Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті батька [PERSON], що помер [INFO], оскільки вона фактично прийняла спадщину, так як вона зареєстрована та проживає у вказаному будинку, однак нотаріальна контора м.Житомира відмовила їй в оформлені спадщини, так як батько при житті не зареєстрував право власності на свій будинок. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із викладених у ньому підстав. Відповідач подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутності. Третя особа- КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентарізації» також подало до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, приймає рішення у відсутності відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення виконкому Житомирської міської ради №360 від 03.06.1954 року та договору безстрокового користування земельною ділянкою за № 369 від 06.08.1954 року було надано у користування земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, який в подальшому останнім був побудований. Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентарізації» за № А-8419 від 13.03.2013 року за [PERSON] рахується житловий будинок [ADDRESS], відповідно до договору безстрокового користування земельною ділянкою за № 369 від 06.08.1954 року. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], останній зареєстрований на [PERSON], загальною площею 67,6 кв.м., з яких житлова становить 50,7 кв.м. Також за вказаним будинком рахується сарай з погрібом, уборна та огорожа. Отже відповідно до вимог ЦК України в редакції 1964 року [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] являється рідною дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON]. [PERSON] після смерті батька фактично прийняла спадщину, оскільки зареєстрована та проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Також відповідно до ст.529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти ( утому числі усиновлені), дружина і батьки померлого. Таким чином після смерті матері позивача 9/100 частини вказаного домоволодіння була розподілена по 1/3 частині між позивачем та двома рідними братами. Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного за позивачем має бути визнано право власності на будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO].

Outcome: approved