Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 01.08.2012 року він уклав договір позики з відповідачем по справі у простій письмовій формі на суму 56593 грн., остання зобов'язалась повернути борг до 01.12.2012 року. При укладенні договору [PERSON] надала позивачу власноручно написану розписку. 14.02.2013 року в ході розгляду в суді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 56593 грн., відповідач повернула позивачу частину боргу в сумі 20000 грн. Решту частину боргу в сумі 36593 грн. [PERSON] пообіцяла повернути до травня 2013 року. Ухвалою суду від 17.04.2013 року позовну заяву було залишено без розгляду. Однак до теперішнього часу сума боргу в розмірі 36593 грн. не повернута. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 36593 грн., судовий збір в сумі 372,49 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги підтримує, просить розглянути справу за його відсутності. У судове засідання відповідач не з'явилась, з позовом згодна в повному обсязі, про що надала відповідну заяву, просить розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно розписки від 01.08.2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] 56593 грн. за договором позики. У розписці зазначено, що відповідач брала на себе обов'язок повернути суму боргу у строк до 01.12.2012 року /а.с. 3/. Договір, укладений у простій письмовій формі, підписаний відповідачем. [PERSON] не оспорює факту укладення договору позики, факту отримання коштів в розмірі 56593 грн. 14.02.2013 року в ході розгляду в суді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 56593 грн., відповідач повернула позивачу частину боргу в сумі 20000 грн. Решту частину боргу в сумі 36593 грн. [PERSON] пообіцяла повернути до травня 2013 року. Ухвалою суду від 17.04.2013 року позовну заяву було залишено без розгляду. У ст. 1046 ЦК України вказано, що за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір займу є укладеним з моменту передання грошей. У ч. 2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимогам законодавства. Таким чином суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору позики у простій письмовій формі на суму 36593 грн. Із письмових пояснень позивача вбачається, що він звертався до [PERSON] із проханням виконати зобов'язання та повернути решту частину боргу в розмірі 36593 грн., але відповідачем його вимоги були проігноровані. Тому суд вважає доведеним факт порушення [PERSON] умов договору позики, оскільки нею зобов'язання про повернення боргу до травня 2013 року не виконані. Враховуючи, що між сторонами був укладений договір позики, який передбачає строковість позики та її повернення у повному обсязі, відповідач ухиляється від взятих на себе за договором позики зобов'язань, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 36593 грн., судовий збір в сумі 372,49 грн.

Outcome: approved