Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить у його власність виділити в натурі 1/4 частини будинковолодіння [ADDRESS], а саме: приміщення під літ. 1-1 загальною площею 13,8 кв.м., присвоївши зазначеному об'єкту нерухомості адресу [ADDRESS] ( відповідно до технічного паспорту, виданого Львівським обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 20.02.2007 року); визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 110,5 кв.м. та на квартиру [ADDRESS] загальною площею 67,0 кв.м.; зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні квартирами [ADDRESS] та будинком [ADDRESS], зобов'язавши відповідачів передати позивачу ключі від зазначених об'єктів нерухомості. Свої вимоги мотивує тим, що 03.09.2009 року між [PERSON] та ним був укладений договір дарування частини житлового будинку, згідно з умов даного договору [PERSON] подарував йому 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] Проте фактично користуються зазначеною частиною будинковолодіння відповідачі. На всі його вимоги передати йому ключі, вони відповідають йому відмовою. Крім того, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності йому та [PERSON] і [PERSON], а саме йому та [PERSON] по 1/4 частині зазначеного будинку, а [PERSON] - 2/4 частини цього будинку. Відповідно до висновку ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» запропоновано спірний будинок, з врахуванням погодження Департаменту містобудування Львівської міської ради від 07.02.2011 року щодо доцільності утворення нової містобудівної одиниці з присвоєнням окремого поштового номера, реально поділити наступним чином: приміщенню 1-1/13,8м2 (житлова) - власник [PERSON], присвоїти адресу [ADDRESS]; приміщення 2-1/4,6 м2 (коридор); 2-2/14,1 м2 (житлова); 2-3/14-1 м2 (житлова); 2-4/14,0м2 (житлова) власник [PERSON] та приміщення 3-1/9,1 (кухня); 3-2/28,6 м2 (житлова); І/3,4 м2 (тамбур) власник [PERSON] залишити поштову адресу [ADDRESS]. В зв'язку з наведеним, він має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності на підставі ст. 364 ЦК України. Також, у 2012 році він профінансував будівництво житлового будинку по [ADDRESS], замовником будівництва якого була його мати - [PERSON] Це підтверджується розпискою про передачу її представнику [PERSON] 150000 дол. США, в якій чітко зазначено, що відповідачі зобов'язуються за це передати йому у власність квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON], який діяв від свого імені та від імені відповідача [PERSON] на підставі довіреності, проти позову заперечив лише в частині передачі ключів від будинковолодіння по [ADDRESS], пояснивши, що дійсно 03.09.2009 року між ним та позивачем був укладений договір дарування частини житлового будинку, згідно з умов даного договору він подарував позивачу 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] Проте, він подарував йому цей об'єкт нерухомості з умовою, що він та їх мати буде користуватися ним. Крім того, на даний час там зберігаються його речі. Щодо задоволення позову в решті вимог, то він не заперечив проти їх задоволення. Суд ухвалив розглядати справу без участі третіх осіб, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання через оголошення в пресі, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON], [PERSON], а саме позивачу та [PERSON] по 1/4 частині зазначеного будинку, а [PERSON] - 2/4 частини цього будинку /а.с.30/. Як убачається з даних технічного паспорту, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 15.02.2007 року спірне будинковолодіння являє собою окремий будинок, який складається з наступних приміщень: житлові кімнати літ. 1-1, 2-2, 2-3,2-4,3-2, коридор літ. 2-1, кухня літ. 3-1 та тамбур літ. І /а.с.25-28/. Відповідно до висновку ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» запропоновано спірний будинок, з врахуванням погодження Департаменту містобудування Львівської міської ради від 07.02.2011 року щодо доцільності утворення нової містобудівної одиниці з присвоєнням окремого поштового номера, реально поділити наступним чином: приміщенню 1-1/13,8м2 (житлова) - власник [PERSON], присвоїти адресу [ADDRESS]; приміщення 2-1/4,6 м2 (коридор); 2-2/14,1 м2 (житлова); 2-3/14-1 м2 (житлова); 2-4/14,0м2 (житлова) власник [PERSON] та приміщення 3-1/9,1 (кухня); 3-2/28,6 м2 (житлова); І/3,4 м2 (тамбур) власник [PERSON] залишити поштову адресу [ADDRESS] /а.с.29/. Як убачається з пояснення позивача, що у його фактичному користуванні знаходиться саме приміщення 1-1, загальною площею 13,8 кв.м., і тому, він просить виділити йому саме це приміщення. Суд, беручи до уваги, що треті особи нічого не заперечили щодо виділення зазначеного приміщення позивачу, вважає такі твердження позивача цілком логічними. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що у власність позивачу, якому належить 1/4 частини будинку, слід виділити в натурі 1/4 частини будинковолодіння [ADDRESS], а саме: приміщення під літ. 1-1 загальною площею 13,8 кв.м., присвоївши зазначеному об'єкту нерухомості адресу [ADDRESS]. Крім того, суд приходить до переконання, що позовна вимога про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] також підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. 03.09.2009 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 3740 /а.с.34,35/. згідно з умов даного договору [PERSON] подарував позивачу 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] За таких обставин, суд не бере до уваги твердження відповідача, що останній має право на користування житловою площею по [ADDRESS] оскільки у позивача відсутні будь-які зобов'язання перед відповідачами щодо надання останнім у користування частини будинковолодіння по [ADDRESS], яка була набута позивачем у власність на підставі договору дарування. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, оскільки відповідачі не бажають передавати ключі від частини будинковолодіння у добровільному прядку їх слід зобов'язати це зробити у судовому порядку. Щодо позовної вимоги про визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] загальною площею 110,5 кв.м. та на квартиру [ADDRESS] загальною площею 67,0 кв.м. та суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.06.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації, згідно даних якої в експлуатацію був введений житловий будинок по [ADDRESS], замовником будівництва зазначеного будинку була відповідач [PERSON] /а.с.54-58/. Як убачається з даних технічних паспортів виданих 19.11.2011 року у зазначеному будинку знаходяться квартири № 22, загальною площею 110,5 кв.м. та № 23, загальною площею 67,0 кв.м. /а.с.46-48/. У фінансуванні будівництва будинку по [ADDRESS], зокрема вищезазначених квартир, брав участь позивач, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, про те, що відповідач отримав 150000 дол. США від позивача на будівництво зазначеного житла /а.с.45/ Враховуючи наведене, суд, беручи до уваги те, що відповідачі визнали позов у цій частині, приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спірні квартири, як на об'єкти фінансування будівництва. Крім того, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved