Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, що знаходиться на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. Спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріуса, однак нотаріус відмовив їй, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] За вказаних обставин позивач просив визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га, що знаходиться на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, після смерті [PERSON], як за спадкоємицею по заповіту. Позивач в судове засідання не з'явилася - надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Семенівської сільської ради Каховського району не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. В судове засідання [PERSON], представник [PERSON] не з'явилися про дату, час і місце судового розгляду оповіщені належним чином у встановленому порядку, про причини неявки, їх поважність не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей, 02 лютого 2010 року зроблено актовий запис за № 02 (а.с. 5). Розпорядженням голови районної державної адміністрації Херсонської області від 23 грудня 2010 року № 777, затверджено проект землеустрою щодо відведення та організації території земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств на території Семенівської ради та вирішено видати державні акти на право власності на землю громадянам згідно додатку, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9 - 10). Згідно з додатком до розпорядження, [PERSON] увійшла до списку осіб, які мають право на отримання державних актів на право власності на землю за порядковим № 11 (а.с. 11 - 12). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого, 21 липня 2011 року на підставі розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації від 23 грудня 2010 року № 777, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,00 га на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] (а.с. 6). Як слідує із заповіту від 05 січня 2010 року, посвідченого секретарем Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, [PERSON] заповідала все майно, яке належало їй, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті, [PERSON] (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 22 квітня 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, яка належала [PERSON], померлої [INFO] року, відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що заявником не надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку щодо належності її спадкодавцю (а.с. 13). Відповідно до повідомлення завідуючого Каховською районною державною нотаріальною конторою [PERSON], після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 169/2010. Спадкоємцями, що звернулися до нотаріальної контори: із заявами про відмову від спадщини - батько померлої [PERSON], сестра померлої [PERSON]; із заявами про прийняття спадщини - сестра померлої [PERSON], чоловік померлої [PERSON]. Окрім цього, згідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем померлої є її малолітній син [PERSON], [INFO]. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як слідує з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як слідує з п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, до майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка відноситься, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема і на підставі прийняття спадщини (п. «г» ст. 81 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). При прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами виникає право спільної часткової власності на земельну ділянку (п. «в» ч. 1 ст. 87 ЗК України). З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, слідує, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га на території Семенівської сільської ради Каховської району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства, яка є її особистою приватною власністю, що відповідає положенню ст. 57 СК України, оскільки право власності на земельну ділянку було набуто нею правомірно. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на земельну ділянку, що належала померлій [PERSON], порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця, які підлягають захисту шляхом визнання за нею право власності на земельну ділянку після смерті спадкодавця з урахуванням обов'язкової частки у спадщині малолітньої дитини спадкодавця - [PERSON], що протягом встановленого строку для прийняття спадщини не відмовився від неї, а тому є таким що прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Вбачає правомірність набуття права власності позивачем на спадкове майно - земельну ділянку. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачами дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: partial