Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (надалі - ДТП). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.06.2009 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «DAEWOO-Lanos» в районі будинку № 1 по вул. Щорса скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка проходила вулицю по пішохідному переході. В результаті ДТП, при ударі об зовнішні виступаючі частини автомобіля і при подальшому падінні на проїзну частину, [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження. У звязку з отриманими травмами їй була спричинена матеріальна шкода, яка полягає в тому, що вона тривалий час лікувалася, витрачала власні гроші на лікування, проходила медичні обстеження, через травму вона повернула путівку до санаторія, витрачали гроші на бензин, так як не могла пересуватися в громадському транспорті. Крім цього їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичних болях та стражданнях, які вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, душевних стражданнях, у порушені нормальних життєвих звязків, в порушенні стосунків з оточуючими людьми. У звязку із залученням до справи в якості співвідповідача страхову компанію позивач своєю заявою від 30.10.2013 року уточнила свої позовні вимоги, предявивши їх також до страхової компанії. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. При цьому вони пояснили суду, що 24.06.2009 року [PERSON] керував автомобілем «DAEWOO-Lanos» і з необережності скоїв наїзд на позивача [PERSON]. На протязі тривалого часу Дзержинським МВ ГУМВС України в Донецькій області проводилося розслідування даного випадку. Згідно висновку Головного бюро судово медичної експертизи м. Київ було встановлено, що внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені лише легкі тілесні ушкодження, тому постановою слідчого в 2013 році кримінальне провадження було закрито. Отже, враховуючи, що на лікування тілесних ушкоджень, які отримала [PERSON] саме в результаті ДТП потрібні незначні кошти, то матеріальна шкода заявлена позивачем є завищеною. Також зазначили, що на час скоєння ДТП діяв договір обовязкового страхування цивільної відповідальності, укладений між [PERSON] та страховою компанію «АСКО-Донбас Північний». Тому, шкода завдана внаслідок ДТП підлягає відшкодування страховою компанію. При цьому зазначили, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є занадто завищеним, так як не співпадає із завданою шкодою. У звязку з цим, моральна шкода також підлягає відшкодуванню страховою компанією в межах ліміту, встановленого законом. Крім цього при визначенні розміру матеріальної та моральної шкоди просять врахувати матеріальний стан відповідача [PERSON], а саме: він не працює, є пенсіонером, одружений, на його утриманні знаходиться малолітній онук. Представник відповідача ПАТ Страхова компанія АСКО-Донбасс Північний позовні вимоги визнала частково. При цьому вона суду пояснила, що між ними та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом, із строком дії з 05.02.2009 року до 04.02.2010 року. В той же час зазначила, що згідно до закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Однак позивач звернулася до страхової компанії лише в грудні 2013 року та подала лише документи на обґрунтування розміру завданої шкоди, з відповідною заявою на виплату вона до компанії не зверталася. Після проведеної перевірки вони встановили, що відшкодуванню підлягає 2185,38 грн. Тому після звернення позивача до страхової компанії з відповідною заявою ними буде сплачена сума у вказаному розмірі. Стосовно відшкодування моральної шкоди представник зазначила, що відповідно до зазначеного нею закону страхова компанія відшкодовує моральну шкоду лише, яка полягає у фізичних болях та стражданнях, які особа зазнала, у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. При цьому моральна шкода відшкодовується страховиком не більше ніж 5 відсотків ліміту, тобто не більше 2550 грн. Тому вони не заперечують проти стягнення з них шкоди саме в такому розмірі. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається з матеріалів справи, що не оспорюється сторонами 24.06.2009 року приблизно о 07 год. 00 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «DAEWOO-Lanos» реєстраційний номер «АН 7897 ВТ» рухався по вул.Дзержинського м.Дзержинського з боку центру міста у бік Мікрорайону №1. Проїжджаючи в районі будинку № 1 по вул. Щорса при здійсненні маневру повороту «ліворуч» з вул. Держинського на вул. Щорса, [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину вул.Дзержинського. В результаті ДТП, при ударі об зовнішні виступаючі частини автомобіля і при подальшому падінні на проїзну частину, пішоходу [PERSON] було заподіяне садно в області лівого гомілковостопного суглобів, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень. Постановою старшого слідчого від 10.06.2013 року кримінальне провадження було закрито, у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки обовязковою кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 286 КК України є порушення ПДР, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 97-98). У звязку з цим суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, підставою для відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю є, по перше, наявність самої шкоди, неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, а також причинний звязок між шкодою і неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи. Однак, в суді позивачем не було доведено, що внаслідок ДТП їй взагалі була заподіяна матеріальна шкода. Доводи позивача про те, що внаслідок ДТП вона тривалий час лікувалася, витрачала власні гроші на лікування, проходила медичні обстеження, через травму вона повернула путівку до санаторія, витрачали гроші на бензин, так як не могла пересуватися в громадському транспорті не заслуговують на увагу з наступних підстав. Як вже зазначалося судом внаслідок ДТП потерпілій [PERSON] було заподіяно садно лівого гомілковостопного суглобу. До такого висновку прийшла комісія експертів при проведенні повторної комісійної судово медичної експертизи. При цьому в своєму висновку № 462/10 від 14.01.2013 року комісія експертів зазначила, що за даними картки стаціонарного хворого № 6075 після події, що сталася 24.06.2009 року [PERSON] лікувалася у травматологічному відділенні ЦМЛ м.Дзержинська з діагнозом «Компресионный перелом L1-L2. Ушиб таза, левого голеностопного сустава». Однак, вважати, що [PERSON] під час ДТП отримала травму хребта немає підстав. Діагноз «Ушиб таза» не підтверджений обєктивними даними і тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається. (а.с. 12-16). В той же час на доведення своїх позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди позивач надала суду докази, які підтверджують лікування травми та тілесних ушкоджень, проходження медичних обстежень, інших витрат, не повязаних з наслідками ДТП. Жодних доказів спричинення їй матеріальної шкоди, завданої внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, заподіяних ДТП позивач суду не надала. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи, що позивачем не доведено спричинення їй матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 24.06.2009 року, то в задоволені позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 частини 2 ст. 1167 ЦК України якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. В той же час судом встановлено, що на момент ДТП, а саме 24.06.2009 року діяв договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом ВС/5081276, укладений між ПАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» та власником автомобіля «DAEWOO-Lanos» реєстраційний номер «АН 7897 ВТ» [PERSON] Відповідно до ст. 22.3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції станом на 24 червня 2009 року, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1, ч. 2 п.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я відшкодовується страховиком. Суд вважає, що внаслідок ушкодження здоров'я під час ДТП позивачу завдані моральні страждання, оскільки вона потрапила в ДТП, отримала тілесні ушкодження, що не може не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 9.3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 24.06.2009 року) обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Виходячи з вимог ст. 9.3, ст. 22.3 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час ДТП), страховик відшкодовує моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, в розмірі не більше ніж 5 відсотків ліміту відповідальності, тобто не більш, ніж 2550 грн. (51 000 х 5%). Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь завданих їй тілесних ушкоджень, та виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, моральні страждання позивача судом оцінюються в 2550 грн., які підлягають стягненню зі страховика. Таким чином, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження в суді, однак, враховуючи, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, то позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Крім цього відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial