Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 04.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № CVXRRRX36440015. Згідно укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 9313,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 04.05.2009 року. Відповідно до умов договору відповідач повинен щомісячно в період сплати, надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. В позові вказує на те, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання і у зв'язку з чим, станом на 27.06.2013 рік за ним утворилась заборгованість в сумі 66717,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 5793,15 грн., 25957,05 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2011,68 грн. заборгованості по комісії, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 29302,36 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 3653,21 грн. Просять стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором № CVXRRRX36440015 від 04.05.2007 року в сумі 66717,45 грн. та судові витрати. Представник позивача Гостюк М.І. в судове засідання не з'явився, та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позову. Згідний на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причину його неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газетах «Свобода Слова» [NUMBER] від [INFO] року та «Урядовий кур'єр» [NUMBER] від [INFO] Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору, оформленого у вигляді заяви, № CVXRRRX36440015 від 04.05.2007 року відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 9313,21 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% на рік на суму залишку заборгованості. Підписавши заяву, про надання кредиту, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком кредиту. Кредитні кошти надаються відповідачу для розрахунків за товари та послуги, тобто кредит є споживчим. З розрахунку видно, що заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором з урахуванням, відсотків за його користування та штрафних санкцій, станом на 27.06.2013 року складає гроші в сумі 66717,45 грн. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновків, що відповідач не виконав умов кредитного договору № CVXRRRX36440015 від 04.05.2007 року, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 66 717,45 грн., а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача 667,17 грн. та витрати на оголошення в прессі в суммі 462,00 грн. та 150,00 грн.

Outcome: approved