overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем 31.07.2009 року. Дітей від шлюбу у них не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Вважає, що збережнення сім"ї не можливе, та суперечить її інтересам. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність з винесенням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31.07.2009 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім"ї сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 1195 (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя, внаслідок чого між сторонами постійно виникали суперечки. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позовi, що 04 вересня 2003 року між нею та відповідачем у відділі РАГС Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №59. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені у зв'язку з постійними сварками та скандалами через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. На даний час вони не підтримують будь-яких стосунків. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе. Зважаючи на викладене, просить суд шлюб, укладений з [PERSON], розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дiйшов до висновку, що позовнi вимоги [PERSON] є обгрунтованi та підлягають задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, сім'я розпалась через те, що між сторонами постійно виникали сварки, скандали і непорозуміння на побутовому ґрунті. Відсутність взаєморозуміння між ними призвела до втрати почуття любові та поваги. На даний час сторони припинили подружні стосунки і вже протягом тривалого часу не підтримують. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків за недовраховану електроенергію в розмірі 27409, 86 грн., що були заподіяні внаслідок порушення відповідачами Правил користування електричною енергією для населення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процессу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва виконує постачання електроенергії будинків, які розташовані у Центральному районі м. Миколаєва, у тому числі будинку [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі №7 вищевказаного будинку, та є її основними наймачами. Особовий рахунок відкрито на [PERSON] (укладено договір) [NUMBER]. 20.01.2013 року представниками ПАТ "Миколаївобленерго" при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією для населення в квартирі [ADDRESS] було встановлено порушення вищевказаних правил, яке виразилося в самовільному підключенні токоприймачів, електропроводки до власної електричної мережі відкритою електропроводкою, з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Вказане порушення відображене в акті №Д-0254. Рішенням комісії по розгляду актів ПКЕ від 11.07.2013 року нараховані збитки в розмірі 27409,86 грн., які на час розгляду справи відповідачами не сплачені. . На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, суд дійшов висновку щодо доведеності факту порушення відповідачами Правил користування електричною енергією для населення, яке завдало збитків позивачу, що підлягають відшкодування винною особою. Тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача в солідарному порядку збитки в розмірі 27 409,86 грн. Таким чином, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 137,05 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

07.10.2013 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконним нарахування відповідачем за період з жовтня 2008 року по 01 жовтня 2013 року заборгованості за послуги електропостачання, усунути порушення прав позивача на отримання комунальних послуг шляхом встановлення їх оплати відповідно до договору та чинного законодавства. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проживає в [ADDRESS] разом зі своїм батьком - [PERSON], якій є ветераном військової служби та має пільгу в розмірі 50% знижки при оплаті комунальних послуг, яка поширюється і на членів його сім'ї, які проживають разом з ним. Однак за період з жовтня 2008 року по 01 жовтня 2013 року відповідач виставляє рахунки зі сплати послуг за електропостачання без врахування вказаної пільги, що є неправомірним. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з викладених підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] не є належним позивачем по справі, оскільки вона як споживач не має жодних пільг. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу від 01.08.1991 року. Представниками сторін визнається, а тому в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що між [PERSON] та ПАТ «Енергетична компанія «Севастопольенерго» існують договірні правовідносини, електроенергія за договором поставляється, оплачується споживачем у розмірі 50%, [PERSON] жодних пільг не має, до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Севастополя із заявою про надання їй пільг не зверталася. Доводи представника позивача про те, що [PERSON] має платити за електроенергію 50%, оскільки разом з нею по [ADDRESS] як член сім"ї проживає її батько - [PERSON], який має 50% пільгу за комунальні послуги, судом не приймється до уваги через те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.02.2010 року, а не по [ADDRESS] (а.с.22), що визнається самим [PERSON], а відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117, пільга надається за зареєстрованим місцем проживання особи. З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати (в даному випадку -судовий збір) на рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч. 1 п. 7 ЗУ „Про судовий збір". На підставі ЗУ „Про житлово-комунальні послуги",

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 208-209, 212, 213-215, 218, ЦПК України, ст. 11, 12, 13, 16, 526, 610, 611 ЦК України суд, ст.1, 7, 8, 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обгрунтування своїх вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання позивач не з'явилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідача. Додатково повідомила, що відповідач отримує пенсію і неофіційно працює. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають трьох спільних дітей, двоє із них неповнолітні- донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], в свідоцтвах про народження яких відповідач записаний батьком. На даний час відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач отримує пенсію, тому відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача і відмовляє позивачу у вимозі про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час проживають окремо. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач кошти на утримання доньки надає нерегулярно, що ставить її у скрутне матеріальне становище, тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Батьками у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] записані сторони. Дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради № 3486 від 29.10.2013 року. Відповідач надає кошти на утримання доньки нерегулярно, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивач утримує дитину, яка навчається, відповідач працездатний, на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї нема. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 12.10.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис - №797. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, оскільки шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2013 року на підставі втрати почуття взаємної любові та поваги, постійні сварки, через вживання відповідачем алкогольних напоїв, несумісністю поглядів на сімейне життя, через образи відповідачем дітей позивача від першого шлюбу. Також позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], яке було нею змінено під час реєстрації шлюбу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2007 року, шлюб зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис - №797, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2013 року на підставі втрати почуття взаємної любові та поваги, постійні сварки, через вживання відповідачем алкогольних напоїв, несумісністю поглядів на сімейне життя, через образи відповідачем дітей позивача від першого шлюбу, сторони не ведуть спільного господарства. Бажання до примирення у позивача та відповідача відсутнє. Суд приходить до висновку, що даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім'ї буде суперечити інтересам подружжя та дитини. Спору щодо нажитого в шлюбі майна сторони не заявляли, шлюб у позивача другий у відповідача перший. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

У травні 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося через втрату розуміння, вони з відповідачем мають протилежні погляди на сімейне життя. Зараз проживають окремо. Мають неповнолітню доньку. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Ухвалою суду було застосовано заходи для примирення подружжя, однак сторони не примирилися. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 10 жовтня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 657. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач і відповідач мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач подав заяву, якою визнає позовні вимоги, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Спору про місце проживання неповнолітньої дітини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Позивач не змінювала прізвища при укладенні шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення сплаченої тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце їх проживання невідоме на суму 2916,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 22 квітня 2013 року до управління праці та соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації звернулась для оформлення тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів [PERSON], яка є матір'ю двох дітей Відповідача - [PERSON]. Тимчасова державна допомога на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів була призначена [PERSON] на дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на підставі наданих документів

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 17.06.2013 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.10.2008 року між ним та відповідачкою укладено договір про надання кредиту та поруки № КМ 1,50, згідно до якого позивач в разовому порядку надав відповідачці у тимчасове користування кредит на споживчі цілі в розмірі 3 900,00 грн. строком з 17.10.2008 року по 16.10.2010 року. Однак, на теперішній час відповідачка свої зобов'язання не виконала в повному обсязі і заборгованість по договору складає 7 445,90 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 3 494,65 грн., сума заборгованості за відсотками - 3 596,68 грн., сума штрафних санкцій - 354,57 грн. Просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати строк позовної давності або розглянути питання щодо встановлення фактичної заборгованості по кредитній угоді та можливого проведення реструктуризації заборгованості. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.10.2008 року між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання кредиту та поруки № КМ 1,50, згідно до якого позивач в разовому порядку надав відповідачці у тимчасове користування кредит на споживчі цілі в розмірі 3 900,00 грн. строком з 17.10.2008 року по 16.10.2010 року, що підтверджується копією договору, розшифровкою погашення кредиту. На теперішній час відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності із ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем при зверненні до суду вказаний строк не пропущено. Таким чином, судом встановлено, що права позивача були порушені з вини відповідачки і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з останньої на його користь суми за кредитним договором 7 445,90 грн. Доказів на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення позивачкою не надано, тому її заява про розстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved