Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в судовому засіданні 06 вересня 2013 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 04 червня 2013 року ТОВ «Агро-Вектор» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та РС Розівського РУЮ про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди. У позові зазначено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю є власником земельної ділянки площею 10,2099 га, яка розташована за межами населених пунктів Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області. Вищевказана земельна ділянка знаходиться в користуванні позивача відповідно до договору оренди, укладеного 22 липня 2010 року між позивачем та [PERSON], терміном на 10 років. Договір оренди зареєстровано у Розівському відділі Запорізької регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 09 грудня 2010 року за №041027900204. 02 травня 2013 року позивач звернувся з листом до державного реєстратора РС Розівського РУЮ [PERSON] з проханням не допустити реєстрацію договорів оренди земель між ФОП [PERSON] та [PERSON]. При особистій зустрічі між директором ТОВ «Агро-Вектор» та начальником РС Розівського РУЮ останньому був наданий договір оренди з [PERSON] з відміткою про здійснення його державної реєстрації у 2010 році. Не зважаючи на дані обставини, державний реєстратор РС Розівського РУЮ [PERSON] 20 травня 2013 року зареєстрував право оренди ФОП [PERSON] на зазначену земельну ділянку відповідно до договору оренди від 20 квітня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON]. Позивач вважає попередній договір оренди земельної ділянки чинним, а дії [PERSON] щодо передачі в оренду ФОП [PERSON] спірної земельної ділянки без припинення діючого договору оренди земельної ділянки, - безпідставними та незаконними. Посилаючись на ці обставини, позивач прохає суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 2324980200:03:002:0017, розташованої за межами населених пунктів Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, загальною площею 10,2099 га, у тому числі рілля – 10,2099 га, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], зареєстрований РС Розівського РУЮ; скасувати державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки ФОП [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги ТОВ «Агро-Вектор» по тих підставах, які були вказані в заяві, надали відповідні пояснення, позов прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Розгляд справи проведено судом за відсутності відповідача, але при участі його представника, що відповідає положенням стст.27,38,44 ЦПК України. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що відповідач є власником земельної ділянки і має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Крім того вказав, що у [PERSON] виник сумнів щодо дійсності договору оренди, укладеного між ним та ТОВ «Агро-Вектор», у зв’язку з чим 20 квітня 2012 року між відповідачем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено та підписано договір оренди спірної земельної ділянки без припинення діючого договору оренди земельної ділянки, а у травні 2013 року державним реєстратором [PERSON] було проведено державну реєстрацію права оренди ФОП [PERSON]. Представник відповідача РС Розівського РУЮ [PERSON] в судове засідання не з'явився, у відповідній письмовій заяві прохав справу розглянути без його участі. Крім того, [PERSON], як представник відповідача у справі, письмово повідомив судові про те, що РС Розівського РУЮ позов не визнає, оскільки реєстрацію договору оренди, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи без самостійних вимог відділу Держземагентства [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 15 травня 2013 року до Держземагентства від державного реєстратора [PERSON] надійшов письмовий запит про надання інформації щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку, належну [PERSON], відповідь на який надано у той же день та повідомлено про наявність укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Агро-Вектор» договору оренди земельної ділянки, який зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Прохав вирішити заявлений позов на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог ФОП [PERSON] та його представник [PERSON] були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явились, причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили. За таких обставин розгляд справи проведено судом за відсутності третьої особи та його представника, що не суперечить положенням статті 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №053706 від 20 вересня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №141, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 2324980200:03:002:0017, площею 10,21 га, яка розташована на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області. 22 липня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Вектор» укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування вищевказану земельну ділянку. Пунктами 8 і 44 договору оренди передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років з дати набрання чинності цього договору - з моменту підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до акту прийому-передачі від 09 грудня 2010 року [PERSON] передав, а ТОВ «Агро-Вектор» прийняв земельну ділянку площею 10,2099 га у тимчасове платне користування на умовах оренди. 09 грудня 2010 договір оренди землі від 22 липня 2010 року зареєстровано у Розівському відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у відповідності до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, яка діяла на момент укладення вищевказаного договору, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №041027900204. За період 2011-2012 рр. позивачем відповідачу [PERSON] нараховувалась та видавалась орендна плата, яка отримувалася останнім, що дає підстави вважати про обізнаність [PERSON] щодо існування орендних правовідносин між ним та ТОВ «Агро-Вектор». Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», який в силу ст.106 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельним ресурсам покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Не зареєстрований у встановленому законом порядку, договір не є укладеним. Відповідно до п.2 цього Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. За змістом ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» в редакції чинній на час укладення договору оренди між сторонами. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Статтями 14,18,20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що зазначений договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, відповідач [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди з ТОВ «Агро-Вектор». Оскільки, цей договір оренди не визнано недійсним, не розірвано і не припинено, тому він вважається чинним. Проте, за наявності цього договору оренди, без вирішення питання про його припинення, [PERSON] 20 квітня 2012 року уклав інший договір оренди зазначеної земельної ділянки з ФОП [PERSON] строком на 10 років. РС Розівського РУЮ 20 травня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди ФОП [PERSON] на спірну земельну ділянку. Із матеріалів справи вбачається та підтверджено в судову засіданні, що позивач звернувся з листом №17 від 02 травня 2013 року до державного реєстратора РС Розівського РУЮ [PERSON] з проханням не допустити реєстрацію договорів оренди земель між [PERSON] та ФОП [PERSON]. При особистій зустрічі між директором ТОВ «Агро-Вектор» та начальником РС Розівського РУЮ останньому був наданий договір оренди з [PERSON] з відміткою про здійснення його державної реєстрації у 2010 році. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації. Державний реєстратор РС Розівського РУЮ [PERSON] письмову відповідь на лист позивача своєчасно не надав, звернувся до відділу Держземагентства про надання інформації щодо зареєстрованих речових прав на земельну ділянку [PERSON], але не дочекався відповіді та 20 травня 2013 року здійснив державну реєстрацію права оренди ФОП [PERSON] на спірну земельну ділянку відповідно до договору оренди від 20 квітня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON]. 15 травня 2013 року відділом Держземагентства на адресу РС Розівського РУЮ направлена відповідь про те, що договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Вектор» зареєстрований 09 грудня 2010 року. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Доводи відповідачів про те, що договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Вектор» не був належним чином зареєстрований, на переконання суду, є безпідставними та спростовуються доказами, наявними у справі і дослідженими в судовому засіданні. До того ж, на час укладення договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ФОП [PERSON], земельна ділянка перебувала у користуванні ТОВ «Агро-Вектор» за попереднім договором оренди, належним чином зареєстрованим, земельна ділянка була засіяна пшеницею та урожай з неї був зібраний позивачем в кінці червня 2013 року. Договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Вектор» не визнано недійсним, не розірвано і не припинено. Тобто, укладаючи договір оренди з ФОП [PERSON], орендодавець [PERSON] вчинив дії, які перешкоджають орендареві ТОВ «Агро-Вектор» користуватися орендованою земельною ділянкою, чим порушив права позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Агро-Вектор» підлягає задоволенню, а договір оренди земельної ділянки загальною площею 10,2099 га кадастровий номер 2324980200:03:002:0017, розташованої за межами населених пунктів Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, укладений 20 квітня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], - визнанню недійсним із скасуванням державної реєстрації права оренди ФОП [PERSON] на вказану спірну земельну ділянку. Питання про розподіл судових витрат позивачем ТОВ «Агро-Вектор» не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved