overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] [INFO] у розмірі 1 / 4 частини усіх доходів відповідача. Мотивує свої позовні вимоги тим, що сторони по цій справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від вказаних шлюбних відносин вони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Дитина знаходяться на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у повному обсязі і регулярно не здійснює. Згідно із вимогами ст. ст. 180 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх дітей до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася. Подав суду заяву в якій вона свої позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з*явився. Подав суду заяву в якій він просить суд дану справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги позивачки о цій справі [PERSON] він визнає у повному обсязі. Суд дослідивши обставини по цій справі надані суду документи, заслухавши пояснення позивачки приходить до переконання про те, що між сторонами по цій справі виникли і існують правовідносини які передбачені і регулюються вимогами ст.. ст.. 180, 182, 183 СК України. Суд вважає на те, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні було встановлено те, що згідно із свідоцтва про народження неповнолітньої дитини [PERSON] відповідач по цій справі [PERSON] є її батьком. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає за адресою позивачки: [ADDRESS] і знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] Відповідно до вимог ст. ст. 180 СК України, батьки зобов'язані матеріально забезпечувати свої дітей до їх повноліття. Судом було встановлено те, що відповідач по цій справі [PERSON] матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі не здійснює. Відповідно до вимог ст. ст. 181 ч. 3 СК України по рішенню суду кошти на утримання дитини / аліменти / присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або / у твердій грошовій сумі. Позивачка по цій справі просить суд стягнути із відповідача по данный справі аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частини усіх доходів відповідача. Таким чином суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частини із усіх доходів відповідача [PERSON], починаючи стягнення з дня звернення позивачки до суду із вказаною позовною заявою і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 88 ч. 2 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судові витрати. Суд відповідно до вимог ст. ст. 367 ч.1 п.п.1 СК України допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сахновщинської РДА Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку у зв»язку із втратою Державного акту на право приватної власності на землю, посилаючись на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV-ХР №083519 від 26 липня 2002 року йому належить земельна ділянка площею 6,08 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області . На даний період виникла необхідність розпорядитися земельною ділянкою, використовувати її за призначенням та мати на це необхідний правовий документ. Але в зв»язку з тим, що оригінал Державного акту втрачений, дублікат не видається, тому він змушений звернутися до суду для підтвердження права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач,підтримав позовні вимоги в повному обсязі.. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечують проти позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV-ХР №083519, земельна ділянка площею 6,08 га, розташована на території Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області належить [PERSON]. Зазначений державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №625. Згідно витягу НВ - 6300686792013 від 22 листопада 2013 року з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, визначений кадастровий номер земельної ділянки на ім»я [PERSON] - 6324884000:01:111:0049. Земельна ділянка розташована на території Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Згідно технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на ім»я [PERSON] від 10.12.2013 року визначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 6,08 га на суму 156002 грн.68 коп. Відповідно довідки серія 2-18 АР №304918 [PERSON] являється пенсіонером, інвалідом другої групи. Згідно оголошення в районній газеті «Колос» від 07.12.2013 року №84-85 (11450), державний акт на земельну частку (пай) серія ХР №114199 та державний акт на право на земельну частку серія ІV-ХР №083519, видані на ім»я [PERSON], вважати недійсними. Сукупність викладених обставин дають підстави для визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку розміром 6,08 га, яка розташована на території Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком в [ADDRESS] Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 23.07.1992 року він придбав житловий будинок з надвірними будівлями в с.Олійники Сахновщинського району Харківської області, житлова площа якого складає 37,3 кв.м. 31.03.2009 року він надав згоду на реєстрацію та проживання у своєму домоволодінні [PERSON], який підтримував стосунки з його дочкою на проживав з нею у цивільному шлюбі. З 2010 року [PERSON] припинив відносини з його дочкою та повернувся на попереднє місце проживання, але добровільно відмовляється знятися з реєстрації з його домоволодіння. В судове засідання позивач не з»явився, надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив. Представник третьої особи, Сахновщинського РС ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: в с.Олійники Сахновщинського району Харківської області, власником зазначений [PERSON] (а.с.4-8). Відповідно Договору від 23.07.1992 року, [PERSON] купив у колгоспі ім.Перше Травня Сахновщинського району Харківської області будинок.(а.с.9) В даному житловому будинку позивач прописав [PERSON], оскільки останній проживав у цивільному шлюбі з донькою позивача. На даний час стосунки між ними припинилися. [PERSON] переїхав проживати на інше місце. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням виписатися з домоволодіння розташоване в с.Олійники Сахновщинського району Харківської області, але відповідач не реагує на його прохання, добровільно виписатися з вказаного домоволодіння не бажає. Згідно зі ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що [PERSON] без поважних причин не проживає в зазначеному будинку більше одного року, суд, відповідно до ст. 163 ЖК України, ст. 405 ч.2 ЦК України, вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER], яка була видана на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що вона має намір оформити в Пенсійному фонді України в Горохівському районі належну їй пенсію, однак при звернені до Пенсійного фонду України в Горохівському районі виявилось що при заповнені трудової книжки було допущено описку. Так в трудовій книжці її було записано як [PERSON] хоча згідно паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу вона пишеться як [PERSON]. Через розбіжність написання прізвища імя та по батькові вона не може належним чином оформити належну їй пенсію. Просить задовольнити її заяву. Заявник в судове засідання не зявилась, однак до суду подала заяву в якій зазначає, що заявлені вимоги підтримує повністю з підстав зазначених в заяві, просить їх задовольнити повністю та розгляд справи проводити в її відсутності. Суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що в графах прізвище, імя, по батькові зазначено [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження (а.с.7) вбачається, що в графах прізвище, імя, по батькові зазначено [PERSON], [INFO]. З копії диплома серії [NUMBER] (а.с.9) вбачається, що в графах прізвище, імя, по батькові зазначено [PERSON]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8) стверджується, що заявниці після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON]. В графі громадянка зазначено [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER], яка була видана на ім'я [PERSON] належить [PERSON], так як при видачі вищезазначеного документа було допущено описку та запис була внесена на російській мові, а тому заяву задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в якій просить визнати її дочку [PERSON], [INFO] недієздатною, пояснюючи тим, що вона має захворювання «шизофренія», неодноразово перебувала на лікуванні в смт. Глеваха в спеціалізованій лікарні та Київській міській психіатричній лікарні ім.. Павлова. Тяжке захворювання привело до стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того [PERSON] має дочку, яку не в змозі виховувати належним чином. Проживають вони разом із заявником [PERSON] та перебувають під її постійним наглядом. В зв'язку з вищенаведеним, [PERSON] просила визнати [PERSON] недієздатною, встановити опіку над нею та призначити себе опікуном. У судовому засіданні заявник [PERSON] доводи заяви підтримала та надала аналогічні пояснення. Представник органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Рудобаба С.С. пояснила, що орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення вимог заявника щодо визнання [PERSON] недієздатною особою, встановлення опіки над нею та призначення [PERSON] її опікуном. Заслухавши пояснення сторін, які брали участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви. Відповідно до вимог ст.ст. 240, 241 ЦПК України суд розглядає справи про визнання особи недієздатною. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. З 01.02.2012 року і довічно [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим на ім'я [PERSON], довідкою до акту № 293 огляду МСЕК від 27.02.2012 року та заключенням ЛКК і за станом здоров'я потребує опікунство, довічно. Відповідно до висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №273ц, проведеної Комунальним закладом Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», [PERSON] страждає на хронічний стійкий психіатричний розлад - шизофренію, параноїчної форми (МКХ-10,F20.00) із безперервно-прогредієнтним типом перебігу. Ступінь виразності психічних розладів у [PERSON] такий, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Голова опікунської ради Броварської районної державної адміністрації у поданні № 1373/07-16 від 11.10.2013 року просить призначити [PERSON] опікуном над [PERSON],[INFO]. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та призначення [PERSON] її опікуном. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з 12 жовтня 2006 року вона з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина, [PERSON] їй не надає, хоч і має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути аліменти з [PERSON] на її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій вона просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав заяву, у якій він просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30 грудня 2005 року [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Як зазначала позивач [PERSON] в позовній заяві, відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомоги на утримання дитини. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача вказують не те, що він спроможний надавати допомогу на утримання дитини в тому розмірі, в якому просить позивачка, про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина відомостей немає. Відповідач [PERSON] у поданій суду заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до довідки Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 листопада 2013 року № 3351, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає її дитина [PERSON], [INFO] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з дня пред'явлення позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 липня 2010 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу вони мають дочку, [PERSON], [INFO]. Вони з дружиною мають різні погляди на життя, через що в сім'ї часто виникали непорозуміння. З 2012 року вони фактично припинили шлюбні відносини. З травня 2013 року окремо ведуть господарство. Їхня сім'я розпалася, збереження її неможливе, оскільки між ними втрачені почуття любові. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї виникали непорозуміння. Їхня сім»я розпалась, протягом трьох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, між ними втрачені почуття любові один до одного. Шлюб зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON], а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 14.04.2011 року шлюб із відповідачем розірвано. Від даного шлюбу син [PERSON]-[INFO] р.н. Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач по справі не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, а саме не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання сина та не проявляє батьківської турботи і не бере участі у його вихованні та не дбає про духовний розвиток дитини. Позивачка є інвалідом 2-ї групи загального захворювання і власних коштів не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання, харчування та культурного розвитку. Враховуючи, що син перебуває на повному утриманні позивачки, просила стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн. щомісячно. В поданій заяві від 23.12.2013 року змінила вимоги щодо початкового строку стягнення. Зокрема, [PERSON] просила стягувати аліменти із відповідача, починаючи із 01.11.2013 року, оскільки відповідач частково сплатив кошти на сина в добровільному порядку. Відповідач в судове засіданні не з'явився і подав заяву про розгляд справи в його відсутність і в заяві ствердив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 350 гривень. Вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №2336 від 20.09.2013 року складеного комісією Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області доводиться, що син на утриманні позивачки, а відповідач із сім'єю не проживає, участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги не надає на його утримання.(а.с.8). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище дитини і платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму та всі інші обставини справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та пояснили суду, що [PERSON] грошей у [PERSON] не позичав, тому і звертався до суду із позовною заявою про визнання розписки та договору позики на умовах користування недійсними. На підставі рішення Рівненського міського суду від 21.06.2013 року, яке набрало законної сили, дану розписку та договір визнано недійсними. Просять суд відмовити в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 2057120,00 грн. та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. Суд заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні 25 квітня 2011 року між сторонами був укладений договір позики на умовах оплатного користування. Відповідно до п.1.2. даного договору предметом позики є грошові кошти в розмірі 1470000,00 грн. Згідно розписки від 25.04.2011 року [PERSON] взяв у [PERSON] в позику кошти в розмірі 1470000,00 грн., які зобов'язався повернути до 25.06.2011 року. Як вбачається із рішення Рівненського міського суду від 21.06.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною, позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, а саме визнано недійсною розписку від 25.04.2011 року про отримання [PERSON] у [PERSON] позики в сумі 1470000 гривень та визнано недійсним договір позики на умовах оплатного користування від 25.04.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Крім того, як встановлено в даному рішенні згідно висновку №6284/6295/12-32 комісійної судово - почеркознавчої та судово - технічної експертизи документів та матеріалів кримінальної справи №1/269-12 від 17.07.2012 року підпис від імені [PERSON] та рукописні записи «українською мовою володію» в договорі позики та розписці від 25.04.2011 року виконані не [PERSON], а особою шляхом перерисовки їх на просвіт з використання в якості підпису та рукописного запису в заяві-претензії від 18.03.2011 року, із застосуванням технічних прийомів при їх виконанні. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зважаючи на те, що розписку від 25 квітня 2011 року та договір позики на умовах оплатного користування від 25.04.2011 року визнано недійсними, зобов'язання по ньому не настають, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed