Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про застосування правових наслідків недійсності правочину та звернення стягнення на арештоване майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2007 року між ВАТ ВТБ Банк, який перейменований в ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.00.001258 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 70000,00 доларів США на строк 15 років до 24.12.2022 року із сплатою процентів за користування кредитом - 12% річних. При цьому, з метою забезпечення вимог банку, між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області, у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ВТБ Банк» про захист прав споживача було визнано недійсним кредитний договір №№20.00.001258 від 25.12.2007 року, який укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Вказує, що пунктами 4, 5 резолютивної частини вказаного рішення задоволено заяву ПАТ «ВТБ Банк» про накладення арешту на майно та до моменту повернення [PERSON] коштів в сумі 52569,81 доларів США, отриманих внаслідок укладення кредитного договору, в зв'язку з чим було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Оскільки, на даний момент, [PERSON] грошові кошти в розмірі 52569,81 США не повернуто, то у зв'язку з чим просить в рахунок їх повернення звернути стягнення на арештоване майно. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладеній в ній. Просив суд її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ВАТ ВТБ Банк, який перейменований в ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.00.001258 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 70000,00 доларів США на строк 15 років до 24.12.2022 року із сплатою процентів за користування кредитом - 12% річних (а.с. 15-19), а з метою забезпечення вимог банку, між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], що належить їй на праві власності (а.с.20-22) . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області, у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ВТБ Банк» про захист прав споживача було визнано недійсним кредитний договір №№20.00.001258 від 25.12.2007 року, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (а.с. 5-14). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1057-1 ЦК України в разі визнання недійсним кредитного договору, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, су, за заявою кредитодавця, накладає на таке майно арешт. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що арешт на майно підлягає зняттю, якщо протягом 30 днів з дня набранням законної сили рішенням суду про визнання недійсним кредитного договору кошти у розмірі, визначеному судом, будуть повернуті кредитодавцю. Якщо у вказаний строк зобов'язання повернути кошти не виконано кредитодавець має право звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на арештоване майно. А тому, зважаючи, що договір іпотеки між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 20.00.001258 від 25.12.2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], який не визнаний недійсним, оскільки рішення Луцького міськрайонного суду від 04.04.2013 року стовно цього скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 рок, то у зв'язку з цим відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], а тому, в задоволенні позову ПАТ «ВТБ Банк» слід відмовити. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed