Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 2005 року між позивачем та відповідачем Фізичною особою підприємцем [PERSON] була укладена Рамкова угода №67 відповідно до якої позивач на положеннях та на умовах цієї Угоди та договорів про надання траншу відкриває [PERSON] кредитну лінію. Відповідно до п.п. 1.1, 2.2 Рамкової угоди були встановлені наступні ліміти кредитування: Ліміт суми кредитування 120 000 грн. 00 коп. Ліміт строку кредитування - 36 календарних місяців. 10 листопада 2005 року до Рамкової Угоди були внесені зміни додатковою угодою № 1: збільшено ліміт кредитування до 60 місяців та ліміт суми кредитування до 200 000 грн. 00 коп. 18 травня 2007 року Рамкова Угода додатковою угодою №2 викладена у новій редакції: збільшено ліміт кредитування до 120 місяців та ліміт суми кредитування до 500 000 грн. 00 коп. На підставі Рамкової угоди між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання траншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 року відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: Сума кредиту: 198 000,00 грн. Процентна ставка 18,00 % річних Строк 60 місяців від дати видачі кредиту Комісія за видачу кредиту 1,00% від розміру кредиту Спосіб видачі кредиту зарахування коштів на рах.позичальника [NUMBER] у кредитора. Порядок та строки повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним визначені у Графіку який є Додатком до Кредитного договору (п.3.1. Кредитного договору). 27 липня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №1 про внесення змін до договору про надання траншу, яким було змінено Графік повернення кредиту та сплати процентів. Після цього Графік був викладений у новій редакції двічі: 26.07.2010 року та 25.03.2011 року. Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалось шляхом укладення договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, яка є невід»ємною частиною Рамкової угоди та не мають самостійного значення. Укладаючи Рамкову угоду та вступаючи у кредитні правовідносини, сторони погодилися, що їх правовідносини будуть регламентуватися наступними нормами: Відповідно до Умов Рамкової угоди та укладеного на її підставі Кредитного договору відповідач [PERSON] як позичальник зобов»язувався здійснювати своєчасне погашення усіх виданих на підставі Рамкової угоди та Кредитного договору, сплачувати відсотки та усі інші, передбачені договорами платежі у визначеному ними порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Позивач вказав, що кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, а ст.536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або актом цивільного законодавства. Зобов»язання (утому числі сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На цій підставі позичальник зобов»язаний сплачувати кредитору проценти за весь час користування кредитом у тому числі-за весь час прострочення. Так, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст.611 ЦК України. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом може бути збільшений у договорі (ст.551 ч.2 ЦК України). Позивач вказав, що згідно вимог ст.193 Господарського кодексу України, суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов»язання-відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до п.3.6 Кредитного Договору у разі прострочення позичальником зобов»язань з погашення та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно умов зазначеного договору, позичальник зобов»язаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 % від суми прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Позивач вказав, що вони свої зобов»язання виконали належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу фізичній особі-підприємцю [PERSON] кредит у повній сумі, що підтверджується меморіальним ордером № 00000067 від 05.12.2012 року. Однак відповідач [PERSON] не забезпечив своєчасну та повну сплату платежів за кредитним договором як передбачено графіком у зв»язку з чим станом на 04.12.2012 року за ним враховується заборгованість в сумі 221 657 грн. 94 коп. з яких: 100 928 грн. 24 коп. борг по капіталу кредиту; 3109 грн. 58 коп. борг по процентам згідно графіку; 17 620 грн. 12 коп. проценти за фактичне (неправомірне) користування капіталом; 100 000 грн. 00 коп. пеня за прострочення платежів , яку позивач зменшив на власний розсуд з 144 234,52 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за Рамковою угодою та Кредитним Договором між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено Договір поруки від 08.04.2005 року № 67-ДП1, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки від 08.04.2005 року № 67-ДП2. До Договорів поруки було внесено зміни від 18.05.2007 року та від 10.11.2009 року в частині збільшення обсягу відповідальності поручителів за позичальника. Відповідно до пункту 2.1 договорів поруки поручителі взяли на себе на добровільних засадах зобов»язання відповідати перед позивачем по зобов»язаннях відповідача [PERSON] у повному обсязі цих зобов»язань, які виникають з умов Рамкової угоди та Кредитних Договорів так як солідарні із позичальником боржники. Стаття 543 Цивільного кодексу України надає право позивачу вимагати виконання обов»язку (договірних зобов»язань) частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Позивачем зазначено, що ним було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного відповідача для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. У зв»язку з чим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів фізичної особи підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АТ «ПроКредитБанк» ЄДРЮО та ФОП 21677333 заборгованість за Рамковою угодою №67 від 08 квітня 2005 року, Договором про надання траншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 року в сумі 221 657 грн. 94 коп. з яких: 100 928 грн. 24 коп. борг по капіталу кредиту; 3 109 грн. 58 коп.- борг по процентам згідно графіку; 17 620 грн. 12 коп.- проценти за фактичне (неправомірне) користування капіталом; 100 000 грн. 00 коп. пеня за прострочення платежів. Стягнути з кожного відповідача окремо на користь АТ «Про Кредит Банк» судовий збір у розмірі 738 грн. 86 коп. В матеріалах справи на а.с.37-38 міститься ухвала Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року якою відмовлено у відкритті провадження у справі № 191/117/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача-позичальника Фізичної особи-підприємця [PERSON] так як дані вимоги підлягають розгляду господарським судом. Ухвалою цього ж суду від 01 березня 2013 року відкрито провадження у цивільній справі № 191/117/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Синельниківського міськрайсуду від 04 червня 2013 року по даній справі фізичну особу-підприємця- [PERSON] залучено у якості 3-ої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Рамковою угодою №67 від 08 квітня 2005 року, Договором про надання траншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 року в сумі 221 657 грн. 94 коп. з яких: 100 928 грн. 24 коп. борг по капіталу кредиту; 3 109 грн. 58 коп.- борг по процентам згідно графіку; 17 620 грн. 12 коп.- проценти за фактичне (неправомірне) користування капіталом; 100 000 грн. 00 коп. пеня за прострочення платежів. Стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача підтримав письмові пояснення на а.с.80-82 матеріалів справи, згідно до яких у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Посилання [PERSON] на той факт, що порука припинилася 11.02.2012 року, тобто, що шестимісячний строк передбачений ч.4 ст.559 ЦК України слід відраховувати з дня коли банком було направлено позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту, є нвірними, оскільки в договорі поруки строк його дії, у розумінні ст.251 ЦК України не встановлений, тому порука встановлена даним договором припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання, не пред»явить вимоги до поручителя. За визначенням ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Отже, забезпечений обов»язок поручителя виходить із умов Рамкової угоди №67 від 08.05.2005 року та Договору про надання траншу 12.13131/67 від 08.11.2007 року. У відповідності до вимог п.7 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансової послуги обов»язково має містити положення про строк його дії. У Кредитному договорі строк виконання основного зобов»язання чітко визначений, а саме: строком повного погашення кредиту є 15.11.2012 року. За правилами ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Представник позивача пояснив, що враховуючи що кредитним договором встановлений строк його дії у 60 місяців, після його спливу, у випадку неналежного виконання умов договору сторонами, взаємні права та обов»язки припиняються. Таким чином, факт пред»явлення вимоги про дострокове виконання зобов»язань не змінює зазначені умови договору, оскільки відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якще інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Пунктом 7.1 Кредитного договору зазначено, що зміни, додатки та доповнення до цього договору оформлюються в письмовій формі додатковою угодою сторін. Таким чином, пояснив представник позивача, в силу ч.4 ст.559 ЦК України, правовідносини за договором поруки, мали б припинятися зі спливом шестимісячного строку з дня закінчення строку дії Кредитного договору, тобто з 15.05.2013 року. Оскільки АТ «ПроКредитБанк» пред»явив позов до відповідачів з вимогою про дострокове повернення залишку кредиту, нарахованих відсотків та сплати неустойки 14.01.2013 року, правовідносини за Договором поруки не були припинені на час розгляду цивільної справи. Позивач вважає, що позов до поручителів було пред»явлено без порушень вимог ст.559 ЦК України, банк в установленому порядку не змінював момент настання строку погашення зобов»язання, а вимога про погашення боргу не є зміною строку виконання зобов»язання. Крім цього в судовому засіданні представник позивача додав, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2013 року за їх позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені повністю та стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» заборгованість яка підтверджена документально в сумі 145 463,32 грн., що складається з: заборгованості за капіталом 100 928 грн. 24 коп., заборгованості за. 3109 грн. 58 коп.- борг по відсоткам згідно графіку; заборгованості за відсотками за фактичне користування простроченим капіталом 22 733 грн.82 коп., пені за прострочення платежів в сумі 18 691 грн.68 коп. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарсього суду від 19.08.2013 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2013 року залишено без змін, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця [PERSON]-без задоволення. В судовому засіданні представник позивача Пак П.В. не зміг обґрунтувати різницю в розмірі пред»явлених до стягнення сум заборгованості за кредитним договором, з позичальника [PERSON] та з поручителів [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні довірена особа відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, підтримала свої письмові заперечення які містяться у матеріалах справи, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] не є позичальниками в кредитних правовідносинах, а є поручителями за зобов»язаннями іншої особи- [PERSON]. Згідно до п.4.1 Договору поруки №67-ДП2 від 08.04.2005 року договір вступає в силу з моменту його підписання та припняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов»язання. При цьому сторони констатують, що строк закінчення даного договору не вказується, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості позичальникм по кредитному договору. Відповідно до п.5.1 Договору про надання раншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 року у разі виникнення прострочення заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно графіку або сплати штрафних санкцій більше на три банківські дні Кредитор набуває право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним. Пунктом 5.2 вказаного договору передбачено, що якщо після відправлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту позичальник протягом п»яти банківських днів не погасив кредит та(або) інші нарахування за ним, кредитор набуває право на примусове стягнення грошових коштів на умовах передбачених ч.2 п.5.3 договору та звернути стягнення на предмет застави через судові органи та (або) виконавчий напис нотаріуса. Дані умови договору в повній мірі відповідають нормам ч.2 ст.1050 ЦК України згідно якої якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (зрозстроченням) то в разі прострочення повернення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що 02.08.2011 року ПАТ «ПроКредитБанк» пред»явив позичальнику [PERSON] вимогу про повне дострокове погашення кредиту у зв»язку з порушенням ним умов Договору про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року у вигляді прострочення оплати платежів, передбачених договором (на дату пред»явлення вимоги загальний строк прострочення складав 36 днів). Виходячи з умов п.5.2 Договору про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року [PERSON] був зобов»язаний повернути всю суму кредиту, сплатити проценти та інші нарахування протягом п»яти банківських днів з дати пред»явлення вимоги (а саме до 10.08.2011 року включно), тобто строк виконання цього зобов»язання настав достроково у зв»язку з застосуванням банком права вимоги дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі на підставі ст.1050 ЦК України. Представник відповідача пояснила, що умовами п.2.1 Договору поруки №67-ДП2 від 08.04.2005 року передбачено солідарно відповідальність поручителя перед кредитром нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Отже, з 11 серпня 2011 року у зв»язку з направленням на адресу [PERSON] вимоги банку про повне дострокове погашення кредиту настав і строк виконання зобов»язань поручителями [PERSON] та [PERSON] у тому ж обсязі як і позичальником. