Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

21.08.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. У них народився син – [PERSON], [INFO]. Після припинення відносин між сторонами за взаємною домовленістю дитина проживає з матір’ю. Відповідач майже не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки відповідач в шлюбі не перебуває, інших дітей та утриманців не має, просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Рішенням суду від 14.10.2013 року з відповідача на користь позивача з врахуванням уточнень до позовних вимог стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2013 року та до його повноліття. Ухвалою суду від 14.11.2013 року за заявою відповідача зазначене рішення було скасовано, справу призначено до нового розгляду. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня пред’явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги у на утримання сина у встановленому законодавством розмірі, обов’язок щодо утримання, лікування, забезпечення усім необхідним для розвитку дитини покладений на позивача, зазначена сума є необхідною для забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, виходячи з прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з врахуванням того, що відповідач неофіційно працює та отримує нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не згоден платити аліменти на утримання сина у твердій грошовій формі у розмірі 600 грн., оскільки ніде не працює на даний час, доходів не має, в нього тяжке матеріальне становище, має хворих літніх батьків, які потребують постійного догляду та витрат на лікування. Крім того, він сам хворіє та потребує лікування. Не заперечував, що кошти на утримання дитини позивачу не надавав, так як дитина протягом п’яти днів на неділю повністю харчується у дитячому садку, а на вихідні дні він її забирає до себе. Коли спроможний був, то сплачував відвідування дитиною дитячого садку, з жовтня 2013 року позивач несе витрати за відвідування сином дитячого садку. Не погодився сплачувати аліменти у частці від заробітку (доходів), так як зазначених коштів у разі його працевлаштування буде забагато для позивачки. Також зазначив,що між ним та позивачкою укладено договір «між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця перебування дитини», згідно якого він також приймає безпосередню участь у вихованні сина, 2 рази на тиждень останній проживає з ним, а також в період шкільних канікул 1 тиждень, тобто він несе витрати на його утримання в ці дні. З врахуванням зазначених обставин погодився сплачувати мінімальний розмір - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з’явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони за справою є батьками [PERSON], [INFO] відповідно до актового запису про народження дитини №863, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні від 15.12.2009 року ( а.с.6). Відповідно до акту від 02.08.2013 року та довідки про склад сім’ї від 05.08.2013 року, виданих ТОВ «Україна» ( а.с.4,15), постійним місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS], разом з позивачем. Відповідачем зазначена обставина не спростовувалась, в судовому засіданні він пояснив, що після припинення відносин з позивачкою за спільною домовленістю син з травня 2012 року став проживати з матір’ю за зазначеною адресою, там знаходиться його спальне місце, його особисті речі. З зазначених обставин суд не приймає до уваги акт від 06.08.2013 року, виданий відповідачу ТОВ «Україна» про місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] за адресою м. Херсон, вул. Арктична,9/16. З договору від 25.10.2013 року, укладеного між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця перебування дитини, вбачається, що сторони домовилися, що дитина перебуває у матері з понеділка по п’ятницю (включно) кожного тижня, а у суботу та неділю – у батька. Крім того, в період шкільних канікул, кожного другого Різдва, Нового року, дня народження дитина проводить почергово проводить у одного з батьків. У разі хвороби дитини вона перебуває у матері, забирає з дошкільного закладу дитину матір, або ж особа, яка визначена нею. З пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що він не перебуває у шлюбі, інших дітей не має. З трудової книжки відповідача вбачається, що останній запис в ній здійснено про звільнення 29.02.2012 року (а.с. 99). Довідкою від 13.11.2013 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с. 66). З довідки від 09.12.2013 року вбачається, що позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді бухгалтера та отримує заробітну плату у розмірі 1025,88 грн.(а.с.91). З документів (а.с.80-90) вбачається, що зі складу продуктів співробітнику [PERSON] відпущено в серпні-листопаді 2013 року продукти харчування, в тому числі дитячі, зазначений товар сплачений . З квитанцій про сплату за відвідування дитячого садку дитиною у період розгляду справи вбачається, що ці витрати у вересні – жовтні 2013 року сплатив відповідач ( а.с.42-43), та у листопаді-грудні 2013 року( а.с.92) - позивач. Сторони зазначені обставини не спростовують. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 вказаного Кодексу, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому відповідно до ч.2 ст.182 вказаного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені обставини, а саме: відповідач не надає позивачці регулярної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні, так як доказів отримання відповідачем нерегулярного, мінливого доходу не встановлено,суд вважає згідно вимог ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів частково, стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до повноліття сина, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред’явлення позову до суду до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходив з того, що відповідач, ніде не працює, в шлюбі не перебуває, інших дітей немає. Доводи відповідача, що він хворий та несе витрати на своє лікування та лікування літніх хворих батьків суд не приймає, так як наданими відповідачем результатом медичного дослідження відповідача (а.с.55), його військовим білетом ( а.с.100) та виписками з медичних карток [PERSON] та [PERSON] (а.с.110-111), чеками на придбання медичних препаратів у серпні, вересні 2013 року (а.с.112-113) не підтверджуються,що на час визначення розміру аліментів відповідач за станом здоров’я потребує лікування та несе витрати на нього, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками та є непрацездатними особами, які потребують матеріальної допомоги, що витрати за чеками на придбання медичних препаратів були здійснені саме відповідачем у зв’язку з хворобами зазначених осіб. Крім того, відповідач не надав доказів свого скрутного матеріального становища для призначення мінімального розміру аліментів. Навпроти, з довідки від 25.10.2013 року (а.с.54) вбачається, що відповідач надає благодійну допомогу на благоустрій ясел-садка, який відвідує його син, придбання іграшок та інше. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial