Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

27.03.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та процентів за договором позики, вказуючи на те, що 11 липня 2008 року за письмовою угодою позики вона передала відповідачці [PERSON] 19000грн., про що та написала розписку. Починаючи з 25 липня 2010 року вона неодноразово в усній формі вимагала повернення боргу, але відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання, до теперішнього часу борг не повернула. Просить стягнути з відповідача 19000грн. боргу за договором позики. Відповідач [PERSON] надала зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним договір займу від 11.07.2008 року, так як він був складений формально, при якому не яких 19000 грн. вона від [PERSON] не отримувала. В судове засідання позивач [PERSON] надала уточнення до позовної заяви, в якій, в зв»язку з тим, що вже тривалий час тягнеться судове провадження, другий рік відповідач не виконує зобов»язання за договором, а тому просить стягнути з відповідача ще 3 % річних від суми позики, яка за 5 років складає 2850грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник повністю підтримали позовні та уточнені вимоги, просять стягнути з відповідача 19000грн. боргу та 2850 грн. відсотків. З зустрічним позовом [PERSON] не згодні. [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали та пояснили, що договір позики був складений в зв'язку з тим, що [PERSON] мала кредитне зобов'язання перед банком та для виконання кредитних зобов'язань з урахуванням того, що вона передає [PERSON] у власність свій будинок і був фіктивно договір позики. При цьому не яких грошей [PERSON] від [PERSON] не отримувала, що також можуть підтвердити свідки, в присутності яких і була написана розписка про отримання 19000 грн. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] повністю необґрунтованим з наступних підстав: Відповідно до ст.ст.509, 526, 527, 528 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виконання зобов'язання повинно бути виконане належним чином. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Та відповідно ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним зх. Моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підставі укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержанні у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержанні позичальником від позикодавця або були одержанні у меншій кількості ніж встановлено договором. Судом встановлено, що згідно договору позики від 11 липня 2008 року [PERSON](позикодавець) передала, а [PERSON] (позичальник) прийняла 19000 грн., що підтверджується розпискою представленою позичальником. Зазначену суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 25.07.2010 року. Якщо позичальник своєчасно не звернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно розписки 09.07.2008 року [PERSON] позичила у [PERSON] 19000 грн. які зобов'язалася повернути до 25.07.2010 року. Розписка складена в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] та засвідчена підписами сторін. Згідно відповіді завідуючої Новогродівської державної нотаріальної контори договір позики між [PERSON] а [PERSON] був посвідчений в Новогродівський державній нотаріальній конторі 11 липня 2008 року р.№3910 в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], при цьому була надана розписка [PERSON] Згідно постанови слідчого СВ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 26.11.2013 року кримінальне провадження по заяві [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України. З урахуванням вищевикладеного, у суду не виникає сумнівів в юридичній дійсності складення вказаного договору. Сама [PERSON] не заперечує, що вона засвідчувала цей договір в присутності свідків у державній нотаріальній конторі, при цьому [PERSON] не надано і в судовому засіданні не встановлено, що вказаний договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. На підставі вищевикладеного, суд вважає спірний договір позики дійним та таким, що відповідає діючому законодавству, а тому вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 19000 грн. підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних від суми позики за п'ять років в розмірі 2850 грн. суд вважає необґрунтованими, так як [PERSON] дійсно має право на стягнення 3% річних на підставі ст.1048 ЦК України, яка передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, при цьому це було оговорено в самому договорі позики, але ця вимога [PERSON] в судовому засіданні не була підтверджена необхідними доказами (ст.ст.57-58 ЦПК України), а саме: суду не було надано розрахунок розміру процентів, які вимагає [PERSON] [PERSON] просить стягнути відсотки за п'ять років, але не зазначає з якого саме періоду починається п'ятирічний строк її вимоги (тоді як строк дії договору позики закінчується 25.07.2010 року).

Outcome: partial