Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 14 лютого 1998 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №4. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідачка не піклується про створення нормальних сімейних стосунків та взаємовідносини один до одного. Причиною розлучення є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства, за час спільного подружнього життя взаємопорозуміння між ними не досягнуто, їх характери є несумісними. Вважає, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинились, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, що унеможливлює примирення. З викладених підстав просив шлюб, укладений з відповідачкою, розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому у своїх заявах позивач та відповідач просили шлюб розірвати. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб, виданого повторно 05 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, вбачається, що сторони уклали шлюб 14 лютого 1998 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими повторно 05.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 5-6). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved