overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

01 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04 січня 2010 року. У шлюбі в них 23 січня 1999 року народився син - [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальну допомогу не надає. У зв'язку із вступом сина на навчання до коледжу в2013 році, позивач вже не в змозі самостійно забезпечувати дитину всім необхідним у зв'язку з відсутністю постійної роботи. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі. Заслухавши думку відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 229,40 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 10.10.2007 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-20006-101007. Відповідно до п.1.2 договору Банком на ім?я відповідача відкривався картковий рахунок № 26255904970597 в національній валюті України - гривні, випускався та надавався держателю платіжну картку, здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті та операції за картковими рахунками. Банк надавав держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн.. Станом на 09.09.2013 рік за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 3920.17 грн., яка складається з: тіло кредиту - 422.98 грн.; заборгованість за відсотками 525.70 грн.; заборгованість за комісіями 827.08 грн.. В цьому зв?язку, Банк, звернувшись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості. Банк, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, представника до суду не направив, подав заяву про слухання справи у відсутність представника. Просив позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Матеріалами справи встановлено, що 10.10.2007 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-20006-101007. Відповідно до п.1.2 договору Банком на ім?я відповідача відкривався картковий рахунок № 26255904970597 в національній валюті України - гривні, випускався та надавався держателю платіжну картку, здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті та операції за картковими рахунками. Банк надавав держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн.. Станом на 09.09.2013 рік за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 3920.17 грн., яка складається з: тіло кредиту - 422.98 грн.; заборгованість за відсотками 525.70 грн.; заборгованість за комісіями 827.08 грн.. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Згідно з ст. 554 ч. 1 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязань забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають відшкодуванню на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

\~До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, вона не може в повній мірі забезпечувати необхідні потреби їхньої дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви. У судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві і просила суд ухвалити рішення яким задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтованість позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини №163638. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, \~ніж 30 відсотків \~прожиткового \~мінімуму для \~дитини відповідного віку. Приписи ст. 183 СК України встановлюють, що частка заробітку (доходу) матері, \~батька, \~яка \~буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, відповідно до чого вважаю, що з відповідача повинно бути стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачем спільного життя не склалося, від даного шлюбу у них дітей немає, вони припинили вести спільне господарство, з листопада 2011року проживають окремо, шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, заперечує проти надання терміну для примирення. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини. Сторони уклали шлюб 06.03.2008року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №100895, виданий відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №209 від 06.03.2008року. Від даного шлюбу у них дітей немає. Судом з'ясовано, що у сторін внаслідок непорозумінь склалися неприязні стосунки. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливим. Позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки миритись вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними виникають непорозуміння, вони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 1996 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім"ї ( а.с.6). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, проживають за різним адресами. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

12 вересня 2013 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 17 серпня 1996 року по 09 липня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. З лютого 2013 року вони з відповідачем живуть окремо, і він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання обох дітей в розмірі 346 грн., хоча має високий дохід, не хворіє і не є інвалідом, інших дітей на утриманні не має. Просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 800 гривень щомісячно, а на утримання сина [PERSON] в розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному об"ємі. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач як батько, надає недостатньо матеріальної допомоги на утримання дітей, чим обмежує права останніх. Відповідач є працездатним, немає інших осіб, що перебувають на його утриманні. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитей, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка, тобто по 800 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON], а на утримання сина [PERSON] в розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про зобов'язання видати довідку про заробітну плату помісячно в період 1984-1990 роки, в обґрунтування якого зазначив, що на даний час він має право на призначення пенсії у зв'язку з досягненням пенсійного віку, однак для цього до управління Пенсійного фонду України у Коростишівському районі необхідно надати довідку про помісячний розмір заробітної плати, яку відповідач відмовляється видати, мотивуючи тим, що відсутні підтверджуючі документи, а тому просить зобов'язати відповідача видати довідку про розмір заробітної плати за вказаний період помісячно згідно записів у трудовій книжці. В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивача, представника відповідача, представника третьої особи, враховуючи, що відповідач позов визнав повністю та не заперечив проти його задоволення, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та про можливість постановлення рішення згідно приписів ст.174 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач працював в колгоспі ім.Кірова, КСП «Коростишівське», в подальшому реорганізоване у СТОВ «Племзавод Коростишівський», з 21.04.1980 року по 26.06.2000 року, що підтверджується копією трудової книжки. У відповідності до ст. 49 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, однак, в порушення вимог чинного законодавства, відповідач не видає довідку про розмір заробітної плати позивачу за період 21.04.1984 року по 26.06.2000 року помісячно, оскільки відомості щодо розміру помісячної заробітної плати останнього за вказаний період втрачені в процесі реорганізацій, що не є поважною причиною відмови у видачі вищевказаної довідки позивачу. Разом з тим, згідно доданої до матеріалів справи довідки про нарахування заробітної плати по рокам №133 від 02.12.2013 року позивачу за період 1980-2000 роки нараховувались кошти, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача видати довідку. Враховуючи викладене, на підставі ст.49 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 60, 174, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 21 лютого 1997 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON]. Шлюб було зареєстровано Панасівською сільською радою Любарського району. Дошлюбне її прізвище [PERSON]. В період спільного проживання у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Причиною фактичного розпаду сім'ї і звернення позивачки до суду послужила поведінка відповідача, який на ґрунті хворобливих ревнощів за будь-яких, часом надуманих підстав, влаштовує дикі сімейні скандали, в ході яких ображає її нецензурною лайкою, в грубій та цинічній формі принижуючи її честь та людську гідність, крім того застосовує фізичну силу для доведення своєї правоти, жорстоко б'є її, завдаючи тілесних ушкоджень. Вказані сцени відбуваються в присутності їх дітей і негативно позначаються на їх здоров'ї та вихованні. А тому, позивачка просить суд винести рішення про розірвання її шлюбу із [PERSON], актовий запис №1. Після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON]». Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував в задоволенні позовних вимог, однак просив суд розподілити сплату судових витрат порівну між ним та позивачкою. Позивачка не заперечувала щодо сплати судових витрат порівну між нею та відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 21 лютого 1997 року Панасівською сільською радою Любарського району Житомирської області було зареєстровано укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище чоловіка - [PERSON], що стверджується виданим 21 лютого 1997 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 січня 1997 року Панасівською сільською радою Любарського району встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, і її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 грудня 1998 року Панасівською сільською радою Любарського району встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, і її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що спільне життя подружжя не склалося через поведінку відповідача, який на ґрунті хворобливих ревнощів за будь-яких, часом надуманих підстав, влаштовує дикі сімейні скандали, в ході яких ображає позивачку нецензурною лайкою, в грубій та цинічній формі принижуючи її честь та людську гідність, крім того застосовує фізичну силу для доведення своєї правоти, жорстоко б'є її, завдаючи тілесних ушкоджень. А тому, на підставі ст. 112 СК України з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, взявши до уваги наявність неповнолітніх дітей, суд вважає, що збереження сім'ї [PERSON] неможливе, і шлюб за вимогою позивачки розриває. Враховуючи, що сторони вирішили розподілити сплату судових витрат між ними порівну, суд стягує з відповідача на користь позивачки 114,70 коп. понесених нею судових витрат. На підставі ст.ст.104, 105 ч.3, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

29.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом. Зазначала, що від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON] , [INFO] Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча працює і може надавати матеріальну допомогу. У зв'язку із цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений про розгляд справи. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. , про що свідчить копія свідоцтва народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов позивачкою подано 29.11.2013 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Доводи позивача відповідачем не спростовані. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає наша дитина, що впливає на її психічний стан, крім того відповідач веде самостійний спосіб життя. На даний час сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 05.08.1997 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON] [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає наша дитина, що впливає на її психічний стан, крім того відповідач веде самостійний спосіб життя. На даний час сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved