overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

\~ В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], 02 серпня 1995 року відкрилась спадщина на майно померлої, в тому числі домоволодіння №8, по вул. Кірова, в с. Харитонівка, Коростишівського району. Позивач є дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V УР № 0284500 та згідно ст. 1221, 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом. Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадкових справ на житловий будинок з господарськими будівлями за вищезазначеною адресою, позивачу було повідомлено, що необхідно надати ряд документів, оскільки [PERSON] за життя право власності на вищевказаний будинок належним чином не оформила. Та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2013 № 02-31/641 державний нотаріус Коростишівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Харитонівка, Коростишівського району. Підтвердженням того, що [PERSON] була власником вищевказаного будинку свідчать наступні документи: ксерокопія технічного паспорта на вказаний будинок, довідка Харитонівської сільської ради № 138 від 30.03.2012 року, відповідно до якої [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], та довідка № 387 від 08.07.2011 року, в якій зазначено, що за [PERSON] рахується житловий будинок за вищезазначеною адресою. Тому, просить суд визнати за нею право власності на будинок в с. Харитонівка, по вул. Кірова, 8. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Від відповідача Харитонівської сільської ради Коростишівського району, надійшла заява, в якій вказали, що просять справу розглядати без їх участі та позовні вимоги [PERSON] визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи що відповідач не заперечує проти позову, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення та про можливість постановлення рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову.\~ \~ Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов"язаного з обгрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає можливим проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно на утримання дитини, посилаючись на те, що в добровільному порядку останній допомоги на утримання дитини не надає, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, прохали задовольнити пояснення надали аналогічно викладеним в позові. Відповідач покинув зал судового засідання до початку розгляду справи по суті, надав суду заяву про те що позов визнає частково в сумі 3 тисячі гривень стягнення з нього аліментів щомісяця. Згідно ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів. Як видно із матеріалів справи, сторони мають доньку - [PERSON] [INFO], свідоцтво серії 1-КЕ № 009194. Відповідач добровільно аліменти не сплачує. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вказаний розмір аліментів для відповідача не є значним, оскільки в матеріалах справи є документи, які підтверджують активну господарську діяльність відповідача поєднану із отриманням прибутків які значно перевищують розмір аліментів, які просить стягувати з нього позивачка. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі . Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) батька , яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом . Відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги для утримання дитини не надає, і з цих підстав суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просить поділити їхню з відповідачем спільну сумісну власність у вигляді квартири [ADDRESS] визначивши частку кожного у цій квартирі як 1/2 частку, оскільки добровільно вирішити це питання вони не можуть. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач проти їх задоволення не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено та прийнято сторонами без заперечень, що зазначена квартира була приватизована останніми під час їхнього шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю (а.с.10). У ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 70 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак, з урахуванням приписів зазначених норм та зважаючи на пояснення сторін у судовому засіданні, суд доходить висновку про задоволення уточненого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.07.2005 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей у них немає. На даний час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, оскільки відносини між ними не склались. Позивач вказує, що вони з відповідачем не розуміють один одного, у результаті чого постійно виникають сварки. Примирення з відповідачем вважає неможливим, а перебування у формальному шлюбі - недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про те, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні та просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується відміткою на рекомендованих поштових повідомленнях про вручення повістки про виклик до суду (а.с. 11, 19). Жодної заяви відповідач до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони одружилися 04.07.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №17 (а.с. 14). Ураховуючи обставини, вказані позивачем у позовній заяві, причини позову про розірвання шлюбу, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що, відповідно до ст. 112 СК України, дає суду підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки сторони не повідомляють про бажання відновити шлюбні стосунки та зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Представник позивача наполягала на стягненні на користь публічного акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія Одесаобленерго” з відповідачки, [PERSON] вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 6124,16 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач жодного разу не з’явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до умов договору на користування електроенергією №01/259063 від 21.12.2009 є споживачем ПАТ "Одесаобленерго", на підставі якого Котовський РЕМ поставляє електроенергію за адресою: 66300, [ADDRESS], а споживач повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р. №1357 (зі змінами та доповненнями), які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії") та енергопостачальниками, передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником. При цьому, користування електричною енергією - є споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії. Пунктом 42 Правилами користування електричною енергією для населення, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов’язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них, оплачувати спожиту електричну 02 липня 2013 р. уповноваженими працівниками ПАТ “Одесаобленерго”,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Більше двох років проживають окремо, припинили вести спільне господарство, підтримувати подружні стосунки. Даний шлюб носить формальний характер і зберегти надалі його неможливо. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи, викладені у заяві. Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки,. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.07.2004 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ИД №093708, виданим 17.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №758. Від даного шлюбу у сторін народилася донька Ілона, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №027181, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовим запис за №1749. Між подружжям склалися неприязні відносини. Більше двох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Шлюб існує лише формально. Проти примирення позивачка категорично заперечила, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис №758.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на вимоги, викладені у заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.06.2002 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №072873, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №661. Від даного шлюбу у сторін народилася донька Лілія, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №162543 від 23.11.2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №2386 . Останні 8 років подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного. Проти надання судом строку для примирення подружжя сторони заперечили. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їхнім інтересам. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №661.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що позивач згідно кредитного договору від 06.03.2008р. надав відповідачу кредит в сумі 10000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 06.03.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 10000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума основного боргу по кредиту складає 72793,39грн., а саме: 9004,00грн. - заборгованість за кредитом; 38246,85грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21600,00грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також: 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 3442,54грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини – сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина [PERSON]. Сторони стосунки не підтримують, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судове засідання позивач не з’явилась, подала заяву про розгляд справи у письмовому провадженні. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, заяв не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дитини – сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає, тому з нього слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини – сина [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з 4 жовтня 2013 року до досягнення ним повноліття. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту належності правовстановлюючого документу – свідоцтва про право власності на житло, складеного на її ім’я, а також ім’я її сина, оскільки у вказаному свідоцтві при написанні її ім’я російською мовою була допущена помилка як «Фирида», а не «Фарида», як це зазначено в її паспорті і це перешкоджає їй реалізувати свої права щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном. У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги і пояснила, що вона не може реалізувати своє право щодо розпорядження своїм майном – квартирою № 3, в буд. № 13, по вул. Холмогорівська в м. Макіївка, бо у свідоцтві про право власності на вищевказане житло, не вірно було вказано її ім’я російською мовою «Фирида», замість вірного «Фарида». Тому вона просила встановити юридичний факт, що вказане свідоцтво дійсно належить їй – [PERSON]. Зацікавлена особа [PERSON] не заперечував проти заявлених вимог. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, згідно заяви, просив справу розглянути за його відсутності та на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши додані докази, вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 6 липня 1999 року Гірницьким РВ Макіївського МУ на ім’я заявниці було видано паспорт серії ВВ № 855904, де зокрема російською мовою зазначено ім’я заявниці «Фарида». 20 січня 1994 року комісією з приватизації жилого фонду ВО «Макіїввугілля» на ім’я заявниці та на ім’я її сина було видано свідоцтво про право власності на житло – квартиру [ADDRESS], де анкетні дані власника зафіксовано російською мовою «Сагидуллина Фирида Сибагатовна». Згідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло видане 20 січня 1994 року, була саме допущена помилка в написанні ім’я власника «Фирида» замість вірного написання ім’я власника російською мовою «Фарида». На сьогоднішній день ця помилка у написанні ім’я заявника перешкоджає їй розпорядитися належною її квартирою, а тому підлягає встановленню юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло видане 20 січня 1994 року та зареєстроване в КП «БТІ м. Макіївки» за реєстровим № 44255, належить «Сагідулліної Фаріді Сібагатовні». Цивільного спору по вказаним правовідносинам не існує. На підставі викладеного та

Outcome: approved