Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS], зняти відповідача з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі, виселити зі спірної квартири без надання йому іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.1996 р.(реєстр. № 1-1278, спадкова справа 433/96) належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі проживає та зареєстрований відповідач, якого позбавлено щодо позивача батьківських прав Жовтневим районним судом м. Харкова, рішення № 2-463/08 від 14 квітня 2008 року. Проживання відповідача та знаходження його на обліку у даній квартирі перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні належним йому майном. Добровільно виселятися та знятися з реєстрації відповідач відмовляється, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності, ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи - СІГРФО Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області в судове засідання не з'явився, направив до суду листа, в якому просив слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.1996 р.(реєстр. № 1-1278, спадкова справа 433/96), позивачу належить квартира [ADDRESS](а.с. 8). Цей факт також підтверджується довідкою КП «Харківське міськБТІ» №1204327 від 22.10.2013 р. (а.с. 70) Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова № 2-1037/10 від 19 липня 2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Харківської області № 22-ц-30 202/10 від 25 листопада 2010 року, що набрало законної сили, відповідач зареєстрований та проживає в квартирі, яка належить позивачу (а.с.9-15 ). Цей факт також підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро (а.с.28). Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, рішення № 2-463/08 від 14 квітня 2008 року, що набрало законної сили, відповідача було позбавлено батьківських прав щодо позивача (а.с. 16). У відповідності до ст. 166 СК України, з позбавленням відповідача щодо позивача батьківських прав, сімейні відносини між позивачем і відповідачем фактично припинилися і відповідач втратив будь-які права, засновані на спорідненні з позивачем. Відповідач зареєстрований та мешкає в спірній квартирі, не є членом сім'ї позивача, що перешкоджає позивачу як власнику квартири розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved