Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, стверджуючи, що між банком та [PERSON] 26.12.2005 року було укладено кредитний договір VIB0SE00001070. Згідно вказаного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 3050 грн на термін до 24.12.2006 року, а [PERSON] зобо"язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. За користування кредитом позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом . Відповідно до п.3.2 договору у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,60 % на місяць від суми непогашеної в строк заборгованості . Відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе зобов"язання в результаті чого станом на 03.06.2013 року утворилася заборгованість на загальну суму 36058,25 грн., тому банк звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором VIB0SE00001070 від 26.12.2005 року у розмірі 36058,25 та судові витрати по справі. Представник позивача Бабій А.Г. в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнала , просить суд відмовити в задоволенні позову , оскільки сплив строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.12.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір VIB0SE00001070. Згідно вказаного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 3050 грн на термін до 24.12.2006 року, а [PERSON] зобо"язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку, встановлених кредитним договором Відповідачка [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов"язання внаслідок чого станом на 03.06.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором на суму 36058,25 грн, з них : 3050,0 грн.- заборгованість за кредитом, 12872,27 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 20135,98 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором. 24.12.2006 року строк повернення кредиту закінчився, тобто відповідач прострочив виконання зобов'язання за Кредитним договором, проте, позивач звернувся до суду з позовом в липні 2013 року, тобто через шість років. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановляється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, станом на грудень 2006 року позивач знав про наявність боргу за кредитним договором, на протязі шести років до суду за захистом своїх порушених прав не звертався, та відповідно до діючого цивільного законодавства втратив право на звернення до суду в зв'язку в пропуском строків позовної давності. Крім, того пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно не звертався до суду із заявами про поновлення строку позовної давності.

Outcome: dismissed