overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],третя особа Ковалівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги він мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS]. До кола спадкоємців окрім позивача увійшов його брат [PERSON],який на теперішній час не має наміру приймати частку спадкового майна. Нотаріусом в оформленні права на спадщину за законом на даний житловий будинок йому було відмовлено, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу про підтвердження права власності на житловий будинок.Таким чином нотаріус вважає, що у неї відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно. Так як позивач не має можливість вирішення спору у позасудовому порядку, то просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання представник позивача,яка діє на підставі довіреності №13 від 28.01.2013року [PERSON] не з'явилася,однак надала заяву в якій зазначила,що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні,просить слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з якої вбачається,що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення,просить слухати справу без його участі. Представник третьої особи Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився,надіслав заяву про те що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову зі слідуючих причин. В судовому засіданні встановлено , що відповідно до свідоцтва про смерть,[INFO] помер [PERSON],який був власником житлового будинку [ADDRESS],що підтверджується договором купівлі-продажу. Відповідно до повідомлення Миколаївського МБТІ від 30.07.2012року згідно якого право власності на житловий будинок ні за ким не зареєстровано. Відповідно до записів погосподарської книги №2 Ковалівської сільської ради станом на 01.047.2013року в будинку за вищезазначеною адресою ніхто не зареєстрований та не проживає. Також встановлено те,що позивач є спадкоємцем і йому належить майно померлого за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вважається таким,що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі вищенаведеного за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

24.09.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно і до повноліття сина. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить стягнути з відповідача 400 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував сплачувати аліменти в сумі 400 гривень. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження (а.с.3) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Копія свідоцтва про шлюб (а.с.4) свідчить, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2011 року. Копія довідки Погребищенської міської ради (а.с.5) свідчить, що син [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (аьо) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 19.08.2013 року до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла 18.01.2008 року, по договору довічного утримання у його власність перейшов жилий будинок з господарськими будівлями за № 46 по вул. Р. Люксембург в м. Ізяслав. Також померлій згідно державного акту на право власності належить земельна ділянка площею 0.0822 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Однак земельна ділянка до нього на праві власності не перейшла. Просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить суд позов задовольнити. Представник міської ради в судове засідання не з’явився та подав суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не безпідставний, а тому підлягає до задоволення по таким підставам. Згідно договору про довічне утримання від 28.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON], останній приймає у власність буд. № 46 по вул. Р. Люксембург та господарські будівлі в замін на утримання [PERSON] до смерті. А.с. 8. Відчужувач по вказаному договору [PERSON], згідно свідоцтва про смерть, 1-БВ № 080049 померла 17.01.2008 року. А.с. 12. 20.03.2008 року за позивачем [PERSON] зареєстровано домоволодіння за № 46 по вул. Р. Люксембург в м. Ізяслав. А.с.10. Право власності на земельну ділянку за [PERSON] підтверджується державним актом на право власності Серії ХМ за № 422 від 16.06.1993 року, виданого рішенням Ізяславської міськради № 1321 про приватизацію [PERSON] 0.0822 га земельної ділянки для обслуговування жилого будинку та господарських будівель за № 46 по вул. Р. Люксембург в м. Ізяслав. А.с. 11. Згідно зі ст. 120 ЗК України, у разі переходу права власності на житловий будинок від однієї особи до іншої за договором довічного утримання, право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Отже, за таких обставин суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання факту батьківства, посилаючись на те, що [PERSON], який помер [INFO], є її рідним батьком. На обґрунтування своїх вимог заявник в судовому засіданні зазначила, що народилась[INFO] в місті Авдіївка Донецької області. На момент її народження її мати [PERSON] та батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в свідоцтві про народження запис про батька вказано тільки його ім'я та по батькові, а прізвище, як прізвище матері - "[PERSON]". Батько проживав разом з нею і матір'ю на час народження, підтримував на протязі всього життя. Встановлення факту батьківства заявниці необхідно для отримання пільг з оплати навчання. Повноважний представник заінтересованої особи до судового засідання не з'явився. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, суд набуває висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 125 СК України, визначення батьківства від батька, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, тобто і самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Судом об'єктивно встановлено, що мати заявниці [PERSON] та батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. В її свідоцтві про народження матір'ю записана [PERSON], а запис про батька [PERSON], тобто зі слів матері. Заявниця наполягала, що від дня народження і смерті смерті [PERSON], вважав його рідним батьком, який ростив її, виховував, утримував та піклувався. За таких обставин, суд вважає, що заяву про визнання батьківства слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ровеньківського міського суду Луганської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] «Про захист права власності та виселення з квартири». Суд вважає з огляду на складність справи відкласти складання повного рішення в термін на 5 днів, з дня закінчення розглядом справи, оголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 15 червня 2003 року вона вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 24. Від указаного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, у них повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Між ними часто виникали конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить розірвати їх шлюб та присвоїти її дошлюбне прізвище "[PERSON]". У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі (а.с.10). Від відповідача [PERSON], також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає (а.с.16). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.4-6); ксерокопію паспорта громадянина України відповідача (а.с.7);свідоцтво про шлюб позивача і відповідача (а.с.8); ксерокопію свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] (а.с.9), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням заявлених вимог залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 2006р. з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача аліменти у аліменти у розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка наполягала на заявлених вимогах та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає можливим позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення, пов'язаного з необхідністю в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №002-29075-141110 від 14.11.2010 року, відповідачу було надано кредит у сумі 1599 грн. на придбання певного майна на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 2.3 Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% в рік. А також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,23% в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобов»язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1599, 00 грн. Станом на 19.07.2013 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 1996,90 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача в своїй позовній заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, від якого має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, почали виникати непорозуміння та суперечки, оскільки кожен з них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Всі ці обставини негативно впливали на виховання дітей. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Діти проживають разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Прохала судовим рішенням розірвати шлюб та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, заяв та клопотань про перенесення справи суду не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, з винесенням заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, а саме: копію свідоцтва про шлюб (а.с.8), згідно якого позивачка дійсно перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, копії свідоцтв про народження дітей (а.с.9,10), відповідно до якого відповідач по справі є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], копію довідки про склад сім'ї (а.с11), згідно якої діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Зберегти сім'ю за обставин, що склалися не можливо, неодноразові спроби до примирення сторін, до позитивних наслідків не привели. Відповідно до положень ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на її утримання за рішенням суду присуджуються у частці від доходу відповідача, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 3580,10 грн. та судовий збір 229,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS], та в порушення своїх зобов'язань не здійснює оплату наданих їй комунальних послуг з централізованого опалення, внаслідок чого за період з 01.01.1996 року по 01.04.2013 року утворилась заборгованість в сумі 3580,10 гривні, в тому числі в межах строку позовної давності заборгованість відсутня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечувала проти стягнення заборгованості, оскільки в межах строку позовної давності відсутня заборгованість за надані послуги та мається переплата. Просила суд застосувати положення ст.ст. 256, 257 ЦК України при прийнятті рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що відповідач є власником приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] Відповідач частково сплачує за послуги надані їй позивачем. Заборгованість відповідача за період з 01.01.1996 року по 01.04.2013 року складає 3580,10 грн. В межах позовної давності заборгованість відсутня. Ці обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості та витягом з особистого рахунку. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло та самостійно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст. 257 ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed