Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

10.04.2013 року позивачка, [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ВАТ Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.06.2012 року по вул. Червоноармійська в смт. Гостомель Київської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Позивача та автомобіля “Шевроле”, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Ірпінського районного суду Київської області від 25.06.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ НАСК "Оранта" відповідно до Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2210308 позивач 27.06.2012 року звернулася на адресу Відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхова виплата здійснена не була. Враховуючи, що ВАТ НАСК "Оранта" не здійснено страхову виплату позивач була змушена звернутися до суду та просила стягнути з ВАТ НАСК "Оранта" суму страхового відшкодування в розмірі 44 148, 08 грн. та судовий збір у розмірі 441, 49 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.04.2013 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2013 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до ВАТ Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення страхового відшкодування передано на розгляд Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ВАТ Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення страхового відшкодування прийнято в провадження судді Лужецької О.Р. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку адресом. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.06.2012 року по вул. Червоноармійська в смт. Гостомель Київської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "КІА", д.н.з [NUMBER] та автомобіля “Шевроле”, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 15-16). Постановою Ірпінського районного суду Київської області від 25.06.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 21). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ НАСК "Оранта" відповідно до Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) № АВ/2210308. Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - грн. (а.с. 52). 27.06.2012 року позивачка звернулася на адресу відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8-9). 11.09.2012 року ВАТ НАСК "Оранта" направила лист № 09-03-09/22119 [PERSON], відповідно до якого їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження ЕК «Укравтоекспертиза» № 877-12ТТ від 20.08.2012 р. (а.с.11). З вказаного висновку вбачається, що з технічної точки зору пояснення [PERSON], викладені в заяві про виплату страхового відшкодування не підтверджуються відповідністю пошкоджень, механізмом та характером їх нанесення та слідами на автомобілях, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії (а.с.97). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що вказане експертне дослідження проведено на підставі фотокопій матеріалів справи про страховий випадок № 9687 та фотозображення автомобіля "КІА", д.н.з [NUMBER]. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5) вирішення завдань транспортно-трасологічної експерти (дослідження) здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати транспортно-трасологічну експертизу (дослідження) доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об'єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди. Суд не бере до до уваги наведений висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження та відхиляє його висновки, оскільки дане дослідження було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: не було проведено безпосереднього огляду транспортних засобів та слідів на місці ДТП експертом, також про проведення дослідження не було повідомлено власників транспортних засобів. 24.09.2012 року [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про перегляд рішення про невиплату страхового відшкодування у зв'язку з невідповідністю висновків спеціаліста фактичним обставинам справи (а.с.12 -13). 02.10.2013 р. ВАТ НАСК "Оранта" направила лист № 09-02-09/23944 [PERSON], відповідно до якого їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження ЕК «Укравтоекспертиза» № 877-12ТТ від 20.08.2012 р. У той же час саме внаслідок винних дій [PERSON] було пошкоджено автомобіль "КІА", д.н.з [NUMBER], який належить позивачу у справі, що встановлено постановою суду від 25.06.2012 року та не підлягає доказуванню згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України (а.с. 34). Відповідно до звіту № АІ01110АР-21.06/1 від 21.06.2012 року, наданого спеціалістами-автотоварознавцями ТОВ "Гарант-АСІСТАНС", сума збитків транспортного засобу "КІА", д/н [NUMBER] складає 44 148 грн. 08 коп. (а.с. 72-81). Відповідно до звіту № АІ01110АР-21.07/1 від 20.07.2012 року, наданого спеціалістами-автотоварознавцями ТОВ "Гарант-АСІСТАНС", сума збитків транспортного засобу "КІА", д/н [NUMBER] складає 33 609 грн. 76 коп. (а.с. 72-81). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль “КІА”, д.н.з. [NUMBER] має сліди відновлювального ремонту кузова, що не було спростовано представником позивача, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 33 609 грн. 76 коп., про що зазначено в звіті № АІ01110АР-21.07/1 від 20.07.2012 року. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частковов в сумі 33 609 (тридцять три тисячі шістсот дев'ять) грн. 76 коп. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial