Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 1 від 25 грудня 2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов»язків за кредитним договором № 2856 Р від 15 червня 2007 року. Заміна кредитора у зобов»язаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 Цивільного кодексу України. 15 червня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] укладено кредитний договір № 2856 Р. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % та терміном користування до 15 червня 2010 року. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] зобов»язалась в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Первісний кредитор свої зобов»язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Згідно п.3.3. Кредитного договору [PERSON] зобов»язалась щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 417,00 гривень та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідно до пункту 6.1. кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожень день прострочення. У порушення умов договору, відповідач [PERSON], свої зобов»язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 43 186 гривень 68 коп., із яких 13 894, 55 грн. - тіло кредиту, 8 835, 28 грн. - відсотки та комісійні доходи, 20 456,85 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту ті відсотків (за останні 90 днів). Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Отже, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов»язків, визначених ним. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою - [PERSON], було укладено договір поруки № 2856 Р від 15 червня 2007 року, згідно умов якого відповідач [PERSON] зобов»язалась відповідати перед первісним кредитором за порушення обов»язків за кредитним договором, як солідарний боржник. Відповідач [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і [PERSON] Відповідно до договору поруки відповідач [PERSON] як поручитель, поручається за виконання відповідачем [PERSON] обов»язків, які виникли на підставі договору. Відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов»язків за договором як солідарні боржники. Просили стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 186 гривень 68 коп. та судові витрати у розмірі 431,87 грн. Представник позивача Фоменко Г.С., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з»явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явились з невідомих суду причини, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або її розгляд за їх відсутності не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно кредитного договору № 2856 Р, укладеного 15 червня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], банк надав відповідачу в тимчасове користування кредитні ресурси у розмірі 15000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % та терміном користування до 15 червня 2010 року. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] зобов»язалась в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Первісний кредитор свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Згідно п.3.3. Кредитного договору [PERSON] зобов»язалась щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 417,00 гривень та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідно до пункту 6.1. кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожень день прострочення (арк..с. 5-6). Відповідно до Договору поруки № 2856 Р укладеного 15 червня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та фізичною особою [PERSON], останній зобов»язався відповідати перед первісним кредитором за порушення обов»язків за кредитним договором як солідарний боржник, тобто відповідач [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] за виконання ним свої обов»язків, які виникли на підставі договору (арк..с.8). Зі змісту пункту 1.1. Договору про відступлення прав вимог №1 від 25.12.2008 року вбачається, що ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав на умовах, що існують на час укладення цього Договору, а ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набув право вимагати від Боржників реального та належного виконання обов»язків за кредитними договорами та відшкодовує первісному кредитору вартість відступленого права вимоги до Боржників за кредитними договорами (арк..с. 9). Як вбачається з витягу з Додатку №1 Реєстру заборгованості за кредитними договорами до Договору про відступлення прав вимог №1 від 25.12.2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав на умовах, що існують на час укладення цього Договору, а ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило новому кредитору ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] сума заборгованості, за якою відступає право вимоги дорівнює 13 894,55 гривень (арк..с. 10). Згідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі кредитний договір та договір поруки, за своєю правовою природою, є правочинами, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов»язковим для виконання стронами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає правомірним стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 186 гривень 68 коп. та витрати по оплаті судового збору у сумі - 431,86 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved