Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб укладений 16 квітня 2005 року між ними та зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовим записом № 176. Вимоги мотивовані тим, що сторони з 16 квітня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні цінності, відносини та обов'язки по веденню сімейного господарства. Шлюбні відносини фактично припиненні, разом з відповідачкою не проживає, сумісного господарства не ведуть з січня 2013 року. втрачені всі духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї не можливо та суперечить їх інтересам. Спору відносно проживання дітей та розподілі сумісного майна в них не має. Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи сповіщені завчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач визнала позов у в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, також просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, справу розглянуто без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб, відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 109 СК України, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 16 квітня 2005 року між ними та зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено запис за № 176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.6). Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с.7,8). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що, відповідно до вимог ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. Судом достовірно встановлено, що відповідач мотиви позову визнав у повному обсязі, що в свою чергу підтверджує, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть з січня 2013 року. Шлюб існує формально, та його збереження неможливе, що в свою чергу не порушує їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, подальше життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved