Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який доповнявся та змінювався, до відповідача про визнання недійсними правочинів, визнання недійсними та скасування витягу про державну реєстрацію прав, визнання права власності на нерухоме майно. Представники позивача (на підставі ордеру адвокатського об»єднання та довіреності), в судовому засіданні пояснювали, що 23 вересня 2011 року позивач видав довіреність [PERSON] представляти його інтереси при оформленні договору дарування житлового будинку №11 по вулиці Піонерській в місті Кодимі. 16 липня 2012 року приватнним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування позивачем зазначеного житлового будинку [PERSON]. [PERSON] є дружиною позивача. Від шлюбу сторони мають спільну дитину – [PERSON], [INFO]. В той час, коли позивач видавав довіреність [PERSON] була домовленість про те, що [PERSON] вчинить від імені позивача договір про припинення права на аліменти [PERSON] у зв»язку з передачею права власності на житловий будинок по вулиці Піонерській 11 в місті Кодимі. Заміст такої дії, [PERSON], уклала від імені позивача договір дарування належного тому нерухомого майна. Позивач при видачі довіреності [PERSON], помилявся щодо правової природи та предмета правочину, не розумів повністю, які повноваження матиме довірена особа та до чого це може призвести. На укладення договору дарування не було волі позивача. Позивач вважав, що буде укладено договір про припинення права на аліменти для дитини у зв»язку з передачею права власності на нерухоме майно та наступлять для того наслідки: припинення обов»язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В результаті укладення договору дарування для позивача настали несприятливі наслідки та склалося дуже скрутне матеріальне становище. [PERSON] набула право власності на нерухоме майно та отримує від того аліменти на утримання спільної дитини. Просять визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами №11 по вулиці Піонерській у місті Кодимі, вчинений від імені [PERSON] [PERSON] [PERSON], посвідчений приватним нотаріусуом Кодимського районного нотаріального округу [PERSON], визнати недійсним та скасувати [PERSON] про державну реєстрацію прав серія СЕВ №911236, виданий Кодимським районним бюро технічної інвентаризації 26 липня 2012 року про реєстарцію права власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вулиця Піонерська, буд.11 м. Кодима Одеської області. Відповідач та її представник (на підставі угоди)) в судовому засіданні позов не визнали та пояснили таке. З 02 жовтня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину – сина [PERSON], [INFO]. За кошти її батьків був придбаний житловий будинок по вулиці Піонерській,11 в місті Кодимі, в якому і проживали до останнього часу. Згідно оформлених документів на придбане житло, власником будинку був позивач. Борги за придбаний будинок віддають також її батьки, а всього за придбане майно сплачено 10 тисяч доларів США. Оскільки останнім часом спільне життя не склалося, то позивач вирішив, що не сплачувати борги за житло, переоформити його на неї, шляхом укладання договору дарування. Для цього позивач видав довіреність на здійснення такої дії її матері – [PERSON]. Позивач прекрасно розумів про що йде мова. Він саме і хотів таким чином здійснити відчуження будинку. Ніякої мови про те, що він дарує будинок взамін за несплату аліментів на утримання дитини, не йшлося. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Третя особа (приватний нотаріус [PERSON]В.), в судовому засіданні пояснила, що 23 вересня 2011 року до неї звернувся позивач з проханням посвідчити довіреність на дарування, зареєстрованого на його ім»я, житлового будинку з земельною діянкою за адерсою: м. Кодима, вулиця Піонерська,11 – своїй дружині [PERSON]. При цьому [PERSON] була теж присутня. Вона перевірила деєздатність позивача – був дієздатним, не був в стані алкогольного сп»яніння, не був хворим. Чітко сформулював їй свою волю щодо свого бажання подарувати будинок з земельною ділянкою конкретно [PERSON]. В самій довіреності була пряма вказівка на дарування майна конкретно [PERSON]. 16 липня 2012 року, вона відповідно до чинного законодавства, на підставі довіреності позивача, після перевірки її дійсності в Єдиному реєстрі довіреностей, був посвідчений договір дарування зазначеного в довіреності будинку з земельною ділянкою від імені позивача на ім»я відповідача. Ніякою мови про те, що відбувається вдчуження житла в рахунок сплати аліментів не йшлося. Позивач про це нічого не говорив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є знайомим позивача. В теперішній час той живе в с. Пиріжна. Знає, що спірний будинок купляли разом. Позивач розповідав, що хоче подарувати будинок дружині щоб не платити аліменти на сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Йому відомва ситуація, що склалася між позивачем та відповідачем стосовно спільного будинку. Зі слів позивача знає, що той хотів переписати будинок на дружину щоб не сплачувати аліменти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Знає, що сторони не живуть разом. Спірний будинок позивач хотів переписати на сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчила таке. Вона є матір»ю відповідача. Її сім»я придбала житловий будинок по вулиці Піонерській 11 в місті Кодимі для того щоб у ньому жили [PERSON] та його дружина [PERSON]. Будинок придбали за 10 тис. Доларів США. Багато набрали боргів. Довіреність на дарування будинку оформлів позивач. А потім вона у нотаріуса, як і домовлялись оформила договір дарування будинку [PERSON] – [PERSON]. Мови про те, що будинок дарується в рахунок сплати аліментів позивачем не йшлося. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Відповідач доводиться йому племінницею. Для придбання спірного будинку він позичив 2150 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засідання свідчив таке. Відповідач йому знайома. Йому відомо, що батько відповідача позичав гроші в сумі 1000 доларів США на придбання будинку. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області 02 жовтня 2009 року сторони зереєстрували шлюб 02 жовтня 2009 року. Згідно договору дарування від 16 липня 2012 року, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з земельною ділянкою по вулиці Піонерській в місті Кодимі Одеської області (зареєстровано в реєстрі за № 717). Вислухавши вимоги та заперечення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не може бути задоволеним з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зобов’язують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивач та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному з’ясуванню всіх обставин справи. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дитину – сина [PERSON], 26 квітня 2010 року. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Піонерській,11 в місті Кодимі Одеської області (договір купвіл-продажу від 17 серпня 2011 року. Довіреністю від 23 вересня 2011 року [PERSON], уповноважив [PERSON] подарувати його дружині – [PERSON] у встановленому законом порядку за ціною та на умовах на свій розсуд належні йому житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Кодима, вул. Піонерська, буд.11. Відповідно до зазначеної довіреності, 16 липня 2012 року, [PERSON], діючи від імені [PERSON], уклала договір дарування цього майна з [PERSON]. Згідно статті 203 ЦК України (ч.1-3,5,6) змість правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що в судовому засіданні позивачем на недано доказів того, що при видачі довіреності та наступного укладення договору дарування, якимось чином було порушено його волевиявлення. При видачі довіреності позивач діяв як дієздатна особа, без стороннього впливу та тиску, добровільно, розуміючи значення своїх дій. Іншого суду не надано. Відтак, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними спорудами №11 по вулиці Піонерській у місті Кодимі, вчиненого від імені [PERSON] - [PERSON], посвідченого приватним нотаріусуом Кодимського районного нотаріального округу [PERSON]; визнання недійсним та скасування [PERSON] про державну реєстрацію прав серія СЕВ №911236, виданого Кодимським районним бюро технічної інвентаризації 26 липня 2012 року про реєстарцію права власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вулиця Піонерська, буд.11 м. Кодима Одеської області є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст.203,215 ЦК України,

Outcome: dismissed