Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПП "Партнер Україна", ПП Фрея України" про стягнення заборгованості за договором позики . У позові вказала, що 15.12.2010 року вона в рахунок позики передала [PERSON] 1000000,00 грн. У підтвердження цього отримала від нього розписку від 15.12.2010 року, відповідно до якої він зобовязався повернути вказану суму до 15.03.2011 року. У випадку несвоєчасної сплати боргу зобовязався сплатити додатково штраф у розмірі 30 відсотків від позиченої суми. Листом від 01.03.2011 року нею було письмово попереджено [PERSON] про необхідність повернення позики до 15.03.2011 року згідно зобовязання, вказаного у розписці. Листом від 13.03.2011 року [PERSON] повідомив її про неможливість повернення коштів у звязку зі скрутним становищем, підтверджено виконання зобовязання щодо сплати додатково штрафу у розмірі 30 відсотків від позиченої суми та про можливість сплати усієї суми заборгованості до 15.03.2012 року. 16.03.2012 року позивачка повторно звернулась до [PERSON] з нагадуванням про невиконання вищезазначеного зобовязання в указаний ним строк. Листом від 19.03.2012 року [PERSON] повідомив її про неможливість повернення коштів у звязку зі скрутним становищем, підтверджено виконання зобовязання щодо сплати штрафу та повідомлено про можливість сплати усієї суми заборгованості до 30.04.2012 року. Незважаючи на вказані письмові гарантії щодо погашення заборгованості у повному обсязі, [PERSON] не здійснив жодних дій, які б свідчили про повне або часткове виконання ним своїх зобовязань, надання певних пропозицій щодо розстрочення боргу чи передачі будь-якого майна для погашення заборгованості, уникав будь-яких контактів з нею. 08.05.2012 року позивачка направила на ім"я [PERSON] претензію про необхідність негайного погашення заборгованості на що відповідач [PERSON] запропонував укласти договір поруки, за яким ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» поручиться за нього перед нею за належне виконання прийнятого зобовязання всім своїм майном. Також повідомив, що у власності ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» перебуває значна кількість майна, за рахунок якого можливо забезпечити стягнення боргу у випадку необхідності, а також запропоновано укласти договір поруки з ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» на запропонованих позивачкою умовах. Договір поруки від 01.06.2012 року був підписаний між позивачкою та ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» . Відповідно до п.1 Договору поруки передбачено, що ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» поручається переді позивачкою за виконання [PERSON] свого обовязку згідно розписки від 15.12.2010 року та його листів від 13.03.2011 року, від 19.03.2012 року про продовження терміну користування позикою, свого обовязку в повному обсязі і відповідає перед нею за порушення зазначеного зобовязання [PERSON] всім належним йому майном. Вищезазначена розписка та листи [PERSON] від 13.03.2011 року, 19.03.2012 року, 17.05.2012 року передбачають виконання ним зобовязання до 01.04.2013 року . Відповідач [PERSON] до 15.03.2011 року відповідно до вимог розписки до 01.04.2013 року згідно листів та договору поруки своїх зобов"язань не виконав . Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов надання договору позики передбачено штраф в розмірі 30 відсотків від позиченої суми, що складає 300 000, 00 грн. [PERSON] належним чином не виконав зобовязань щодо повернення їй наданої йому суми позики з урахуванням штрафу у загальному розмірі (1000000,00 грн. + 300 000, 00 грн. = 1 300 000, 00 грн. Відповідно до п.2 Договору поруки у разі порушення ПП "Партнер Україна" зобов'язання, забезпеченого порукою, [PERSON] та ПП "Партнер Україна" відповідають перед нею, як солідарні боржники. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У липні 2012 року ПП "Партнер Україна" утворено шляхом виділення нове підприємство Приватне підприємство «ФРЕЯ УКРАЇНА» . Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЦК України, у разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта. Відповідно до ст. 109 ЦК України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Порядок застосування субсидіарної відповідальності передбачений ст. 619 ЦК України, відповідно до ч.ч. 1, 2 якої законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Враховуючи положення вказаної норми закону, позивачкою 15.04.2013 року було направлено вимогу на адресу ПП "Партнер Україна" про виконання зобовязань за Договором поруки, проте відповідач листом від 07.05.2013 року повідомив про неможливість задовольнити мою вимогу через відсутність коштів. Оскільки положення ст.ст. 109, 619 ЦК України передбачають що ПП "ФРЕЯ УКРАЇНИ" несе саме субсидіарну відповідальність, яка по відношенню до солідарної відповідальності є окремим видом відповідальності, що відрізняється формою, суттю та способом застосування позивачка прохає стягнути з ПП "ФРЕЯ УКРАЇНИ" 1 300 000, 00 грн. та судові витрати , як субсидіарного боржника. Позивачка у судове засідання не з"явилась , звернувшись до суду з письмовою заявою згідно якої прохала розглянути справу без неї, свої вимоги підтримала повністю. Представники відповідачів [PERSON] - [PERSON] , ПП "Партнер Україна", ПП "Фрея України" - [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, пояснивши суду, що заборгованість по договору позики виникла через відсутність коштів . Дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши представників відповідачів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Встановлено, що 15.12.2010 року позивачка в рахунок позики передала [PERSON] Григоровичу 1000000,00 грн. У підтвердження цього згідно вимог ч.2 ст.1047 ЦК України отримала від нього розписку від 15.12.2010 року, відповідно до якої він зобовязався повернути вказану суму до 15.03.2011 року. У випадку несвоєчасної сплати боргу зобовязався сплатити додатково штраф у розмірі 30 відсотків від позиченої суми, що підтверджується копією розписки (а.