Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 02.08.2013 року з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за договором позики в сумі 31 285.41 грн., зіславшись на те, що 04.03.2013 року відповідач позичив в нього 20 800 грн. та зобов’язався повернути вказані кошти в строк до 04.06.2013 року. В зазначений час відповідач кошти не повернув. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити його позовні вимоги в сумі основного боргу – 20 800 грн. 10 400 грн. штрафу за невиконання зобов’язання, 85.48 грн. трьох процентів річних, судовий збір в сумі 312.86 грн. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з’явився повторно, не повідомивши суд про причини його неявки або розгляд справи без його участі. Отже справу розглянуто без участі відповідача на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України (заочно). Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не безпідставний, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Позивачем [PERSON] було надано відповідачеві [PERSON]В 04.03.2013 року за договором позики 20 800 грн. з терміном повернення грошей такою ж сумою на 04.06.2013 року. Цей факт підтверджується письмовим договором безпроцентної позики, а також борговою розпискою про отримання від позикодавця грошей, що було складено сторонами в день укладення угоди. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позі чальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір відповідно ст. 1047 ЦК складено у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. (ч. 2 ст. 1046 ЦК). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позивальникові. Таким чином, в судовому засіданні безспірно встановлено, що між сторонами було укладено угоду позики грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускаються. Після спливу строку повернення позики, вказаного в борговій розписці відповідачем борг повернуто не було. Отже в діях відповідача вбачається одностороння відмова від виконання зобов'язання, чим порушено вимоги ст. 526 ЦК України. Отже суд вважає, що з відповідача підлягає до борг в повному обсязі. В силу ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, не звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на її користь, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі та

Outcome: approved