Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, 30.09.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № CSM0SE00000206 від 13.10.2006 року в сумі 41405,83 грн. Підставами позовних вимог позивач вважає те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 13.10.2006 року кредитного договору № CSM0SE00000206 відповідач 13.10.2006 року отримав кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умов договору належним чином не виконував, згідно розрахунку заборгованості станом на 23.05.2013 року має заборгованість 41405,83 грн., яка складається з наступного: - 3526,21 грн. - заборгованість за кредитом; - 15192,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 21217,40 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представник позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, заперечує проти застосування позовної давності, так як відповідно до п.6.1. даного кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами зобов»язань, а оскільки заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, договір є чинним та підлягає до виконання. Просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, про що подав в суд письмову заяву. Відповідач [PERSON] позову не визнав, просить застосувати позовну давність і відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог, про що подав в суд заперечення проти позову та письмову заяву. Судом встановлено, що: На підставі кредитного договору № CSM0SE00000206 від 13.10.2006 року позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 7000 грн. на строк з 13.10.2006 року по 13.10.2009 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року дія положень п.12, 23 ст.1, ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 року № 1023-Х11 з наступними змінами поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, на правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів, згідно п.7 ч.13 ст.11 якого у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Із тексту позовної заяви, розрахунку заборгованості за кредитним договором № CSM0SE00000206 від 13.10.2006 року вбачається, що відповідач отримав кредит в сумі 7000 грн., строк повернення кредиту закінчився 13.10.2009 року. Станом на 23.05.2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором № № CSM0SE00000206 від 13.10.2006 року згідно розрахунку заборгованості складає 41405,83 грн., в тому числі: 3526,21 грн. - заборгованість за кредитом; 15192,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 21217,40 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач звернувся в суд з позовом 30.09.2013 року, в тексті позовної заяви позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не вказав. Обставин, які відповідно до ст.ст.263, 264 ЦК України зупиняли б, або переривали строк позовної давності, судом не встановлено. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, за даним позовом - з 14.10.2009 року, отже позивач звернувся до суду з позовом, строк давності якого минув.

Outcome: dismissed