Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання порядку користування спільною квартирою, в якій зазначив, що 01 червня 2005 року [PERSON], [PERSON] придбали на підставі договору купівлі -продажу № 3924 квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира знаходилась у приватній власності по 1/2 частині [PERSON], [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2007 року [PERSON] надано у володіння та користування кімнату загальною площею 16.3 мІ, [PERSON] надано у володіння та користування кімнату загальною площею 19.0 мІ разом з лоджією в квартирі [ADDRESS]. Підсобні приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, коридор залишено в загальному користуванні У вересні 2011 року позивачу стало відомо, що [PERSON] на підставі договору дарування від 27.07.2011 року відчужив 1/2 частку спірної квартири [PERSON] Позивач просить визначити порядок користування квартирою, виділивши йому у користування кімнату площею 19.0 мІ разом з лоджією, відповідачу 16.3 мІ у квартирі квартиру [ADDRESS], Підсобні приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, коридор залишити в загальному користуванні та стягнути судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, 01 червня 2005 року [PERSON], [PERSON] придбали на підставі договору купівлі -продажу № 3924 посвідченого призваним нотаріусом ЗМНО [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно технічної документації вказана квартира складається з двох жилих кімнат, площею 16.3 мІ, 19.0 мІ та кухні, коридору, ванної кімнати, лоджії. Зазначена квартира знаходилась у приватній власності по 1/2 частині [PERSON], [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2007 року [PERSON] надано у володіння та користування кімнату загальною площею 16.3 мІ, [PERSON] надано у володіння та користування кімнату загальною площею 19.0 мІ разом з лоджією в квартирі [ADDRESS]. Підсобні приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, коридор залишено в загальному користуванні . 27.07.2011 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування 1/2 частини спірної квартири, що посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], реєстровий номер 3269. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2013 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], приватний нотаріус ЗМНО [PERSON] про визнання договору дарування недійсним залишено без задоволення. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, возовні вимоги [PERSON] про визначення порядку володіння та користування квартирою, є обґрунтованими, відповідають вимогам закону, не суперечать інтересам відповідача і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved