Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за нею, [PERSON], права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.07.2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда розірвано. За час перебування в шлюбі сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2008 року набуто трикімнатну квартиру № 29 в будинку № 6, корп. 5 по вул. Волкова у м. Кіровограді. В даний час в квартирі проживає і зареєстрований лише відповідач, позивач та донька проживають в [INFO], Білгород-Дністровського райноу, Одеської області, оскільки відповідач перешкоджає позивачу з дочкою проживанню в спірній квартирі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2013 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача закрите акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк», оскільки спірна квартира є предметом іпотеки по іпотечному договору № 6653450 від 22.07.2008 року, укладеному між вказаним банком та відповідачем (а.с. 51). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили. В заперечення зазначали, що спірна квартира придбана за особисті кошти відповідача, а тому останній вважає, що квартира не може бути об’єктом поділу в порядку спільної сумісної власності подружжя. Відповідач та представник відповідача в судове засідання, призначене на 24.12.2013 року не з’явились, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 157). Представник відповідач подала суду заяву (вх. № 53723 від 24.12.2013 року) про розгляд справи без її участі та підтримання заперечень відповідача , наданих в судовому засіданні (а.с. 156). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON] банк» в судове засідання не з’явився, подав до суду письмові пояснення (вх. № 49101 від 18.11.2013 року), в яких зазначено, що між публічним акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6653391 від 07.22.2008 року. Кредит надавався на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобов’язання за кредитним договором між банком та відповідачем укладено іпотечний договір № 6653450 від 22.07.2008 року. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Перший український [PERSON] банк» вважає, що у зв’язку з тим, що квартира виступає забезпеченням виконання зобов’язання за кредитним договором, а кінцевий строк сплати за кредитним договором встановлений 22.07.2028 року. [PERSON] є єдиним власником спірної квартири, а тому спірна квартира не може бути визнана спільною власністю подружжя до повного погашення кредиту. Також в даних запереченнях представник третьої особи просить розглядати справу без його участі (а.с. 82-83). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача представника відповідача, вивчивши письмові пояснення третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, укладеному 05.01.2001 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Під час шлюбу придбано квартиру № 29, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Волкова, 6, корп. 5, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3013 (а.с. 9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19620007 від 22.07.2008 року, а також довідки про належність нерухомого майна № 29560 від 22.07.2008 року, право власності на вище вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10, 11). Доводи відповідача про те, що спірна квартира придбана за його особисті кошти судом не приймаються, оскільки судом встановлено, що під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 22.07.2008 ркоу, зареєстрованого в реєстрі № 5268, [PERSON] продано квартиру [ADDRESS]. Дружина продавця – [PERSON], своєю заявою справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 22 липня 2008 року за р. № 5265, дала згоду на продаж вказаної в договорі квартири, яка є їх спільною сумісною власністю з продавцем, [PERSON], як така, що набувалася у період перебування у зареєстрованому шлюбі (п. 5.1. договору купілі-продажу від 22.07.2008 року, а.с. 65-66). Крім того, між закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6653391 від 22.07.2008 року, за яким останньому було надано кредит в сумі 25000,00 дол. США для придбання квартири № 29 по вул. Волкова, 6, корп. 5 в м. Кіровограді (а.с. 38-41). В забезпечення виконання [PERSON] зобов’язань за кредитним договором між закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 6653450 від 22.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3031 (а.с. 42-45). Також не підтвердив обставини, зазначені відповідачем щодо належності грошових коштів йому особисто і свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином судом встановлено, що квартира № 29 по вул. Волкова, 6, корп. 5 в м. Кіровограді є спільною сумісною власністю подружжя. Як роз’яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з’ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов’язаннями, що виникли в інтересах сім’ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно частини 4 статті 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім’ї, створює обов’язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім’ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов’язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов’язань за кредитом. Проте, питання про обов’язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна сторонами не ставиться. При цьому судом враховуються положення Закону України «Про іпотеку» про те, що без згоди іпотекодержателя будь-які дії щодо розпорядження предметом іпотеки не допускаються, так як вказана вимога не означає, що в судовому порядку неможливо поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на частину квартири за позивачем, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Статтею 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. За частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, квартира № 29 по вул. Волкова, 6, корп. 5 в м. Кіровограді підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Зважаючи на те, що судові витрати, понесені позивачем документально підтвердженні тільки в сумі 3219,00 грн., а відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 1 статті 4 закону України «Про судовий збір» максимальна ставка судового збору складає 3441,00 грн., суд вважає за необхідне різницю, недоплачену позивачем судового збору стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного ст.ст. 60, 65, 60, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 Цивільного процесуального України, суд, -

Outcome: approved