Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання поруки по договору поруки до кредитного договору №СVA0AK10091220 від 07.03.2007 року - припиненою з 21.08.2008 року до відповідача ПАТ КБ “ ПриватБанк” в особі ЧФ ПАТ КБ “ ПриватБанк”, де третьою особою є [PERSON], посилаючись на те, що 07.03.2007 року між [PERSON] і банком був укладений кредитний договір №CVA0AK10091220. 07.03.2007 року між позивачем і банком щодо зобов'язань [PERSON] був укладений договір поруки. Отже позивач зазначає, що на основі вищенаведених договорів між позивачем та банком-відповідачем за участю третьої особи виникли правовідносини у сфері надання банківських послуг. Позивач як поручитель виконав зобов'язання ще 21.08.2008 року, про що отримав відповідний акт , а тому вважає, що до нього перейшли всі права кредитора згідно ч.2 ст.556 ЦПК України, а саме його боржниками солідарно являються: [PERSON]С, [PERSON], [PERSON] з 21.08.2008 року. Крім цього, позивач в позовній заяві вказує, що як виявилося, 25.01.2013 р. банківські послуги ПриватБанку не відповідають критеріям належної якості та є небезпечними для його майна на суму 383681,97 грн. На основі викладеного, позивач просить визнати поруку по договору поруки до кредитного договору №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 р. припиненою з 21.08.2008 р. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вказавши, що згідно ст.599 ЦК України - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. А в даному випадку зобов'язання (кредит в сумі 75596 гривень) було виконано 21.08.2008 р. згідно Акту, а саме передано майно навіть на більшу вартість - 96000 гривень, а тому погашення заборгованості проведено належним чином - згідно п.2.4.2 кредитного договору (незабороненим чинним законодавством способом) та прямо передбаченим способом згідно п. 7.9 кредитного договору (майном для реалізації) поручителем згідно п. 7.3 кредитного договору та договору поруки. А відповідно ч. 1 ст. 559 ЦК України - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов’язання. Таким чином, внаслідок виконання 21.08.2008 р. зобов'язання - зобов'язання припиняється згідно ст.599 ЦК України 21.08.2008 р., - і як наслідок порука припиняється згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України. Просив з цих підстав задовольнити позовні вимоги. При цьому, представник позивача зауважив на тому, що оцінка автомобіля була зазначена в договорі заставного майна, а тому слід виходити саме з цієї оцінки. А також вважав дії банку неправомірними тому, що останні після передачі їм автомобіля його не реалізували в рахунок погашення заборгованості, хоча мали на той час таку можливість. Представник відповідача ПАТ КБ “ ПриватБанк” в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що 07 березня 2007 року між ПАТ КБ “ ПриватБанк” та [PERSON] було укладено кредитний договір за №CVA0AK 10091220. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ “ ПриватБанк” та [PERSON] 07.03.2007р. укладено договір застави №CVA0AK10091220. Відповідно умов договору застави в заставу надано легковий автомобіль Hyundai Elantra, 2007р. випуску кузов KMHDT41BP7U105940, державний номер [NUMBER]. 07 березня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №CVA0AK 10091220 від 07 березня 2007р. між відповідачем та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки №CVA0AK10091220. Згідно параграфу 3 [PERSON] 49 ЦК України порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, зокрема кредитного договору. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У відповідності до ст. 554 ЦК України та п. 4 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, тобто поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, штрафів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він як поручитель виконав своє зобов'язання ще 21.08.2008р, що підтверджується на його думку Актом прийому на зберігання, на охоронювану стоянку ПАТ КБ “ ПриватБанк” автомобіля. Однак представник відповідача вважав дане твердження позивача суб'єктивним та таким, що не грунтується на вимогах матеріальних норм права, зокрема статтях 526, 556 ЦК України. Вказував, що позивачем не надано суду належного доказу, який би підтверджував виконання ним взятого на себе згідно умов договору поруки зобов'язання. При цьому, представник відповідача не заперечувала того, що автомобіль був придбаний за кредитні кошти. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно 07 березня 2007 року між нею та ПАТ КБ “ ПриватБанк” було укладено кредитний договір з метою придбання автомобіля. Поручителем по цьому кредитному договору виступив її чоловік [PERSON] Однак 17.09.2007 р. вона була арештована, у зв»язку з чим не змогла в подальшому сплачувати кошти по цьому кредиту. Автомобіль залишався у її чоловіка [PERSON] В лютому 2008 року її адвокат їй повідомив, що автомобіль банк конфіскував. Більше ніяких повідомлень з банку не надходило. А в 2010 році до її батьків прийшло з банку повідомлення про наявність у неї заборгованості. Вона на той час відбувала покарання в колонії в м.Одеса. Після цього вона написала в банк листа про те, що вона не згідна з цією заборгованістю. А в подальшому з банку прийшла відповідь, що вона повинна дати доручення на когось з працівників банку для продажу зазначеного автомобіля. Однак ця переписка з банком у неї не збереглась і представити її суду вона не має можливості. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 07.03.2007 року між [PERSON] і ПАТ КБ “ ПриватБанк” був укладений кредитний договір №CVA0AK10091220, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 109630 грн. для придбання автомобіля. ( а.с. 96-98). Згідно договору поруки №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 р. укладеного між ПАТ КБ “ ПриватБанк” та [PERSON], останній поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов’язань за кредитним договором №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 р., згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 75596 грн. Відповідно до умов даного договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов’язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомився. У випадку не виконання боржником зобов’язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. ( а.с. 94-95). Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ “ ПриватБанк” та [PERSON] 07.03.2007р. укладено договір застави №CVA0AK 10091220. Відповідно до умов договору застави в заставу надано легковий автомобіль Hyundai Elantra, 2007р. випуску кузов KMHDT41BP7U105940, державний номер [NUMBER]. ( а.с. 119-121). З акту прийому на зберігання, на охоронювану стоянку ПриватБанка автомобіля від 21.08.2008 р. – вбачається, що позичальники [PERSON] та її чоловік [PERSON], які допустили прострочку кредиту по кредитному договору №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 року, передали співробітникам управління безпеки ЧФ ПриватБанку автомобіль марки Хюндай, д.н.з. СЕ 6017 А, 2007 р.в., який знаходиться в заставі згідно кредитного договору №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 року. ( а.с. 15). Згідно довідки ПАТ КБ “ПриватБанк” від 05.12.2013 року вбачається, що на день вилучення заставного автомобіля, тобто на 21.08.2008р. заборгованість [PERSON] по кредитному договору за №CVA0AK10091220 від 07 березня 2007р. перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 75 762,69 грн., а саме: заборгованість за кредитом 69 174,42 грн., в тому числі прострочене тіло кредиту — 3 624,08 грн.; заборгованість по відсотках 5291,35 грн.; заборгованість по пені 661,94 грн.; заборгованість по комісії 634,98 грн. (а.с. 190). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVA0AK 10091220 від 07.03.2007 року в розмірі 158754,80 гривень звернуто стягнення на предмет застави: на автомобіль Hyundai, модель: Еlantra, рік випуску: 2007, тип ТЗ : легк.автом., № кузова/шасі : KMIIDT41BP7U105940 реєстраційний помер : CE6017AH, що належить на праві власності [PERSON] (58000, Чернівецька область, м.Чернівпі, вул., Комарова[ADDRESS] ІПН [NUMBER]) шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ, я також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати. (а.с. 124). Таким чином судом встановлено, що згідно вищевказаного договору поруки від 07.03.2007 р. позивач як поручитель поручається перед кредитором за виконання всіх взятих [PERSON] зобов’язань за кредитним договором №CVA0AK10091220 від 07.03.2007 р. Згідно умов даного договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Що стосується акту передачі та прийому автомобіля на охоронювану стоянку ПриватБанка від 21.08.2008 р., на який посилається позивач та його представник, то зазначений акт свідчить лише про передачу автомобіля на зберігання на охоронювану стоянку ПриватБанка та, відповідно, жодним чином не свідчить про факт його продажу. При цьому, така передача автомобіля на зберігання банку у випадку допущення прострочки по кредиту, передбачена самим договором та чинним законодавством. Акт прийому на зберігання, на охоронювану стоянку ПАТ КБ “ПриватБанк” автомобіля від 21.08.2008р. констатує факт передачі заставного автомобіля на зберігання банку. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Відповідно до п. 11 договору поруки даний договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Аналогічна умова міститься у п. 5.1. кредитного договору, умов кредитного договору — до повного виконання сторонами зобов'язань за договором. Разом з тим, позивач, будучи поручителем, не здійснив виконання свого зобов’язання за договором поруки належним чином . Позивачем не надано суду доказів про виконання договору, як це стверджував в судовому засіданні представник позивача. Що стосується пояснень третьої особи [PERSON] про те, що в 2010 році їй направлялись з банку повідомлення про наявність у неї заборгованості, то такі усні пояснення за відсутності інших письмових доказів в даному випадку не можуть мати ніякої юридичної сили. Крім цього, стосовно припинення поруки з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, то з цих підстав позивач не заявляв позовних вимог. Посилання ж представника позивача на те, що після передачі [PERSON] банку автомобіля, останній не був реалізований, на думку суду, не можуть бути підставою для задоволення позову про визнання поруки припиненою. Щодо посилань на порушення в розрахунку заборгованості, то це питання в даному випадку не є предметом позовних вимог, чого в судовому засіданні не заперечував сам представнику позивача. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed