Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

05.08.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя подружжя не склалось з причин втрати взаємних почуттів, постійних сварок та непорозумінь. Позивач вказує, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 04 серпня 2006 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану В-Багачанського районного управління юстиції Полтавської області (актовий запис №44) (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Альбіну, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №052328 (а.с. 6). Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю на даний час у сторін не виникає, як і про те з ким буде проживати дитина. Спільне господарство не ведеться, спільного бюджету сторони не мають. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та порушує моральні засади суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved