Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій вказала, що 26.12.1995 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. З березня 2013 року сторони проживали лише під одним дахом, фактично припинивши між собою відносини подружжя та сімейні відносини. Спільне господарство сторони не ведуть, відповідач пішов з дому та з позивачкою не проживає. Подальший шлюб з відповідачем та збереження сім»ї позивачка не бажає, через втрату почуттів до відповідача, відсутність порозуміння між тронами та підтримки сім»ї з боку відповідача. Покинувши сім»ю відповідач не проявляє бажання щодо турботи та спілкування. Його поведінка та життя свідчить про байдужість до позивачки та сина, небажання підтримувати сімейні стосунки та зберігати сім»ю. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Пояснила, що вона не проживає разом з відповідачем з березня 2013 року, сім'я існує формально, примирення вважає неможливим. Пояснила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вирішив розглядати справу, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, сторони перебувають у шлюбі з 26 грудня 1995 року, актовий запис №639. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Серії [NUMBER] виданим Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона. Згідно пояснень позивачки, сімейне життя сторін не склалося. Шлюбні відносини припинені з березня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на час звернення до суду - немає. Примирення та відновлення сім»ї позивачка вважає неможливим. За вказаних обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що вихованням та утриманням дитини займається її мати, то на користь останньої повинні стягуватися аліменти. Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду державного бюджету судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved