Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

01.03.2011 р. та 22.06.2011 р. уточнено, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] про поділ майна подружжя та визначення порядку користування спільним майном. В обґрунтування вказує, що з 12.09.1992 року по 12.11.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька Катерина, [INFO]. За час перебування у шлюбі, вони на спільні кошти придбали майно, які вона просить поділити та визнати за нею право власності на: автомобіль «ВАЗ-2101, 1976 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3000 грн. та на газову плиту вартістю 400 грн. Просить визнати за відповідачем [PERSON] право власності на меблеву стінку «Горку» вартістю 1000 грн., диван вартістю 700 грн., прихожу вартістю 500 грн., спальний гарнітур вартістю 500 грн., куток кухонний вартістю 300 грн., кухонний гарнітур вартістю 500 грн., музичний центр вартістю 300 грн., пилосос вартістю 50 грн., пральну машину вартістю 1000 грн. Позивач просить квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею та за відповідачем [PERSON] право власності по 1/2 частині за кожним, а також визначити порядок користування спірною квартирою: визначити їй для проживання та користування спальну кімнату, площею 12,45м.кв., відповідачам [PERSON] та [PERSON] визначити для користування та проживання кімнату площею 11,95 кв.м. та кімнату площею 16,79 кв.м., прихожу, кухню, туалет та ванну кімнату залишити у спільному користуванні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягає, вказує, що автомобіль має намір подарувати сину [PERSON], зазначає, що часто приходить у спірну квартиру, оскільки разом із відповідачем мешкають її діти: син [PERSON] та донька Катерина, яка є неповнолітньою. Крім відповідача та двох їх спільних дітей, у спірній квартирі мешкає співмешканка відповідача [PERSON] Майно було придбано ними в період шлюбу, коли між ними були добрі стосунки, тому чеки та документи на предмети побуту не збереглися. Оскільки їй не має де жити, майно придбано нею та відповідачем в період шлюбу, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує, що позивачем не надано доказів вартості спірного майна, зазначає що майно, яке зазначено в позові, було придбано в період шлюбу між сторонами. У квартирі також мешкає неповнолітня донька позивача [PERSON], якій позивач не просить виділити кімнату, крім того в квартирі є лише 3 кімнати, які мають різну площу, тому вважає, що встановлення порядку користування квартирою не можливо, позивач пропустила строк звернення до суду з даним позовом, просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Тернівської районної в м.Кривому Розі ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши позивача, представника відповідача [PERSON]- [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1992 року по 12.11.2008 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 20.02.1993р.н. та донька Катерина, 17.10.1999р.н. За час перебування у шлюбі, ними було придбано квартиру [ADDRESS], автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер [NUMBER], газову плиту, меблеву стінку «Горку», диван, прихожу, спальний гарнітур, куток кухонний, кухонний гарнітур, музичний центр, пилосос, пральну машину. Вказані обставини визнаються сторонами та не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.60, 61, 71 ч.1-5 Сімейного Кодексу України, ст.22 КпШС УРСР згідно норм яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вони мають рівні права на вказане майно. Згідно ст.ст.368, 370, 372 ЦК України - у разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Судом в судовому засіданні було розяснено позивачу, що відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає спір диспозитивно в межах заявлених позовних вимог, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Ухвалою суду від 08.10.2012 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] було призначено товарознавчу та інженерно-технічну експертизи, які не були проведені у звязку з тим, що позивач [PERSON] не оплатила вартість товарознавчої експертизи, а.с.85, а також у звязку з тим, що експерт [PERSON], якому представник позивача просив доручити проведення інженерно-технічної експертизи, не пройшов державну реєстрацію у 2012 році, а.с.88. Також позивачу в судовому засіданні 30.08.2013 року, розяснено можливість призначення за її заявою експертизи, для підтвердження вартості спірного майна, але позивачем клопотання про призначення експертизи заявлено не було. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки позивачем не надано доказів щодо вартості спірного майна, суд вважає необхідним відмовити в частині позову про поділ майна подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно позовних вимог про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визначення порядку користування спірною квартирою, правовідносини регулюються ст.319, 369 ЦК України, згідно норм яких власник в тому числі спільної сумісної власності, володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав, тому згідно ст.386 ЦК України власник може вимагати захисту свого права, встановленням порядку користування власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Оскільки частки сторін у володінні трикімнатною квартирою № 6 будинку № 9 по вул. В.Котика в м. Кривому Розі є рівними, кімнати мають різну площу, що унеможливлює їх поділ між сторонами пропорційно до належних їм частин та унеможливлює встановлення рівних умов для здійснення прав сторін, то в частині позову про визначення порядку користування житловим приміщенням, слід відмовити. Згідно ст. 3, 15 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Суди розглядають спори щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, сімейних правовідносин. Оскільки спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, що прямо передбачено нормами СК України, право позивача на спільну сумісну власність визнано відповідачем, тому визнання квартири [ADDRESS] сумісною власністю подружжя, не потребує окремого визнання. Заперечення представника відповідача [PERSON]- [PERSON] стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, суд не може взяти до уваги, оскільки позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом 01.03.2011 року, а шлюб між сторонами було розірвано 12.11.2008 року, тобто трирічний строк звернення до суду сплив би 12.11.2011 року, тому позивачем не пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом. На підставі ст.22 КпШС УРСР, ст.ст.60, 61, 71 СК України, ст.ст. 319, 358, 368,369, 370, 372, 386 ЦК України,

Outcome: dismissed