Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], в якому просять постановити рішення про стягнення з відповідача в їх користь матеріальної та моральної шкоди, причиненої ДТП та судових витрат. Зокрема, на користь [PERSON] просять стягнути 91439,85 грн., в т.ч. 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] - 47261,53 грн., в т.ч. 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 лютого 2013 року біля 2 год. в м. Городенка по вул. Богуна, 4 Івано-Франківської області з вини відповідача, який в нетверезому стані керував автомобілем «Citrоen Jampy», д.н.з. [NUMBER], знехтував правилами безпеки руху, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода - керований ним автомобіль в'їхав в автомобіль марки ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER], що перебував в нерухомому стані, в якому були [PERSON] (за кермом) та [PERSON] (пасажир). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію т/з [NUMBER] [PERSON], яким керував [PERSON] Постановами Городенківського районного суду від 12 червня 2013 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124 та 130 КУпАП. Згідно висновку № 75 експертного автотоварознавчого дослідження від 01.04.2013 р. розмір збитку, завданого в результаті ДТП власнику автомобіля ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER], становить 21461,53 грн. Крім того, за проведення зазначеного дослідження понесені витрати в розмірі 800 грн. В позові вказано, що в результаті ДТП [PERSON] завдано тілесні ушкодження у вигляді забою голови, струсу головного мозку, забою шиї, хребта та колінного суглобу, що спричинило довготривалий розлад його здоров'я, він з 18.02.2013 р. по 26.02.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Городенківської ЦРЛ з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудо-поперекового відділу хребта, з 26.02.2013 року по 05.03.2013 року знаходився в нейрохірургічному відділенні обласної клінічної лікарні в м. Івано-Франківську з діагнозом В.С.Д. по змішаному типу, астено-неврологічний синдром, струс головного мозку, травматичне перерозтягування м'язів шиї, забій поперекового відділу хребта. З 05.03.2013 р. по 14.03.2013 року перебував на лікуванні в відділенні неврології Городенківської ЦРЛ. Лікуючись протягом 25 днів, [PERSON] поніс витрати на лікування в загальній сумі 1235,54 грн. Також позивачі вказують, що згідно Висновку судово-медичної експертизи № 417 від 24 травня 2013 р., призначеної постановою старшого лейтенанта міліції Городенківського РВ УМВС Струк П.М., [PERSON] спричинені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, яка утворилась від дії тупих твердих предметів. В позові позивачі зазначають, що вони, як підприємці, здійснюють такі види господарської діяльності: [PERSON] - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами і напоями та тютюновими виробами; вантажний автомобільний транспорт, пакування; [PERSON] - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, неспеціалізована оптова торгівля. Внаслідок ДТП з вини [PERSON] підприємцю [PERSON] завдано збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 58633,16 грн., яка обчислена виходячи з обсягу доходу в розмірі 145000 грн. за 2012 р. (396,17 грн. за день), і складає 9904,25 грн. за 25 днів непрацездатності та 48728,91 грн. за 123 дні простою автомобіля ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER], так як відсутність автомобіля унеможливила здійснення підприємницької діяльності. Також [PERSON] поніс фактичні витрати в розмірі 6022,05 грн. по сплаті орендної плати за складське приміщення, не використовуючи орендоване згідно Договору оренди об'єкта нерухомості від 20 грудня 2012 року приміщення для ведення підприємницької діяльності протягом 25 днів непрацездатності. Ним був сплачений єдиний податок та єдиний соціальний внесок за лютий-березень 2013 р. Внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні протягом 25 днів (з 18.02.2013 р. по 14.03.2013 р.), він поніс фактичні витрати, які підлягають стягненню з відповідача в сумі відповідно - 207 грн. та 6571,15 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в усвідомленні реальної втрати вартості належного [PERSON] майна (автомобіля), в зв'язку з його пошкодженням та в зв'язку з усвідомленням можливості уникнення відповідальності [PERSON] за свої дії, а саме: відшкодування понесених ними матеріальних затрат на відновлення стану автомобіля та на відновлення здоров'я [PERSON], завданих внаслідок ДТП джерелом підвищеної небезпеки, що виражається в постійному нервовому напруженні, погіршенні стану здоров'я, погіршенні нормального сну, виникненні роздратованості та збудженості, що в свою чергу негативно відбивається на членах сім'ї і заважає стабільності відносин в їх родині. Позивачі зазнали суттєві психологічні ушкодження та вимушені тривалий час відновлювати свій психологічний стан, втратили душевний спокій, з'явилось безсоння, відчуття тривоги, занепокоєння, що призвело до порушення звичного способу життя, і, як наслідок, нервовий розлад. [PERSON] є онкохворою, інвалідом 2 групи, в зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER], вона з вини відповідача позбавлена можливості пересуватися та перевозити товари для здійснення її підприємницької діяльності. Переживання через відмову відповідача в добровільному порядку відшкодувати матеріальну та моральну шкоду спричиняє додаткові емоційні страждання з приводу звернення до суду. Завдану моральну шкоду кожен з позивачів оцінює в розмірі по 50000 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просять стягнути з відповідача спричинену матеріальну та моральну шкоди. Позивач [PERSON] суду пояснив, що від часу ДТП машина не відремонтована. Одночасно ствердив, що зазначений в позовній заяві його дохід від підприємницької діяльності за 2012 р. в розмірі 145тис. грн. - це є валовий, а не чистий дохід. [PERSON] пояснила, що легковий автомобіль, який був пошкоджений в ДТП, є необхідним для її пересування, з огляду на те, що вона є інвалідом. Відповідач позов визнав частково, в частині відшкодування вартості автомобіля. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Ів.-Франківській області стверджено, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 211010 реєстраційний номер [NUMBER], дозволено керувати цим т/з [PERSON], [PERSON] (а.с. 19). 18 лютого 2013 року біля 2 год. в м. Городенка по вул. Богуна Івано-Франківської області [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки «Citrоen Jampy» номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху у встановлених межах, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не зміг контролювати його руху, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль марки ВАЗ 211010 номерний знак [NUMBER], що був припаркований на узбіччі, за кермом якого був [PERSON], а в автомобілі разом з ним перебував пасажир [PERSON] Внаслідок зіткнення був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ 211010 номерний знак [NUMBER], водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою судді Городенківського районного суду від 12 червня 2013 року по справі № 342/902/13-п відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на нього накладений адмінштраф в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили (а.с. 24). Ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Із висновку № 75 експертного автотоварознавчого дослідження від 01.04.2013 р. вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 211010 номерний знак [NUMBER], від виявлених на момент огляду 29.03.2013 р. пошкоджень внаслідок ДТП складає 21461,53 грн. (а.с. 26-50). Квитанцією від 02.04.2013 р. стверджено, що за проведення дослідження понесено витрати в сумі 800 грн. (а.с. 51). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. На час ДТП за кермом автомобіля марки ВАЗ 211010 номерний знак [NUMBER] перебував позивач [PERSON], він керував вказаним автомобілем на законній підставі, що підтверджується посвідченням водія та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 19, 20). Виходячи із наявності всіх трьох підстав виникнення відповідальності [PERSON]: шкоди, протиправних дій відповідача, які призвели до її заподіяння, причинного зв'язку між цими діями та шкодою, суд вважає, що з [PERSON] на користь власника пошкодженого автомобіля [PERSON] слід стягнути матеріальні збитки на відновлення стану автомобіля в розмірі 21461,53 грн. та витрат на відшкодування вартості проведення експертного дослідження в сумі 800 грн. Висновок судово-медичної експертизи № 417, проведеної з 25.04.2013 р. по 24.05.2013 р. згідно постанови слідчого СВ Городенківського РВ УМВС від 17.04.2013 р., свідчить про те, що причинені [PERSON] під час ДТП 18.02.2013 р. тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, яка утворилась від дії тупих твердих предметів, відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я. В [PERSON] маються захворювання: остеохондроз, грижі Шморля грудного відділу хребта, гемангіома тіла 6-го грудного хребця ознаки протрузій Тh4, Тh10- Тh11, Тh11 -Тh12 міжхребцевих дисків, вегето-судинна дистонія по змішаному типу, астено-депресивний синдром з аргепнією, які не враховуються в судово-медичних підсумках в результаті ДТП, його перебування на лікуванні більше 21 дня не відповідає характеру тілесних ушкоджень, пов'язане з обстеженням та лікуванням цих захворювань. Також не враховуються в судово-медичних підсумках виставлені діагнози - забій грудо-поперекового відділу хребта, травматичне перерозтягнення м'язів шиї, які не підтверджені об'єктивними даними (а.с. 53-57). Згідно п. 2.3.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 р. № 6 - легке тілесне ушкодження може бути таким, що: а) спричинило короткочасний розлад здоров'я чи незначну стійку втрату працездатності; б) не спричинило зазначених наслідків. Відповідно до п. 2.3.3.згаданих правил короткочасним належить вважати розлад здоров'я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Постановою слідчого СВ Городенківського РВ УМВС в Івано-Франківській області від 03.06.2013 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013090150000144 від 18.02.2013 р., у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Остання передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а.с. 25). Наведене вище спростовує посилання позивачів на те, що отримані при ДТП тілесні ушкодження спричинили довготривалий, протягом 25 днів, розлад здоров'я [PERSON] Отже, період лікування [PERSON] від травм, отриманих в ДТП 18.02.2013 р., становить 9 днів, з 18.02.2013 р. по 26.02.2013 р. