Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати, що поширена інформація стосується саме ПП «Універсалгазбуд»; визнати неправдивою, недостовірною та такою, яка підлягає спростуванню інформацію про Приватне підприємство «УНІВЕРСАЛГАЗБУД», поширену Криворізьким тижневиком «Домашня газета» [INFO] в у номері [NUMBER] та через мережу Інтернет, а саме сторінку офіційно інтернет-сайту Криворізького тижневика «Домашня газета» стосовно: - Порушення працівниками приватного підприємства «УНІВЕРСАЛГАЗБУД» технології чистки русла ріки Стара Саксагань; - Використання при здійсненні робіт з очистки русла ріки Стара Саксагань неналежного обладнання; - Здійснення приватним підприємством «УНІВЕРСАЛГАЗБУД» захисту берегів від ґрунтової ерозії неналежними засобами. - Недоцільного видалення дерев вздовж річки Стара Саксагань. Зобов'язати Криворізький тижневик «Домашня газета» спростувати протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію про приватне підприємство «УНІВЕРСАЛГАЗБУД» аналогічним способом інформації вказаного позивачем змісту. В судовому засіданні позивач позов підтримав та показав, що він був єдиним підрядником, який виграв тендер на проведення даних робіт. Вказане підтверджується, зокрема, тендерною документацією та публікаціями на інтернет-ресурсі Держзакупівель, «Віснику державної закупівлі», тощо. Інших підрядників, субпідрядників не було. Отже, інформація, викладена у статті, стосується саме них. «Теплогазстрой» надав їм довідку про те, що вони там не працювали. Роботи виконувалися у відповідності з проектом, відхилень не було. Дерева видалялися виключно сухі, чи ті, що росли біля берега під кутом більше 30". Замість видалених було насаджено нові. Замовник претензій не мав, прийняв роботи згідно актів прийнятих робіт, у т.ч. - текстильну решітку на берегах ріки. Просили позов задовольнити. Відповідачі 1 та 2 в судовому засіданні позов не визнали та показали, що публікацію здійснили за інформацією, наданою відповідачем-3 у інтерв'ю. У статті наведено оціночні судження, які доказуванню не підлягають. Опублікування - це реалізація їх права на свободу слова. Відповідач-3 сказав під час інтерв'ю, що працює на «Теплогазстрой», тому так і вказано у статті. Про «Універсалгазбуд» там мови не йде. Вважають, що очищення річки проведено неякісно, це їх думка і оцінка, яку вони і опублікували. Просили у позові відмовити. Відповідач 3 у судовому засіданні позов не визнав та показав, що він працював 4 місяці на розчистці русла ріки головним механіком. Він бачив хід робіт особисто, про що й повідомив у газету. Заяву на прийом на роботу писав на «Теплогазстрой», тому не розуміє, до чого тут «Універсалгазбуд». Він має значний досвід роботи, тому вважає, що може оцінювати якість виконуваних робіт та їх правильність. З його слів у газеті все записано вірно. Просив у позові відмовити. Суд, вислухавши думки сторін та дослідивши документи та матеріали, що містяться у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного, суд вважає, що доказуванню у даній справі підлягають ствердження, висловлені у вказаній статті щодо порушень (на думку відповідачів) технології та чинного законодавства при проведенні очистки ріки, неякісне виконання робіт, тощо. Разом з тим, в ході судового розгляду відповідачі, на думку суду, не довели у повному обсязі вказане. Так, відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе. Відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Зі змісту статті суд доходить до висновку про те, що оскаржувана позивачем інформація явно є негативною щодо позивача та вчинених ним (згідно статті) дій, і, отже, на відповідачів покладається обов'язок її доведення. При цьому, суд також вважає, що відповідачами не надано доказів достовірності розповсюдженої ними інформації, оскільки ними, фактично, не надано у справі жодних доказів, окрім надання пояснень та заперечення (відповідачем-1 а.с.68-73). Судом сторонам до початку розгляду справи по суті докладно роз'яснено обов'язок доказування, строки та порядок подання доказів та клопотань щодо їх забезпечення, що зафіксовано звукозаписом судового засідання. На питання головуючого відповідачі повідомили, що вказані роз'яснення їм зрозумілі, проте в ході судового засідання доказів на підтвердження своїх заперечень не подали, а доказування, по суті, наданням усних пояснень в судовому засіданні. При цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні документи та протоколи щодо прийнятті рішень про використання земснаряду, видалення дерев, тощо (а.с.14-22). Згідно наданої довідки (а.с.84), підприємство «Теплогазстрой» не виконувало будь-якої діяльності при очищенні русла ріки. Крім того, суд критично оцінює ствердження відповідачів про те, що у статті розміщено виключно оціночні судження, оскільки зі змісту самої статті (а.с.23-26) вбачається, окрім висловлення суджень, зазначення конкретних фактів, які, на думку відповідачів, мали місце і стосуються допущених порушень при виконанні розчистки русла ріки. Так само, суд критично оцінює позицію відповідачів 1-2 про те, що позивачем недостатньо доведено свої вимоги, оскільки, як зазначалося вище, обов'язок доведення у справах даної категорії щодо правдивості негативної інформації покладається на відповідача. Таким чином, суд доходить до висновку про недоведеність відповідачами своїх заперечень щодо предмету спору. Разом з тим, суд доходить до висновку, що розміщення повного тексту спростування, зазначеного позивачем у позові, не буде відповідати встановленим у судовому засіданні обставинам, оскільки у суді не досліджувалася правильність виконання позивачем усіх робіт з розчистки русла ріки, т.я. це явно виходить за межі зазначених позовних вимог. Крім того, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки її розмір, як і наявність, позивачем належним чином в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено. На підставі викладеного , та

Outcome: partial