Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивака звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 10 червня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 25. Від цього шлюбу, 12 листопада 2012 року, народився син - [PERSON]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є сварки та скандали з відповідачем, що виникають із самого початку подружнього життя, неодноразові спроби налагодити відносини в сім'ї, позитивних наслідків не дали, спільне проживання не можливе, вони стали чужими людьми. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача, після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище "Остапець". Позивач в судове засідання не з’явилась, однак надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання також не з’явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив щодо задоволення позовних вимог. Оскільки сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №25, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-АМ № 116139 (а.с.4). Від цього шлюбу,12 листопада 2012 року, народився син - [PERSON], (свідоцтво про народження серія І-АМ №241444 (а.с.5). Також судом з'ясовано, що на протязі усього часу подружнього життя між сторонами виникали сварки та скандали, неодноразові спроби налагодити відносини в сім’ї позитивних наслідків не давали. Сторони фактично стали чужими людьми, перебуваючи у шлюбі. Позивачка надала суду заяву, в якій не висловила наміру зберегти шлюб. Відповідач, хоча й заперечив проти задоволення позову, однак жодних доказів та заперечень стосовно обставин наведених позивачем у позовній заяві суду не надав. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища , оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112, 113 СК України,

Outcome: approved