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. Строк дії поруки за договором №67-ДП2 від 08.04.2005 року не встановлено. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, у разі якщо строк дії поруки не встановлено, порука припняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] пояснила, що у п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроков. Пред»явлення вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно відумов договору) так і пред»явлення до нього позову.При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Таким чином, як вважає представник відповідача [PERSON]-[PERSON], порука [PERSON] є припиненою в силу закону оскільки з дня настання строку виконання основного зобов»язання [PERSON], а саме з 11 серпня 2011 року в межах шестимісячного строку а саме до 11. лютого 2012 року ПАТ «ПроКредитБанк» не звернувся з позовом до суду і не пред»явив жодних вимог до поручителів. Факт пред»явлення повторної вимоги від 05.11.2012 року не має значення для вирішення спору, оскільки порука припинилася ще до її направлення, а саме з 12.02.2012 року з наведених вище підстав і нові договори поруки між сторонами не укладалися. Додала, що вимогу про виконання зобо»язання за договором поруки відповідач [PERSON] отримала приблизно у листопада 2012 року. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення [PERSON] в яких він повідомив, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з тих підстав, що в серпні 2011 року на його адресу надійшла вимога ПАТ «ПроКредитБанк» про повне дострокове погашення кредиту у зв»язку з простроченням оплати платежів по договору №12.13131/67 від 08.11.2007 року на 36 днів. Банк вказував що за умов договору при наявності прострочки понад 3 банківських дні він має право вимагати повного дострокового погашення кредиту в повному обсязі з усіма процентами та сплатою пені. Банк пред»явив вимогу про повне дострокове погашення кредиту протягом 5 банківських днів з дати відправлення вимоги до 10.08.2011 року і тому починаючи з 11 серпня 2011 року банк отримав право на звернення до суду з позовом про стягнення усієї суми кредиту, процентів та пені. [PERSON] посилається на вимоги ст.559 Цивільного кодексу України де зазначено, що порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В договорах поруки з [PERSON] та [PERSON] строк дії договору поруки не вказаний. У зв»язку з цим порука припинилася з 11 лютого 2012 року, оскільки банк протягом шести місяців не пред»явив вимоги (позову) до поручителя. Просить відмовити у задоволенні позову. Повідомив прог те, що на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2013 року про стягнення з нього заборгованості за рамковою угодою №67 від 08.04.2005 року та договором про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року ним подано апеляцію на рішення, яке станом на 03.07.2013 року (дату надання заперечень), законної сили не набрало. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON],дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ст..47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається із копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 № 250661 від 15.09.2009 року зареєстрована зміна найменування юридичної особи з ЗАТ «ПроКредитБанк» на Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» (а.с.29). Існування договірних зобов`язань між ЗАТ «ПроКредитБанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» та суб»єктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] підтверджується Рамковою Угодою № 67 від 08.04.2005 року, згідно п.1.1. якого, кредитор на положеннях та умовах цієї Угоди та договорів про надання траншу відкриває позичальнику кредитну лінію терміном на 36 місяців у розмірі та на умовах, передбачених статтею 2 даної Угоди. При цьому загальна сума заборгованості по даній Угоді на дату надання траншу порахована з використанням курсів НБУ для відповідних валют не повинна перевищувати 120 000 гривень 00 копійок. У відповідності до вимог п.2.2. Рамкової Угоди, кредитні кошти можуть надаватися кредитором позичальнику у гривнях, доларах США або ЕВРО на підставі договорів про надання траншу, які є невід»ємною частиною Рамкової Угоди. Відповідно до вимог п. 2.5 Рамкової Угоди, умови та порядок надання кредиту, порядок та строки повернення кредиту, дострокове повернення кредиту, штрафні санкції, права та обов»язки сторін, вирішення сорів та інші умови встановлюються договорами про надання траншу. (а.с.6). 10 листопада 2005 року сторонами до Рамкової Угоди були внесені зміни додатковою угодою №1 якою було збільшено ліміт кредитування до 60 місяців та ліміт суми кредитування до 200 000 гривень. Всі інші положення Рамкової Угоди №67 від 08 квітня 2005 року залишено без змін і є обов»язковими для сторін (а.с.6 зворотня сторона). 18 травня 2007 року Рамкова Угода Додатковою угодою №2 викладена у новій редакції : збільшено ліміт кредитування до 12 місяців та ліміт суми кредитування до 500 000 гривень 00 коп. (а.с.7). На підставі Рамкової Угоди №67 від 08 квітня 2005 року та додаткових угод між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 року відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 198 000 грн., встановлена процентна ставка 18%, строк дії Договору встановлено 60 місяців від дати видачі кредиту; комісія за видачу кредиту встановлена 1% від розміру кредиту; спосіб видачі кредиту: зарахування коштів на рахунок позичальника [NUMBER] у кредитора. (а.с.8). Згідно з п.3.1. Договору про надання траншу,погашення кредиту та сплат відсотків за його користування здійснюються в порядку та строки згідно Графіка повернення Кредиту та сплати відсотків наведеному у Додатку №1 до Договору, який є невід»ємною частиною (а.с.8). 27 липня 2009 року між позивачем та позичальником [PERSON] було укладено Договір №1 про внесення змін до п.1.1 Договору про надання траншу, було змінено Графік повернення кредиту та сплати відсотків. Графік було викладено у новій редакції двічі: 26.07.2010 року та 25.03.2011 року (а.с.10-12). Таким чином, відповідно до п.1. Договору №1 про внесення змін до Договору траншу від 27.07.2009 року укладеного між позичальником фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Кредитором-ЗАТ «ПроКредитБанк», сторони вирішили внести зміни до п.1.1 Договору про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року у наступній редакції: Кредитор на підставі Рамкової Угоди №67 від 08 квітня 2005 року із змінами внесеними до неї Додатковою Угодою №1 від 10 листопада 2005 року, із змінами внесеними до неї Додатковою Угодою №2 від 18 травня 2007 року та на положеннях та умовах зазначеного Договору надає позичальнику грошові кошти (Кредит) в сумі 198 000 гривень 00 коп. на строк користування 60 місяців із сплатою відсотків в розмірі 24% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, а позичальник зобов»язується належно виконувати умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов»язань, а також належно виконувати усі інші зобов2язання що передбачені даним Договором (а.с.10) Факт одержання кредитних коштів позичальнику фізичній особі підприємцю [PERSON] ніким із сторін не заперечувався. [PERSON] не забезпечив своєчасну та повну сплату платежів за Кредитним договором як це передбачено Графіком у зв»язку з чим станом на 04 грудня 2012 року йому була нарахована заборгованісто в сумі 221 657 грн. 94 коп., яка складається з: 100 928 грн. 24 коп. борг по капіталу кредиту; 3109 грн. 58 коп. борг по процентам згідно графіку; 17 620 грн. 12 коп. проценти за фактичне (неправомірне) користування капіталом; 100 000,00 грн.. пеня за прострочення платежів (а.с.17-18). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи в забезпечення виконання зобов»язань за Рамковою Угодою та Кредитним Договором між ПАТ «ПроКредитБанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки від 08 квітня 2005 року №67-ДП1 та між ПАТ «ПроКредитБанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки від 08 квітня 2005 року №67-ДП2. (а.с.а.с.13,15). Згідно з копією Договору поруки №67-ДП1 від 08 квітня 2005 року встановлено, що поручитель [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати за зобов»язаннями суб»єкта підприємницької діял ності фізичної особи- [PERSON], як позичальника, яки виникають з Рамкової угоди №67 від 08 квітня 2005 року, Договору про надання траншу № 12.4356/67 від 08 квітня 2005 року та інших договорів про надання траншу, Графіка повернення кредиту і сплати відсотків та інших договорів які є невід»ємною частиною Рамкової угоди, укладеного між Кредитором та позичальником, за умовами якого позичальник зобов»язується перед кредитором повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 120 000 гривень в строки, що передбачені Кредитним договором та сплатити відсотки за користування кредитом, неустойку та інші штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором в повному обсязі цих зобов»язань. Відповідно до п.1.4 Договору поруки №67-ДП1 від 08.04.2005 року, зобов»язання передбачені у п.1.2 Договору поруки повинні бути виконані поручителем протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором по поверненню кредиту сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Пунктом 4.1 Договору поруки встановлено, що Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припняє свою дію з моменту припинення забезпечення ним зобов»язання. За договором поруки строк його дії не встановлено. Згідно з копією Договору поруки №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року встановлено, що поручитель [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати за зобов»язаннями суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи- [PERSON], як позичальника, які виникають з Рамкової угоди №67 від 08 квітня 2005 року, Договору про надання траншу № 12.4356/67 від 08 квітня 2005 року та інших договорів про надання траншу, Графіка повернення кредиту і сплати відсотків та інших договорів які є невідємною частиною Рамкової угоди, укладеного між Кредитолром та позичальником, за умовами якого позичальник зобов»язується перед кредитором повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 120 000 гривень в строки що передбачені Кредитним договором та сплатити відсотки за користування кредитом, неустойку та інші штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором в повному обсязі цих зобов»язань. Відповідно до п.1.4 Договору поруки №67-ДП2 від 08.04.2005 року, зобов»язання передбачені у п.1.2 Договору поруки повинні бути виконані поручителем протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором по поверненню кредиту сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Пунктом 4.1 Договору поруки встановлено, що Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припняє свою дію з моменту припинення забезпечення ним зобов»язання. За договором поруки №67-ДП2 строк його дії також не встановлено. До Договорів поруки були внесені зміни від 18 травня 2007 року та від 10 листопада 2005 року в частині збільшення обсягу відповідальності поручителів за позичальника. Так, згідно додаткової Угоди №1 до Договору Поруки №67-ДП1 від 08.04.2005 року укладеної сторонами 10 листопада 2005 року та Додаткової угоди №2 до Договору поруки №67-ДП1 від 08.04.2005 року із змінами внесеними до неї Додатковою Угодою №1 від 10 листопада 2005 року, укладеної сторонами 18 травня 2007 року та згідно Додаткової Угоди №1 до Договору Поруки №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року укладеного сторонами 10 листопада 2005 року та Додаткового договору №2 до Договору поруки №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року із змінами внесеними до неї Дотатковою угодою №1 від 10 листопада 2005 року укладеної сторонами 18 травня 2007 рок, сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.2 Статті 1 «Предмет Договору» Договору Поруки №67 ДП1 та Договору поруки №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року зі змінами внесеними до них Додатковими угодами №1 від 10 листопада 2005 року, та встановлено, що поручителі, [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, на добровільних засадах беруть на себе зобов»язання перед кредитором відповідати за зобов»язаннями суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи- [PERSON], як позичальника, яки виникають з Рамкової угоди №67 від 08 квітня 2005 року, із змінами внесеними до неї Додатковою Угодою № 1 від 10 листопада 2005 року, із змінами внесеними до неї Додатковою угодою №2 від 18 травня 2007 року, Договору про надання траншу № 12.4356/67 від 30 листопада 2006 року, Договору про надання траншу № 12.11255/67 від 18 травня 2007 року та інших договорів про надання траншу, Графіка повернення кредиту і сплати відсотків та інших договорів які є невідємною частиною Рамкової угоди, укладеного між Кредитором та позичальником, за умовами якого позичальник зобов»язується перед кредитором повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 500 000 гривень в строки що передбачені Кредитним договором та сплатити відсотки за користування кредитом, неустойку та інші штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором в повному обсязі цих зобов»язань. Пунктом 2 Додаткових Договорів до Договорів поруки №67-ДП1 та №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року із змінами внесеними до них Додатковими Угодами №1 від 10 листопада 2005 року укладених з поручителями 18 травня 2007 року, передбачено, що інші умови Договорів Поруки №67-ДП1 та №67 ДП2 від 08.04.2005 року із змінами внесеними до них Додатковими угодами №1 від 10.11.2005 року не змінені даними Додатковими Договорами, залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов»язання. На а.с.19 матеріалів справи міститься Вимога про повне дострокове погашення кредиту надіслана 05 листопада 2012 року за вих..№ 2543 позивачем ПАТ «ПроКредиБанк» на адресу позичальника [PERSON]. Сума заборгованості яку позивач просить стягнути з позичальника дорівнює 233 886 грн. 28 коп. Банк просить погасити існуючу заборгованість та здійснити повне дострокове погашення кредиту. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до вимог ст.599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням. Проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму кредиту, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Стаття 543 Цивільного кодексу України надає право позивачу вимагати виконання обов»язку (договірних зобов»язань) частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржника. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На а.с.21 матеріалів справи міститься Вимога про виконання зобов»язань за договором поруки №67-ДП2 від 08 квітня 2005 року та №367-ДП1 від 08 березня 2008 року надіслана [PERSON] 05.11.2012 року за вих..№ 2545, за яким [PERSON] взяла на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями ФОП [PERSON]. Згідно зазначеної Вимоги Банк просить повністю погасити борг позичальника що на дату цієї вимоги складає всього 828 657 гривень 16 коп., що становить 79 113 доларів США 27 центів. Зазначена вимога направлена поштою поручителю [PERSON]що підтверджується фіскальним чеком на відправку 05.11.2012 року адресату рекомендованого листа.(а.с.22) На а.с.21 (зворотній бік) матеріалів справи міститься Вимога про виконання зобов»язань за договором поруки №67-ДП1 від 08 квітня 2005 року та №367-ДП2 від 06 березня 2008 року надіслана [PERSON] 05.11.2012 року за вих..№ 2546, за яким [PERSON] взяв на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями ФОП [PERSON]. Згідно зазначеної Вимоги Банк просить повністю погасити борг позичальника що на дату цієї вимоги складає всього 828 657 гривень 16 коп., що становить 79 113 доларів США 27 центів. Зазначена вимога направлена поштою поручителю [PERSON] що підтверджується фіскальним чеком від 05.11.2012 року на відправку рекомендованого листа.(а.с.22) Згідно з ч.4 ст.599 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя . Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припняється, якщо кредитор не пр»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз»яснено у п.24 Постанови №5 Пленуму Вищого Сеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року відповідно до ч.4 ст.559 порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настання. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто, з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредлиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Зі змістів договору поруки від 08.04.2005 року №67-ДП2 та №67-ДП2 зі змінами від 18.05.2007 року та від 10.11.2005 року укладених позивачем з [PERSON] та [PERSON] вбачається, що строк їх припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вказаних вище норм матеріального права, порука припняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання, настання строку виконання зобов»язання в повному обсязі або із застосуванням права на поверненя кредиту достроков не пред»явить вимоги до поручителя. З огляду на це, суд вважає безпідставними заперечення відповідача [PERSON] щодо невизнання позову з тих підстав, що порука [PERSON] є припиненою в силу настання строку виконання основного зобов»язання [PERSON], а саме з 11.08.2011 року і позивач не звернувся в межах шестимісячного строку, а саме до 11.02.2012 року до суду і не пред»явив жодних вимог до поручителів. Як вбачається із матеріалів справи, згідно умов Договору про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року укладеного на підставі Рамкової угоди №67 від 08.05.2005 року між позивачем та позичальником коштів [PERSON], строк виконання основного зобов»язання чітко визначений а саме: строком повного погашення кредиту є 15.11.2012 року. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене, кредитним договором був встановлений строк його дії у 60 місяців, після спливу якого, у випадку неналежного виконання умов Кредитного договоуру сторонами, взаємні права та обов»язки припняються Таким чином, в силу ч.4 ст.599 ЦК України, правовідносини за договором поруки, мали б припинятися зі спливом шестимісячного строку з дати закінчення строку дії Кредитного договору, тобто 15.05.2013 року. Оскільки АТ «ПроКредитБанк» пред»явив позов до позичальника та поручителів з вимогою про повернення залишку кредиту, нарахованих відсотків та несплати неустойки 14 січня 2013 року, правовідносини за договором поруки не були припинені на час розгляду даної цивільної справи. Таким чином, позов про стягнення суми заборгованості до поручителів було пред»явлено банком без порушення вимог ст.599 ЦК України, оскільки банк в установленому порядку не змінював момент настання строку погашення зобов»язання а вимога про погашення боргу не є зміною строку виконання зобов»язання. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна стторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України. обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На а.с.87-90 матеріалів справи міститься копія рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2013 року по справі № 904/1550/13-г за позовом публічного акціонерного тровариства «ПроКредитБанк» до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За рішенням суду встановлено, що на виконання своїх зобов»язань з урахуванням договору №1 про внесення змін до договору траншу від 27.07.2009 року позивач надав відповідачу кредит в розмірі 196020 грн. Рішенням господарського суду встановлена сума заборгованості за несвоєчасне виконання зобов»язань яку стягнуто з [PERSON] що становить 145 463 грн. 32 коп., з яких: заборгованість за капіталом 100 928,24 грн. заборгованість по відсоткам згідно графіку 3109,58 грн. заборгованість по відсоткам за фактичне користування простроченим капіталом 22 733,82 грн. пеня- 18691,68 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2013 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2013 року у справі № 904/1550/13-г залишено без змін, а пеляційну скаргу фізичної особи-підприємця [PERSON]-без задоволення. (а.с.170-171). В судовому засіданні представник позивача уточнень стосовно суми позовних вимог пред»явлених до стягнення до поручителів- не надав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] - поручителі за основним договором позичальника [PERSON] порушили умови Договору про надання траншу №12.13131/67 від 08.11.2007 року укладеного на підставі Рамкової угоди №67 від 08.05.2005 року в частині повного та своєчасного погашення кредиту. Матеріалами справи доведено факт невиконання зобов»язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов»язання є підставою для застосування вимог ст.ст.554,611 ЦК України. Суд дійшов до висновку, що на забезпечення виконання зобов»язання з поручителями за основним договором було укладено самостійні договори поруки, а тому поручителі [PERSON] та [PERSON] не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, тому не можна вважати поруку іхньою спільною відповідальністю перед кредитором. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд встановив, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором не виконали, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі заборгованості, яка встановлена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2013 року, а саме - 145 463 грн.32 коп., яка складається з: 100 928 (сто тисяч дев»ятсот двадцять вісім) грн. 24 коп.- борг по капіталу кредиту; 3109 (три тисячі сто дев»ять) грн. 58 коп.- борг по відсоткам згідно графіку; 22 733 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять три) грн.82 коп.- борг по відсоткам за фактичне користування простроченим капіталом; 18 691 (вісімнадцять тисяч шістсот дев»яносто одна) грн.68 коп. -пеня за прострочення платежів з У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на це, суд стягує з кожного окремо відповідача, на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог про стягнення боргу за кредитним договором, який дорівнює по 720,38 грн. із розрахунку: - 145 463,32 грн.. (задоволена сума боргу) : 221 657,94 грн. (загальна сума боргу яку просив стягнути позивач) х 100% = 0,65 х 100 = 65%. -2 216,58 грн. (загальна сума сплаченого судового збору) х 65 % = 1 440,77 грн. (судовий збір що підлягає стягнню з відповідачів. На підставі викладеного та ст.ст.526, 527, 530, 543,599, 611, 1053,1054 ЦК України,

Outcome: partial