Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він працює в ПАТ "Київський річковий порт" з 2005 року. Проте, відповідач з січня 2013 року не здійснює виплату заробітної плати. Посилаючись на те, що відповідач, починаючи з січня 2013 року не здійснює виплату заробітної плати, чим порушує норми трудового законодавства та своїми діями відповідач наніс йому моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, просив стягнути на свою користь з ПАТ "Київський річковий порт" заборгованість по заробітній платі станом на 01.07.2013 року у розмірі 11 467 грн. 08 коп. та моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 3 тис. грн. У судовому засіданні 14 жовтня 2013 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що заробітна плата позивачу за січень-квітень 2013 року була виплачена, а тому просить стягнути з ПАТ "Київський річковий порт" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 8 834 грн. 21 коп. та 3 тис. грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача заяву про уточнення позовних вимог підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то вважає їх необгрунтованими. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач був прийнятий на роботу в ПАТ "Київський річковий порт" з 22.07.2005 року на посаду зм.капітаном-1 пом.механіка т/х "Л.Чайкіна" з оплатою праці згідно штатного розкладу (а.с. 3). У судовому засіданні представник позивача пояснила, що з січня 2013 року відповідачем не виплачується заробітна плата, посилаючись на незалежні від нього обставини, чим порушуються норми трудового законодавства. Лише у жовтні 2013 року була частково погашена заборгованість по заробітній платі перед позивачем за січень-квітень 2013 року. Представник відповідача зазначив, що дійсно на підприємстві існує заборгованість по виплаті заробітної плати. Як вбачається з довідки, виданої ПАТ "Київський річковий порт" від 24 жовтня 2013 року (а.с. 39) заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на день розгляду справи становить 8 834 грн. 21 коп., а саме: травень 2013 року 2 350, 14 грн.; червень 2013 року 1 955, 20 грн.; липень 2013 року 229, 26 грн.; серпень 2013 року 2 289, 74 грн.; вересень 2013 року 2 009, 87 грн.; Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивач тривалий час не отримував заробітну плату, що не заперечувалося відповідачем при розгляді справи, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів про те, що заробітна плата на день розгляду справи виплачена [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність її стягнення судовим рішення выдповыдно до норм КЗпП України. Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку з громадян та інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи доведеність позивачем, що саме діями відповідача були порушені законні права позивача, що призвело до його моральних страждань, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги позивача про стягнення з відповідача 300 грн. моральної шкоди. У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial