критично ставиться до твердження неповнолітнього [PERSON] про те, що він не захотів залишитися у м. Черкасах через погане ставлення до нього чоловіка його матері, оскільки суду не було надано жодного доказу на підтвердження зазначених доводів неповнолітнього. Крім того, як убачається з пояснення свідка зі сторони позивача [PERSON], яка проживає у будинку [ADDRESS] та являється сусідкою сім'ї [PERSON], відповідач отримує пенсію у зв'язку втратою годувальника після смерті батька неповнолітнього [PERSON] на утримання останнього, перед тим як виїхати до м. Черкас на постійне місце проживання відповідач видала довіреність на отримання зазначеної пенсії голові ЖБК «Виробничник-5», яка і розпоряджається пенсією, зокрема частину пенсії голова ЖБК витрачає на оплату житлово-комунальних послуг наданих мешканцям квартири [ADDRESS], частину пенсію використовує на оплату банківського кредиту відповідача, а частину віддає неповнолітньому [PERSON]. Таким чином, суд не бере до уваги твердження позивачів, що відповідач всі отриманні гроші витрачає на свої потреби, оскільки такі твердження спростовуються поясненнями свідка [PERSON], а також частково поясненнями самих же позивачів. Також, суд не бере до уваги твердження позивачів про те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, оскільки позивачами на підтвердження цих доводів не було надано суду належних доказів. Крім того, як пояснила суду свідок [PERSON], вона не може ствердно сказати, що відповідач зловживала алкогольними напоями. Щодо думки неповнолітнього [PERSON], який пояснив, що він хоче, щоб його мати позбавили батьківських прав відносно нього, то суд не бере таку до уваги, з огляду на таке. Так, суд, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 29 ЦК України, яким передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцять років, вільно обирає собі місце проживання, а також те, що у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що він сам не захотів жити разом з матір'ю у м. Черкасах, що він соромиться матері через її зовнішній вигляд, мати ніколи не купляла йому тих речей, які він хотів, проте він постійно спілкується з відповідачем по телефону, вважає, що сам по собі факт того, що відповідач не у повній мірі на даний час матеріально забезпечує свого неповнолітнього сина, та те, що на даний час вони не проживають разом, не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина у даній конкретній ситуації.. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки суду не було надано безспірних доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина [PERSON], та позивачами не було доведено у чому полягає винна поведінка відповідача.

Outcome: dismissed