Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № РLХRRX01420298 від 15 березня 2007 року у розмірі 22 765 грн. 75 коп. та судових витрат по справі у сумі 229 грн. 40 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № РLХRRX01420298 від 15 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1403 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі (а.с.43 ). Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяву згідно якої позов не визнали, прохали застосувати строк позовної давності (а.с.32-34, 42). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладений договір № РLХRRX01420298 (далі Договір), згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 1403 грн. 00 коп. на строк 12 місяців з 15 березня 2007 року по 15 березня 2008 року включно з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 32 грн. 97 коп. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 233 грн. 84 коп. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та Умов (а.с.4). Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення Кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.5-8) Однак, відповідач не виконував належним чином зобовязання за Договором № РLХRRX01420298 від 15 березня 2007 року, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 19 липня 2013 року становить 22 765 грн. 75 коп. та складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 1 403 грн. 04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 9 214 грн. 25 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 395 грн. 64 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 10\~ 192 грн. 55 коп., штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1060 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зі змісту ч.1 ст.259 ЦК України вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Пунктом 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів, у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Враховуючи, що остаточний та повний розрахунок за кредитним договором № РLХRRX01420298 від 15 березня 2007 року повинен був відбутися 15 березня 2008 року, позовна давність з вимогою позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором сплила через пять років після закінчення строку його виконання, тобто 15 березня 2013 року, а позивач звернувся до суду з позовом 15 серпня 2013 року. З цих підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку зі спливом строків давності.

Outcome: dismissed