Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, треті особи Реєстраційна служба Василівського районного управління юстиції Запорізької області, Василівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що 20 травня 2004 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого лишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Семеренко, 20 в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області. Позивач [PERSON] згідно заповіту від 03 жовтня 2000 року, посвідченого Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оскільки реєстрація нерухомого майна не проводилася, відсутні правовстановлюючі документи на будинок, це не дозволяє отримати їй свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позовні заяві. Представник відповідача Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2004 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район. село Кам`янське, вул. Семеренко. 20. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом від 03 жовтня 2000 року, посвідченим секретарем Кам`янської сільської ради, є його дочка [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину шляхом звернення 28.07.2004 року до Василівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів №196 від 17 жовтня 1990 року і архівного витягу №01-32/Д-1937 від 12.08.2013 року, право власності на житловий будинок 2а по вул. Семеренко в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області оформлено на [PERSON]. Відповідно до довідки Кам`янської сільської ради №1108 від 02.08.2013 року згідно Погосподарської книги №4 (2001 2005р.р.) особовий рахунок №252 на житловий будинок 20 по вул. Семеренко в с. Кам`янське Василівського району є [PERSON]. Відповідно до довідки Кам`янської сільської ради №1099 від 01.08.2013 року земельна ділянка площею 1,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку 20 по вул. Семеренко в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області надавалась [PERSON] згідно рішення колгоспу «Заповіт Ілліча». При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєстрував. Згідно технічного паспорту від 16 листопада 2013 року, житловий будинок №20 по вул. Семеренко с. Кам`янське Василівського району Запорізької області складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г». гаражу літ «Д», погрібу літ. «Є», убиральні літ. «Ж», огорожі №1, басейну для води №2. Позивач [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але на підставі п.4,15,18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві обєкт нерухомості, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: Запорізька область Василівський район, с. Кам`янське, по вул. Семеренко, 20, яке позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде підставою для оформлення права власності позивача на спадкове майно. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок №20 по вул. Семеренко в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області належить на праві власності померлому [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті павленко В.І., належним чином прийняла спадщину після його смерті, інші спадкоємці за законом і заповітом відсутні, первинна реєстрація обєкту нерухомого майна за померлим не проводилася, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область Василівський район, с. Кам`янське, вул. Семеренко, 20, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved