Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

КС «Львівська» звернулась до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що згідно кредитного договору №2007-4753 від 14.08.2007 року КС «Львівська» надала [PERSON] кредит в сумі 8000,00 грн. із сплатою 32% річних за користування кредитом Термін повернення кредиту 14.08.2009 року. На забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір поруки від 14.08.2007 року. Своє зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плату за користування кредитом відповідач не виконував, йому та поручителю неодноразово надсилались повідомлення з вимогою про сплату кредиту, однак вимоги були проігноровані. Станом на 10.08.2012року заборгованість по кредитному договору становить 30153,00 грн., з них по тілу кредиту - 5732,58 грн., відсотки за користування кредитом - 8178,08 грн., додаткові відсотки ( на підставі ст.. 549, 550 ЦК України, затверджено правлінням КС «Львівська» в розмірі 0,15% за кожен протермінований день) - 15210,47 грн. Відповідно до п.2 ст. 265 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, розмір якого складає 2212,27 грн., та 3% річних в розмірі 801,09 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, на відшкодування упущеної вигоди, яка складає 8553,95 грн.. Загальна заборгованість по кредитному договору становить 41720,31 грн., яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку та понесені судові витрати. Представник позивача Мартинюк С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Доповнив, що Кредитна спілка в 2012 році зверталась до відповідачів з аналогічним позовом, однак справу було залишено без розгляду, через не усунення недоліків у встановлений судом термін, а тому ними не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свої прав. Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів суму боргу солідарно. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подали письмові заперечення проти позову в яких посилаються на те, що позивачем пропущено строки позовної давності, а тому з врахуванням положень ст. 257, 261, 267 ЦК України та Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. просять в задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що 14.08.2007 року між позивачем, і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2007-4753 та договір поруки з [PERSON], терміном до 14.08.2009 року на суму 8000 грн. Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 15.07.2012 року заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 30153,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5732,58 грн., з відсотків за користування кредитом - 8178,08 грн., додаткових відсотків ( на підставі ст.. 549, 550 ЦК України, затверджено правлінням КС «Львівська» в розмірі 0,15% за кожен протермінований день) - 15210,47 грн. Також просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 2212,27 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що становить 801, 09 грн., а всього 41720,31 грн. Разом з тим, як вбачається з копії договору №2007-4753 від 14.08.2007 року, відповідач отримав кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. на придбання певного майна (металопластикових вікон) з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 14.08.2009 року (п. 1.2 договору) Таким чином судом встановлено, що відповідач отримав споживчий кредит (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 /справа про захист прав споживачів кредитних послуг/) і зобов'язаний був повернути такий в термін до 14.08.2009 року. До суду ж позивач звернувся лише 16.05.2013 року (здано на пошту 09.05.2013р.), тобто з пропуском строку давності. У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і така відповідно до ст. 257 ЦК встановлюється тривалістю у 3 роки. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог кредитної спілки. Обставин, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності позивачем не наведено і таких судом не встановлено, а тому суд не знаходить підстав задоволення позову. За наведених вище підстав для відмови в позові в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що не підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь понесених судових витрат на підставі ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed