Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, від якого мають сина - [PERSON],[INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Починаючи з лютого 2013 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, незважаючи на те, що син є студентом другого курсу денної форми навчання машинобудівного факультету Запорізького національного технічного університету. Відповідач працює на ВАТ „Запоріжсталь", має постійний заробіток, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання до досягнення ним 23 років у розмірі ? частини усіх видів доходу. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали викладене в позовній заяві, просить її задовольнити з підстав, зазначених у ній. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що матеріальну допомогу надавав, сплачуючи на утримання сина 1000 грн. щомісячно, крім того купував йому необхідні речі, не заперечує проти стягнення аліментів на користь сина особисто, а не на користь позивачки. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), який проживає разом з позивачкою. Згідно з довідкою № 1832 від 27.08.2013 року (а/с 8), [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання бюджетного відділення машинобудівного факультету Запорізького національного технічного університету. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач матеріально підтримує сина, купує йому необхідні речі, платить йому 1000 грн. кожного місяця. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є студентом ЗНТУ, денної форми навчання, проживає з матір"ю, батько сплачував йому аліменти до жовтня 2013 року у розмірі 1000 грн., останнього місяця перерахував на його рахунок 500 грн., даних коштів недостатньо на його утримання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч. 3 ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач працює на ВАТ „Запоріжсталь", має постійний заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання. Судом також встановлено, що остання матеріальна допомога на утримання сина була відповідачем надана 04.10.2013 року у розмірі 500 грн., що не відповідає розміру прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України „Про державний бюджет на 2013 рік" - 1147 грн. Твердження відповідача про те, що він не бажає сплачувати аліменти на користь своєї колишньої дружини не узгоджується з вимогами ст. 199 СК України. При вищевикладених обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову на період навчання, до досягнення сином 23-річного віку. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави у розмірі 229 грн.40 коп.

Outcome: approved