Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

У червні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору поруки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2007 р. між банком та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0983/73/59082, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 50000 доларів США з відсотковою ставкою 13,50 % річних, строком до 10.08.2014 р. Для забезпечення виконання зобов'язань, 13.11.2008 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір поруки № 014/0983/73/59082/1, згідно із яким він поручається перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. 4 квітня 2013 року Попільнянський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про стягнення з позичальника та поручителя на користь банку заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи позивач з'ясував, що 7 серпня 2009 року без повідомлення про це позивача, між відповідачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 10.08.2007 р., якою було змінено строк погашення кредиту, збільшено строк кредиту на 13 календарних місяців змінивши дату остаточного погашення кредиту до 10 липня 2016 р. Вважає, що таким чином розмір грошових зобов'язань [PERSON] збільшився перед Банком, отже і грошові зобов'язання та обсяг відповідальності позивача збільшився без його згоди. Позивач просив суд визнати договір поруки № 014/0983/73/59082/1 від 13.11.2008 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] таким, що припинив свою дію. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання оповіщався належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, представника до суду не направив. Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних не заперечує. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0983/73/59082. Згідно з умовами якого, банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США, строком з 10.08.2007р. до 10.08.2014 р., а Позичальник зобов'язувався на передбачених договором умовах повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 13,50 % річних (а.с.3-4). В забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за Договором кредиту, між позивачем [PERSON] та банком був укладений договір поруки № 014/0983/73/59082/1 від 13.11.2008 р. відповідно до п. 1.1. якого позивач поручається перед відповідачем за виконання позичальником усіх його обов'язків, що виникли з Кредитного договору (а.с.5-6). Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст. 559 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання (п. 22 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р.) Пунктом 5.1.-5.2. договору поруки, встановлені строки дії договору, який набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише за їх письмової згоди. Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2009 р між відповідачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №014/0983/73/59082 від 07.08.2007 р., за умовами якої було змінено строк погашення кредиту, а саме збільшено строк кредиту на 13 календарних місяців, змінено дату остаточного погашення кредиту до 10 липня 2016 р. тобто розмір грошових зобов'язання позичальника [PERSON] збільшився, що в свою чергу збільшило обсяг відповідальності поручителя [PERSON] без його згоди (а.с.7). Відповідно до п.п. 2.3. п 2. додаткової угоди № 1 від 07.08.2009 р. з 07 серпня 2009 р. фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Також, згідно п.п. 3.1.2. п. 3 додаткової угоди № 1 від 07.08.2009 р. встановлено, що фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У правовій позиції Постанови ВСУ від 18.06.2012 р. по справі 6-73цс12 зазначено, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наявним в матеріалах справи доказам, враховуючи те, що позивача не було повідомлено про укладення Додаткової угоди до кредитного договору, а умовами договору поруки не передбачено зміни строку виконання зобов'язання за основним зобов'язанням без письмової згоди поручителя, суд дійшов висновку, що договір поруки №014/0983/73/59082/1 від 13.11.2008р вважається припиненим з моменту укладення Додаткової угоди № 1 від 7 серпня 2009 р. до кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються із судового збору в сумі 114,70 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved