Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказує, що 06.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400233266В, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 99 900,00 грн. із зобовязанням повернути кредит у повному обсязі 06.04.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим договором та сплатою 22% проценти річних за користування кредитом. Кредит надавався шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, № 26256000780012 у відділені «Ренесанс» ПАТ «ВТБ Банк». Позивачем було виконано свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, однак, відповідач отримавши кредит свої зобовязання за кредитним договором не виконав та станом на 10.01.2013 року допустив заборгованість в сумі 118 330грн. 53 коп. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з викликом в судове засідання на 28.03.2013 року та 07.08.2013 року, а також оголошення в газеті «Урядовий курєр» в викликом в судове засідання на 26.09.2013 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення по таких підставах. Так, судом достовірно встановлено, що 06.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400233266В, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 99 900,00 грн. із зобовязанням повернути кредит у повному обсязі 06.04.2017 року або достроково у випадках, передбачених цим договором та сплатою 22% проценти річних за користування кредитом. Кредит надавався шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, № 26256000780012 у відділені «Ренесанс» ПАТ «ВТБ Банк». У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивачем було виконано свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, однак, відповідач отримавши кредит свої зобовязання за кредитним договором не виконав та станом на 10.01.2013 року допустив заборгованість в сумі 118 330грн. 53 коп., що складається з: простроченої заборгованості по кредиту 6 101,69 грн.; поточна заборгованість по кредиту 92 873,83 грн., інфляційні витрати 24,19 грн.; 3 (три) відсотки річних 43, 37 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків 10 879, 47 грн.; 3 (три) відсотки річних 78,87 грн.; інфляційні витрати 43,57 грн.; сума заборгованості за процентами за період з 28.12.2012 по 10.01.2013 833,87 грн.; 0,5 (нуль цілих пять десятих) процентів пені за кожен день прострочення платежу 7 451,67 грн. В добровільному порядку відповідач [PERSON] вказану заборгованість не погашає. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідачки підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved