Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на іпотечне майно, посилаючись на те, що 02.07.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/8711/82/14285, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 25000,00 дол. США на строк 120 місяців по 01 липня 2017 (включно), а позичальник зобов'язався повернути кредит частинами, сплачуючи відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5% річних та виконати інші зобов'язання за кредитним договором. Кредитні кошти було надано позичальнику відповідно до пункту 3.1 кредитного договору шляхом безготівкового перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, з подальшою видачею коштів готівкою через касу кредитора, що підтверджується розпорядженням позичальника та заявою про видачу готівки. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та строки визначені графіком погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до кредитного договору, шляхом внесення відповідних сум на свій поточний рахунок, а у випадку прострочення будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору, договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують виконання умов цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором, включаючи повернення основної суми кредиту, сплату процентів та пені. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарних днів з дня надсилання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. 14.07.2008 р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно якої сторони домовились надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 45000,00 дол. США. Процентна ставка за користування кредитом становить 14% річних. 30.03.2009 р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №014/8711/82/14285/2 до кредитного договору, згідно якої сторони збільшили строк кредиту на 24 місяці, визначена остаточна дата погашення кредиту - 01 липня 2019 р., та виклали графік погашення кредиту у новій редакції. 07.12.2010р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №014/8711/82/14285/3 до кредитного договору, згідно якої сторони збільшили строк кредиту на 13 місяців з остаточною датою погашення « 01» серпня 2020 року, графік погашення викладено у новій редакції. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 липня 2007 р. між банком, з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: двохкімнатна квартира [ADDRESS], загально площею 72,0 м2, житловою площею 37,5 м2, яка належить поручителям на праві спільної часткової власності. Згідно пункту 5.3. іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі, якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки, - у разі порушення іпотекодавцем умов цього договору або кредитного договору. У разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30 денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги. Якщо ж протягом встановленого строку вимога кредитора залишиться без задоволення, кредитор вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Кредитор направляв позичальнику та майновому поручителю листи-вимоги, відповідно, до яких їх зобов'язано у 60-денний термін достроково повернути кредитні кошти у повному обсязі разом зі сплатою прострочених відсотків та пені. Але до цього часу листи-вимоги кредитора залишаються без задоволення боржниками. З листопада 2011 р. [PERSON] не дотримується умов кредитного договору, щомісячно, відповідно до графіку погашення, не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування ним. Станом на 16.05.2012 р. заборгованість [PERSON] перед банком становить 47159,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. еквівалентно 376804,01 грн., в тому числі: 36708,31 дол. США, що еквівалентно 293299,40 грн. - заборгованість за кредитом; 4668,51 дол. США, що еквівалентно 37301,29 грн. - прострочені відсотки; 5782,63 дол. США, що еквівалентно 46203,22 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 014/8711/82/14285 від 02.07.2007р. у сумі 47159,45 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. сумі 376804,01 грн. та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/8711/82/14285 від 02.07.2007 р. у сумі 47159,45 дол. США., що по курсу НБУ станом на 15.05.2012 р. еквівалентно 376804,01 грн., звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах двохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 72,0 м2, житловою площею 37,5 м2, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, - на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили заяви з проханням слухати справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 585 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Судом встановлено, що 02.07.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/8711/82/14285, відповідно до п. 1.1 кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25000,00 дол. США, а позичальник зобов'язувався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п.1.2 кредитного договору кредит надається на строк 120 міс. по 01.07.2017 р., а згідно із п. 1.4. означеного договору процентна ставка за користування кредитом складає 13,5% річних. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору погашення кредиту здійснюється позичальником згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 цього договору, погашення процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно. 14.07.2008 р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно п.1 сторони домовились, що кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 45000,00 дол. США. Процентна ставка за користування кредитом становить 14% річних. 30.03.2009 р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №014/8711/82/14285/2 до кредитного договору, згідно п. 1 якої сторони збільшили строк кредиту на 24 місяці, у зв'язку з чим п. 1.2. кредитного договору викладено в наступній редакції: «Строк кредиту (строк користування кредитом) складає 144 місяці з датою остаточного погашення кредиту « 01» липня 2019 р.». Графік погашення викладено у новій редакції. П. 2 додаткової угоди №014/8711/82/14285/2 до кредитного договору від 30.03.2009 р. передбачено, що тимчасово, на період з 31.03.2009 р. по 28.02.2010 р. сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. 07.12.2010 р. між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №014/8711/82/14285/3 до кредитного договору, згідно п. 1 якої сторони збільшили строк кредиту на 13 місяців у зв'язку з чим п. 1.2. кредитного договору викладено в наступній редакції: «Кредит надається на строк 157 місяців по « 01» серпня 2020 р. включно згідно графіку надання кредиту (додаток № 1 до договору). П. 2 додаткової угоди №014/8711/82/14285/3 до кредитного договору від 07.12.2010 р. передбачено, що тимчасово, на період з 15.12.2010 р. по 14.12.2011 р. сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. Банк виконав умови договору, видавши [PERSON] кошти відповідно до кредитного договору, проте відповідач [PERSON] з листопада 2011 року не сплачує необхідні платежі. Станом на 16.05.2012 р. заборгованість [PERSON] за кредитом складає 36708,31 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 293299,40 грн., заборгованість по прострочених відсотках складає 4668,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. еквівалентно 37301,29 грн. Відповідно до 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарних днів з дня надсилання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. Станом на 16.05.2012 р. нарахована пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків у сумі 5782,63 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. еквівалентно 46203,22 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 липня 2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] загально площею 72,0 м2, житловою площею 37,5 м2, яка належить поручителям на праві спільної часткової власності. Згідно пункту 5.3. іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі, якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки, - у разі порушення іпотекодавцем умов цього договору або кредитного договору. Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору у разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов іпотечного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30 денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги. Якщо ж протягом встановленого строку вимога кредитора залишиться без задоволення, кредитор вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Боржнику та поручителям було направлено листи-вимоги, відповідно, до яких їх зобов'язано у 60-денний термін достроково повернути кредитні кошти у повному обсязі разом зі сплатою прострочених відсотків та пені, але листи-вимоги кредитора залишилися без задоволення. Суд приходить до висновку, що на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції слід стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/8711/82/14285 від 02.07.2007 р. у сумі 47159,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. еквівалентно 376804,01 грн., в тому числі: 36708,31 дол. США, що еквівалентно 293299,40 грн. - заборгованість за кредитом; 4668,51 дол. США, що еквівалентно 37301,29 грн. - прострочені відсотки; 5782,63 дол. США, що еквівалентно 46203,22 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних» від 30.03.2012 року суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON], що виникла з кредитного договору №014/8711/82/14285 від 02.07.2007 р. в розмірі 47159,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.05.2012 р. еквівалентно 376804,01 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02 липня 2007 р. в частині 3/5 частин квартири [ADDRESS], а саме на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та належить [PERSON], 1/5 частину квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] та 1/5 частину квартири [ADDRESS] та належить [PERSON], встановивши початкову ціну для реалізації на рівні ціни, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, яка буде проведена суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Згідно із ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». А тому суд приходить до висновку, що слід встановити спосіб реалізації частини предмету іпотеки за іпотечним договором від 02 липня 2007 р. а саме 3/5 частин квартири [ADDRESS] шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02 липня 2007 р. в частині 2/5 частини квартири [ADDRESS], які належать [PERSON] слід відмовити, оскільки судом задоволена вимога позивача про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором №014/8711/82/14285 від 02.07.2007 р., зобов'язання за яким забезпечені договором іпотеки від 02.07.2007 р., укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: partial