Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивачка звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS] загальною площею 662,1 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що 15.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір, предметом якого були умови і порядок купівлі-продажу нерухомого майна - гаражу [ADDRESS] загальною площею 662,1 кв.м. На дату укладення попереднього договору відповідачем ще не було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна. Відповідач [PERSON] запевнив, що він є єдиним власником гаражу, при цьому надав копії документів, які підтверджували, що він є членом ГБК «Лівобережний-2» та сплатив пайовий внесок в повному обсязі. При підписанні договору, між ними були досягнуті всі суттєві умови договору купівлі-продажу. Відповідно до умов укладеного між ними попереднього договору відповідач взяв на себе зобов'язання не пізніше 30.09.2013р. передати у власність гараж, а саме підготувати усі необхідні документи для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. Вона, в свою чергу, зобов'язалась сплатити ціну за об'єкт нерухомого майна авансом в день підписання попереднього договору, та прийняти гараж. З її боку були виконані взяті на себе зобов'язання щодо сплати ціни об'єкту нерухомості майна в розмірі 128000 грн. Відповідач частково виконав свої зобов'язання, а саме фактично передав об'єкт нерухомого майна у володіння та користування, що підтверджується символічною передачею ключів. Однак Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Вважає, що маються всі необхідні підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу від 15.07.2013 дійсним. З огляду на те, що Відповідач не погоджується на укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вказаного гаражу вона не може офіційно оформити гараж за собою. Таким чином, її право власності на зазначений гараж хоча не оспорюється жодною третьою особою, проте і не визнається органами реєстрації внаслідок відсутності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу гаражу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, хоча про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав, викладених в позові, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що з 19.08.2009 року відповідач є членом ГБК «Лівобережний - 2», йому передане місце під будівництво об'єкту нерухомості № 1090-06 в ПК № 1, № 48-13 в ПК № 2. В листопаді 2009 року позивачем було в повному обсязі сплачено пайовий внесок в пайовий фонд ГБК «Лівобережний - 2». Дані обставини підтверджуються наступними документами: рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 260 від 19.08.2009 року, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 236814, випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія ААВ № 008048, довідками, виданими позивачу головою правління ГБК «Лівобережний - 2», довідкою-ордером, виданою головою правління ГБК «Лівобережний - 2», актом внесення персоніфікованого паю в пайовий фонд ГБК «Лівобережний - 2» від 12.11.2009 року, технічним паспортом на гараж [ADDRESS] Згідно технічного висновку за результатом обстеження стану будівельних конструкцій гаража № ІІ-080/13 від 08.10.2013 року, виконаного ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», подальша в конструктивному відношенні експлуатація споруди гаража [ADDRESS] є безпечна. 15.07.2013 року сторони уклали попередній договір, відповідно до якого останні були зобов'язані 26.09.2013 року укласти договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS] в гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-2», загальною площею 622,1 м2. Відповідно до цього договору позивач повністю сплатив відповідачеві вартість гаражу в сумі 128000 грн., а відповідач зобов'язався вчинити всі необхідні дії по передачі права власності позивачеві. Вказані обставини підтверджуються договором про наміри від 15.07.2013 року, підписаним сторонами. На виконання даного договору, відповідач виконав свої зобов'язання, а саме фактично передав гараж у володіння та користування, що підтверджується передачею ключів від спірного гаражу. Тобто сторони досягли усіх істотних умов договору, та відбулося повне виконання договору, що підтверджується письмовими доказами. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу гаражу, що перешкоджає позивачеві здійснювати своє право власності на спірний гараж, оскільки його право власності на спірний гараж, хоча і не оспорюється жодною третьою особою, проте і не визнається органами реєстрації. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.ст. 3, 220, 316, 328, 334, 392, 638, 655, 657 ЦК України,

Outcome: approved