Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

Позивач Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про скасування державного акту серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON], внесення змін в земельно облікові документи. Свої вимоги мотивують тим, що Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області за результатами проведення перевірки дотримання земельного законодавства виявлено ряд порушень при оформленні державних актів про право власності за землю. Зокрема, відповідачем [PERSON] було пред"явлено державний акт серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в той час як державний акт, що зберігається в справах Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області за тими ж реквізитами, виданий на площу 0,20 га, а фактичними обмірами земельної ділянки встановлено площу такої в розмірі 0,23 га за рахунок земель прибережної захисної смуги р.Малечківка. Крім того, позивач зазначає, що згідно відповіді архівного відділу Пустомитівської РДА Львівської області в протоколах сесій та засідань виконкомів Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області за лютий 1998 року прізвище [PERSON] не значиться. Посилається на порушення вимог чинного законодавства, зокрема Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" за яким, державний акт про право власності на землю складається у двох ідентичних примірниках, з чого слідує, що державний акт про право власності на земельну ділянку площею серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] є підробленим. Вказує, що в порушення ст.60 ЗК України площа земельної ділянки незаконно збільшена до 0,23 га за рахунок прибережної смуги, а враховуючи відсутність рішень Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про передачу земельної ділянки у власність відповідача в лютому 1998 року вважає видачу державного акту безпідставним та незаконним. В судовому засіданні представник позивача Шалай В.Я. позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просить задовольнити такий повністю, а саме визнати недійсним і скасувати державний акт серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON], внести зміни в земельно облікові документи. Додатково пояснив, що строк позовної давності згідно ст.256 ЦК України позивачем не пропущено, оскільки про існування оспорюваного державного акту, як документу, що порушує право позивача, стало відомо лише з матеріалів перевірки Державної інспекції сільського господарства у Львівській області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що заявлений Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області позов це відповідь на її звернення до вищестоячих органів зі скаргами на дії посадових осіб сільської ради з метою відстояти право на город, котрий вона обробляє 15 років і що земельну ділянку площею 0,20 га їй було виділено осінню 1998 року для ведення городництва і з цього часу вона відкрито, добросовісно та постійно користується цією земельною ділянкою. Крім того, в грудні 2006 року нею здавався до експлуатації житловий будинок [ADDRESS], в якому, зокрема зазначалось, що площа земельної ділянки за цією адресою становить 0,25 га. Крім того, посилається на те, що актом обстеження водного об"єкта в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, який межує з земельною ділянкою [PERSON] по [ADDRESS], встановлено, що водний об"єкт є внутрішньогосподарським меліоративним каналом Щирецької осушної системи, а тому підстав стверджувати, що нею самовільно захоплено прибережну смугу р.Малечківки немає. Посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності та безпідставність позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON] Просить відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, яке протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі, в судове засідання не з"явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 та ч.3 ст.3 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Стаття 6 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року передбачає право громадян України на одержання у власність земельних ділянок для різних потреб. У відповідності до п.1 ч.1 ст.9 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Стаття 17 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року визначає порядок прийняття рішення Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, про передачу земельних ділянок у колективну та приватну власність. Статтями 22, 23 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року визначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як вбачається з листа архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області №372 від 25.06.2012 року в протоколах сесій та засідань виконкомів за лютий 1998 року Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області прізвище [PERSON] не значиться. Таким чином, відповідачем не надано доказів існування рішення про передачу їй земельної ділянки сільською радою народних депутатів у відповідності до ст. ст. 17, 22 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року та не спростовано доказів позивача. Посилання відповідача на те, що [PERSON], як працівнику Всесоюзного конструкторсько-експериментального інституту автобусобудування виділялась земельна ділянка судом до уваги не приймається, оскільки з незасвідченої копії архівного витягу рішення Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області №60 від 14.02.1990 року не вбачається даних про виділення земельної ділянки відповідачу, і суд не вбачає причинного зв"язку вказаного рішення з досліджуваними обставинами справи. Що стосується посилання позивача на порушення вимог ст.60 чинного Земельного Кодексу України від 2001 року в частині захоплення відповідачкою прибережної смуги р.Малечківка та спростування відповідачів про відсутність таких порушень через належності водного об"єкту до внутрішньогосподарських меліоративних каналів Щирецької осушної системи, то судом такі посилання та документи до уваги не приймаються, оскільки як встановлено раніше, відповідачем не надано доказів існування рішення про передачу їй земельної ділянки сільською радою народних депутатів у відповідності до ст. ст. 17, 22 Земельного кодексу України від 1990 року в редакції від 17.03.1999 року. Крім того, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, існує два державних акти про право власності на землю на ім"я відповідачки [PERSON] за тими ж реквізитами : серія ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року, на підставі рішення Сокільницької сільської ради б/н від 05.02.1998 року про право власності на земельну ділянку, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, проте з різними площами - 0,20 га та 0,25 га. Згідно Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" за яким, державний акт про право власності на землю складається у двох примірниках ( п.2.14). Чинним нормативно-правовим актом не передбачено можливості існування двох державних актів з однаковими реквізитами, але з різними площами земельних ділянок. Однак, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з засад диспозитивності судового розгляду, визначених ст.11 ЦПК України, тобто в межах заявлених позовних вимог, та визнає недійсним державний акт серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON], оскільки позовні вимоги про визнання недійсним державного акту серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2000 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] не заявлялись. Згідно ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено з пояснень представника позивача Шалай В.Я. та підтверджено матеріалами справи, копія державного акту серії ЛВ №18685 від 15 листопада 1999 року про право приватної власності на землю площею 0,2500 га, що розташована в с.Сокільники Сокільницької сільської ради і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] була представлена нею під час проведення перевірки Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області, про що повідомлено Сокільницьку сільську раду листом за вих. №4548/3-10-8 від 01.11.2012 року. В судовому засіданні відповідачка та її представник пояснили, що оригінал цього акту ними втрачений, а копія такого надана ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" на запит позивача лише 10.07.2013 року, що є підтвердженням необізнаності позивача про існування оспорюваного документу. Посилання відповідача та представника на акт державної технічної комісії від 12.12.2006 року про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об"єкта - житлового будинку відповідача [ADDRESS] як на доказ обізнаності про існування оспорюваного державного акту, судом до уваги не приймається, оскільки в графі "площа земельної ділянки" п.7 вказаного акту, зазначено лише площу земельної ділянки без посилання на її документальне підтвердження та правовстановлюючі документи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині внесення змін в земельно-облікові документи, суд виходиться з того, що такий спосіб захисту застосувати неможливо, оскільки позивачем не конкретизовано в які саме земельно-облікові документи та в яких відомостях слід внести зміни. Окрім того, ст.211 ЦПК України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. За змістом цієї норми, окремі ухвали - це процесуальний засіб судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, в якій суд повинен зазначити, в чому конкретно полягають встановлені порушення матеріального або процесуального закону, які саме права порушено або зазначити причини й умови, що сприяли такому порушенню. Враховуючи те, що судом встановлюється незаконність державного акту, а встановлення факту підробки документів належить до компетенції правоохоронних органів за зверненнями фізичних та юридичних осіб, окрема ухвала судом не можу бути постановлена, що не позбавляє позивач можливості звернутись за цим фактом до правоохоронних органів.

Outcome: partial