Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 20.10.2003 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1225-В, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20% на рік з кінцевим терміном повернення 20.01.2005 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки від 20.10.2010 року та договору поруки з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 03.08.2012 року у розмірі 35293,38 доларів США, яка складається з наступного: 5000 доларів США заборгованості за кредитом, 14166,67 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 16126,71 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34041,82 доларів США, що за курсом НБУ від 03.08.2012 року складає 272099 грн. 99 коп., стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10000 грн. та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] сплачений судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії, згідно якого та додаткової угоди до договору останній повинен був погасити кредит не пізніше 20 січня 2005 року. Фактично [PERSON] перестав сплачувати кошти за кредит з серпня 2005 року. Саме із серпня 2005 року почався строк позовної давності, однак позивач звернувся із позовом до суду тільки у серпні 2012 року тобто через 7 років після того, як дізнався, що його право порушено. Між банком та [PERSON] був укладений договір поруки від 20 жовтня 2003 року та 20.10.2004 року. Банк, згідно вимог п. 4 ст. 559 ЦК України повинен був направити [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за невиконаним зобовязанням [PERSON] на протязі шести місяців з дня невиконання основного зобовязання, тобто з 20.01.2005 року. [PERSON] таких вимог не отримував, бак із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості до суду не звертався. Тому представник відповідача вважає, що порука [PERSON] припинилася ще 22.07.2005 року. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ А-Банк у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2003 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № 1225-В (а. с. 8), відповідно до якого банк надає [PERSON] відновлювану кредитну лінію в сумі 5000 доларів США на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування відновлюваною кредитною лінією з розрахунку 19% річних. 20 жовтня 2004 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про відновлювану кредитну лінію № 1225-В від 20.10.2003 року (а. с. 9), згідно якої строк повернення кредиту по договору відновлюваної кредитної лінії продовжується на три місяці до 20 січня 2005 року та процентна ставка за користування відновлюваною кредитною лінією за договором встановлюється у розмірі 20% річних. 20.10.2003 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки (а. с. 11) , відповідно до якого останній зобовязувався перед банком за виконання зобовязань боржника. 20.10.2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки (а. с. 10). 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ Акцент-Банк був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № К400LB від 05.08.2005 року (а. с. 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів укладання з відповідачем [PERSON] кредитного договору № 1225-В від 20.10.2003 року. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № 1225-В. Крім того, позивачем не надано доказів отримання будь-яких коштів за цим договором, враховуючи те, що строк дії договору про відновлювану кредитну лінію закінчився 20.01.2005 року і позивач не надав даних щодо продовження цього строку. Позивачем не надано доказів направлення відповідачам досудових вимог. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed