Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 31 березня 2008 року на перехресті вулиці Ворошилова і пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську з вини відповідача, який керував автомобілем Daewoo Т 13110, державний номерний знак [NUMBER], сталася ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] 19 червня 2008 року на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 45532-50-02 від 31 травня 2007 року Закритим акціонерним товариством Страховою компанією «ВУСО» [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 70 056 грн. 76 коп. За договором відступлення прав вимоги від 23 грудня 2009 року укладеного із ЗАТ СК «ВУСО» та ПАТ «Інвестиційно фінансовий консалтинг», до останнього перейшло право вимоги вимагати у відповідача виплати йому сплаченого страхового відшкодування. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача 70 056 грн. 76 коп. майнової шкоди в порядку регресу \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином просив слухати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з*явився, просив слухати справу за його відсутності, надав суду письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку зі спливом строків позовної давності . Треті особи в судове засідання не з*явилися про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 31 березня 2008 року на перехресті вулиці Ворошилова і пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську з вини відповідача, який керував автомобілем Daewoo Т 13110, державний номерний знак [NUMBER], сталася ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] 30 липня 2008 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, однак адміністративну справу відносно останнього за ст. 124 КУпАП України закрито у звязку зі збігом притягнення до адміністративної відповідальності /т. 1 а.с. 10/. 19 червня 2008 року на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 45532-50-02 від 31 травня 2007 року Закритим акціонерним товариством Страховою компанією «ВУСО» [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 70 056 грн. 76 коп. /т. 1 а.с. 28/ За договором відступлення прав вимоги від 23 грудня 2009 року укладеного із ЗАТ СК «ВУСО» та ПАТ «Інвестиційно фінансовий консалтинг», до останнього перейшло право вимоги вимагати у відповідача виплати йому сплаченого страхового відшкодування /т. 1 а.с. 39/. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови дого вору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхуван ня» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать зако ну і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхуван ня» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідаль ності. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відпові дальної за задані збитки. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обме жена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна ві дмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпе ченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхуваль ника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за стра ховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, тобто з моменту заподіяння шкоди застрахованому транспортному засобу 31 березня 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 20 червня 2011 року / т. 1 а.с. 4/, тобто після спливу строку позовної давності. Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/159057 від 05 квітня 2007 року цивільно правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована у страховій компанії Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженерелі Гарант», правонаступником якого є ПАТ «Українська страхова компанія «Дженерелі Гарант» . строк дії вказаного поліса сплинув 04 квітня 2008 року, тобто після настання страхового випадку 31 березня 2008 року /т. 1 а.с. 66 /. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку стра ховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. [PERSON] не звертався до ВАТ «Українська страхова компанія «Дженера ли Гарант», правонаступником якого є ПАТ «УСК «Гарант-Авто», з заявою про відш кодування страхового відшкодування. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встанов лено та страховик був зобов*язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом. Отже враховуючи викладене позивачу необхідно було звернутися в порядку регресу до третьої особи - ВАТ «Україн ська страхова компанія «Дженерали Гарант», яка є страховиком. Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» є пра вонаступником ВАТ «Українська страхова компанія «Дженерали Гарант», що підтверджу ється наданими копіями документів - Свідоцтва про державну реєстрацію (серія А01 №769879) від 28.04.2011 p., Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська стра хова компанія «Гарант-Авто». Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed