overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

13 листопада 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 01 жовтня 2011 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує (а.с.10). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позов визнає в повному обсязі, заперечень проти задоволення позову не має (а.с.11). Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором покликаючись на те, що з відповідачем 22.10.2011 року було укладено кредитний договір № 003-13057-221011 на придбання певного майна 2968 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. В порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання, просить стягнути з [PERSON] 2411 грн.25 коп. за кредитним договором та судові витрати по справі в розмірі 229грн. 40 коп. . Представник позивача надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності , позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить позов задоволити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи , заперечень не направив . Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши представлені документи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Копією кредитного договору № 003-13057-221011 стверджується, що [PERSON] уклав договір 22.10.2011 року та отримав кредит на придбання певного майна у розмірі 2968грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. З копії меморіального ордеру № 38094753 вбачається, що [PERSON] позивач видав 2968 грн. 24.10.2011 року Згідно поданого розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума боргу станом на 03.09.2013 р. становить 2411 грн. 25 коп.. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. В порушення умов кредитного договору та вказаних норм Закону позичальник ( відповідач) [PERSON] свої зобов'язання не виконав . Тому, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у вересні 2013 року. Просить стягнути з відповідача суми збитків, завданих позивачеві в результаті порушення правил користування електричною енергією. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 23.05.2011 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: 86141, [ADDRESS] . В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника. Спожита таким чином енергія не рахувалась та не оплачувалась. У зв'язку з чим було оформлено акт № 151473 від 23.05.2011 року про порушення правил користування електричною енергією. Загальний розрахунок завданих збитків, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 2951,91 грн. Добровільно відповідач не сплатив суму заборгованості, тому і було звернено до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: 86141, [ADDRESS] , що підтверджено листом адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України Донецької області від 16.09.2013 року. Згідно ст.26 Закону України „Про електроенергетику", споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. 23.05.2011 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: 86141, [ADDRESS] Донецької області.. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне зняття приладу обліку, самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника. У зв'язку з чим було оформлено акт № 151473 від 23.05.2011 року про порушення правил користування електричною енергією. Копія акта долучена до матеріалів справи. Зазначений акт складений у відповідності п.53 "Правил користування електричною енергією для населення". Згідно наданого розрахунку, вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 2951,91 грн. та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у вересні 2013 року. Просить стягнути з відповідачів суми збитків, завданих позивачеві в результаті порушення правил користування електричною енергією. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 06.07.2012 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: 86143, [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника. Спожита таким чином енергія не рахувалась та не оплачувалась. У зв'язку з чим було оформлено акт № 173686 від 06.07.2012 року про порушення правил користування електричною енергією. Загальний розрахунок завданих збитків, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 9992,96 грн. Добровільно відповідач не сплатив суму заборгованості, тому і було звернено до суду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: 86143, [ADDRESS] , що підтверджено листом адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України Донецької області від 26.09.2013 року. Відповідач [PERSON] по Донецькій області зареєстрованою не значиться, але проживає за спірною адресою. Згідно ст.26 Закону України „Про електроенергетику", споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. 06.07.2012 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: 86143, [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне зняття приладу обліку, самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника. У зв'язку з чим було оформлено акт № 173686 від 06.07.2012 року про порушення правил користування електричною енергією. Копія акта долучена до матеріалів справи. Зазначений акт складений у відповідності п.53 "Правил користування електричною енергією для населення". Згідно наданого розрахунку, вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 9992,96 грн. та підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час. А тому в даному судовому засіданні оголосити вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного рішення, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, відкласти на п'ять днів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час. Тому в даному судовому засіданні оголосити вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного рішення, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, відкласти на п'ять днів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини [PERSON], [INFO] Позов про позбавлення його батьківських прав є підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час. Тому в даному судовому засіданні оголосити вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного рішення, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, відкласти на п'ять днів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] 02.09.2013р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 22 квітня 1998 року у відділі РАГС Франківського району м.Львова, актовий запис № 133. Від шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя їхнє не склалось, між ними часто виникали сварки і непорозуміння через те, що відповідачка не виконувала своїх материнських обов'язків, не займалась вихованням та доглядом за дітьми. З серпня 2013 року вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо. Таким чином, позивач вважає, що їх шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини, вважає, що примирення та відновлення шлюбу є неможливими. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 22 квітня 1998 року у відділі РАГС Франківського району м.Львова, актовий запис № 133. Це перший їх шлюб. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не складалося, між ними виникали сварки, конфлікти. Сторони з серпня 2013 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що конфлікт між подружжям носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору між сторонами, та спору про місце проживання дітей немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] 06.06.2013р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 20 грудня 1997 року у Галицькому відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 442. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя їхнє не склалось, між ними часто виникали сварки і непорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Більше 15 років тому вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином, позивач вважає, що їх шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримали, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини, вважають, що примирення та відновлення шлюбу є неможливими. Просять позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала. Додатково пояснила, що пояснення позивача про окреме проживання та не ведення спільного господарства більше 15 років не відповідає дійсності, оскільки її довірителька проживає в Італії всього лише більше року, з позивачем не проживає більше трьох років. Її довірителька проти возову не заперечує, оскільки у позивача є друга жінка. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 20 грудня 1997 року у Галицькому відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 442. Це другий їх шлюб. Сторони не мають спільних дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не складалося, між ними виникали сварки, конфлікти. Сторони більше трьох років не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що конфлікт між подружжям носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, цей шлюб слід розірвати. Є майновий спір між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вищевказаною позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 23 грудня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Шлюб зареєстрований виконкомом Красногорівської міської ради Мар'їнського району Донецької області. Від цього шлюбу сторони у справі мають доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, жодної участі у її вихованні не приймає. Домовленість про добровільну виплату аліментів між сторонами відсутня. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. [PERSON] самостійно несе всі витрати по утриманню та вихованню дитини. Інших дітей відповідач не має, утримань по виконавчим документам з нього не проводиться. Вищенаведене зумовило [PERSON] звернутись до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання також з'явився, з позовними вимогами позивача погодився частково. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері або батька у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований , має утримання по виконавчому документу у розмірі 25% з усіх видів заробітку на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON] [INFO], а тому суд вважає стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку достатнім. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180 - 182, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач пред'явив позов про розірвання шлюбу. Зазначив, що 12.04.2003 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану - актовий запис № 425. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відносини в шлюбі не склались у зв'язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, а також неможливість збереження сім'ї, наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб - актовий запис № 425. Сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний це робити, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначаючи дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. В судове засідання позивач не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158, ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язку щодо утримання свого неповнолітнього сина, не здійснює матеріальне забезпечення побутових потреб дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, а також положень ст. 182 СК України, яка встановлює питання, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved