Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 12 вересня 2013 року до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 26 квітня 1995 року по 27 грудня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбних відносин син сторін по справі мешкає спільно з матір'ю [PERSON], при цьому [PERSON] на підставі судового рішення проводилась виплата аліментів на неповнолітнього, на той час, сина. На теперішній час [PERSON], 1995 року народження досяг повноліття, тому аліментні обов'язки [PERSON] припинилися. З вересня 2013 року [PERSON], 1995 року народження є студентом першого курсу медичного факультету Донецького національного медичного університету, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. З метою отримання стабільних аліментних платежів, [PERSON], діючи в інтересах свого повнолітнього сина (потребуючого матеріальної підтримки з боку батька), як один з батьків, що матеріально його підтримує, з причини істотного обмеження заробляння коштів для власного забезпечення у зв'язку з продовженням навчання, змушена звернутися до суду для забезпечення інтересів, на теперішній час, ще фінансово не незалежного [PERSON], 1995 року народження. [PERSON] у судовому засідання частково підтримала позовні вимоги, зауважила, що згодна, якщо судом будуть стягнуті з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700-800 гривень (разом з тим письмову заяву в порядку ст. 31 ЦПК України про зміну позовних вимог не надала), пояснила наступне. Від шлюбу з відповідачем позивач виховує двох синів [PERSON], 1995 року народження та [PERSON], 1989 року народження. [PERSON] за закінченням загальноосвітньої школи вступив до вищого навчального закладу для здобуття вищої освіти, тому наразі не має можливості йому заробляти грошові кошти. Будучи студентом [PERSON] несе щоденні грошові затрати, пов'язані з харчуванням, транспортуванням, побутовими потребами, та поточні затрати, зокрема, придбання навчальних посібників. Крім того, [PERSON] оформила кредит на купівлю ноутбуку для сина, потрібного йому повноцінного навчання та своєчасного для виконання студентських обов'язків. Позивач вказує, що після вступу [PERSON] до навчального закладу вона продовжує в добровільному порядку надавати фінансову підтримку синові, фактично виконуючи і батьківських обов'язок відповідача. [PERSON] зауважила, що відповідач має можливість надавати грошову підтримку своєму синові та повинен нарівні з нею приймати участь в його утриманні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] частково, а саме не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 300-400 гривень щомісячно, надав наступні пояснення. Так, [PERSON] розуміє батьківський обов'язок надати наразі підтримку своєму синову [PERSON], який продовжує навчання, та за зверненням останнього до нього прикладає зусилля для дачі йому грошових коштів. [PERSON] відмітив, що будучи одруженим з [PERSON] понад сімнадцять років, за розірвання шлюбу залишив в власності колишньої дружини спільне нажите майно, зокрема квартиру, при цьому продовжував працювати на вугільно-добувному підприємстві, отримуючи високий стабільний дохід, частину якого сплачував на утримання синів. Вказує, що матеріальна підтримка синам надавалась не тільки в вигляді аліментів, а й добровільно, за наявності можливості, - відповідач, за його посиланням, ніколи не відмовляв ані [PERSON] ані [PERSON] в допомозі при їх зверненні. З лютого 2012 року відповідач є інвалідом третьої групи в зв'язку з отриманою травмою голови (кіста головного мозку), та єдиним джерелом його доходу є пенсія за інвалідністю в середньомісячному розмірі 3275,71 гривень. При цьому [PERSON] звертає увагу суду, що з отриманого доходу щомісячно витрачає близько пів тисячі гривень на придбання ліків згідно рекомендації лікарів, сплачує кредитний платіж у розмірі 1771,48 гривень, плату за найм квартири у розмірі 1000,00 гривень, придбання продуктів харчування. Вказані обставини відповідач просить врахувати при ухваленні рішення по справі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні погодився з позицією своєї матері [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1995 року, є батьками [PERSON], 1995 року народження. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 24 грудня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 17 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. 14 серпня 2013 року [PERSON] досяг повноліття. З вересня 2013 року [PERSON] є студентом 1 курсу медичного факультету Донецького національного медичного університету ім. М. Горького. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. Як вбачається з матеріалів справи позов заявлений матір'ю повнолітнього [PERSON], 1995 року народження - [PERSON] Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно якого батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засідання знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, сторонами процесу не оспорюється факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], 1995 року народження, та споріднення підтверджено свідоцтвом про народження. По-друге, [PERSON], [INFO] досяг повноліття, але його вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату виготовлення повного тексту судового рішення йому виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки № 126, виданій Донецьким національним медичним університетом ім. М. Горького [PERSON] з вересня 2013 року є студентом першу курсу медичного факультету, денної форми навчання. Вчетверте, судом встановлена потреба [PERSON] в