Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 12.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Л71.188.75288, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 21264 грн. зі сплатою 0,0010% за кожен день користування кредитом з погашення кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Вказував на те, що протягом дії кредитного договору відповідач систематично порушував його умови у звязку з чим йому було надіслано повідомлення з вимогою повернення боргу, проте таке повідомлення відповідачем залишено без реагування. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 26.09.2013 року у нього виникла заборгованість в розмірі 32182, 47 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 12226,89 грн., простроченого боргу 9037, 11 грн., прострочених процентів 0,23 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 10918,23 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32182,47 грн. та судовий збір в сумі 321,82 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УМВС України в Чернівецькій області відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою м. Чернівці, вул.Ставропольська, 38/1. Саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 12.04.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №Л71.188.75288, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 21264 грн. зі сплатою 0,0010% за кожен день користування кредитом з погашення кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів, строком дії на 40 місяців (а/с 5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Відповідач належним чином не виконував своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого у нього станом на 26.09.2013 року у нього виникла заборгованість в розмірі 32182, 47 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 12226,89 грн., простроченого боргу 9037, 11 грн., прострочених процентів 0,23 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 10918,23 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 26.09.2013 (а/с 4). Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом відповідач не виконав свої зобовязання перед позивачем. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім того, відповідно до 2.4 кредитного договору банк має право стягнути з позивальника пеню (штрафні санкції), що нараховується за кожен день прострочи на прострочену суму (кредиту, процентні плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинен нести в повному об'ємі відповідач. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved