overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

21 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Через зраду відповідача, проявлення неповаги, приділення недостатньо часу сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 лютого 2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 11. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Причинами розпаду сім’ї стали проявлення з боку відповідача неповаги, зрада та приділення недостатньо часу. Зазначені факти підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім’ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2007року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу має сина [PERSON],[INFO]. Подружнє життя вони припинили з квітня 2013року, суперечок про розподіл майна не мають. Сім'я розпалась в результаті того, що в них різні погляди на життя,психологічна несумісність характерів. Все це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб, на примирення не погоджується. В судове засідання позивачка не зявилася. Однак надіслала до суду заяву з якої вбачається,що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб з відповідачем,розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Однак надіслав до суду заяву з якої вбачається,що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення,розгляд справи просить провести без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з тих причин,що позивач не бажає зберігати сім'ю, а застосовані судом міри з урегулювання взаємовідносин сторін позитивних результатів не дали. Суперечкок про розподіл майна не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 14.09.1996 року у виконавчому комітеті Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 13. Посилається на те, що від шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає біля позивачки й знаходиться на її утриманні та син [PERSON] - [INFO], який проживає з відповідачем. На протязі шести років вони з відповідачем проживають окремо. подружніх відносин не підтримують. Їхня сім'я розпалася по тій причині, що не зійшлися характерами , не розуміли і не поважали один одного. Примирення між ними неможливе, так як і збереження їхнього шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить справу слухати й її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 14.09.1996 року . Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає біля позивачки й знаходиться на її утриманні та син [PERSON] - [INFO],який проживає біля відповідача. Протягом останніх шести років вони проживають окремо, перестали поважати один одного, у них склалися різні погляди на життя, а шлюб набув формального характеру. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливими, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2013 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №1025. Від вказаного шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільної думки, внаслідок чого у них з даного приводу часто виникали суперечки. Крім того, причиною розпаду сім»ї стала несумісність характерів та різні погляди на життя. З червня 2012 року вони проживають окремо та не підтримують жодних відносин. На даний час між ними втрачено почуття поваги та любові. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їхній шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити. Вважає, що примирення з відповідачкою неможливе. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Просила строк для примирення не надавати. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №1025 (а.с.3). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.7). Спільне життя сторін склалось невдало через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. З червня 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Як вказує позивачка в позовній заяві, вона перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] в них народилася дочка - [PERSON], яка проживає разом з матір»ю. Посилаючись на ті обставини, що в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, позивачка просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позова не визнає бо позивачка не потребує утримання, а також він вже сплачує аліменти на їх спільну доку [PERSON] та має на утриманні малолітнього сина [PERSON]. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що дійсно відповідач сплачує їй аліменти на утримання сина [PERSON], який часто хворіє і у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши інші матеріали справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2013 (а.с.5), від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6), по догляду за якою позивачка і перебуває у відпустці до досягнення дитиною 3-х річного віку. Згідно довідки комунального підприємства «Водоканал» від 04.12.2013р. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом із дочкою [PERSON] (а.с.7). Відповідно до рішень Прилуцького міськрайонного суду від 31.10.2013р. та 06.11.2013р з відповідача стягнуто аліменти: на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку і до його повноліття (а.с.11); та на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку і до досягнення нею повноліття (а.с.12). Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює на посаді старшого пожежника-рятувальника в 5 Державному пожежно-рятувальному загоні УДСУНС у Чернігівській області, що підтверджується довідкою №5-81/0336 від 19.12.2013р. (а.с.18), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. При визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоровя платника та одержувача аліментів, їх матеріальне становище, наявність у відповідача [PERSON] утриманців - малолітньої дочки [PERSON] та сина [PERSON], тому вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. На підставі наведеного, ст.ст. 75,77,79,80,84 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство „Житлосервіс № 15", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у вказаному приміщенні протягом шести місяців не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, речі відповідача в кімнаті відсутні, у встановленому порядку з реєстраційного обліку не знялася. Представник позивача Шенкевич О.А. до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на позовних вимогах, проти винесення заочного рішення по справі в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належно, відповідно до положень ЦПК України та через засоби масової інформації. Визнаючи наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим, згідно зі ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача, та постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], знаходиться на балансі Комунального підприємства "Житлосервіс № 15", є гуртожитком, що підтверджується копіями документів, долучених до матеріалів справи. У кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку зареєстрована відповідач [PERSON] З досліджених судом акту фактичного проживання в гуртожитку вбачається, що [PERSON] в кімнаті [NUMBER] гуртожитку тривалий час не проживає, там мешкають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України, право на житлове приміщення зберігається за відсутнім наймачем протягом шести місяців. Судом у судовому засіданні на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач у спірній кімнаті не проживає та не користується житлом, оплату за користування житлом не проводить, претензій на спірне житло не пред'являла. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність проживання відповідача у спірній кімнаті понад шість місяців без поважних причин, що свідчить про обґрунтованість вимог позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею в кімнаті [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство „Житлосервіс № 15", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у вказаному приміщенні протягом шести місяців не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, речі відповідача в кімнаті відсутні, у встановленому порядку з реєстраційного обліку не знялася. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належно, відповідно до положень ЦПК України та через засоби масової інформації. Визнаючи наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим, згідно зі ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача, та постановити заочне рішення. Вислухавши думку представника позивача, свідчення свідка [PERSON], допитаної у судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], знаходиться на балансі Комунального підприємства "Житлосервіс № 15", є гуртожитком, що підтверджується копіями документів, долучених до матеріалів справи. У кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку зареєстрована відповідач [PERSON] З досліджених судом актів фактичного проживання в гуртожитку вбачається, що [PERSON] в кімнаті [NUMBER] гуртожитку тривалий час не проживає, там мешкає [PERSON] та її син [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не проживає в гуртожитку з 2009 року, в кімнаті її речей нема, спроб вселитись до кімнати відповідач не робила. Оплату за комунальні послуги кімнати [NUMBER] здійснює [PERSON] Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України, право на житлове приміщення зберігається за відсутнім наймачем протягом шести місяців. Судом у судовому засіданні на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач у спірній кімнаті не проживає та не користується житлом, оплату за користування житлом не проводить, претензій на спірне житло не пред'являла. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність проживання відповідача у спірній кімнаті понад шість місяців без поважних причин, що свідчить про обґрунтованість вимог позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею в кімнаті [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство „Житлосервіс № 15", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у вказаному приміщенні протягом шести місяців не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, речі відповідача в кімнаті відсутні, у встановленому порядку з реєстраційного обліку не знялася. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належно, відповідно до положень ЦПК України та через засоби масової інформації. Визнаючи наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим, згідно зі ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача, та постановити заочне рішення. Вислухавши думку представника позивача, свідчення свідка [PERSON], допитаної у судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], знаходиться на балансі Комунального підприємства "Житлосервіс № 15", є гуртожитком, що підтверджується копіями документів, долучених до матеріалів справи. У кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку зареєстрована відповідач [PERSON] З досліджених судом актів фактичного проживання в гуртожитку вбачається, що [PERSON] в кімнаті [NUMBER] гуртожитку тривалий час не проживає, там мешкає [PERSON] разом зі своєю сім"єю - чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не проживає в гуртожитку, в кімнаті її речей нема, спроб вселитись до кімнати відповідач не робила. Оплату за комунальні послуги кімнати [NUMBER] здійснює свідок [PERSON] Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України, право на житлове приміщення зберігається за відсутнім наймачем протягом шести місяців. Судом у судовому засіданні на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач у спірній кімнаті не проживає та не користується житлом, оплату за користування житлом не проводить, претензій на спірне житло не пред'являла. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність проживання відповідача у спірній кімнаті понад шість місяців без поважних причин, що свідчить про обґрунтованість вимог позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею в кімнаті [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

21.10.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.09.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], яка в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 350,00 грн. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 01.09.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], яка в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, відповідач [PERSON] являється батьком останньої (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити частково. В решті вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 229,40 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial