Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначає, що з 16.10.2004 року по 15.02.2013 року він перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від сумісного життя вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка на сьогодні мешкає разом із матір’ю за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, між ним та відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, внаслідок чого, [PERSON] перешкоджає йому, позивачу, у спілкуванні з дитиною. Після численних марних спроб вирішити питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він вимушений звернутися до суду. Просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дочкою, для чого визначити наступний спосіб його участі у вихованні дочки [PERSON], [INFO], на особисте спілкування: побачення п’ять разів на тиждень з понеділка по п’ятницю з 17-00 год. до 19-00 год. за місцем перебування в дитячому садку доньки або за місцем її проживання, перебування; спільний відпочинок: проводить з батьком, один вихідний день; необмежено спілкуватися з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв’язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з дитиною або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою, мати право забирати доньку з дому/дитячого садка особисто. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному об’ємі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що мати ніколи не перешкоджала батьку спілкуватися з дитиною та не заперечували визначити спосіб спілкування батька з дитиною шляхом періодичних побачень з дитиною визначений органом опіки та піклування, але тільки в денний час. Представник Виконавчого комітету Київської районної ради м.Сімферополя в особі органу опіки та піклування просив вирішити питання на розсуд суду в інтересах дитини, підтримав рішення № 809 від 16.12.2013 року, щодо встановлення способу участі [PERSON] у вихованні дитини. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, що не було заперечене або спростовано в ході судового розгляду справи, [PERSON] та [PERSON] полягали в зареєстрованому шлюбі в період часу з 16.10.2004 року по 15.02.2013 року, що підтверджується рішенням Київського районного суду м.Сімферополя від 15 лютого 2013 року. Від сумісного життя вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини, яка на сьогодні мешкає разом із матір’ю за домовленістю батьків. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу із відповідачкою, між ним та останньою склалися вкрай негативні стосунки, внаслідок чого [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні із дитиною. Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя № 021-18/809 від 16.12.2013 року визначено порядок і способи участі батька [PERSON] у вихованні дочки - [PERSON], [INFO], а саме: щотижнево з п’ятниці 17-00 год. до суботи 19-00 год.. При цьому слід зауважити на тому, що [PERSON] не заперечувала проти рішення органу опіки та піклування № 021-18/809 від 16.12.2013 року, але не згодна з ним в частині щоб дочка перебувала в ночі з батьком, оскільки дитині потрібен материнський (жіночий) догляд який не в змозі набати батько. Між тим, сторони по справі не можуть знайти згоди щодо визначення місця та часу спілкування з дитиною її батька, що є предметом даного спору. Згідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України ( далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до положень ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України встановлює, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України). Відповідно до змісту ст.157 СК України питання виховання дитини розв'язується батьками спільно. Той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною і брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не заважає нормальному розвитку дитини. Між тим, статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому, згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м.Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Як вбачається з позовної заяви, вимоги позивача зводяться до того, щоб він міг спілкуватися з дочкою, брати участь в її вихованні, а відповідачка повинна бути зобов'язана надавати позивачу дочку для спілкування. Виконання таких вимог як з боку позивача, так і з боку матері повинно бути коректним і, в першу чергу, відповідати інтересам дитини. На адресу суду не було надано жодного доказу того, що відповідач перешкоджає батьку виховувати дочку. Тому суд вважає, що позов в частині вимог про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні є не обґрунтованим, між тим, підлягає частковому задоволенню в частині визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], 08 квітня 2008 року. При цьому, зважаючи на вік дитини, суд вважає доцільним встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO], шляхом періодичних побачень з дитиною щотижнево по суботах з 09-00 годин до 19-00 годин, що буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 151, 153, 157, 158, 159 Сімейні Кодекси України,

Outcome: partial