overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 2984,20 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 5803,27 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував в трудових відносинах, після чого звільнився з роботи за згодою сторін, однак відповідачем не було проведено з ним остаточний розрахунок та не виплачено заборгованість по заробітній платі. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст. 116 КЗпП України), в тому числі і грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки») З матеріалів справи слідує, що 22.07.1986 року позивач був прийнятий на роботу до Публічного акціонерного товариства «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» (далі - роботодавець) на посаду змінного комірника, звідки був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 28.10.2013 року. Заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 2984,20 грн., компенсація за невикористані відпустки за період з 20.12.2008 року по 28.10.2013 року - 5803,27 грн., що стверджується відповідними довідками роботодавця від 29.10.2013 року. Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період його роботи, що призвело до порушення його трудових прав, та враховуючи відсутність спору про розмір невиплачених належних звільненому працівникові сум, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 849,14 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 944,89 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала в трудових відносинах, після чого звільнилась з роботи за згодою сторін, однак відповідачем не було проведено з ним остаточний розрахунок та не виплачено заборгованість по заробітній платі. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст. 116 КЗпП України), в тому числі і грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки») З матеріалів справи слідує, що 26.09.2005 року позивачка була прийнятий на роботу до Публічного акціонерного товариства «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» (далі - роботодавець) на посаду змінного комірника, звідки була звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 24.10.2013 року. Заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 849,14 грн., компенсація за невикористані відпустки за період з 01.09.2012 року по 24.10.2013 року - 944,89 грн., що стверджується відповідними довідками роботодавця від 28.10.2013 року. Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період його роботи, що призвело до порушення його трудових прав, та враховуючи відсутність спору про розмір невиплачених належних звільненому працівникові сум, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 12 липня1997 року, який уклали у міському відділі Реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 398. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, різні погляди на життя, розв*язання сімейних та побутових проблем. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливо. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON]». Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Зі годи позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягяє задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 1997 року у міському відділі Реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 398, актовий запис №878. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна на момент ухвалення рішення відсутній. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує формально, шлюбні відносини між сторонами відсутні, сім"я збережена бути не може. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики на загальну суму 29745 грн. 67 коп., з яких: 28505 грн. 00 коп. боргу; 385 грн. 52 коп. нарахованих відсотків; 855 грн. 15 коп. - 3 % річних. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини укладення з відповідачем у 2012 році договору позики, за яким свій обов'язок з повернення коштів відповідач не виконав. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 жовтня 2012 року відповідач взяв у борг у позивача 28505 грн. 00 коп., зобов'язався повернути у строк до 01 грудня 2012 року включно. Про таке того ж дня сторони уклали договір позики № 7, а факт отримання грошей відповідачем підтверджується розпискою (а.с. 23-24) 07 грудня 2012 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, відповідно до якої [PERSON] просив повернути суму боргу протягом трьох днів з дня отримання зазначеної претензії (а.с. 6-8) З викладеного, суд робить висновок про те, що в даному випадку правовідносини сторін є договірними та регулюються ст. 1046 ЦК України, тобто мають всі ознаки договору позики за яким позичальник ухилився від повернення позикодавцю грошової суми на першу вимогу у розмірі 28505 грн. 00 коп. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу сь 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. А в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу 3 % річних від простроченої суми. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в сумі 28505 грн. 00 коп., 385 грн. 52 коп. процентів та 855 грн. 15 коп. 3% річних внаслідок прострочки виконання грошового зобов'язання, а всього на загальну суму 29745 грн. 00 коп., задовольнивши позовні у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі - 297 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Заявник звернулась в суд із вказаною заявою, та просить визнати недієздатною свою рідну сестру [PERSON] і призначити її опікуном над сестрою. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, в зв"язку з чим не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, знаходиться у безпорадному стані, потребує постійної сторонньої допомоги і догляду. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 20.10.2009 року їй була встановлена друга група інвалідності. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити. Заінтересована особа - представник виконавчого комітету Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області в судове засідання не з"явився, направлено заяву про розгляд справи у їх відсутність. Прокурор в судовому засіданні вказав на доцільність задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячі з наступного. Відповідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 553 від 15.11.2013 року, [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, про що свідчать дані анамнезу . За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки /а.с. 19-20/ 20.06.2013 року виконавчий комітет Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування розглянув питання про доцільність призначення над [PERSON] опікуном [PERSON] та було прийнято рішення про погодження кандидатури [PERSON] щодо призначення її опікуном над [PERSON] У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно до ст. 60 п.1 ЦК України, у разі визнання фізичної особи недієздатною, суд за поданням органу опіки та піклування, встановлює над нею опіку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

30.08.2013 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 23.12.1989 року в Тернівському р/в РАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 962. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 23.12.1989 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені на початку 2011 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сімю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності, проте не згодна зі змістом позовної заяви. Вказує, що розірвати шлюб через органи реєстрації цивільного стану вона не дала згоди, оскільки між ними існує спір про розподіл майна подружжя. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.12.1989 року а.с.7. Шлюбні відносини припинені на початку 2011 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечка про розподіл майна існує та буде вирішуватися окремо. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

30 жовтня 2013року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісяця (на кожну дитину по 1/6 частині ), до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує, що 21.09.1996року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які утримуються лише за її рахунок. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частки заробітку (доходів) на кожного, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надіслала заяву в якій просила справу розглядати без її присутності та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 21.09.1996року у ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 25.06.2013р.). Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Неповнолітній [PERSON] [INFO] навчається в Садовському сільськогосподарському технікумі, а [PERSON] [INFO] у 6 класі спеціалізованої середньої школи №47 м. Києва. З 2011року діти цілком знаходяться на утриманні позивача. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання кожної дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред'явлення вимог - 30.10.2013року і до досягнення ними повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] в поданій заяві просить визначити для неї додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 30.01.2013 року. В обґрунтування позову зазначила, що причиною пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини стало те, що про факт смерті чоловіка дізналася через вісім місяців, оскільки за станом здоровя з січня 2012 року проживали з чоловіком окремо: він в м. Зарічне Свердловської області Російської Федерації, а вона на Україні в м. Кузнецовську Рівненської області. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини зазначені в заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2013 року помер чоловік позивачки [PERSON] Спадкоємицею за законом першої черги є позивачка, яка у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв'язку з тим, що не знала про факт його смерті. Дізналась про таке через вісім місяців предстваника [PERSON], оскільки 16.09.2013 року було призначено засідання апеляційного суду Хмельницької області по цивільній справі, де вона являлася позивачкою, а покійний чоловік відповідачем. Відмовлятися від прийняття спадщини вона не має наміру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця пропущений з причини, яку суд визнає як поважну, та яка дійсно утворювала об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення певних дій, у зв'язку з чим позов останньої підлягає задоволенню і позивачці варто визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, що на думку суду є достатнім для подачі нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Враховуючи, що для виготовлення повного тексту рішення суду потрібен час, суд вважає за можливе оголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складення повного тексу рішення на час, що не перевищує пяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного у обґрунтуванні його мотивів, на що буде витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину, відклавши складання повного рішення до 09.12.2013 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 13.02.2010 р. Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 42, залишити їй теперішнє прізвище [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити дитину - [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 р. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 26.12.2012 року, сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння у рішенні життєво-важливих питань, почуття любові, поваги втрачене, в наслідок чого постійно виникали сварки, скандали, подальше збереження шлюбу не можливе.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню .\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved