Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

В серпні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В позові вказувала, що у спільній власності з відповідачем перебуває 1/2 частина квартири [ADDRESS], ринкова вартість якої 143742 грн., 2/3 частин квартири [ADDRESS], вартістю 128308,96 грн., автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн., гараж [NUMBER] в ГБК №20, вартістю 7017 грн., разом на суму 336747 грн., яке просила розділити одночасно з розірванням шлюбу. Просила виділити їй 1/2 частину квартири [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на її 1/4 частину, та гараж, а відповідачу виділити 2/3 частин квартири [ADDRESS], припинивши її право власності на 1/3 частину, та автомобіль БМВ 518. [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спільне сумісне майно та поділ його в натурі. В позові вказував, що позивачка не включила до складу спільного майна для поділу гаражі [NUMBER] в ГБК №22, які побудовані ними під час шлюбу, та були переписані її матір'ю [PERSON] на [PERSON], яка один з гаражів переписала на їхню дочку [PERSON],тому просив визнати їх спільним сумісним майном, вартістю 192463 грн. Вказував, що в зв'язку з розлученням між ними фактично відбувся поділ майна, [PERSON] з дочкою [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS], а він проживає в квартирі [ADDRESS] тому просив поділити квартири між ним, [PERSON] та дочкою [PERSON] таким чином, щоб присудити йому в цілому квартиру [ADDRESS] вартістю 192463 грн., а [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині квартири [ADDRESS] кожному. Також просив виділити йому автомобіль БМВ 518 вартістю 57680 грн., всього майна на суму 250143 гривні, а [PERSON] гараж [NUMBER] в ГБК22, вартістю 63848 грн., гараж [NUMBER] в ГБК 20, вартістю 9744 грн, всього майна на суму 145463 гривні. Під час розгляду справи [PERSON] уточнив та збільшив позовні вимоги до [PERSON] і [PERSON] та зазначив, що поділу як спільне сумісне майно підлягають також грошові кошти на рахунку [PERSON] в банку ПАТ « Ідея Банк» в розмірі 8000 дол. США, що в гривнях становлять 64000 грн. та автомобіль Опель Кадет вартістю 30000грн., які просив виділити у власність [PERSON], а йому гараж [NUMBER] в ГБК №20, вартістю 9744 грн. Ухвалою суду від 30.08.2012 року відмовлено в об'єднанні в одне провадження позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, а ухвалою від 30.11.2012 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності та за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спільне сумісне майно та поділ його в натурі. Ухвалою суду від 05.11.2013 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про зміну та уточнення позовних вимог, що подана 05.11.2013 року, після початку розгляду справи по суті. В судовому засіданні [PERSON] та її представник свій позов підтримали, зустрічного позову [PERSON] не визнали та пояснили, що гаражі [NUMBER] в ГБК №22 належать її матері, яка є членом цього кооперативу та сплачувала внески, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.09.2013 року, яким їх зобов'язано не чинити перешкод матері в користуванні та розпорядженні цими гаражами на території ГБК №22. Вказувала, що на її рахунку ніколи не було 8000 дол. США, як і не мала майна та доходів від підприємницької діяльності. Автомобіль Опель Кадет був в користуванні [PERSON], який його давно продав і вона не знає де і в кого перебуває цей автомобіль. Просила позов задоволити, в зустрічному позові [PERSON] відмовити. [PERSON] та його представник в судовому засіданні свій позов підтримали, позов [PERSON] не визнали та пояснили, що [PERSON] працював за кордоном та зароблені гроші дав [PERSON], яка поклала гроші на рахунок в банку, також ними побудовано гаражі [NUMBER] в ГБК №22, на підтвердження чого є квитанції, автомобіль Опель Кадет продала [PERSON], коли він був за кордоном, проте за даними ДАІ цей автомобіль числиться за [PERSON], просили позов [PERSON] задоволити, в позові [PERSON] відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що [PERSON] немає відношення до поділу майна батьків, прописана і хоче проживати в квартирі [ADDRESS] де має 1/3 частину квартири, куди вселена на підставі рішення суду та не згідна віддавати свою частку взамін частки батька в квартирі [ADDRESS], де має у власності 1/2 частину квартири. Просила в позові [PERSON] до неї відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення за таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 08.05.1988 рок, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2013 року. Судом встановлено, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] набуто майно, дійсна (ринкова) вартість якого на час розгляду спору визначена згідно висновків експертів оцінювачів і сторонами не заперечується, зокрема. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1997 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON]- дружині, [PERSON]- дочці в рівних долях, дійсною вартістю 192463,45 грн.. На підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1998 року [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] дійсна вартість якої 287484,23 грн. Автомобіль марки « БМВ 518», 1995 року виготовлення, державний номерний знак АТ 8121, зареєстрований за [PERSON], середньо-ринкова вартість якого складає 57680 грн. Металічний гараж № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі №20 по вул. Довженка, дійсною вартістю 7017, 85 грн. Разом з тим, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання спільним сумісним майном подружжя гаражів [NUMBER] в ГБК №22, вартістю 192463 грн. та їх поділу, поділу грошових коштів в сумі 8000 доларів США і транспортного засобу марки Опель Кадет,1982 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 30000 грн. виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно списків членів гаражно-будівельного кооперативу №22 спірні гаражі [NUMBER] закріплені за [PERSON], яка згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру ГБК №22 вносила вступні, членські та інші цільові внески. Доказів виключення [PERSON] з членів ГБК №22 та включення до його членів і закріплення за [PERSON] спірних гаражів суду не надано. [PERSON] заперечує будівництво чи набуття права власності на гаражі за спільні кошти подружжя. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.09.2013 року задоволено позов [PERSON] та зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON], ГБК №22 не чинити їй перешкод в користуванні та розпорядженні гаражами [ADDRESS] З відповіді ПАТ « Ідея Банк» за № 26/391 від 03.12.2013 року про наявність грошових вкладів на ім'я [PERSON] вбачається, що за період з 01.01.2011 року по 03.12.2013 року нею відкритий депозитний рахунок 26359000023044.980 згідно договору №90.00.042322 від 28.12.2010 року та надано виписку про рух коштів. Відповідно до зазначеного договору № 90.00.042322 від 28.12.2010 року сума вкладу 100 гривень зі строком дії до 28.06.2014 року і станом на 30.11.2013 року за даними виписки про рух коштів нараховані відсотки на цю суму вкладу в розмірі 42,81 грн.. З'ясовуючи підставність вимог [PERSON] в частині включення до поділу автомобіля марки Опель Кадет, 1982 року випуску, суд виходить з того, що обидві сторони стверджують, що автомобіль є проданим кілька років тому, тобто під час перебування сторін у шлюбі, тому не перебуває в їх користуванні, відтак не може бути предметом поділу. Відповідно до змісту положення ч.2 ст.369 ЦК, у разі вчинення правочину одним із співвласників щодо розпорядження спільним майном, вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З огляду наведеного суд приходить до висновку, що гаражі [NUMBER] не є об'єктом спільної власності подружжя, наявність в користуванні автомобіля Опель Кадет та грошових коштів на рахунку [PERSON] в сумі 8000 доларів США не підтверджено належними доказами, а поділ строкового вкладу в сумі 100 грн. (з процентами) є передчасним. З'ясовуючи обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині поділу між ним та дочкою [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] суд приходить до висновку про їх безпідставність виходячи з наступного. Підставою порушення спору є поділ майна спільної сумісної власності подружжя внаслідок розлучення, право на яке закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( частина перша статті 71 СК України ). В разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється ( частина третя статті 372 ЦК України). З наведених положень випливає, що поділ майна, яке є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Заявлений позивачкою спосіб поділу майна, набутого під час шлюбу, шляхом виділення їй в особисту власність 1/2 частини квартири [ADDRESS] де вона фактично проживає, з припиненням права спільної сумісної власності на її 1/4 частину відповідача [PERSON], та виділення в особисту власність [PERSON] 2/3 частин квартири [ADDRESS] де він фактично проживає, з припиненням права спільної сумісної власності [PERSON] на її 1/3 частину, відповідає вищенаведеним положенням закону та інтересам обох сторін, поскільки припиняє режим права спільної сумісної власності подружжя на це майно. Тоді як у майнових правовідносинах [PERSON] з дочкою [PERSON] існує інший правовий режим припинення спільної сумісної власності ( ст.365 ЦК), тому частка [PERSON] не може бути об'єктом примусового поділу в складі майна спільної сумісної власності подружжя. Заявлений [PERSON], спосіб поділу майна шляхом примусової міни його 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] на 1/3 частку [PERSON] також суперечить загальним положенням про договірні зобов'язання, що ґрунтуються на двохсторонній домовленості та вільному волевиявленню, зокрема договору міни, як це передбачено ст.ст.626,627,715,716 ЦК України. Намір [PERSON] користуватися квартирою [ADDRESS] де вона зареєстрована, підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.11.2013 року, яким її вселено в цю квартиру та зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою. Визначаючи вартість часток у спільному майні подружжя, суд виходить з того, що поділу підлягає 1/2 частина квартири [ADDRESS], вартістю 143742 грн, 2/3 частини квартири [ADDRESS], вартістю 128308,96 грн., автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн., гараж № [NUMBER] по вул..Довженка, вартістю 7017 грн., всього майна на суму 336747,96 грн., рівна частка кожного складає 168373,98 грн. Відповідно до розміру частки кожного, суд прийшов до висновку виділити у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS], вартістю 143742 грн., а у власність [PERSON] виділити 2/3 частини квартири [ADDRESS] вартістю 128308 грн., автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн, гараж № [NUMBER] по вул..Довженка, вартістю 7017 грн., разом на суму-193005,96 грн., зі сплатою в користь [PERSON] 24631,98 грн. грошової компенсації, що становить різницю в рівності часток виділеного майна ( 168373 грн.- 143742 грн.). Документально підтверджені судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст..88 ЦПК України. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Тому в решті позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного, 321, 322, 365,368, 369 372 392, 626,627,715,716 ,1166 ЦК України, ст.ст. 60,68, 69 СК України,

Outcome: approved