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на медикаменти суд задовольняє в розмірі 627,18 грн., в частині придбання ліків за час лікування в Городенківській ЦРЛ з 18.02.2013 р. по 26.02.2013 р. згідно представлених позивачем оригіналів чеків. Суд не враховує подані позивачем чеки на медикаменти, що датовані 27.02.2013 р., 01.03.2013 р., 02.03.2013 р. 06.03.2013 р., 07.03.2013 р., 08.03.2013 р., так як вони не мають доказового значення по даній справі, не зв'язані з травмами, отриманими при ДТП, що доводиться висновком судово-медичної експертизи. Виписка серії ААА №? 054428 з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців свідчить про те, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем (а.с. 105). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зміст вказаної норми матеріального права не передбачає відшкодування завданих збитків у результаті порушення цивільного права особи, які вирахувані при умовному припущенні про можливість отримання прибутку позивачем, зокрема, і у результаті випадкового збігу обставин та з припущенням позивача, що отриманий раніше (в 2012 р.) дохід є належним доказом розміру доходу не одержаного цією особою. В судовому розгляді не знайшло підтвердження використання [PERSON] пошкодженого в ДТП автомобіля ВАЗ 211010 номерний знак [NUMBER], належного [PERSON], для ведення його підприємницької діяльності. З відповіді Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Коломиї, Коломийського, Городенківського та Снятинського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області № 1184 від 10.10.2013 р. на запит адвоката встановлено, що згідно бази даних автоматизованого обліку зареєстрованого автомототранспорту Державтоінспекції області АІПС «Автомобіль» та НАІС за [PERSON] 09.01.2013 р. зареєстровано ТЗ марки RENAULT MASTER [NUMBER] Тому суд дійшов висновку про безпідставність вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача в його користь, як упущеної вигоди, 58633,16 грн., оскільки він не довів, що мав би реальну можливість отримати доходи у такому, визначеному ним розмірі і не отримав їх саме внаслідок цього ДТП. На спірні правовідносини, які мали місце в цьому випадку, не поширюються положення п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України. Одним із видів господарської діяльності підприємця [PERSON] згідно з свідоцтвом платника єдиного податку серії [NUMBER] є «пакування» (а.с. 107). Згідно Договору оренди об'єкта нерухомості від 20 грудня 2012 року він орендує в [PERSON] складське приміщення по [ADDRESS] (а.с. 110-114), за лютий 2013 року ним оплачено орендну плату в розмірі 6922,5 грн. (а.с. 116). Враховуючи те, що протягом 9 днів лютого 2013 р. внаслідок ДТП, що сталось з вини [PERSON], він не міг використовувати зазначене приміщення з цією метою, тому суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути у відшкодування [PERSON] 2225,16 грн. витрат по орендній платі, виходячи з розміру орендної плати за 1 день лютого 2013 р. - 247,24 грн. Згідно ст. 42 Господарського кодексу України - підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснюючи підприємницьку діяльність, він обрав спрощену систему оподаткування у вигляді сплати єдиного податку. Згідно з Свідоцтвом платника єдиного податку він відноситься до другої групи платників єдиного податку. Відповідно до ст. 295.5. Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів. Так як термін лікування [PERSON] внаслідок ДТП тривав тільки дев'ять днів, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача в його користь сплаченого ним єдиного податку в розмірі 207 грн. Згідно статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - сума єдиного соціального внеску за окремий місяць не може бути меншою за розмір мінімального страхового платежу, який з 01.01.2013 р. по 30.11.2013 р. складав 398,01 грн. в місяць. Позивачем [PERSON] за лютий, березень 2013 р. сплачений єдиний соціальний внесок в мінімальному розмірі. Підстав для відшкодування відповідачем витрат по оплаті єдиного соціального внеску в розмірі 342,1 грн. в користь [PERSON] суд не вбачає. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. П. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В результаті дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягала в фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, перебував на стаціонарному лікуванні, був вимушений тривалий час відновлювати свій психологічний стан. Внаслідок дій відповідача [PERSON] позивачка [PERSON] зазнала душевних страждань у зв'язку із пошкодженням належного їй автомобіля, була позбавлена можливості ним користуватись, так як автомобіль не відремонтований. Також вона переживала за стан здоров'я сина, який отримав тілесні ушкодження під час ДТП 18.02.2013 р. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи конкретні обставини справи, розмір завданого матеріального збитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, в розмірі по 5000 грн. кожному позивачу. В користь позивача [PERSON] підлягають стягненню з відповідача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2500 грн., враховуючи що їх розмір не перевищує граничних розмірів, визначених ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації втрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах». Питання розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188,1192 ЦК України, ст. 42 Господарського кодексу України, ст. 295.5. Податкового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 з наступними змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", п.7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року,

Outcome: partial