Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

01 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON] є батьком її дитини малолітнього сина [PERSON], але від виконання батьківських обов'язків ухиляється, гроші на утримання дитини на надає. Одночасно [PERSON] просила внести зміні у актову запис № 23 від 19.04.2010 року про народження дитини, у зв'язку з помилковим зазначенням ім'я батька та по батькові дитини. Просила змінити запис про батька дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]", по батькові дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]" Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання сповіщена належним чином відповідно до вимог діючого законодавства, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач до суду не з'явились, сповіщені про час та місце судового засідання належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, просив надати розстрочку на сплату судових витрат. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], про що Великовербченською сільською радою Сарненського району Рівненської області видано зроблено актовій запис № 23 від 19 квітня 2010 року, відповідно до свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Батьком дитини зазначений [PERSON]. Відповідно до пояснень позивача, запис про батька здійснений з її слів, оскільки документів батька вона не бачила, та виходила з написання його ім'я та по батькові згідно записів, які він їй залишив. Після народження сина, відповідач деякий час спілкувався з позивачем, визнавав сина своєю дитиною, але в подальшому став ухилятися від виконання батьківських обов'язків, тому позивач звернулася до суду та просила встановити факт батьківства у судовому порядку. Ухвалою суд від 20 серпня 2013 року призначено судову-медично молекулярно-генетичну експертизу у експертному закладі Державний науково дослідницький експертно-криміналістичний центр при ГУ МВС в АР Крим. Відповідно до висновку експерта Головного управління МВС України в АР Крим науково- дослідного експертно- криміналістичного центру від 08.11.2013р. вбачається, що відповідач може бути біологічним батьком дитини [PERSON], ймовірність 99,99 відсотків. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Кожен окремо, свідок, показав, що [PERSON], як на період вагітності, так і після народження сина, деякій час спілкувався з сином та його матір'ю [PERSON], визнавав в дитини власного сина, проводив з ним час, спільно з матір'ю та сином відвідував спільних знайомих, але посилаючись на роботу згодом все менше став відвідувати них. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. З урахуванням беззаперечної зовнішньої подібності відповідача та сина на наданих фотографічних зображеннях, пояснень свідків, висновку експертизи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СКУ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вивчивши матеріалі справи, правову поведінку відповідача, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір на користь державного бюджету у розмірі 229,40 грн. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з 7 614,00 грн. сплачених позивачем за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, оскільки позивачкою документально підтверджені понесені нею вказані судові витрати та дана вимога є такою, що основана на законі, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. В зв'язку з наведеним суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо надання розстрочення сплати судових витрат по справі, в зв'язку з находженням на утриманні малолітньої дитини, за відсутністю на те правових підстав. Статтею 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення. З врахуванням вказаної правової норми, суд не приймає до уваги заяву представника відповідача щодо розстрочки сплати відповідачем судових витрат на 12 місяців, за передчасністю та відсутністю правових підстав, оскільки мова йде про судові витрати по справі, а його посилання на ст. 82 ЦПК України суд вважає безпідставними, оскільки вказана норма може підлягати застосуванню щодо сторони, яка звертається з позовними вимогами та таке розстрочення може бути застосовано лише на строк до ухвалення судового рішення у справі. На підставі ст. 128, 180, 181, 191 СК України,

Outcome: approved