Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-07 00:00:00

18 червня 2013 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи - державний нотаріус П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун О.О., Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності. (а.с. 3-4) 09 липня 2013 року до участі у справі в якості третіх осіб були притягнуті Дніпропетровська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 37) Позивач у позовній заяві, та представник позивача у судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що батьку позивача на праві власності належало 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Після прийняття зазначеного домоволодіння в експлуатацію в 1998 році, [PERSON] було самочинно добудоване дане домоволодіння. [INFO] року, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на належне йому майно. З метою прийняття спадщини [PERSON] звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, де їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене домоволодіння. При зверненні до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» з метою оформлення правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння позивачам також було отримано відмову та з'ясувалось, що реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння не проводилась, тому позивач змушена звернутися до суду та просити суд визнати за нею право власності на 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS], що складається з кв.№1 в житловому будинку «А1» з житловою прибудовою «А1-1»,А3-1», який складається з кухня 8,1 кв.м., ванна 4,4 кв.м., житлова 7,1 кв.м.ж. житлова 16,8 кв.м., житлова 7,2 кв.м., передпокій 9,4 кв.м., коридор 6,7 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. та господарських будівель та споруд: літня кухня «Б», літня кухня «Б1», літня кухня «б», сарай «В», сарай «Г», літня кухня «Д», сарай «Е», сарай «Ж», вбиральня «З», літній душ «И», сарай «К2, літня кухня «Х», навіс «Ч», споруди №1,3,4,9,10,12,13,16,17,18, замощення І, ІІІ, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.3-4) У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позовних вимог, а саме проти визнання права власності на літню кухню «б» та літню кухню «Х», оскільки це об'єкти самочинного будівництва, тому вони не можуть війти до складу спадкової маси Представник третьої особи, Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки право власності на спірне нерухоме майно не було зареєстроване у відповідному до законодавста порядку, тому зазначене майно не може війти до складу спадкової маси після смерті [PERSON] Третя особа, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, в судове засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. (а.с. 40,43). Треті особи, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти визнання права власності за позивачем відповідно до Акту ідеальних часток від 24.01.1997 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог просили відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та матеріалами спадкової справи (а.с. 61-68, 70-83,). У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого заповів все належне йому майно [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 61-68, 70-83) Встановлено, що Рішення Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів №1614 від 15.12.1989 року будинок [ADDRESS] узаконено за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19-20) Також встановлено, що Рішення Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів №383 від 27.05.1997 року, затверджено акт ідеальних часток від 24.01.1997 року, за [PERSON] було визнано право власності на 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 15-17) У судовому засіданні було встановлено, що станом на 03.09.2012 року реєстрація права власності на 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS] не проводилась, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» (а.с. 27). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого та виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 12 жовтня 2012 року (інвентаризаційна справа № 3970), 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS] складається з кв.№1 в житловому будинку «А1» з житловою прибудовою «А1-1»,А3-1», який складається з кухня 8,1 кв.м., ванна 4,4 кв.м., житлова 7,1 кв.м.ж. житлова 16,8 кв.м., житлова 7,2 кв.м., передпокій 9,4 кв.м., коридор 6,7 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. та господарських будівель та споруд: літня кухня «Б», літня кухня «Б1», літня кухня «б», сарай «В», сарай «Г», літня кухня «Д», сарай «Е», сарай «Ж», вбиральня «З», літній душ «И», сарай «К», літня кухня «Х», навіс «Ч», споруди №1,3,4,9,10,12,13,16,17,18, замощення І, ІІІ (а.с.9-14) Також в технічному паспорті внесено дані про самочинне будівництво, а саме: літню кухню «б» та літню кухню «Х» (а.с.9) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності. Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 ЦК України, за власником або користувачем земельної ділянки може бути визнано право власності на майно, яке самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що літні кухні не є самочинним будівництвом та не потребують введення в експлуатацію, оскільки згідно положень «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» літні кухні є господарською будівлею, яка підлягає технічній інвентаризації та не належать до тимчасових будівель Суд, при вирішенні позовних вимог виходив з того, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Враховуючи, що літня кухня «б» та літня кухня «Х» є об'єктами самочинного будівництва, що не увійшли до акту ідеальних часток від 24.01.1997 року, а задоволення позову в цій частині порушує права інших осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на літню кухню «б» та літню кухню «Х» не підлягають задоволенню. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO] року, але за життя не встиг зареєструвати право власності в компетентних органах, та те, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], у встановлений законом термін звернулась до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 69/100 частини домоволодіння [ADDRESS], що складається з кв.№1 в житловому будинку «А1» з житловою прибудовою «А1-1»,А3-1», який складається з кухня 8,1 кв.м., ванна 4,4 кв.м., житлова 7,1 кв.м.ж. житлова 16,8 кв.м., житлова 7,2 кв.м., передпокій 9,4 кв.м., коридор 6,7 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. та господарських будівель та споруд: літня кухня «Б», літня кухня «Б1», сарай «В», сарай «Г», літня кухня «Д», сарай «Е», сарай «Ж», вбиральня «З», літній душ «И», сарай «К2, навіс «Ч», споруди №1,3,4,9,10,12,13,16,17,18, замощення І, ІІІ, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, задовольнивши таким чином частково позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed