overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON], в якій вказала, що з 05.09.2009 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з цим вона звернулась з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, за якою не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 05.09.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського РУЮ у м. Донецьку. (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 3). Сторони не заперечували, що дитина мешкає разом з позивачем, що також підтверджується копією акту, складеного 11.11.2013 року працівниками ТОВ «Сервіс-Дон-Строй» та довідкою КП Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька № 3453 від 04.11.2013 (а.с. 4, 8). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі з усіх видів його заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову до його повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року з відповідача на користь держави також суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст. ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

07.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби, [PERSON], яка померла [INFO]. Вказав, після смерті баби відкрилася спадщина, на яку він, як спадкоємець за заповітом, має право, проте вчасно не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою , в зв'язку з чим позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - представник Малоборовицької сільської ради - в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій вимоги позивача визнав, просив справу слухати без їх участі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із досліджених письмових доказів встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 02 січня 2011 року складено відповідний актовий запис за №1. Згідно заповіту складеного 29 січня 2009 року та посвідченого секретарем Малоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області Малюк М.В. 29 січня 2009 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те,що буде належати їй і на що вона матиме право вона заповіла [PERSON]. Померла [PERSON] на день смерті проживала одна та була зареєстрована в [ADDRESS] Позивач звертався до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON], однак у зв'язку із пропуском шестимісячного строку у прийнятті такої заяви йому було відмовлено. Вказане підтверджується відмовою Приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу [PERSON]. Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса [PERSON] із спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущений через перебування на роботі в Російській Федерації, а саме в ВАТ «Спецстройбетон 200» м. Москва Російська Федерація. Так, згідно довідки ВАТ «Спецстройбетон 200» [PERSON] дійсно працює в ВАТ «Спецстройбетон 200» на посаді слюсаря 5 розряду з 31 січня 2010 року по даний час. Частиною 2 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

28 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, житловий будинок та господарські споруди. Проте, у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, оскільки за життя ним право власності оформлено не було. Крім того, зазначає, що інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно не має, оскільки батько за життя бажав, щоб все майно залишилося позивачу. Крім того, вказує на те, що фактично прийняла спадщину, оскільки користувалася спадковим майном після смерті батька та продовжує користуватися на даний час. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши письмову заяву в якій вказує, що позов визнає повністю та просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. Заслухавши представника позивача [PERSON] дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2013 року. [PERSON] є рідною дочкою спадкодавця, що вбачається із свідоцтва про народження від 14.08.1972 року, виданого Увинською сільською радою Радехівського бюро ЗАГС Львівської області, [NUMBER]. Внаслідок реєстрації шлюбу 18.04.1991 року, згідно свідоцтва про шлюб виданого повторно 20.06.2006 року серії [NUMBER] прізвище позивача [PERSON] змінилося на [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. З акту від 12.11.2013 року вбачається, що спадкодавець проживав у вищезгаданому будинку з 1994 року до дня своєї смерті. Однак, спадкодавцем за життя не було виготовлено правовстановлюючі документи, які підтверджували його право власності на спадкове майно. Крім того, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, а заповіт спадкодавцем не посвідчувався. Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя хто його пережив та батьки. [PERSON] є єдиною спадкоємницею першої черги за законом (інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися у встановленому законом порядку), яка належним чином прийняла спадщину, однак не може її оформити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, то суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS]. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

31.10.2013 р. позивач КП «ЖЕО № 14» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації, та виселення. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] зареєстрований у приватизованій квартирі [ADDRESS], проте з 2010 року без поважних причин там не проживає. Місце проживання відповідача на даний час не відоме. Позивач просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Тернівський РС у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації та виселити з вищевказаної квартири, а також стягнути з нього судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. сплачений позивачем при подачі позову. Представник позивача Бисова В.А. в судове засідання не з'явилася надавши суду заяву про підтримання позову, та згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки, квартира [ADDRESS] знаходиться в приватній власності відповідача [PERSON], а згідно ст. ст. 319, 321 ЦКЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, оскільки відповідач є власником квартири [ADDRESS], має право користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд, суд вважає, що у позивача відсутні законні підстави для звернення до суду з даним позовом, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 116, 150 ЖК, ст. 319, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом та його представник пояснив у судовому засіданні, що розпорядженням виконкому Херсонської міськради від 17.02.1998 прийнято до експлуатації двоповерхову прибудову до квартир [ADDRESS], яка була зареєстрована у Херсонському ОБТ1. Пізніше, вказана квартира №9 була переведена у нежитлове приміщення, а саме - офіс, та позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.08.2011 та зареєстровано право власності на це приміщення з підвалом як на офіс. Представник відповідача у останнє судове засідання не з'явився, на попередньому позов не визнав, вказуючи, що не мається документів де зазначена ця прибудова з підвалом. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] до 2003 року була власником квартира [ADDRESS]. Відповідно до Робочого проекту від 1997 року до квартир №9 та 11 було збудовано двоповерхову прибудову розміром 7,3x3,55м з підвалом та розпорядженням Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 17.02.1998 №142 "Про добудови та перепланування у житловому фонді" її прийнято до експлуатації. Пізніше, квартира №9 з прибудовою та підвалом була переведена у нежитлове приміщення, а саме - офіс. 19.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаного офісу. Після смерті [PERSON], [INFO] спадкоємцем [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цей офіс. Однак, в Херсонськом ОБТІ відсутні документи на вказаний офіс та право власності не може бути зареєстроване у реєстраційної палаті. З огляду на викладене та враховуючи що відповідач не надав докази того, що вказана прибудова з підвалом не приймалася до експлуатації, у відповідності з СТ.392 ЦПК України, передбачена можливість визнання права власності особи на майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача, що цей підвал є самочинним, спростовуються вказаним вище Робочим проектом та розпорядженням Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 17.02.1998 №142, а також наданими копіями матеріалів Херсонського ОБТІ. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Зважаючи на складність та об'єм викладення повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін та потребу для цього певного часу, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 02 лютого 2002 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано в виконкомі Франківської сільської ради Чорнобаївського району, актовий запис № 1. Від даного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не складається, сторони мають різні погляди на життя, тому часто виникали конфлікти. Сторони з січня місяця 2013 року не підтримують подружніх стосунків, подальше проживання разом суперечить спільним інтересам сторін, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заперечення проти позову в якому вказала що не втратила почуття до відповідача та має намір зберегти сім'ю, просила суд відмовити в позові. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зачитавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02 лютого 2002 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано в виконкомі Франківської сільської ради Чорнобаївського району, актовий запис № 1. Від даного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонам було надано строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення сторін не дали позитивного результату, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, між сторонами втрачене взаєморозуміння, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам подружжя, зокрема інтересам чоловіка, який не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, відповідач не бажає розірвати шлюб, чим фактично примушує позивача до шлюбу. Дані обставини мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] 07.10.2013р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 16 червня 2001 року у Франківському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 205. Від шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Подружнє життя їхнє не склалось, між ними часто виникали сварки і непорозуміння через різні погляди на життя. З жовтня 2013 року вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином, позивач вважає, що їх шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини, вважає, що примирення та відновлення шлюбу є неможливими. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2001 року у Франківському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 205. Для позивача це другий шлюб, а для відповідачки - перший. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не складалося, між ними виникали сварки, конфлікти. Сторони з жовтня 2013 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що конфлікт між подружжям носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору між сторонами, та спору про місце проживання дітей немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить постановити рішення, яким встановити опіку над недієздатним [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном [PERSON], яка є його матір'ю. В обґрунтування покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.01.2011р. [PERSON], [INFO] визнано недієздатним. Внаслідок своєї хвороби він потребує постійного стороннього догляду, а відтак і встановлення опіки. У зв'язку з тим, що згідно Закону, опікуна призначає суд, просить призначити [PERSON] опікуном сина - [PERSON], згідно висновку № 3-Ш-30124АП від 21.11.2013 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. В судовому засіданні представник заявника Губай І.Б. заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просив встановити її опікуном свого недієздатного сина [PERSON] Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.01.2012р. [PERSON] , 1993 р.н. визнано недієздатним. Як вбачається із довідки МСЕК № 1597, [PERSON] є інвалідом першої групи «Б» з дитинства безтерміново. Згідно акту № 996 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.11.2011р., [PERSON] страждає стійким хронічним розладом психіки у формі розумової відсталості - олігофренія в ступені вираженої імбецильності та за своїм психічним станом не можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Згідно наявних в матеріалах справи довідок медичних установ від 20.11.13р., від 20.11.13р. від 21.11.13р., [PERSON] за станом здоров'я може виконувати обов'язки опікуна сина [PERSON] Також в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном недієздатного сина [PERSON]. У зв'язку з вищенаведеним, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] здійснює належний догляд за сином та згідно поданих довідок, за станом здоров'я може виконувати обов'язок опікуна, висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення її опікуном недієздатного сина, суд вважає необхідним заяву задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 06 липня 2012 року у Личаківському відділі РАЦСу, Львівського МУЮ, актовий запис № 143, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося, вони виявились людьми із різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. А також останній зловживає спиртними напоями. На даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Також просила суд, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на [PERSON]. Відповідач первинно в судовому засіданні проти позову заперечив, просив надати час для примирення. Клопотання було задоволено. В подальшому відповідач не з"явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Судом надавався строк для примирення сторін, проте позивач наполягала в судовому засіданні на тій обставині, що прийшла до твердого переконання про недоцільність збереження шлюбу з відповідачем Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved