Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив визнати недійсним заповіт матері [PERSON], складений на користь відповідача [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON], яка померла 01.06.2012р.. Після поховання матері він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому повідомила, що померлою було складено заповіт на все майно не на його користь, який посвідчено 28.10.2011 р.. Позивач також зазначив, що на час посвідчення заповіту у його матері спостерігався процес психічного розладу. Починаючи з 2006р. мати серйозно хворіла та в неї були встановлені діагнози: гостра ревматична лихоманка, поліартрит, ішемічна хвороба серця, васкуліт, артроз кистей та інші у зв*язку з чим мати перебувала неодноразово на стаціонарному лікуванні. Останній рік перед смертю стан здоров*я матері різко погіршився: в неї розвився склероз, спостерігалась неадекватна поведінка, вона вимушена була приймати дуже багато ліків, що впливало на її стан як фізичний так і психічний. Позивач також вказав, що в нього з матір*ю не виникало ніяких непорозумінь, вони мали гарні стосунки, крім того, ще в 2007 році мати склала на його ім.*я заповіт, так як хотіла, щоб він мешкав у її квартирі. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказав, що його мати мала вищу медичну освіту, тому не погоджувалась з тими діагнозами, які їй ставили лікарі, тому лікувалась дуже часто в домашніх умовах ( курс хіміотерапії). Представники позивача також підтримали заявлені [PERSON] позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та вказала, що була знайома з померлою з 1988 року, оскільки вони разом працювали в 22-й обласній клінічній інфекційній лікарні Харківської області. З цього часу, вони стали підтримувати дружні стосунки до смерті [PERSON]. В 2009р. [PERSON] стала мешкати в квартирі № 134 по пр.-ту Г.Сталінграда, 164 в м.Харкові, і з вказаного часу вона бувала в неї дома кожний день, оскільки син - позивач [PERSON] мешкав окремо від матері, яка не мала змоги виходити на вулицю та здійснювати покупки продуктів, ліків, платежі за квартиру, потребувала догляду та допомоги. Відповідач також вказала, що про напружені стосунки між померлою та відповідачем свідчить передсмертне розпорядження [PERSON] з проханням не сповіщати сина ані про хворобу, ані про її смерть. Крім того, в своєму розпорядженні вона не довіряла сину також організацію своїх похорон. Представник відповідача заперечення [PERSON] підтримав в повному обсязі та вказав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у померлої психічних розладів, приймання нею антидепресантів та гормональних ліків. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позов [PERSON] є безпідставним наступних підстав. [PERSON] звернулась до неї в приміщення робочого міста з проханням посвідчити заповіт, який хоче скласти на свою знайому. Третя особа також зазначила, що вислухала [PERSON], роз*яснила наслідки посвідчення заповіту, провела з нею розмову. З проведеної розмови у неї не виникло сумніву в її дієздатності, після чого, був складений текст заповіту, який померла прочитала і особисто поставила підпис, зауважень на текст заповіту у неї не було. Також, нею було роз*яснино [PERSON], що вона позбавляє права на спадкування свого сина. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON]Г є рідним сином померлої 01.06.2012 року [PERSON]. 28.10.2011р. [PERSON] було складено заповіт, за яким остання на випадок смерті зробила розпорядження про те, що усе її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON]. Судом встановлено, що посвідчення заповіту [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було в приміщенні робочого міста приватного нотаріуса. [PERSON] померла 01.06.2012р.. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З відповіді приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] вбачається, що [PERSON] своєчасно звернулась до неї із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], у зв*язку з чим заведено спадкову справу від 11.06.2012р.. Позивач просив визнати заповіт недійсним, посилаючись на ч.1 ст. 225 ЦК України, з тих підстав, що померла [PERSON] на час складання заповіту була під впливом медикаментів, тому не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За змістом п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров*я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Заповіт може бути визнаний недійсним за умов надання відповідних доказів цієї обставини. За клопотанням позивача судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, яка була проведена експертами відділення судово-психіатричної експертизи № 18 ХОКПЛ № 3. Згідно висновкам акту № 373 від 03.05.2013р. [PERSON] за життя ознак стійкого хронічного психічного розладу, який би позбавив його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними не виявляла. За своїм психічним станом [PERSON], при оформленні заповіту 28.10.2011р. могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, в судовому засіданні була допитана експерт [PERSON], яка повністю підтримала висновки акту. За клопотанням позивача по справі були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були близькими подругами померлої та підтвердили існування теплих стосунків між [PERSON] та її сином, а також вказали на безглузду поведінку померлої та дивацтва. Також, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт вживання померлою антидепресантів, цитостатиків. Вказані пояснення свідків суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Сторони зобов*язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивач не надав до суду доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним.

Outcome: dismissed