Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення середньомісячного заробітка за період затримки розрахунку, посилаючись на наступне. Позивач працював на ВПП «Шахта Ніканор- Нова» ДП «Луганськвугілля». 06 травня 2013 року [PERSON] був звільнений з ВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» за станом здоров`я, що перешкоджало виконанню роботи згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Однако, відповідачем, при звільненні [PERSON], не було проведено розрахунок всіх виплат, а були проведені лише 27 червня 2013 року, тобто з затримкою на 1 місяць 20 діб. В зв`язку з чим позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в розмірі 11 868 грн. 87 коп. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задовленні. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З трудової книжки [PERSON] /а.с. 16/ та наказу про припинення трудового договору № 399 к від 07 травня 2013 року /а.с. 16/ вбачається, що позивач працював на Відокремленому виробничому підрозділі «Шахта «Ніканор- Нова» та 06 травня 2013 року був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з виплатою єдиноразової допомоги /а.с. 16/. Наказом директора ВВП «Шахта «Ніканор- Нова» № 399-к від 07 травня 2013 року [PERSON] був звільнений з 06 травня 2013 року за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України /а.с. 03/. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки № 10р-200 від 22 листопада 2013 року ВВП «Шахта «Ніканор- Нова» ДП «Луганськвугілля» середньоденний заробіток [PERSON] за 2013 рік становить 304 грн. 33 коп. /а.с. 49/. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що належні позивачу при звільненні виплати були виплачені йому з затримкою на 1 місяць 20 днів /39 робочих днів/, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за весь час затримки в розмірі, що становить /304 грн. 33 коп. х 39 робочих діб/ 11 868 грн. 87 коп.

Outcome: approved