overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 2013 року. Відповідно до п.7 даного договору продавці, тобто відповідач, зобов'язуються знятись з реєстрації особисто з іншими особами, які були зареєстровані у відчужуваній квартирі до 01 серпня 2013 року, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати позивачу до 14 липня 2013 року. Відповідачі виконали дані умови частково, виїхали з квартири, проте не знялись з реєстраційного обліку, через що позивач змушена сплачувати на них вартість комунальних послуг. У зв'язку з чим, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 12.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за № 2678. Згідно п.7 вказаного договору, відповідачі зобов'язались знятись з реєстрації у вказаній квартирі до 01 липня 2013 року, проте не виконали вказані вимоги, про що свідчить довідка № 2929 від 18.10.2013 року, видана директором КП «ЖЭП №31» ДГС та визнано відповідачем. Згідно ст. 71,72 ЖК України особу може бути судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона понад шість місяців не проживає у спірному будинку без поважних причин. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 02 серпня 2008 року, актовий запис № 568. Дітей від спільного шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого відбувалися постійні сварки на побутовому рівні, що призвело до втрати один до одного почуттів любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, мешкають окремо, сім`я повністю розпалася. Спор щодо поділу майна відсутній. Просить розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача та соціальній ролі сім'ї. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Партизанській сільскій раді Дніпропетровського району Дніпропетовської області 01 серпня 1996 року, актовий запис № 09. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалося та виявилось невдалим. Відповідач перестав брати учась у веденні домашнього господарства, піклуватися про побудову сімейних відносин. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, не мешкають разом більш ніж 10 років. Просить розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не з'явилась, надла заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явился, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши, що [INFO] у віці 83 років померла його рідна тітка, [PERSON]. Після смерті його тітки відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. У [PERSON] був чоловік, [PERSON], який помер раніше неї - [INFO]. Її син, [PERSON], теж помер раніше неї - [INFO]. Тому спадкоємці першої черги в неї відсутні. Рідна сестра [PERSON], [PERSON], яка була його рідною матір'ю, померла ще [INFO]. Тобто і спадкоємці другої черги у неї теж відсутні. Тому заявник єдиний спадкоємиць після смерті [PERSON]. Його споріднення з померлою визначаться наступним чином: його мати, [PERSON], є рідною сестрою [PERSON]. Тому він є рідним племінником покійної [PERSON]. Після смерті його рідної тітки він звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки в зв'язку з відсутністю в нього всіх необхідних документів, що підтверджують його споріднення з тіткою, а саме: відсутнє свідоцтво про шлюб [PERSON] з [PERSON]. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили суд задовольнити її в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з'явився, про часу, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, [INFO] померла тітка заявника - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Спадкоємці першої черги після її смерті були відсутні. Рідна сестра [PERSON] - мати заявника - [PERSON] померла [INFO]. Тобто спадкоємці другої черги у неї теж відсутні. Як слідує з матеріалів справи, заявник дійсно є рідним племінником [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження його матері та [PERSON], де їх матір'ю зазначена - [PERSON], а також спадковою справою № 115/2013. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Тому суд, виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що відповідач є її батьком. На сьогоднішній день вона є студенткою другого курсу денної форми навчання Республіканського вищого навчального закладу «Кримський гуманітарний університет» м. Ялта Автономної Республіки Крим по спеціальності «Музичне мистецтво». Матеріальної допомоги на її відповідач не надає, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх усіх видів його заробітку починаючи з 16 жовтня 2013 року і до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду, а також зазначив, що через незадовільний стан здоров'я, а також наявність ще одної дитини - [PERSON], не має можливості надави доньці матеріальну допомогу в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається в Республіканському вищому навчальному закладі «Кримський гуманітарний університет» м. Ялта Автономної Республіки Крим, що підтверджується довідкою від 04.09.2013 року. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, тому має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує отримання позивачем стипендії під час навчання, а також наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та стан здоров'я відповідача. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини його доходів щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2013 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача, оскільки сторони разом на разі не проживають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач надає не своєчасно, за станом здоров`я дитина знаходиться на обліку у лікаря-кардіолога, тому гроші на лікування дитини потрібні щомісячно, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилася, представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання, тому вважає заявлений позивачем розмір аліментів дещо завищеним. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, [INFO](ІПН [NUMBER]), на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 22 січня 2010 року було зареєстровано його шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вона взяла його прізвище «[PERSON]». Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось через непорозуміння, несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були остаточно припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Таким чином, просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 22 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 11. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні висловила бажання у разі розірвання шлюбу взяти дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30% з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Позивач зазначає, що 03 травня 1994 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем виконкомом Дідівщанської сільської ради Фастівського району Київської області. Від подружнього життя у них [INFO] року народилась донька - [PERSON], а [INFO] року народився син - [PERSON]. Відповідач ухиляється від надання дітям матеріальної допомоги на утримання, тому вона змушена звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 травня 1994 року виконкомом Дідівщанської сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №1. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року. Відповідач ухиляється від надання дітям матеріальної допомоги на утримання, чим ставить сім'ю у скрутне становище. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 20 жовтня 1990 року. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує на те, що одруження з відповідачем виявилось не вдалим, шлюбні відносини фактично припинились пів-року тому. Вони почали проживати окремо. Підставами для розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, через що в сім»ї почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до руйнування сім»ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Великоснітинською сільською радою Фастівського району Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 24. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в позовній заяві просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач, мотивує свої вимоги тим, що 02 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №210. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, вони стали чужими людьми, тому 22 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції було шлюб розірвано. Позивач зазначає, що з нею проживають неповнолітні діти, вона їх самостійно утримує. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Він веде самостійний спосіб життя, ні нею, ні дітьми не цікавиться, не доглядає їх та не піклується про них. Їй одній складно забезпечувати дітей всім необхіднім для їх повноцінного життя та розвитку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач позов в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №210. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved