Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 11 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір «Автопакет» №11/08/2008/980-К/1546, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 61425,00грн. зі сплатою 18,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 серпня 2013 року. Загальний розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 28.08.2013р. становить 55698,08грн., яку позивач просить стягнути в повному обсязі, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задоволити повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 11 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір «Автопакет» №11/08/2008/980-К/1546, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 61425,00грн. зі сплатою 18,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 серпня 2013 року. У відповідності до п. 2.2.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати мінімально необхідного платежу в розмірі вказаному у графіку. Позичальником умови договору порушуються. Залишок по тілу кредиту станом на 28.08.2013р. складає 46834,10грн. У відповідності до п. 1.1.3.1. кредитного відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 18,9% річних. Станом на 28.08.2013р. заборгованість по сплаті нарахованих відсотків складає 1671,70грн. 04 липня 2012 року було підписано Додаткову угоду №1 до Кредитного договору «Автопакет» №11/08/2008/980-К/1546 від 11.08.2008 року відповідно до п.5.2., якої у випадку порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2.-4.3.5., 4.3.8.-4.3.17. Договору Позичальник зобов'язаний сплачувати Кредитору штраф у розмірі 5 (п'ять відсотків ) від суми залишку за Кредитом, розрахованої на день порушення умов Договору, за кожен випадок. Станом на 28.08.2013 року нарахований штраф згідно п.5.2. Договору складає 2341,71 гривень. Згідно із п.5.3. Додаткової угоди №1 у разі прострочення Позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4. Договору на строк більше 30 календарних днів Позичальник, починаючи з 30-го дня, зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу. Станом на 28.08.2013року нарахований штраф згідно із п.5.3. Договору складає 4850,58 гривень. Засобом забезпечення повернення кредиту є договір поруки між банком та [PERSON], згідно умов якого, [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору №11/08/2008/980-К/1546 від 11.08.2008 року. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя настає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконання позичальником зобов'язання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами Загальний розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 28.08.2013р. становить 55698,08грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня, штраф. Сплата неустойки є правовим наслідком порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved