Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору від 27.05.2013 року на виготовлення та поставку меблів, стягнення сплачених за договором коштів у сумі 3800,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень, посилаючись на те, що 27 травня 2013 року вона уклала договір купівлі-продажу та встановлення меблів з фізичною особою - підприємцем [PERSON] на загальну суму 4650,00 гривень, з якої нею було сплачено в якості попередньої оплати 3800,00 гривень. За умовами договору строк виготовлення меблів складав 25 робочих днів, у випадку нестандартної комплектації - 40 робочих днів. Незважаючи на попередню оплату, товар дотепер відповідачем не поставлений, що дає підстави на розірвання договору та повернення попередньо сплачених грошових коштів. Крім цього, на думку позивача, неналежним виконанням договору їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршення здоров'я. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 травня 2013 року між [PERSON] (замовник) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (виконавець) було укладено договір за п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та доставлені меблів (а.с.5). Відповідно до п.1.4 зазначеного договору від 27 травня 2013 року виконавець повинен був виготовити та доставити шкаф-купе та ліву консоль. За п.п.2.1-2.2 договору від 27 травня 2013 року загальна вартість виробів складає 4650,00 гривень, з яких сума задатку складає 3800,00 гривень. Як вбачається з п.3.2 договору від 27 травня 2013 року виконавець зобов'язується виготовити та доставити вироби на протязі 25 робочих днів, а при нестандартній комплектації - на протязі 40 робочих днів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи порушення строків виконання договору зі сторони виконавця, дотримання замовником умов договору щодо передньої оплати частини вартості виробів, неодноразові спроби замовника спонукати виконавця до виконання умов договору, про що свідчить направлення претензії 13.09.2013 року, вимоги позивача про розірвання договору від 27 травня 2013 року на виконання робіт по виготовленню та доставки меблів, укладеного між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON], та стягнення з відповідача сплачених за договором коштів у розмірі 3800,00 гривень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як встановлено судом, фізичною особою-підприємцем [PERSON] було порушено права [PERSON] як споживача. В результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором позивач понесла душевні хвилювання, у неї зіпсувалися стосунки з оточуючими, погіршилося здоров'я. За таких обставин, суд вбачає доведеним спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу та розмір визначеної позивачем моральної шкоди у сумі 2000,00 гривень. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, які підтверджують вину відповідача у порушенні прав споживача [PERSON], суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved