Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-03 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоровя Обласний протитуберкульозний диспансер №3 звернувся до суду з заявою про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу, заінтересована особа [PERSON] У заяві вказано, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Харківська область, с. Таранівка, вул. Зелена, буд. №2, неодноразово госпіталізовувався до диспансеру, але бажання до лікування не проявляв, лікувався короткостроковими курсами, самовільно припиняв лікування, під час перебування в диспансері постійно зловживав спиртними напоями, порушував режим медичного закладу, вимоги медичних працівників не виконував. Проходив короткострокові курси лікування в диспансері з 10 серпня 1998 року по 26 жовтня 1998 року; з 05 травня 1999 року по 22 червня 1999 року; з 08 лютого 2000 року по 14 квітня 2000 року; з 28 листопада 2000 року по 17 грудня 2000 року; з 06 грудня 2002 року по 13 березня 2003 року. В подальшому лікувався амбулаторно за місцем проживання, однак в цей період переривав курс лікування, лікувався короткостроковими курсами, не бажав усвідомлювати небезпеки туберкульозу як для свого стану здоров'я так і для оточуючих. Враховуючи його стан здоров'я, йому необхідно постійне, тривале лікування. В грудні 2004 року на ЦЛКК хворому встановлено діагноз хронічний туберкульоз легень (фіброзно-кавернозний) з деструкцією. З 22 березня 2005 року по 11 квітня 2005 року він лікувався в КЗОЗ Обласний протитуберкульозний диспансер, після цього проходив курс лікування амбулаторно. З 2006 року [PERSON] на лікування не з'являвся, ігнорував виклики медпрацівників. Неодноразово попереджався про наслідки його недбалого ставлення до лікування, але будь-якої позитивної реакції з його боку не відбулося. 17 жовтня 2008 року [PERSON] консультований лікарем наркологом. Під час обстеження та на підставі медичної документації, лікарем наркологом встановлено, що він систематично зловживає спиртними напоями, від спеціального лікування відмовляється, у нього сформувався синдром алкогольної залежності. Тобто, у нього встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм. У зв'язку з чим, лікарем наркологом рекомендоване примусове лікування. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини [PERSON], у нього було відмічено погіршення туберкульозного процесу. А в подальшому хвороба набула хронічного характеру з постійними масивними бакреріовиділеннями, що становить загрозу розповсюдження хвороби. Враховуючи, що стан [PERSON] не покращувався, він ухилявся від лікування. А також, приймаючи до уваги, що він становить загрозу розповсюдження хвороби, було вирішено звернутися до суду з заявою про примусову госпіталізацію хворого. Так, рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі від 08 серпня 2011 року [PERSON] з 27 листопада 2012 року направлено на примусове лікування до Обласної психіатричної лікарні №1, де він перебуває і по теперішній час. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1789 від 11 квітня 2013 року Обласної психіатричної лікарні №1, [PERSON] перебуває в лікарні на стаціонарному лікуванні з 27 листопада 2012 року. Під час лікування йому призначено протитуберкульозну терапію та лікування алкоголізму. Під дією протиалкогольної терапії стан хворого почав стабілізуватися, покращився сон та настрій. Хворий перестав відчувати тягу до алкогольних напоїв. Але лікування туберкульозу за цей період ще не дало бажаних результатів і у нього не відмічається покращення, про, що свідчать лабораторні дослідження. Тому, рекомендується для [PERSON] продовження примусового лікування з проведенням курсу протитуберкульозної терапії по 4 категорії в умовах Обласної психіатричної лікарні №1. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала з підстав наведених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти заяви заперечував та просив лікувати його амбулаторно за місцем проживання. У судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] хворіє на теберкульоз та проживає у неї, оскільки в нього не має родини.Вона йому допомагає, надає кошти та продукти. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №1 від 30 квітня 2013 року за №39, [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легень (фіброзно-кавернозний) з деструкцією та з постійним бактеріовиділенням. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки в результаті зловживання алкоголем. У зв'язку з наявністю масивних бактеріовиділень у хворого та неблагоприятний прогноз в епідеміологічного відношенні, [PERSON] потребує продовження примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Обласній психіатричній лікарні №1, терміном на шість місяців. /а.с. 4/ Крім того, наявність захворювання на туберкульоз у [PERSON] підтверджується випискою з амбулаторної картки хворого №073045. /а.с. 5 - 9/ Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобовязані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоровя; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, має основний діагноз - туберкульоз легень (фіброзно-кавернозний) з деструкцією та з постійним бактеріовиділенням, супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки в результаті зловживання алкоголем, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про продовження примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Обласній психіатричній лікарні №1, терміном на шість місяців.

Outcome: approved