Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Ансу» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір № 5358732, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 29953,00 доларів США для купівлі транспортного засобу строком до 26.04.2014 року, а позичальник зобов’язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 26.04.2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір застави транспортного засобу № 5386242 для забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором. Також, з метою забезпечення зобов’язань за кредитним договором 26.04.2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір поруки № 5358878, згідно з якими [PERSON] поручився перед банком за належне виконання позичальником своїх зобов’язань за кредитним договором в тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Банк належним чином виконав свої зобов’язання та надав кредитні кошти в повному обсязі. Проте, відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору з моменту його укладення в частині повергнення суми кредиту частинами. У зв’язку з порушенням зобов’язань [PERSON] та поручителю [PERSON] були направлені листи з вимогою повернути достроково суми кредиту. Проте вимоги у передбачений строк виконані не були. Просили суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 32081,09 доларів США та еквівалент 8474,95 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту – 23249,76 доларів США, заборгованість за відсотками – 8831,3 доларів США,пеня за порушення строків виконання зобов’язань – 4266,91 грн., штраф за порушення обов’язків передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору – 299,53 доларів США, три відсотка річних від простроченої суми відсотків та суми кредиту – 3908,51 доларів США, а також понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, у зв’язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відповідності до ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № 5358732 від 26.04.2007 року, укладеного між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 29953,00 доларів США для купівлі транспортного засобу строком до 26.04.2014 року /а.с. 10-13/. 26.04.2007 року між сторонами для забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором був укладений договір застави транспортного засобу №5386242, а саме легковий джип марки «Міцубісі аутлендер» реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 14-22/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] після укладення шлюбу 19 жовтня 2011 року змінила прізвище на [PERSON] /а.с.82/. 16 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ПУМБ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Ансу» укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 5358732 від 26.04.2007 року, що був укладений між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON]. Копія зазначеного договору долучена до матеріалів справи /а.с.156-159/. У судовому засіданні встановлено, що відповідачами здійснювалося погашення кредиту несвоєчасно, чим порушені умови кредитного договору, у зв’язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору – прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, наданої позивачем, заборгованість за кредитним договором становить 32081,09 доларів США та еквівалент 8474,95 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту – 23249,76 доларів США, заборгованість за відсотками – 8831,33 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов’язань – еквівалент 4266,91 доларів США, загальна заборгованість за сумою штрафу – еквівалент 299,53 доларів США, сума трьох відсотків річних від простроченої суми нарахованих відсотків та суми кредиту – еквівалент 3908,51 доларів США /а.с. 107-118/. Між ЗАТ «ПУМБ» і [PERSON] 26.04.2007 року був укладений договір поруки № 5358878, згідно умов якого останній взяв на добровільних засадах на себе зобов’язання перед банком відповідати у повному обсязі по зобов’язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору /а.с.23-25/. Відповідальність поручителя також передбачена ст. ст. 553,554 ЦК України. У разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися у встановленому порядку про необхідність дострокового погашення заборгованості перед банком, про що свідчать копії листів та поштових повідомлень, які долучені до матеріалів справи /а.с.40-42/. Вирішуючи питання щодо стягнення суми штрафу суд виходить з наступного. Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов’язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов’язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов’язань за кожен день прострочення. Крім пені за кожен випадок порушення позичальником обов’язків, передбачених умовами договору, згідно п 5.5 кредитного договору позичальник зобов’язаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1 % від суми одержаного кредиту. Таким чином, за одне й те саме порушення зобов’язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки за порушення кредитного зобов’язання стягнута пеня за прострочення сплати кредиту, процентів за користування кредитом, яка є неустойкою, підстав для застосування штрафу, який також є неустойкою, за одне й те саме порушення зобов’язання, не має. За таких підстав суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми штрафу у розмірі 299,53 доларів США. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачами не виконано взяті на себе зобов’язання, у зв’язку з чим з них у солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості за капіталом кредиту, відсотками, пені та трьох відсотків річних від суми боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial