Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-17 00:00:00

ТОВ «ІЗІ Кредит» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 12 лютого 2012 року між ТОВ «ІЗІ Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення та строковості грошові кошти в сумі 6000 грн. строком на 18 тижнів. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язана щотижня вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості та у встановлений строк не повернула всю суму позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 18.02.2013 р. загалом становить 9761,41 грн. з урахуванням суми пені, до стягнення якої заявлено 5000 грн. за порушення строків повернення коштів Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу, поклавши на неї судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2012 року між ТОВ «ІЗІ Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0000027029, відповідно до якого позивач надав останній у тимчасове користування грошові кошти в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 266% річних та строком користування коштами 18 тижнів. Кошти були надані [PERSON] в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щотижня вносити кошти в рахунок повернення кредиту у визначених порядку та розмірах. Відповідач в порушення умов кредитного договору протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позики та у встановлений строк не розрахувалась із всією сумою боргу. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Оскільки відповідач у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснювала, станом на 18.02.2013 р. утворилась заборгованість в розмірі 3763,64 грн. суми основного боргу та 998,77 грн. заборгованості по відсотках. Така сума боргу повністю підтверджується розрахунками, наданими стороною позивача. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати пеню, а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. При цьому позивачем виходячи з п. 12.1 кредитного договору до стягнення з відповідача заявлено 5000 грн. розрахованої суми пені, що перевищує суму основного боргу, який складається з тіла кредиту та відсотків за користування ним та становить 4762,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, а саме того, що розмір пені перевищує розмір збитків, на думку суду суму такої пені доцільно зменшити до 10% від суми заборгованості за кредитом та процентами, що таким чином становить 500 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми основного боргу, відсотків за користування коштами та пені, визначеної в наведеному порядку. Підсумовуючи наведене, загальна сума боргу становить 5262,41 грн. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial