Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у позовній заяві вказавши, що 12 червня 2012 року у нього, громадянка [PERSON] взяла в борг на власні потреби грошові кошти в розмірі 11747 (одинадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 00 коп. та надала на підтвердження отримання від позивача коштів розписку. Відповідачка зобов'язувалась віддати позичену їй суму в повному обсязі не пізніше 26 червня 2012 року. Також пізніше, 28 листопада 2012 року позивач на прохання надав громадянці [PERSON] грошові кошти в розмірі 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень 00 коп., після чого остання надала йому розписку на підтвердження факту отримання даних коштів. Відповідачка зобов'язувалась віддати позичену їй суму не пізніше 05 грудня 2012 року. Однак [PERSON] покладені на неї зобов'язання не виконала, не повернула в зазначений строк грошові кошти в розмірі який їй надавався, чим спричинила позивачу збитки в розмірі неповернення повної суми коштів, інфляційні втрати та за користування коштами 3 % річних. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав повністю. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що боргові розписки написані нею, грошових коштів від позивача не отримувала. Заявила також, що розписки надавались нею позивачу, так як вона свого часу займалась підприємницькою діяльністю із позивачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, врахувавши позицію сторін, прийшов до всновку, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено наступні обставини. 12 червня 2012 року, громадянка [PERSON] взяла у позивача, в борг на власні потреби грошові кошти в розмірі 11747 (одинадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 00 коп. та надала на підтвердження отримання від коштів розписку. Відповідачка зобов'язувалась віддати позичену їй суму в повному обсязі не пізніше 26 червня 2012 року. Також 28 листопада 2012 року позивач на прохання надав громадянці [PERSON] грошові кошти в розмірі 38000 (тридцять вісім тисяч) гривень 00 коп., після чого остання надала йому розписку на підтвердження факту отримання даних коштів. Відповідачка зобов'язувалась віддати позичену їй суму не пізніше 05 грудня 2012 року. Однак на [PERSON] покладені на неї зобов'язання не виконала, не повернула в зазначений строк грошові кошти в розмірі який їй надавався, чим спричинила позивачу збитки в розмірі неповернення повної суми коштів, інфляційні втрати та за користування коштами 3 % річних. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З положень ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. На підставі ст. 1047 ЦК Українидоговір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не меньше чим в 10 раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого податком мінімуму прибутків громадян. В підтвердження укладення договору позики і його умов може бути надана розписка позикоодержувача чи інший документ, який підтверджує передачу йому позикодавцем встановленої грошової суми чи встановленої кількості майна. А тому, сторони мали право укласти договір позики у формі розписки, а позивач в праві посилатися на розписку в підтвердження договору позики. У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позикоодержувач зобов»язаний повернути позикодавцю /грошові кошти в тій сумі яку одержував/ в строк і в порядку, встановленому договором. Позика вважається повернутою в момент передачі позикодавцю майна встановленого родовими ознаками або зарахування одержаної грошової суми на його банківський рахунок. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов»язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору складають умови /пункти/ взаємно визначені сторонами і погоджені ними, і умови, що є обов'язковими у відповідності до актів цивільного законодавства. Таким чином законом встановлено, що обов»язковим для виконання є ті умови-пункти договору, що взаємно обумовлені та погоджені сторонами та умови, що є обов»язковими для виконання у відповідності до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач умови договору порушила і станом на день подачі даної позовної заяви заборгувала позивачу: суму позики з урахуванням інфляційних витрат за користування коштами - 51753,93 грн., витрати по сплаті судового збору - 517,54 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов,язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України /ст. 1050 ЦК України/. А у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекса інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми. Самі договори позики позичальник (відповідач) не оспорював і не оспорює, в установленому законом порядку договори позики недійсними не визнані. З урахуванням викладеного, положень ст. 59 ЦПК України, передача коштів позивачем саме в борг відповідачу підтверджується укладеним договором позики. Посилання відповідача на відсутність боргу перед позивачем, не знайшли свого підтвердження, оскільки належними доказами не підтверджені. Відповідно до статті 99 Конституції України - грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Серед дозволених для здійснення операцій в гривні серед іншого є відносини позики. За таких умов і виконання обов'язку повернення позики має здійснюватися в тій валюті, в якій вона була надана. В даному випадку згідно розписки від 28.11.2012 року про отримання відповідачем коштів в розмірі 38 тисяч, відповідач зобов'язався повернути вказану суму саме в гривнях. Оскільки вказаною розпискою, що фактично є договором позики, передбачено, що отримані у позику відповідачем кошти повертаються не в іноземній валюті, стягнення позики в гривнях України як того вимагав позивач в позові. Таким чином, законом вказана можливість підтвердження своїх доводів про повернення боргу - позики при наявності письмової угоди тільки письмовими доказами, з отриманням суми боргу з урахуванням встановленого індекса інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та суд приймає до уваги, як доказ наданий розрахунок позивача щодо заборгованості по договору позики за яким сума позики з урахуванням інфляційних витрат за користування коштами становить - 51753,93 грн., витрати по сплаті судового збору складають - 517,54 грн.

Outcome: approved