Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнювала, посилаючись на те, що 03.12.2010 р., приблизно о 12:05, відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем Опель Астра, д/н [NUMBER], на пішохідному переході у м.Луганську в районі перехрестя вулиць Матросова та Херсонської здійснила наїзд на позивачку. Внаслідок наїзду їй було завдано легкі тілесні ушкодження, а саме струс мозку, кровопідтікання лівої тім'яної області. В результаті нанесення тілесних ушкоджень позивачка знаходилась на лікуванні у неврологічному відділенні 15-ї багатопрофільної лікарні м.Луганська з 03.12.2010 р. по 13.12.2010 р. зі струсом головного мозку, забиттям м'яких тканин голови, забій лівого стегна. При зверненні у лікарню після ДТП у позивачки було виявлено підшкірну гематому голови розміром 7,5 х 5,5 см. Рух очних яблук було обмежено. Після виписки з лікарні м.Луганська позивачка приїхала до м.Гірського, де їй знову стало погано, а тому вона була госпіталізована з діагнозом струс головного мозку, забій м'яких тканин, лівого стегна, виражений антено-вегетативний синдром. На лікуванні у Первомайській однопрофільній лікарні позивачка перебувала з 14.12.2010 р. по 24.12.2010 р. Загалом за період лікування позивачка витратила 2 492,82 грн. В результаті ДТП позивачці завдано суттєвої моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю та душевних переживаннях в зв'язку з отриманням нею тілесних ушкоджень, вона була змушена тривалий час перебувати на лікуванні, додатково проходити необхідні обстеження, що значно порушило її звичний життєвий уклад, через лікування вона не могла відвідувати заняття в Інституті культури та мистецтв, де вона навчалась на денному відділенні, постійно переживає сильні головні болі, яких до настання ДТП у неї не було, втратила нормальний сон, боїться ходити по вулиці, а особливо переходити дорогу. Свою моральну шкоду позивачка оцінює у 15 000 грн. Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ /4514018, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Кредо». Згідно вказаного полісу страховий ліміт відповідальності складає 51000 грн., а сума франшизи 510 грн. Таким чином, виходячи з суми матеріальної шкоди, яка складає 2492,82 грн. з врахуванням франшизи страхова компанія має відшкодувати позивачці 1982,82 грн. та 2550 грн. моральної шкоди, а [PERSON] має відшкодувати позивачці 510 грн. франшизи, та 12450 грн. моральної шкоди - суми, е покриті страховою виплатою. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 510 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 12450 грн. на відшкодування моральної шкоди, разом 12960 грн. ; стягнути з ТДВ СК «Кредо» на користь позивачки 1982,82 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 2550 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, разом 4532,82 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що вина відповідача [PERSON] підтверджена рішенням суду. Відповідач тривалий час уникала спілкування, вважає, що нема нічого страшного, людина залишилась жива. Позивачка вже за три роки не отримала навіть моральної підтримки від винної особи. Вона втратила нормальний життєвий уклад, не могла тривалий час відвідувати заняття, переживала за свій стан та майбутнє, чи зможе вона реабілітуватися, втратила нормальний сон. Постійно знаходиться у стані страху, коли переходить дорогу. При розгляді справи в Жовтневому суді [PERSON] подала документи, що ДТП було у Ленінському районі, там у зв'язку з неявкою позивачки справу закрили, вони не отримували повісток, але не заперечували, щоб там провадження закрили. Справа постійно переносилась, відповідачка не з'являлась. Тоді позивачка зареєструвалась у м. Гірському та звернулась до Первомайського суду. Відповідачка не вказує, що надала [PERSON] страховий поліс або інший документ, щоб вона могла вернутися до страхової компанії. Як виявилось, [PERSON] не повідомляла страхову компанію про ДТП. Позивачка [PERSON] позов підтримала на пояснила, що переходила дорогу, машина вилетіла з-за дугообразного повороту. Там був пішохідний перехід без світлофора. Вона подивилась по сторонам, машин не було, відповідачка на високій швидкості вилетіла з-за повороту. В машині було немовля, його матір, бабуся, [PERSON] була неофіційним таксистом. Зразу приїхав якийсь чоловік, зняли фішки, збили радіохвилю. Підійшли свідки. Підійшов [PERSON], який зараз за кордоном. Він викликав «швидку» та міліцію, йому намагались нагрубити, але він показав якесь посвідчення. Ввечері в лікарню приїхала [PERSON], просила не давати показань у міліції, що вона все відшкодує, буде лікувати її в санаторії. Але в лікарню вона приїхала тільки два рази. В день ДТП вона не могла з нею розмовляти, бо була гематома на півголови, поломане ребро, але перелом виявили тільки через рік. Її мати запропонувала [PERSON] оплатити лікування і більше нічого. Вона пролежала в лікарні біля 12 днів. Мати кожного дня до неї їздила, а потім попросила перевести її Гірську лікарню, на що лікар погодилась. [PERSON] попросила зустрітись, запропонувала 1 тис. грн. і сказала, що більш нічого відшкодовувати не буде. Мати не погодилась. На той час була сесія, вона закінчувала університет з червоним дипломом, тому їй прийшлось дуже багато доганяти. [PERSON] їй нічого не заплатила і нічим не цікавилась. [PERSON] давала номери страхової компанії, по яким вони не могли додзвонитися. Коли справа була в Жовтневому суді, їй пропонували звернутися в страхову, вона їздила туди з чеками, писала письмову заяву, співробітник страхової компанії сказав, що коли все вирішиться, він їй зателефонує. У неї нема письмового підтвердження про звернення в страхову компанію. В Жовтневий суд ходила дівчина - представник страхової компанії. Машина її вдарила по лівому стегну, можливо вона головою розбила бокове скло. Її перекинуло, вона впала на трамвайну лінію. У лікарні їй встановили діагноз: легка черепно-мозкова травма. Вона зразу не пройшла суд.мед.експертизу. Лікар направила її до окуліста у обласну лікарню, поки вона доїхала на таксі, у неї стало косити щелепу, її стали передавати по всіх кабінетах, поки вона не потрапила до психіатра, який сказав, що вона здорова. Потім вона повернулась у 15-ту лікарню, там їй дали якийсь укол, але в мед. документації про перекошене обличчя ніде не зазначено. Вона пролежала у лікарнях 22 дні, потім лікувалась протягом місяця вдома, але їздила в університет, бо був кінець року, сесія. Її опитували працівники міліції в день травми, вона сказала, що погано почувається і не може давати свідчення. На суд.мед. огляд її направляли з Артемівського суду. Вона туди зверталась без представника, сама, може через півроку їй прийшла відповідь, що неправильно оформлені документи, потім попросили звернутися в Жовтневий суд по території, де живе [PERSON] та сталось ДТП. На сьогодні у неї продовжуються головні болі, зараз вона працює, вона не може лікуватися, бо звільнять з роботи, медичних документів, що вона страждає через наслідки черепно- мозкової травми, нема. Про перелом ребра свідчить рентген знімок, але лікар не може написати дату, коли це сталося. Доки вона лежала у лікарні, у неї бабуся потрапила в реанімацію, пролежала 10 днів та померла, що могло статися через те, що нервувала через неї. Представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» Пузін Р.О. позов не визнав та пояснив, що в порушення вимог ст. 33 та 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ні [PERSON], ні [PERSON] ні у визначений законом триденний строк після настання дорожньо-транспортної пригоди, ні пізніше у страхову компанію не звертались, письмовім повідомлення про ДТП та інші документи не подавали. Моральна шкода, завдана позивачу страховою компанією, не доведена, вини страхової компанії нема. Оскільки ні [PERSON], ні [PERSON] не звертались за відшкодуванням шкоди, вони нічиїх прав не порушували, тим більш не спричинили моральної шкоди. Потерпіла сторона мала право завернутися у страхову компанію. Водій повинен був повідомити потерпілу про страхову компанію. Водій не впливає на виплату страхового відшкодування, бо повинен звернутися потерпілий з відповідними документами. Є поліс про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, на той момент була застрахована відповідальність [PERSON] у компанії «Кредо». У страховому полісі вказується П.І.П. застрахованої особи і транспортний засіб, яким вона керує. Є постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, то саме ця особа була за кермом автомобіля. Страхова компанія на клопотання потерпілої сторони самостійно запитує документи про ДТП з ДАІ. Коли вперше страхову компанію викликали до суду - не знає, тільки з Первомайського суду отримували відповідні повідомлення. Про звернення до страхового агента у Луганську йому нічого невідомо, нема письмових доказів звернення. Ліміт відшкодування шкоди потерпілому по здоров'ю - 51 000 грн., по транспортному засобу, майну - 25 500 грн., обов'язкова франшиза - 510 грн. Заперечення проти позову зводяться до відсутності звернення до страхової компанії. При зверненні клієнта страхова компанія протягом 30 днів розглядає та приймає рішення. Співробітники страхової компанії вивчають матеріали та приймають відповідне рішення. Документи мають відповідати ст. 35 закону, надається заява, паспорт, документи про код, документи про оплату лікування інші документи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення, де зазначила, що позов не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що на час ДТП, в якій постраждала позивачка, її цивільно-правова відповідальність була застрахована в страховій компанії «Кредо», страхова сума складала 51 000 грн. за шкоду здоров'ю, тож страхова компанія на цю суму несе відповідальність перед третьою особою, якою є позивачка. Для відшкодування шкоди згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпіла має звернутися за відшкодуванням шкоди до страхової компанії та надати документи, необхідні для проведення виплати. Також позивачка мала право звернутися за виплатою до МТСБУ, якщо цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована. Копія страхового полісу була надана нею співробітникам ДАІ, які складали акт про ДТП, також нею про страховий випадок була повідомлена страхова компанія. Зазначена позивачкою матеріальна шкода відповідно до наданих до позову документів не перевищує меж ліміту відповідальності страхової компанії і повністю покривається страховою виплатою. В частині стягнення моральної шкоди позивачкою не надано належних доказів на підтвердження заявленого позову саме в такому розмірі. Захворювання, на які вказано в позові, як то забій лівого стегна та виражений антено-вегетативний синдром не зазначені в акті судово-медичного обстеження, тобто наявність таких захворювань та їх зв'язок з травмами, отриманими позивачкою внаслідок ДТП не підтверджені. Не надано доказів щодо сильного душевного хвилювання за своє життя та здоров'я, головні болі, втрату сну, страху переходити дорогу. Наслідок отриманих ушкоджень для здоров'я позивачки були вкрай незначні, відшкодування моральної шкоди 2 550 грн. є саме тим розміром, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Ця сума моральної шкоди може бути виплачена страховою компанією за рішенням суду. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона пам'ятає, що по телефону вони дізнались про подію, що [PERSON] збила машина, вони були шоковані, це сталося на переході. Хто чим міг, допомагали, збирали невеликі кошти. Наступного дня вона разом з матір'ю провідували [PERSON]. Після обстеження вона з нею спілкувались, вони з матір'ю були вбиті цією ситуацією. [PERSON] не вставала, їй було погано, боліла голова. Зателефонувала жінка, яка була за кермом, ця жінка намагалась якось вирішити питання про фінанси, матір не могла внятно з нею розмовляти, матір не вибувала з лікарні, вся родина їздила до лікарні. З матір'ю [PERSON] вони разом працюють та дружать родинами. Дитина дуже сильно налякалась, на одному з прийомів в неї перекосило обличчя, вони дуже переживали, щоб це не залишилось. Ця жінка говорила, що все сталось з вини потерплої. За плином часу вони спостерігали за нею та знають, що [PERSON] поникла, була некрасивою, як нежива, вона за неї дуже переживала, що у неї в глибіні, ще якась хвороба. У неї виникли проблеми з навчанням, як би здати сесію. Аварія була причиною відставання в навчанні, вона доганяла, напружувалась. Вона її знає як веселу та товариську дівчину, зараз вона подорослішала, щось її гнітить, страх. Їй відомо про проблеми зі сном та головними болями. Тоді вони переживали, щоб не треба було йти у академічну відпустку. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є матір'ю [PERSON]. Це сталось біля обіду, зателефонував чоловік, [PERSON] збиралась додому, чоловік сказав, що [PERSON] попала в аварію, треба терміново їхати в Луганськ. Дитина сиділа у прийомному відділенні, гематома на всю голову, дитина у страху, лікар сказав, що вони її обстежили, що це струс і треба класти в лікарню. Дитина була перелякана, просила зостатися з нею ночувати. Але треба було поїхати додому, взяти грошей та одежу. Наступного дня відповідачка приїхала з чоловіком, вона їх умовляла не звертатися в міліцію, що страхова компанія дуже крута, що вона оплатить санаторне лікування. Хлопець, який визнав «швидку» сказав, що невідомо, цим це закінчиться, що дуже часто кидають, спершу обіцяючи золоті гори. Потім вони дізнались через рік, що був перелом ребра, тоді болів бік та голова сильно боліла. Лікар запропонував зробити томограму голови, вони їхали через все місто, у голові знайшли тріщину, але сказали, що травма скоріше за все родова. Потім їх направили до психіатра, у дочки почало кривитися лице, скосилось повністю, дочка сказала, що не може з цим нічого зробити. Вона просила допомоги. Полегшення настало після блювоти. Вони розповіли про це лікарю, коли приїхали, потім повторилось те саме. У цей час стала телефонувати винуватиця аварії, сказала, що нічого не заплатить, у неї є тільки 500 грн. чи 1000 грн., нічого вона їм не оплатила, ні медикаменти, ні томограму. Вона сказала, якщо їй щось присудять, вона буде 10 років виплачувати. Дитина не могла сама перейти через дорогу, труситься. Зараз вона постійно в депресії, спить погано. В університеті навчалась на відмінно, і зараз навчається на відмінно. Чоловік звертався у страхову компанію, там сказали, що можуть оплатить тільки після засідання суду. Відповідачка давала якийсь номер, страхової компанії. Коли бабушка дізналась, що онука на вихідні не приїхала, вони сказали, що вона залишилась у Луганську, наступних вихідних вона стала питати. Коли [PERSON] привезли з Луганська, мати перестала відповідати по телефону, у неї стався інсульт і через 12 днів вони втратили бабушку, вона не видержала, не перенесла. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, відповідно до постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 17.12.2010 року у праві про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу за те, що 03.12.2010 р. об 11.30 год. в м. Луганську по вул. Херсонській, керуючи автомобілем «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER], наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшила швидкість до зупинки т/з, щоб дати змогу пішоходу завершити перехід, у результаті чого скоїла наїзд на пішохода. // а.с.45/ У порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 286 КК України щодо [PERSON] постановою від 07.12.2010 р. було відмовлено, з посиланням на відсутність висновків судово-медичного огляду потерпілої, при цьому було встановлено, що при виїзді на місце ДТП було виявлено, що 03.12.10, приблизно об 11.30 год. , в м. Луганську, вул. Херсонська в районі перехрестя з вул. Матросова, водій [PERSON] скоїла наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу. Внаслідок наїзду [PERSON] з тілесними ушкодженнями: ЗЧМТ, СГМ, підшкірна гематома лівої тім'яної області, була госпіталізована в 15 - ту багатопрофільну лікарню м. Луганська. Беручи до уваги свідчення учасників події, в діях водія [PERSON] вбачається порушення вимог п. 18.1 ПДР України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. /а.с.20/. Згідно з випискою з історії хвороби [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Луганської міської багатопрофільної лікарні № 15 з 03.12.2010 р. по 13.12.2010 р. з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку (травма автодорожня 03.12.2010 р.), забій м'яких тканин голови, лівого стегна. Поступила зі скаргами на головний біль, запаморочення, загальну слабкість, нудоту, біль в забитих місцях, порушення зору, що з'явилось після травми. 07.12.2010 р. був пароксизм сильного головного болю з численною блювотою, перекосом мімічних м'язів нижньої щелепи. Пройшла обстеження у окуліста, хірурга, психіатра, нейрохірурга та комп'ютерну томографію головного мозку /а.с. 5/. Згідно з історією хвороби [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в загальному терапевтичному відділенні Гірської міської лікарні з 14.12.2010 р. по 24.12.2010 р. з діагнозом ЗЧМТ ,струс головного мозку (травма автодорожня), забій м'яких тканин голови, лівого стегна, підгострий період; виражений антено-вегетативний синдром /а.с. 7/. Згідно з актом судово-медичного обстеження, яке проводилось 17.01.2010 р., у [PERSON] у лікарні були виявлені струс головного мозку, кровопідтікання лівої тім'яної області, що утворились від дії твердого тупого предмету та за даними медичної документації спричинений в результаті ДТП, що мала місце 03.12.2010 р. По ступеню тяжкості струс головного мозку в сукупності з ушкодженнями голови кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров'я /а.с. 5-6/. Таким чином, 03.12.2010 р. [PERSON] дійсно отримала легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я, з вини водія [PERSON], яка збила позивачку на нерегульованому пішохідному переході. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № ВВ/4514018 [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ СК «Кредо», строк дії договору страхування з 16.12.2009 р. по 15.12.2010 р., забезпечений транспортний засіб Опель Астра номерний знак [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілого, 51 000 грн. /а.с. 35/. Відповідно до ст. 15 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вiд 01.07.2004 № 1961-IV в редакції, яка була чинною станом на 03.12.2010 р., договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах: страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу); страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування (договір II типу); страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу). Відповідно до ст. 9 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка була чинною станом на 03.12.2010 р., обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. У разі коли загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратний ліміт відповідальності страховика, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Таким чином, як позивачка, так і відповідачка [PERSON] правильно вказують на те, що шкода, завдана здоров'ю потерпілої [PERSON], повинна бути відшкодована ТДВ СК «Кредо». Представник ТДВ СК «Кредо» заперечував факт звернення до страхової компанії, хоча водій [PERSON] та потерпіла [PERSON] вказували на те, що страхова компанія була повідомлена про ДТП, та їй надавались відповідні документи. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту ст.979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору перешкоджало страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому, суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. За обставинами даної справи відсутність у позивача та відповідача письмового підтвердження про повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку, не може бути підставою для відмови у позові про стягнення страхової виплати, оскільки цивільно-правова відповідальність водія була належним чином застрахована, подія, яка сталася 03.12.2010 р., є страховим випадком, і для страхової компанії нема перешкод у цьому впевнитись. При визначенні розміру відшкодування шкоди, завданої здоров'ю потерпілої [PERSON], суд враховує наведені вище виписки з двох історій хвороби, у яких детально розписано отримане потерпілою медикаментозне лікування, наданого рецепту /а.с. 7/, копії чеку ТОВ «Імфарм» на 634,45 грн. та чеків, виданих ПП Лугмедторг, аптечний пункт № 4 та аптекою «Ісіда» ПП Онофрейчук м.Гірське. Суд також враховує, що всі чеки датовані тими днями, коли позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні. Надані позивачкою чеки частково погано збережені. При підрахунку сум коштів, витрачених на лікування, судом не взятий до уваги чек на суму 14,79 грн. аптеки «Ісіда», оскільки антибіотики, як зазначено у чеку, [PERSON] не прописувались. Судом також не взятий до розрахунку чек на суму 306,85 грн., оскільки сума в цьому чеку читається, але які препарати були придбані, визначити неможливо, при цьому позивачка зобов'язана була зберігати докази належним чином. До витрат, які підлягають відшкодуванню, належить вартість проходження комп'ютерної томографії 06.12.2010 р., яка склала 620 грн., оскільки це обстеження в зв'язку з травмою голови було доцільним і обґрунтованим. Загальна сума витрат на лікування, визнана судом доведеною, становить 2 083, 25 грн., тобто позовні вимоги в цій частині задовольняються частково з урахуванням зменшеної суми, а також з урахуванням того, що з [PERSON] не може бути стягнута сума франшизи у розмірі 510 грн. Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, завданої життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Тобто, позовні вимоги про відшкодування 510 грн. з [PERSON] в цій частині заявлені помилково, в межах заявленого позову за рахунок ТДВ СК «Кредо» витрати позивачки на лікування стягуються тільки у заявленій сумі 1 982,82 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка була чинною станом на 03.12.2010 р., потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Факт спричинення [PERSON] моральної шкоди суд вважає доведеним, оскільки вона дійсно отримала тілесні ушкодження, двічі лікувалась в стаціонарах. Суд прийшов до висновку, що ушкодження голови, стегна та неврологічні порушення дійсно завдали фізичного болю та моральної шкоди молодій дівчині, яка у зв'язку з цим була позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, навчання, докладала додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, передбачені ст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та приходить до висновку, що розмір відшкодування має становити 15 000 грн. Суд виходить з того, що стан здоров'я потерпілої відновився, а отримані нею тілесні ушкодження віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, вина водія [PERSON] є необережною. Ліміт відшкодування моральної шкоди страховою компанією має становити 2 550 грн., при цьому суд вважає за необхідне зазначити, що моральна шкода стягується зі страхової компанії у зв'язку з тим, що це передбачено законом, та погоджується з позицією представника відповідача, що своїми власними діями страхова компанія позивачці моральної шкоди не завдала. Натомість, відповідачка [PERSON] грубо порушила правила дорожнього руху, збила потерпілу на пішохідному переході, не вживала заходів для допомоги потерпілій, що поглиблює глибину моральних страждань [PERSON] Основний тягар по відшкодуванню моральної шкоди покладається судом на [PERSON] Будь-яка людина більш за все хвилюється за своє здоров'я та життя, при захворюваннях та травмах таке хвилювання поглиблюється і ця обставина, на думку суду, не потребує підтвердження сторонніми доказами. Потерпіла отримала тілесні ушкодження в області голови, що могло вплинути як на її зовнішній вигляд так і на розумові здібності та якість життя, та викликає турботу про можливі віддалені наслідки цієї травми. На підставі наведеного та

Outcome: partial