Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-11 00:00:00

Позивач в вересні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № HET0AG00180255 від 25.10.2006 року у розмірі 116605,23 грн.; з ПАТ Акцент банк, [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та з [PERSON] стягнути на свою користь судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 26 квітня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № HET0AG00180255 від 25.10.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит 18784,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 11,64 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2013 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в звязку зі спливом строку позовної давності. Так вказав, що строк позовної давності сплив 19.10.2011 року, а позивач лише в вересні 2012 року звернувся до суду з даним позовом. Представник ПАТ АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк ( правонаступник ПАТ КБ ПриватБанк) та [PERSON] укладено кредитний договір № HET0AG00180255, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 18784,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 11,64 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Приватбанк і [PERSON] 25.10.2006 року уклали договір застави рухомого майна, згідно до договору відповідач надав в заставу автомобіль Shevrolet, модель Tacuma, рік випуску 2005, тип ТЗ, седан, № кузова/ шасі KL1UA75ZE6K279115, реєстраційний номер: ВТ3201ВТ, що належить на праві власності [PERSON] . З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ Акцент Банк та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ Акцент Банк взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники ( п.4 договору поруки). Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ ПриватБанк посилається на те, що [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.09.2012 р. виникла заборгованість в розмірі 15845,46 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.09.2012 року складає 126605,23 грн., яка складається з 6363,74 дол. США заборгованість за кредитом; 3505,16 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1147,74 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 4828,82 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13.05.2008 року за позовною заявою ЗАТ КБ ПриватБанк в особі Херсонської філії до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ЗАТ КБ ПриватБанк в особі Херсонської філії задоволені: звернено стягнення на предмет застави автомобіль Shevrolet, модель Tacuma, рік випуску 2005, тип ТЗ, седан, № кузова/ шасі KL1UA75ZE6K279115, що належить на праві власності [PERSON] шляхом укладання договору купівлі-продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, розірвано кредитний договір № HET0AG00180255 від 25.10.2006 року, укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 24.05.2008 року ( а.с.47). Відповідно до ч.2, ч.3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюються або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно до листа ПАТ КБ ПриватБанк від 22.09.2008 року №01/02-5199 на адресу [PERSON]В повідомлено, з звязку з продажем автомобіля, залишилася заборгованість за кредитом, яка станом на 19.09.2008 року становить 6085,60 доларів США, з них : 5850 ,47 доларів США заборгованість за кредитом; 176,84 доларів США заборгованість за процентами; 48,84 доларів США заборгованість зі сплати комісії: 9,45 доларів США заборгованість по сплаті пені. Просили в строк до 19.10.2008 року повернути заборгованість за кредитом, в іншому випадку будуть змушені звернутися до суду ( а.с.48). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір № HET0AG00180255 від 25.10.2006 року розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Херсона 13.05.2008 року, рішення набрало законної сили 24.05.2008 року , а з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся тільки у в вересні 2012 року. Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням положень ст.257 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності до вимог слід застосувати позовну давність. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed