Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить: - визнати [PERSON] на право приватної власності на землю 1 -ДН № 146293 від 14 червня 2000 року, виданий на її ім'я та [PERSON] на право власності на землю [NUMBER] від 05 березня 2002 року, виданий на ім'я [PERSON] - недійсними; - усунути порушення права на користування земельною ділянкою з боку відповідача [PERSON], та зобов'язати її не перешкоджати в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою, [ADDRESS] Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 01 жовтня 2012 року в порядку ст..224 ЦПК України позовні вимоги [PERSON] задоволенні в повному обсязі. Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 13 листопада 2012 року, на підставі заяви [PERSON] заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Позивачу [PERSON] на праві власності на підставі рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 22 березня 1999 року належить будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, [ADDRESS]. Крім того, позивачу відведена земельна ділянка площею 0,1639 га., згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 1ДН № 146293 від 14 червня 2000 року. По сусідству з позивачем мешкає відповідач [PERSON], яка по червоній лінії Б - В, на думку позивача, самовільно захопила у неї земельну ділянку шириною 0,75 м. довжиною 75,55 м. На цій території відповідач збудувала гараж. Крім того, позивач у своїй позовній заяві звертає увагу суду на те, що відразу за її будинком відповідач [PERSON] збудувала огорожу. У зв'язку з цим, [PERSON] звернулася з письмовою заявою до виконкому Максимільянівської сільської Ради Мар'їнської району Донецької області. Спеціалістами виконкому Максимільянівської сільської Ради Мар'їнського району Донецької області було проведено обстеження і перевірка вказаних фактів, дана відповідь, що виявлено наявну розбіжність в конфігурації та розмірах межі між земельними ділянками згідно державних актів. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду. 19 березня 2013 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшла уточнена позовна заява [PERSON], відповідно до якої вона просить: - визнати державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON] [NUMBER] від 14 червня 2000 року, та державний акт на право власності на землю, виданий на їм'я [PERSON] [NUMBER] від 05 березня 2002 року - недійсними; - усунути порушення її права на користування земельною ділянкою з боку відповідача [PERSON] та відновити межу, яка існувала до одержання цих актів. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що дідові позивача, [PERSON], належав житловий будинок, що знаходився за адресою: [ADDRESS] Мар'їнського району Донецької області і 0,30 га. земельної ділянки біля будинку для особистого ведення господарства. 20 квітня 1962 року [PERSON] продав житловий будинок і передав земельну ділянку в розмірі 0,15 га покупцю для особистого користування та ведення господарства. Другу ж частину земельної ділянки в розмірі 0,15 га віддав своїй дочці [PERSON], що є матір'ю позивача. Ця ділянка була закріплена за [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Максимильянівської сільської Ради Мар'їнського району Донецької області № 13 від 12 грудня 1962 року для особистої будівлі. Тобто, за ділянками за адресами: [ADDRESS] Мар'їнського району Донецької області було закріплено по 0,15 гектарів в межах згідно з планом кожному. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Мар'їнського району Донецької області батьками позивача було збудовано житловий будинок, який перейшов їй у спадок. По сусідству з позивачем проживає відповідач [PERSON], яка захопила у неї земельну ділянку шириною 2,60 м. по червоній лінії «Б-В», та збудувала на ній гараж, а за ним поставила огорожу, яка заважає позивачу робити поточний ремонт будинку та здійснювати інші роботи, пов'язані із доглядом за ним. Крім цього, було виявлено розбіжності в розмірах меж землі по державних актах між позивачем та відповідачем. Наведено зумовило спірні відносини між сторонами у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги своєї позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду доповіла, що спеціалістами виконкому Максимільянівської сільської Ради Мар'їнського району Донецької області на підставі її заяви було проведено обстеження і перевірка, в ході якої виявлено розбіжність в конфігурації та розмірах межі між земельними ділянками згідно державних актів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] погодилась частково. Згодна з тим, щоб був скасований державний акт позивача. Не згодна щоб було скасовано державний акт [PERSON] Представник Максимільянівської сільської ради Богинська С.С. в судовому засіданні доповіла, що необхідно скасувати обидва державні акти. Представник Держземагенства Крикун І.В. в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши сторін у справі, належно з'ясувавши всі обставини справи, приходить до висновку, що позовна [PERSON] до [PERSON] треті особи Максимільянівська сільська рада, Держземагенство у Мар'їнському районі про визнання державних актів не дійсними підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до ст.105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до ст.108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Відповідно до ст.109 ЗК України дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 22 березня 1999 року належить будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, [ADDRESS]. Крім того, позивачу відведена земельна ділянка площею 0,1639 га., згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 1ДН № 146293 від 14 червня 2000 року. По сусідству з позивачем мешкає відповідач [PERSON], яка на частці території земельної ділянки відповідача збудувала гараж. За письмовою заявою позивача спеціалістами виконкому Максимільянівської сільської Ради Мар'їнського району Донецької області було проведено обстеження і перевірку додержання меж земельних ділянок відповідно до вимог державних актів, за результатами якої виявлено наявну розбіжність в конфігурації та розмірах межі між земельними ділянками згідно державних актів. А тому державні акти підлягають скасуванню. Вимоги ж позивача про відновлення межі земельної ділянки, яка існувала до одержання державних актів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відновлення меж земельної ділянки не входять до повноважень суду. Відповідно до ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою. На підставі ст. 16 ЦК України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. ст. 103-109, 152 ЗК України,

Outcome: partial