матеріальній допомозі зі сторони батька. Так, [PERSON] в зв'язку з продовженням після досягнення повноліття навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення, оскільки здобуває освіту за денній формі, - а тому потребує матеріальної підтримки з боку батьків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], 1995 року народження навчається в навчальному закладі, який знаходиться в м. Донецьку, що зумовлює витрати на проїзд, проживання, крім того необхідні кошти на придбання навчального матеріалу, канцелярського приладдя тощо. Вп'яте, [PERSON] має реальну можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON], 1995 року народження. Так, відповідач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої згідно довідки УПФ України в Мар'їнському району складає: квітень - липень 2013 року у розмірі 3011,19 гривень, серпень 2013 року - 3570,48 гривень, вересень - 4039,06 гривень. Суд звертає увагу, що відповідач до серпня 2013 року мав аліментні зобов'язання щодо на той час неповнолітнього [PERSON], 1995 року народження, та з вересня 2013 року жодних утримань за виконавчими листами не має, - а тому достатньо високий дохід (понад чотирьох тисяч гривень щомісячно) дозволяє відповідачу надавати грошову підтримку синові в зв'язку з здобуттям ним освіти. Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов'язку відповідача [PERSON] утримувати свого сина [PERSON], 1995 року народження, який продовжує навчання за досягненням повноліття. Визнаючи розмір аліментів суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З урахуванням зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів враховує такі обставини: - стан здоров'я та матеріальне становище позивача та [PERSON], як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має статус інваліда ІІІ групи, може виконувати працю з певними умовами та характером (без фізичних зусиль, не на висоті, не в воді, не з рухомими механізмами), що підтверджено довідкою акта огляду МСЕК № 383378. Відомостей щодо хворобливого стану [PERSON], 1995 року народження, в інтересах якого розглядається справа, суду не надано. Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів, а також величини витрат, які здійснюються ним на утримання себе та членів своєї сім'ї. З письмових доказів по справі вбачається, що [PERSON] отримує, за останніми даними, пенсію у розмірі 4039,06 гривень. 20 березня 2009 року [PERSON] отримав кредит від банківської установи в сумі 62524,05 гривень, та повернення позики здійснює щомісячними платежами в сумі 1771,48 гривень з остаточною датою повного розрахунку - березень 2019 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] не має власного житлового приміщення та мешкає в найманому домоволодінні [ADDRESS], оплачуючи щомісячну орендну плату в сумі 1000,00 гривень на місяць, що підтверджено договором від 1 серпня 2013 року. Пояснення надані відповідачем [PERSON] щодо несення ним щомісячних витрат на придбання лікарських препаратів понад 500,00 гривень суд не може прийняти до уваги, як такі, що не підтверджені в порядку ст. 60 ЦПК України. Також суд досліджує, матеріальне становище позивача [PERSON], яка надає матеріальну підтримку повнолітньому [PERSON], 1995 року народження в зв'язку з продовженням ним навчання. Відповідно до довідки про доходи № 33, виданої Красногорівською міською радою Мар'їнського району Донецької області [PERSON] працює на посаді вихователя в ДНЗ "Сонечко" м. Красногорівка, отримує заробітну плату у середньомісячному розмірі 2530,57 гривень. 11 серпня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5999,00 гривень на придбання ноутбуку для сина, потрібного йому в зв'язку з навчанням. Надані позивачем довідки про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги не приймаються судом, як такі, що не стосуються спірних відносин сторін. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність у позивача [PERSON] надавати матеріальну підтримку своєму синові в зв'язку з його навчанням в вищому навчальному закладі. Суд також надає оцінку матеріального становища повнолітнього [PERSON], 1995 року народження. Так, з довідки Донецького національного медичного університету ім. М. Горького вбачається, що [PERSON] навчається за рахунок держбюджетного замовлення. Відомостей про розмір стипендії, інших заохочуваних виплат, отримуваних [PERSON] - не надано. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що стипендія буде йому нараховуватися починаючи з січня 2014 року. Суд, враховуючи в сукупності вищевказане, приймаючи до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на одну особу відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" з 1 січня дорівнює 1108 гривень, з 1 грудня - 1176 гривень, - приходить до висновку про доцільність визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі розміром 700,00 гривень щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси повнолітнього [PERSON], 1995 року народження щодо потреби в матеріальних коштах в зв'язку з навчанням та не призведе відповідача [PERSON] до скрутного матеріального становища. Визнаючи час з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вхідного штампу позовна заява [PERSON] пред'явлена до суду - 12 вересня 2013 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню з [PERSON] присуджені аліменти. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до положення статті 199 СК України право повнолітніх дітей на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі ст. 199, 200 СК України,

Outcome: partial