Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-24 00:00:00

У березні 2013р. Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - ПАТ «Акцент Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 13.12.2007р. між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в сумі 24198,90грн. зі сплатою 12,00% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до13.12.2010р. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р., у тому числі: заборгованість за кредитом - 22407,96грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3342,97грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 8692,05грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 238229,69грн., штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500,00грн., штраф (процентна складова) - 13633,63грн. в загальній сумі 286806,30грн. та судові витрати, а саме судовій збір в сумі 2868,06грн. Представник ПАТ «Акцент Банк» діюча за довіреністю від 13.03.2013р., в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності (а.с.109). Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги ПАТ «Акцент Банк» не визнав в повному обсязі, надав до суду заперечення. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначав, що вироком Київського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2011р. по справі №1512/1-138/11 за ст. 358 ч.2, 358 ч.3, 190 ч.2 КК України була засуджена громадянка [PERSON] за скоєння злочинів, в тому числі за отримання коштів за кредитним договором №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р. Отже [PERSON] в даному випадку є неналежним відповідачем. Посилаючись на вищевикладене відповідач просив суд відмовити ПАТ «Акцент Банк» в задоволені позову в повному обсязі (а.с.108). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 13.12.2007р. між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в сумі 24198,90грн. зі сплатою 12,00% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до13.12.2010р. (а.с.8-22). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. Згідно з умовами кредитного договору №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р. позичальник доручив Банку без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: В сумі 21999,00грн. на поточний рахунок [NUMBER], в Ф-Я ЮЖ. ГОЛ. РЕГ. УПР. ЗАТ КБ «Приват Банк», МФО 328704, ЗКПО 3001922095 з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №13.12.02 від 13.12.2007р. у т.ч. ПДВ 3666,50грн.» В сумі 2199,90 на поточний рахунок [NUMBER], в А-Банк, МФО, ЗКПО з призначенням платежу «Сплата єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р.». Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідач від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Через невиконання зобов'язань за кредитним договором №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р., у відповідача станом на 28.02.2013р. склалася заборгованість перед ПАТ «Акцент Банк» в сумі 286806 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот шість) гривень 30 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 22407,96грн., - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 3342,97грн., - заборгованості по комісії за користування кредитом - 8692,05грн., - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 238229,69грн., - штрафів відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500,00грн., штраф (процентна складова) - 13633,63грн Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р. (а.с.5-6) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушених умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Посилання відповідача на те, що вироком Київського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2011р. по справі №1512/1-138/11 за ст. 358 ч.2, 358 ч.3, 190 ч.2 КК України була засуджена громадянка [PERSON] за скоєння злочинів, в тому числі за отримання коштів за кредитним договором №ABF1RC03320006 від 13.12.2007р., а отже він в даному випадку є неналежним відповідачем суд не приймає до уваги, оскільки зазначеним вироком суду [PERSON] не визнавався потерпілою стороною і цивільний позов в рамках кримінальної справи судом не розглядався. Крім того, вироком суду було встановлено, що [PERSON] 13.12.2007р. уклав з дочірнім підприємством «Приват Банк» - «Акцент Банк» кредитний договір та останньому були видані грошові кошти в сумі 24198,90грн., які згодом він за попередньою домовленістю передав [PERSON] (а.с.129-158). Відповідно до ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 2868,06 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с.38).

Outcome: approved