Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилалась на те, що 07.02.2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилось троє дітей, а саме – [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказувала на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та суперечки, у зв’язка уз чим спільне господарство вони не ведуть та між ними припинено фактичні шлюбні стосунки. Посилалась на те, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей, а її заробітної плати яку вона отримує, працюючи на посаді бухгалтера ТЗОВ «Адвентіс» не вистачає, щоб самостійно утримувати себе та дітей, а тому вважає, що відповідач повинен сплачувати їй аліменти на утримання їх спільних дітей, оскільки останній офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток. У зв’язку з наведеним просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з’явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07 лютого 2004 року між позивачем та відповідачем ьуло укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №110 (а/с 3). Сторони не підтримують між собою подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. При таких обставинах, суд вважає, що сім’я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не заявила про своє бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей, а саме – [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, наявними в матеріалах справи (а/с 6,7). Малолітні діти проживають разом з позивачем та дану обставину відповідач не заперечив, про що свідчить його заява про визнання позову, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд визнає дану обставину такою, що не підлягає доказуванню. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятків випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров’я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до довідки про доходи від 07.06.2013 року, відповідач працює на посаді слюсаря в ПП [PERSON] СТО та отримує офіційний заробіток в розмірі 1200 грн. щомісяця (а/с 10). Як вбачається з довідки про доходи позивача, виданої 11.07.2013 року, остання працює на посаді бухгалтера ТзОВ «Адвентіс» та отримує щомісяця заробітну плату, розмір якої коливається від 1500 грн. до 1600 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, інтереси малолітніх дітей, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь держави, таким чином за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved