Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачі за первинним позовом [PERSON] та [PERSON] 05.06.2013 року звернулись до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому вказують, що 28 листопада 2012 року помер їх батько [PERSON]. Вони звернулись після смерті батька до Державної нотаріальної контори у м Енергодар із заявою про прийняття спадщини, з метою стати спадкоємцями. Їх батько придбав за своє життя за власні кошти декілька автомобілів, а саме: ВАЗ 2104, д/н [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № ХТК 210430500031932; ВАЗ 2106, д/н [NUMBER],1988 року випуску, кузов № ХТА 210630J1919055. Приблизна вартість автомобілів складає 35000 грн. вказані автомобілі були зареєстровані на імя померлого. Після поховання позивачі поїхали на місце зберігання автомобілів у с. Водяне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області по вул. Кірова, 118 де мешкала [PERSON], яка їм заявила, що майна за яким вони приїхали вже нема. Згодом вони ще раз намагались у неї витребувати автомобілі, але все було марно. Після таких дій відповідача вони звернулись до Енергодарск5ого МВ ГУМВС України в Запорізькій області, але після проведення перевірки, слідчий по даній справі виніс постанову про закриття кримінального провадження. На даний момент постанова скасована та проводиться досудове слідство. В звязку з тим, що за допомогою правоохоронних органів позивачам не вдається повернути вищевказане майно, вони змушені звернутись до суду. Просять витребувати від [PERSON] на їх користь належні їм автомобілі: [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № ХТК 210430500031932; ВАЗ 2106, д/н [NUMBER],1988 року випуску, кузов № ХТА 210630J1919055, а також стягнути на їх користь судові витрати. Позивачами [PERSON] та [PERSON] неодноразово було уточнено позовні вимоги: так 10.09.2013 року позивачами було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій крім витребування від відповідачки [PERSON] майна, позивачі-відповідачі просять ще й визнати за ними право власності ВАЗ 2104, д/н [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № ХТК 210430500031932; ВАЗ 2106, д/н [NUMBER],1988 року випуску. 17.09.2013 року подано уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог у сумі 55375 грн. внаслідок реалізації відповідачкою [PERSON] мікроавтобусу FIAT, який належав померлому [PERSON] на суму 40750 грн, відповідно 50% вартості якого сума становить 20375 грн. В свою чергу відповідач-позивач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування понесених витрат на лікування та поховання спадкодавця, в якому вказує, що померлий 28.11.2012 року [PERSON] був зареєстрований у [INFO], але фактично проживав за адресою: [INFO] разом із нею. Останній рік перед смертю він дуже хворів, 20.11.2012 року вечером він впав в кому, внаслідок чого його відправили у Камянсько-Дніпровську ЦРЛ, а 21.11.2012 року перевели у МСЧ № 1 м. Енергодар, де він пролежав тиждень в реанімації та 28.11.2012 р. помер. всі витрати на лікування та похорони, відповідач-позивач взяла на себе, тому що діти відмовились від цього. Її витрати склались з наступного: бензин за виклик швидкої від 21.11.2012 р. щоб відвезти [PERSON] з Камянки-Дніпровської до МСЧ № 1 м. Енергодар -120 грн., за томографію 450 грн., за анестезію 400 грн., за морг сплачено 900 грн, за бальзамування 200 грн., за послуги батюшки 200 грн., за угодою про організацію проведення поховання на кладовищі м. Енергодар 842 грн. 12 коп., за оформленням договору замовлення 32 грн. 91 коп., оформлення свідоцтва на поховання 16 грн. 97 коп. по чеку № 6 від 29.11.2012 року за ритуальні послуги 5950 грн., 20 рушників 800 грн., за поминальний обід у їдальні при МСЧ № 1 у м. Енергодар - 6158 грн. 70 коп., придбання горілки «Хортиця» - 600 грн, придбання памятнику 8500 грн., а всього на загальну суму 25170 грн. 69 коп. Також нею було придбано на лікування [PERSON] наступні ліки: церобролезин, кардіомагнил, рицинол, актовегин, магнія сульфат, лизина есцинат в ампулах, корвалтаб, реамбирин, цитофлавин, нейровитин, фленокс, дикловенак натрію, федин, клаксон, мексидол, комбиспазм, ацелизин, фленокс, фізрозчини, системи до капельниць, шприци, підгузки, пеленки гігієнічні, пластир медичний, пристрій для переливання крові, натрій-хлорид, контривен, бісопрол-ратиоформ, проксиум, мепрозол, а всього на загальну суму 2973 грн., 01 коп. Також відповідачкою-позивачкою були понесені витрати на влаштування поминального обіду на загальну суму 1341 грн. Просить стягнути на її користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] витрати у сумі 30823,82 грн за лікування, поховання, поминальні обіди, встановлення памятника спадкодавцю [PERSON], який помер 28 листопада 2012 року, а також судові витрати: судовий збір у сумі 308 грн., 24 коп. та послуги адвоката у сумі 1000 грн. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] свої позовні вимоги та згодом уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту обставин викладених у позовній заяві, та просять задовольнити позов в повному обсязі, в зустрічному позові [PERSON] просять відмовити повному обсязі. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник [PERSON]: проти вимог [PERSON] та [PERSON] заперечують, вважають їх вимоги щодо повернення належного спадкодавцю [PERSON] та визнання права власності на спірні автомобілі необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Свої вимоги викладені у зустрічній позовній заяві просять задовольнити в повному обсязі. Також за клопотаннями обох сторін у судовому засіданні були допитані наступні свідки: Свідок [PERSON], яка суду пояснила, що вона є сусідкою відповідачки [PERSON] Дійсно відповідачка [PERSON] мешкала разом з померлим [PERSON] більше 20 років. Спочатку вони мешкали у м. Енергодарі, а потім [PERSON] продала квартиру та вони переїхали жити до с. Водяне Камянсько-Дніпровского району, де за отримані кошти придбали будинок. За деякий час до своєї смерті [PERSON] вирішив продати належний йому на прав власності автомобіль ВАЗ 2104 для того, щоб отримати гроші на лікування, їй відомо, що він сам давав обяву про продаж даного автомобілю. Стосовно автомобілю ВАЗ 2106 то його продала [PERSON] під час коли [PERSON] вже лежав у реанімації. Аналогічні пояснення дали також свідки [PERSON], яка є племінницею відповідачки-позивачки [PERSON] та її рідний син [PERSON] Свідок [PERSON] також підтвердив що відповідачка-позивачка [PERSON] проживала з померлим [PERSON] більше 20 років. Під час сумісного проживання було придбано два автомобілі ВАЗ 2104 та ВАЗ 2016, останній автомобіль [PERSON] придбав у своєї доньки. Свідку також відомо про те, що [PERSON] хотів продати автомобіль ВАЗ 2104 на своє лікування, так йому не вистачало грошей. Також свідок підтвердив факт існування у [PERSON] та [PERSON] автомобіля FIAT, на кого він був зареєстрований йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала та на даний момент працює в Енергодарській СМСЧ № 1. [PERSON] та [PERSON] знає вже більше 20 років. Свідок підтвердила факт понесення витрат [PERSON] на лікування та згодом і поховання [PERSON] Діти померлого [PERSON] та [PERSON] ані лікуванням ані похованням свого батька не займались. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є офіційною жінкою померлого [PERSON] з яким вони розійшлись у 1993 році. Увесь час між ними були дружні відносини . Щодо продажу автомобілів ВАЗ 2106 та ВАЗ 2104 [PERSON] нічого не повідомляв. Їй відомо, що придав він їх за свої зароблені гроші. Він навіть оформив доручення на право керування автомобіля ВАЗ 2016 на зятя та свою доньку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком позивачки-відповідачки [PERSON] У них з померлим [PERSON] були нормальні стосунки. Всі автомобілі були куплені [PERSON] за власні гроші, як він заробляв торгівлею на ринку. На поховання [PERSON] вони пропонували [PERSON] свою допомогу, але їм було відмовлено в цьому. Йому відомо, що поховання [PERSON] організувала [PERSON] продавши автомобіль ВАЗ 2106. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що вимоги позивачів-відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо витребування спадкового майна не підлягають задоволенню з наступних підстав: Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що, дійсно, [PERSON] помер 28.11.2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЖС 246129, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (а.с. 4) Відповідно до копії довідки, виданої Енергодарською державною нотаріальною конторою Запорізької області відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після померлого [PERSON], інших спадкоємців не має. До складу спадщини входять автомобіль [NUMBER] та автомобіль [NUMBER] відповідно до відомостей наданих реєстраційно-екзаменаційним відділенням міжрайонного відділу ДАІ № 4 УМВС України в Запорізькій області (а.с. 10,11,15) Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 32655506 від 05.12.2012 Енергодарською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу за № 245, спадкодавцем є [PERSON] (а.с. 103) З наданих позивачами документів вбачається, що 03.12.2012 року вони звернулись до Енергодарського МВ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою щодо незаконного заволодіння [PERSON] автомобілями їх батька (а.с. 6) З постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2012 року вбачається, що відповідач-позивач [PERSON] продала зазначені автомобілі внаслідок нестачі грошей на лікування [PERSON] (а.с. 7) Постановою прокурора м. Енергодар скасовано постанову слідчого Енергодарського МВ ГУМВС про закриття кримінального провадження (а.с. 8) Як вбачається з відповіді наданої ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області станом на 28.05.2013 року автомобілі померлого [PERSON] так і залишились зареєстровані на нього (а.с. 11) На запит суду від 30.09.2013 року щодо надання інформації щодо прийняття спадщини позивачами-відповідачами [PERSON] та [PERSON] та видачі їм свідоцтва про право на спадщину (а.с. 157), була отримана відповідь, в якій зазначено, що [PERSON] [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертались. (а.с. 161). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте ані матеріали справи, ані позовні вимоги не містять в собі посилання на докази, які б підтверджували, що спірні автомобілі не вибували із володіння їх померлого власника [PERSON] Як встановлено в ході розгляду справи, будь-яких договорів щодо купівлі-продажу спірних автомобілів ані померлий [PERSON], ані відповідач-позивач [PERSON] не укладала. Статтею 658 ЦК України визначено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить лише власникові товару. Між тим, виходячи з положень ст.ст. 387-388 ЦК України, вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача, може заявляти лише його власник, а тому суд вважає, що правових підстав для наявності у позивачів-відповідачів [PERSON] та [PERSON] такого права витребування майна немає, оскільки на момент розгляду справи свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] позивачі-відповідачі так і не отримали. В уточненій позовній заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на спірні автомобілі у відповідності до ст. 1296 ЦК України, але як свідчать матеріали справи та надані позивачами доводи щодо своїх позовних вимог в частині визнання права власності на автомобілі [NUMBER] та автомобіль [NUMBER] в судовому порядку, в звязку з неможливістю оформити право власності у нотаріальній конторі тому, що нібито відсутні правовстановлюючі документи в рухоме майно, суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутня належним чином оформлена постанова нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій. Вимоги позивачів-відповідачів про стягнення з відповідачки-позивачки [PERSON] половини вартості придбаного під час життя [PERSON] автомобіля FIAT (мікроавтобус) у сумі 2500 доларів США, задоволенню також не підлягають, оскільки позивачами-відповідачами протягом усього розгляду справи не надано суду переконливих доказів щодо належності вищевказаного автомобіля померлому [PERSON], а їх посилання на пояснення відповідачки [PERSON] про придбання даного автомобілю нею спільно з [PERSON], ще не свідчить про перехід його права власності на вказаний автомобіль. З своїм визначенням витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду позову. Предметом позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Як вбачається з наданих позивачами-відповідачами доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, підстав для застосування ст. 391 ЦК України при вирішенні спору про захист права позивачів шляхом витребування майна немає. Щодо зустрічних вимог відповідача-позивача [PERSON] про стягнення понесених витрат на лікування та поховання померлого [PERSON], судом встановлено наступне: Як вбачається з матеріалів справи відповідач-позивач [PERSON] дійсно сплачувала кошти на лікування та поховання померлого [PERSON], що підтверджено наданими нею доказами понесення витрат, а саме квитанцій, чеків та накладної, які маються в матеріалах справи (а.с. 57-67) Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1232 ЦК спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця; витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Як було вже зазначено вище, позивачі-відповідачі [PERSON] [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертались, а отже фактично перехід прав та обовязків від померлого [PERSON] до спадкодавців не відбувся, оскільки ними до теперішнього часу не отримано свідоцтво про право на спадщину, що в свою чергу не дає підстав для задоволення вимог відповідачки- позивачки [PERSON] [PERSON] того, як встановлено під час розгляду справи, померлий [PERSON] на момент смерті не був пенсіонером, відповідач-позивач [PERSON] дійсно понесла витрати щодо його лікування та поховання. Як вбачається з пояснень самої відповідачки-позивачки [PERSON] та пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], під час хвороби її співмешканця [PERSON] ними спільно було прийнято рішення щодо продажу спочатку одного автомобіля, а згодом і іншого, так як на лікування власника автомобіля були потрібні кошти. Дані автомобілі були продані з добровільного волевиявлення померлого [PERSON] іще до моменту його смерті. Отже суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] щодо стягнення з позивачів [PERSON] та [PERSON] витрат на лікування померлого батька [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі оскільки всі витрати були сплачені за рахунок проданих автомобілів [NUMBER] та ВАЗ 21043 д/н [NUMBER]. Що стосується поховання [PERSON] відповідачкою [PERSON], встановлено наступне: відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» кладовище призначене для організації поховання померлого та є місцем поховання. Намогильною спорудою є пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увінчують пам`ять про померлих. Предмети ритуальної належності це вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могил. Ритуальні послуги це послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням поховання. [PERSON] того, поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» кожний громадянин має право бути похованим у певному місці та за певними звичаями. У своїй позовні заяві відповідачка-позивачка [PERSON] просить стягнути з позивачів-відповідачів наступні документально підтверджені витрати, понесені нею на поховання [PERSON]: за договором замовлення № 366-з від 29 листопада 2012 року за організацію та проведення поховання на кладовищі м. Енергодар у сумі 842 грн. 12 коп. (а.с. 64 зворот); за оформлення договору замовлення та оформлення свідоцтва про поховання витрати в сумі 49 грн. 88 коп. (а.с. 64); за придбання ритуальних товарів та послуг витрати у сумі 5950 грн., що підтверджується відповідним товарним чеком № 6 від 29.11.2012 року (а.с. 62); за поминальний обід 29.11.2012 року витрати у сумі 6158 грн., що підтверджується рахунком № 16 від 29.11.2012 року (а.с. 63), витрати на придбання 20-ти пляшок горілки «Хортиця» на загальну суму 300 грн., що підтверджується довідкою виданою директором КП Камянсько-Дніпровський ринок від 02.07.2013 року (а.с. 67); витрати на придбання памятника у сумі 8500 грн, що підтверджується копією накладної № 2 від 10.06.2013 року (а.с. 65). Отже виходячи з наведеного відповідачка-позивачка просить стягнути з позивачів-відповідачів витрати на поховання на загальну суму 21800 грн. З даною вимогою відповідачки суд погодитись не може, оскільки факт продажу мікроавтобусу FIAT за 5000 доларів США, не який не було оформлено право власності у встановленому законодавством порядку на померлого [PERSON], визнаний сторонами та не заперечується і самою відповідачкою-позивачкою [PERSON], а отже отримані кошти також були витрачені нею на організацію поховання [PERSON], і таким чином вимоги відповідачки [PERSON] щодо стягнення з відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] витрат на поховання спадкодавця також задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Твердження представника відповідачів-позивача [PERSON] про те, що він підтвердив витрати [PERSON] на поховання в сумі 823 грн. суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] не надала доказів про спільне проживання з [PERSON] та те, що вони знаходились в цивільному шлюбі, що підтверджується довідкою наданої в територіальної громади Водянської сільської ради Камянсько-Дніпровького району Запорізької області /л.д.184/. Отже виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення, як первинного позову позивачів-відповідачів [PERSON] та [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності так і зустрічного позову [PERSON] про відшкодування понесених витрат на лікування та поховання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає покласти судові витрати на обидві сторони у розмірі фактично сплачених ними коштів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed