Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Одеська залізниця» в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він був призначений на посаду провідником пасажирського вагона за контрактом №11/2009 по 27.01.2012 року Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця». Відповідно до наказу №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору його було звільнено з займаної посади на підстави передбаченій контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України. Підставою для звільнення було порушення умови контракту від 28.01.2009 р. № 11, п.8 ст.36 КЗпП України. В Наказі не зазначена суть порушення, що допущено [PERSON] В контракті, що укладений між [PERSON] та відповідачем зазначено декілька умов для його розірвання, але жодна з цих підстав не наведена в Наказі про звільнення. Однак, не зважаючи на те, що в Наказі не зазначена суть порушення він вважає, що підставою для звільнення була ситуація, яка склалась 23.08.2012 року під час відправлення поїзда Одеса-Христинівка №610/609 від станції Одеса-Головна, провідником пасажирського вагону № 2, якого він був, коли в вагон до нього почали посадку окрім пасажирів з квитками, пасажири, які квитків не мали. Останніх було дуже багато, оскільки 23.08.2012 року був день перед святом "День незалежності України", а перед святами кількість пасажирів зазвичай різко зростає. [PERSON] знав що відповідності до п.7.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються. Однак, враховуючи велику кількість пасажирів без квитків, які поводились дуже агресивно, оскільки не мали можливості виїхати іншім шляхом (додаткових поїздів не було), поїзна бригада самостійно запобігти посадці не змогла. Оскільки ситуація склалась за декілька хвилин до відправлення поїзду та він бачив, що в інших вагонах аналогічно здійснювали посадку пасажири без квитків, це було зрозуміло виходячи з того, що одночасно всі пасажири заходили до вагону, не пред'являючи квитків, поводились агресивно, у нього не було можливості повідомити начальника поїзда про ситуацію та наявність у вагоні пасажирів без квитків до відправлення. Після відправлення йому стало відомо, що до поїзду прибула контрольно-ревізійна група, яка також бачила посадку великої кількості пасажирів без квитків, та приймає плату за проїзд. Однією із підстав для припинення контракту визначено перевезення безквиткових пасажирів. За результатами перевірки позивач склав пояснення, що порушення з його боку не було, оскільки він не здійснив ніяких винних дій, оскільки не мав можливості зупинити посадку таких пасажирів до вагону. Під час розгляду справи [PERSON] надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що після ознайомлення з документами, що стали підставами для його звільнення, він вважає, що їх було складено з порушенням діючого законодавства виходячи з наступного. 29.08.2012 р. відбулося засідання профспілкового комітету профспілкової організації пасажирського вагонного депо Одеса-Головна щодо випадку перевезення безквиткових пасажирів у вагоні №2 поїзда №610, на якій встановлено, що в ході перевірки поїзду 23-24 серпня 2012 року виявлено факт перевезення безквиткових пасажирів, складено відповідні акті за формою ЛУ-4, отримані пояснення від поїзної бригади, зроблено запис у рейсовому журналі, вирішено підготувати подання до профспілкової організації щодо узгодження звільнення позивача згідно ч.2 ст.41 КЗпП України по втраті довіри. Однак, профспілковій комітет не надав згоду на звільнення [PERSON] у відповідності до обставин, викладених у поданні, та вказав, що [PERSON] підлягає тільки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, як вбачається з матеріалів справи у ходи перевірки поїзду [PERSON] допомагав та сприяв перевірці. Контрольна група почала перевіряти поїзд та приймати плату за проїзд. Після перевірки групою було складено 9 актів за формою ЛУ-4, які не відповідали встановленій формі та інформації, що у них міститься, не відповідала дійсності. Після виявлення безквиткових пасажирів у поїзді контрольно-ревізійна група повинна була або стягнути з пасажирів штраф, про що скласти відповідні квитанції на підстави затвердженого Порядку, або видалити цих пасажирів з поїзда на найближчій зупинці поїзда на підставі Правил. Але будь-якого зазначення у актах, що пасажирів притягнуто до адміністративної відповідальності не було. [PERSON] просить визнати протиправним та скасувати наказ №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. та припинення трудового договору, відповідно до якого [PERSON] було звільнено з посади провідника пасажирського вагона на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі, передбаченої контрактом; поновити на посаді провідника пасажирського вагона Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці; стягнути з Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.09.2012р., у сумі 41779 грн. 98 коп. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у разі виникнення такої ситуації, про яку [PERSON] зазначав у позовній заяві про велику кількість пасажирів, які поводилися дуже агресивно та посадці яких він не міг запобігти, позивач повинен був діяти у відповідності до Інструкції провідника. Відповідач посилається на п.7.3. Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», який передбачає, що пасажири без проїзних документів чи з недійсними документами у вагон не допускаються. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді провідником пасажирського вагона за контрактом №11/2009 з 28.01.2009 року по 27.01.2012 року Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця». Згідно пункту 24, розділу 4, постанови КМ України від 19 березня 1994 р. N 170 Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору «За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк». Як вбачається з матеріалів справи відповідач в порушення даної постанови підписав додаткову угоду про продовження контракту до 27.01.2014 р. менш ніж за два місяці (л.д.41). Тому суд приходить до висновку про те, що дана додаткова трудова угода є нікчемною та противоправною, [PERSON] після закінчення дії контракту з 28.01.2012 року був фактично допущений і продовжував працювати на посаді провідника пасажирського вагона на загальних підставах, а не за контрактом, тому на нього поширюються норми трудового законодавства як з працівником, з яким укладено договір на невизначений термін. Відповідно до наказу №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору його було звільнено з займаної посади на підставі передбаченій контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України. Позивачем до суду були надані документі: наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; витяг з протоколу профспілкового комітету пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, протокол №62 від 29.08.2012 р. про незгоду на звільнення(л.д.91), розрахунок заробітної плати в уточненій позовній заяви. Відповідачем до суду були надані заперечення на позов, пояснення та документи, а саме: наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; матеріали контракту з позивачем; довідку про середній заробіток провідника пасажирського вагона.(л.д.68) Як вбачається з матеріалів справи та пояснення сторін, 23.08.2012 року під час відправлення поїзда Одеса-Христинівка №610/609 від станції Одеса-Головна, провідником пасажирського вагону № 2, який був [PERSON], коли в вагон до нього почали посадку окрім пасажирів з квітками, пасажири, які квитків не мали. Останніх було дуже багато, оскільки 23.08.2012 року був день перед святом "День незалежності України", кількість пасажирів різко зросла. [PERSON] знав, що відповідності до п.7.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються. Однак, враховуючи велику кількість пасажирів без квитків, які не мали можливості виїхати іншім шляхом (додаткових поїздів не було), ні тільки [PERSON], а уся поїзна бригада самостійно запобігти посадці не могла. Оскільки, ситуація склалась за декілька хвилин до відправлення поїзду та [PERSON] бачив, що в інших вагонах аналогічно здійснювали посадку пасажири без квитків, це було зрозуміло виходячи з того, що одночасно всі пасажирі заходили до вагону, не пред'являючи квитків, поводились агресивно, у нього не було можливості повідомити начальника поїзда про ситуацію та наявність у вагоні пасажирів без квитків до відправлення. Позивач оцінив ситуацію та прийняв рішення,

Outcome: approved