с.6). Листом від 01.03.2011 року позивачка письмово попередила [PERSON] про необхідність повернення позики до 15.03.2011 року згідно зобовязання, вказаного у розписці. Листом від 13.03.2011 року [PERSON] повідомив її про неможливість повернення коштів у звязку зі скрутним становищем, підтверджено виконання зобовязання щодо сплати додатково штрафу у розмірі 30 відсотків від позиченої суми та про можливість сплати усієї суми заборгованості до 15.03.2012 року. 16.03.2012 року позивачка повторно звернулась до [PERSON] з нагадуванням про невиконання вищезазначеного зобовязання в указаний ним строк. Листом від 19.03.2012 року [PERSON] повідомив позивачку про неможливість повернення коштів у звязку зі скрутним становищем, підтверджено виконання зобовязання щодо сплати штрафу, та повідомлено про можливість сплати усієї суми заборгованості до 30.04.2012 року. Незважаючи на вказані письмові гарантії щодо погашення заборгованості у повному обсязі, [PERSON] не здійснив жодних дій, які б свідчили про повне або часткове виконання ним своїх зобовязань, надання певних пропозицій щодо розстрочення боргу чи передачі будь-якого майна для погашення заборгованості, уникав будь-яких контактів з нею. 08.05.2012 року позивачка направила на ім"я [PERSON] претензію про необхідність негайного погашення заборгованості на що відповідач [PERSON] запропонував укласти договір поруки, за яким ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» поручиться за нього перед позивачкою за належне виконання прийнятого зобовязання всім своїм майном. Також відповідач повідомив, що у власності ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» перебуває значна кількість майна, за рахунок якого можливо забезпечити стягнення боргу у випадку необхідності, а також запропоновано укласти договір поруки з ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» на запропонованих позивачкою умовах. (а.с.7-12). Договір поруки від 01.06.2012 року був підписаний між позивачкою та ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» . (а.с.13). Договір є чиним. Відповідно до п.1 Договору поруки передбачено, що ПП «ПАРТНЕР УКРАЇНА» поручається переді позивачкою за виконання [PERSON] свого обовязку згідно розписки від 15.12.2010 року та його листів від 13.03.2011 року, від 19.03.2012 року про продовження терміну користування позикою, свого обовязку в повному обсязі і відповідає перед нею за порушення зазначеного зобовязання [PERSON] всім належним йому майном. Вищезазначена розписка та листи [PERSON] від 13.03.2011 року, 19.03.2012 року, 17.05.2012 року передбачають виконання ним зобовязання до 01.04.2013 року . Враховуючи положення ст.ст. 638-642, 1046, 1047 ЦК України суд прийшов до висновку, що між позивачкою та [PERSON] у належній формі укладено договір позики, за яким останній отримав від неї грошові кошти на визначених умовах. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, чого не виконав відповідач [PERSON] Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] до 15.03.2011 року відповідно до вимог розписки до 01.04.2013 року згідно листів та договору поруки зобовязання переді позивачкою не виконав. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов надання договору позики передбачено штраф в розмірі 30 відсотків від позиченої суми, що складає 300 000, 00 грн. [PERSON] належним чином не виконав зобовязань щодо повернення їй наданої йому суми позики з урахуванням штрафу у загальному розмірі (1000000,00 грн. + 300 000, 00 грн. = 1 300 000, 00 грн.) З даною сумою заборгованості представники відповідачів погодилися. Відповідно до п.2 Договору поруки у разі порушення ПП "Партнер Україна" зобов'язання, забезпеченого порукою, [PERSON] та ПП "Партнер Україна" відповідають перед позивачкою , як солідарні боржники. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У липні 2012 року ПП "Партнер Україна" утворено шляхом виділення нове підприємство Приватне підприємство «ФРЕЯ УКРАЇНА» , що підтверджується копією Статуту, витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. (а.с.28-29). Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЦК України, у разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта. Відповідно до ст. 109 ЦК України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Порядок застосування субсидіарної відповідальності передбачений ст. 619 ЦК України, відповідно до ч.ч. 1, 2 якої законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Враховуючи положення вказаної норми закону, позивачкою 15.04.2013 року було направлено вимогу на адресу ПП "Партнер Україна" про виконання зобовязань за Договором поруки, проте відповідач листом від 07.05.2013 року повідомив про неможливість задовольнити мою вимогу через відсутність коштів. При зверненні з претензією до відповідача ПП «ФРЕЯ УКРАЇНА», як особи, яка несе субсидіарну відповідальність останній відмовився задовольняти заявлені позивачкою вимоги (а.с.17). Станом на час розгляду справи заборгованість по договору позики відповідачем не погашена, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав та інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідач на користь позивача відповідно до умов ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved