Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

У серпні місяці 2013 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 03 жовтня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту за №HMIBG50000000443 згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 52500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 03.10.2035 року. Згідно договору у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на час звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед банком складає 73698,78 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 54 803,87 грн., заборгованості по відсотках 14 902,75 грн., пені 3992,16 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що відповідач порушив умови укладеного договору визначеного сторонами, має прострочену заборгованість, наполягає на стягненні з відповідача заборгованості у розмірі 73 698,78 грн. та судові витрати. Не заперечує про те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 листопада 2010 року за позовом банку з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором достроково в сумі 61 402,58 грн., в тому числі і 52 114,32 грн. заборгованості по тілу кредиту, однак означене рішення не виконувалось, тому заборгованість підлягає стягненню у повному обсязі у заявленому розмірі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав. Посилається на те, що з [PERSON] рішенням Хмельницького міськрайонного суду 26 листопада 2010 року з позичальника повністю достроково стягнута кредитна заборгованість, в тому числі по тілу кредиту, відсотках та штрафних санкціях, тому стягнення заборгованості принаймні по кредиту повторно є неприпустимим. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 03 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №HMIBG50000000443 згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 52500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 03.10.2035 року. Позичальник своїх зобов»язань за кредитним договором належним чином не виконував, і за позовом банку поданим 31.08.2010 року згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 листопада 2010 року позов задоволено і відповідно до вимог статті 1054 Цивільного кодексу України з відповідача стягнута кредитна заборгованість достроково. Зокрема, цим рішенням суду стягнута заборгованість по тілу кредиту у повному обсязі, яка існувала на час подачі позову в сумі 52114,52 грн., 8460, 62 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 827,64 грн. пені. Згідно наданого розрахунку заборгованість по відсотках в сумі 8460,62 грн. та заборгованість з пені в сумі 827,64 грн. сплачені [PERSON] у добровільному порядку. Означене рішення суду до виконання не зверталось та не виконувалось. Цих обставин сторони не заперечують. 28 грудня 2011 року із позичальником була укладена додаткова угода до кредитного договору за №HMIBG50000000443 від 03.10.2007 року сторони внесли зміни до означеного кредитного договору сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшена до нульових показників, за винятком пені 145,67 грн., котра була позичальнику списана. Банк додатково видав на споживчі потреби [PERSON] 2318,54 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Однак повторно кредитних коштів в розмірі 52 500 грн. не видавав. Вказані обставини підтвердили як представник позивача, такі представник відповідача. Суд вважає, що позивач не позбавлений можливості звернути до виконання рішення суду від 26.10.2010 року та стягнути заборгованість. Тому стягненню до виконання підлягає лише сума заборгованості по кредиту 2318,54 грн., які видані позичальнику 30.12.2011 року згідно додаткової угоди за меморіальним ордером №1, заборгованість відповідача перед банком зі сплати процентів складає 14 902,75 грн. та пені 3992,16., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору вказаний договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов»язань за цим договором, тому строк повернення кредитних коштів та винагороди за надання фінансового інструменту не минув. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 21 213,45 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved