Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивачка у квітні 2013 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 144632,92 грн за період з 01.06.2009 року по 01.11.2012 року, обґрунтовуючи це тим, що згідно рішення суду від 16 листопада 2005 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей, однак за вказаний період він має заборгованість в сумі 23236,35 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволені, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином. /а.с.26, 28, 33/ Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами і є обґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.11.05 р. він зобовязаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з 01.11.2005 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. /а.с.8-11/ Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №2-906 та довідки ВДВС Чернігівського РУЮ, станом на 01.11.2012 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 23236,35 грн, починаючи з 01.06.2009 року. /а.с.13-16/ Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні норми права містяться у ст.180 СК України. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, передбачена ст.196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду. У відповідності до положень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів», на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення платежу. Суд виходячи зі змісту правової норми ст.196 СК України, встановивши факт заборгованості по аліментах, оцінивши надані позивачкою докази, прийшов до висновку, що саме з вини відповідача як платника аліментів виникла заборгованість за аліментами, яка обчислена державним виконавцем, а позивачка як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у визначеному законом розмірі. При цьому, відповідач не скористався своїм правом довести відсутність його вини у невиконанні покладеного рішенням суду обовязку сплачувати кошти на утримання двох дітей. Суд погоджується з розміром розрахунку неустойки (пені) наданого суду позивачкою і його правильність не спростована відповідачем. Перевіряючи правильність нарахування пені, суд, виходячи зі змісту ст.196 СК України, зокрема, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, вважає, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення. У звязку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми. Оскільки у [PERSON] існувала заборгованість по сплаті аліментів, то з нього підлягає стягненню неустойка в межах заявлених вимог, тобто за період з 01.06.2009 року по 01.11.2012 року, в розмірі 1 відсотка заборгованості за кожен місяць прострочки, помноженої на кількість днів, і становить: у 2009 році, в червні за 1249 днів 5815,34 грн., в липні за 1219 днів 5675,66 грн., в серпні за 1188 днів 5531,32 грн, в вересні за 1157 днів 5386,99 грн, в жовтні за 1126 днів 5242,65 грн, в листопаді за 1096 днів 5102,97 грн, в грудні за 1065 днів 4958,64 грн; у 2010 році: в січні за 1035 днів 5595,21 грн., в лютому за 1004 днів 5427,62 грн., в березні за 976 днів 5276,25 грн., в квітні за 945 днів 5199,39 грн., в травні за 915 днів 5034,33 грн., в червні за 884 дні 4863,76 грн., в липні за 854 дні 4719,20 грн., в серпні за 823 дні 4547,89 грн., в вересні за 792 дні 4376,59 грн., в жовтні за 762 дні 4302,25 грн., в листопаді за 731 день 4127,22 грн., в грудні за 701 день 4025,14 грн.; в 2011 році: в січні за 670 днів - 4422 грн., в лютому за 639 днів 4217,40 грн., в березні за 610 днів - 4026 грн., в квітні за 579 днів 3821,40 грн., в травні за 549 днів 3623,40 грн., в червні за 518 днів 3418,80 грн., в липні за 488 днів 3220,80 грн., в серпні за 457 днів 3016,20 грн., в вересні за 426 днів 2811,60 грн., в жовтні за 396 днів 2613,60 грн., в листопаді за 365 днів - 2409 грн., в грудні за 335 днів - 2211 грн.; в 2012 р.: в січні за 304 дні 2028,28 грн., в лютому за 275 днів 1834,80 грн., в березні за 244 дні 1522,92 грн., в квітні за 214 днів 1059,30 грн., в травні за 183 дні 905,85 грн., в червні за 153 дні 757,35 грн., в липні за 122 дні 603,90 грн., в серпні за 91 день 450,45 грн., в вересні за 61 день 301,95 грн., в жовтні за 30 днів 148,50 грн., а всього 144632,92 грн. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved