Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

10.10.2013 року позивач КС «Народний кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №18-130209-н від 22.02.2013 року у загальному розмірі 12 817,93 грн. та судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог посилається на те, що 22.02.2013 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18-13209-н, за яким КС «Народний кредит» надала відповідачу грошові кошти в сумі 6 000,00 грн., з розрахунку нарахування 0,186 % за кожний календарний день користуванням кредитом на строк 24 місяців. КС «Народний кредит» свої зобов'язання за договором №18-13209-н виконала в повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] порушив умови договору та свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 04.10.2013 року утворилася заборгованість відповідача перед КС «Народний кредит» за кредитним договором №18-130209-н в загальному розмірі 12 817, 93 грн., що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. 11.11.2013 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у відсутності його представника. В заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти вирішення справи в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.02.2013 року між Кредитною спілкою «Народний Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18-130209, за яким Кредитодавець (позивач) зобов'язався надати Позичальнику (відповідачу) кредит в сумі 6 000,00 грн., а останній взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (а.с. 7-8). Крім того, 22.02.2013 року між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору №18-130209-н (а.с. 9). Згідно п. 2.4. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику готівкою у касі Кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві. Відповідно п. 2.1. Кредитного договору, кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту. Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку визначеного п. 2.1. цього Договору. Розділом 3 Кредитного договору визначено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 67,89% річних, тобто 0,186% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році. Кількість днів у році приймається за 365(366). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягає неустойка (штраф або пеня), в другу чергу проценти за користування кредитом, в третю чергу - сума кредиту. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно Графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1 цього Договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування Позичальником наданими грошовими коштами. Пунктом 1.1. додаткового договору до кредитного договору №18-130209-н сторони погодили, що залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням Графіку розрахунків Додатку №1 до Кредитного договору №18-130209-н від 22.02.2013 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов, у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визначається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком фіксована процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 365% річних тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Відповідно до п. 5.4.3 Кредитного договору, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом в разі затримання сплати Позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує календарний місяць. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість. 04.06.2013 року та 13.09.2013 року відповідачеві [PERSON] поштовим відправленням було надіслано претензію, в якій позивач вимагав від відповідача сплатити заборгованість та достроково повернути кредитні кошти (а.с. 15, 16). Між тим відповідач [PERSON] не сплатив наявну заборгованість та достроково не повернув кредит. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №18-130209-н від 22.02.2013 року, станом на 04.10.2013 року, у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 12 817,93 грн., яка включає: 5 855,22 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6 962,71 грн. - заборгованість по відсотках. Положенням статті 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частина 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 12 817,93 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved