Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що право власності на житловий будинок № 31 по вул. Курортній в смт. Пісочин Харківського району Харківської області зареєстровано в 1/2 частці за [PERSON] та в 1/2 частці за [PERSON], [PERSON] в рівних частках за кожним. [PERSON] помер 16 липня 1996 року. [PERSON] померла 02 лютого 1998 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за заповітом в рівних частках були її діти: [PERSON] та [PERSON], які у встановлені законом строки звернулися до нотаріальної контори, оформили право на спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте не зареєстрували право на спадщину в органі державної реєстрації. 07 листопада 2007 року його мати [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому належну їй 1/4 частину житлового будинку № 31 по вул. Курортній в смт. Пісочин Харківського району Харківської області. 20 грудня 2007 року його мати [PERSON] померла. У встановлені законом строки він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв’язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує належність 1/4 частки вказаного будинку [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку № 31 по вул. Курортній в смт. Пісочин Харківського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON]М, яка померла 20 грудня 2007 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є складовою правової системи України відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визначення й захисту рівними чином усіх форм власності (ст.ст. 13,14,41). Способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним, визначений ст. 16 ЦК України. Перелічені в даній статті способами захисту можуть застосовуватися окремо або в сукупності з іншими способами захисту при судовому захисті як права власності, так і речових прав на чуже майно, в тому числі осіб, які не є власниками. Так, судом встановлено, що право власності на житловий будинок № 31 по вул. Курортній в смт. Пісочин Харківського району Харківської області зареєстровано в 1/2 частці за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 07 липня 1971 року за р.№ 1823 та в 1/2 частці за [PERSON], [PERSON] (в рівних частках кожний) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 07 липня 1971 року за р.№1823. /а.с. 10/ [PERSON] помер 16 липня 1996 року./а.с.20/ [PERSON] померла 02 лютого 1998 року. /а.с.22/ Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Курортна, 31. За ч.1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 561 ЦК України 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом по закінченню шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкуванні як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видано до закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є відомості про те, що окрім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Діти померлої - [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та одержали 31 жовтня 1998 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкували в рівних частках кожний належну померлій частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Курортна,31, тобто по 1/4 частини вказаного житлового будинку кожний./а.с. 11/ [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували право на спадщину в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». 07 листопада 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6429, яким заповіла все своє майно синові [PERSON] /а.с. 13/ 20 грудня 2007 року [PERSON] померла. /а.с. 12/ Позивач у встановлені законом строки звернувся до П’ятої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини згідно заповіту після смерті матері [PERSON] Після смерті [PERSON] нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 399/2008. /а.с. 41/ Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Курортна,31, оскільки право [PERSON] на вказану частину домоволодіння було нотаріально оформлене, але належним чином у відповідному державному органі державної реєстрації не зареєстровано. /а.с. 23/ Згідно ст.ст. 1216 ,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ч. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved