Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору про набуття права на оренду земельної ділянки від 14.02.2007 року та в подальшому оренди земельної ділянки від 20.03.2008 року, укладеними між нею та відповідачем у справі, він є орендарем земельної ділянки, розміром 7.0 га, виділеної в натурі, рекреаційного призначення, яка розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Однак як вказує позивач, до укладення договору оренди та після огляду виділеної земельної ділянки і проведення польових вимірювань, нею було виявлено, що із загальної площі вказаної ділянки, для цільового використання - розміщення оздоровчого закладу, придатними є лише земельна ділянка, розміром 2 га, внаслідок розташування на даній ділянці магістрального газопроводу. На звернення до відповідача, з приводу надання рівноцінної земельної ділянки, у зв'язку з неможливістю використання отриманої ділянки за цільовим призначенням, відповідачем було відмовлено у вирішенні даного питання з огляду на те, що в подальшому газопровід, що розташований на спірній ділянці, буде перенесено, тим самим буде вирішено питання з приводу усунення перешкод позивачеві у користуванні земельною ділянкою, відповідно до цільового призначення. На підтвердження своїх намірів між сторонами 24.10.2007 року було укладено додаткову угоду до Договору про набуття права на оренду земельної ділянки, відповідно до якої сторони погодили обов'язок відповідача до моменту підписання договору оренди вирішити питання з приводу перенесення газопроводу та інших споруд, що розташовані на земельній ділянці. Однак, як вказує позивач, після розробки землевпорядної документації, та до виконання відповідачем свого зобов'язання за додатковою угодою від 24.10.2007 року, між нею та відповідачем 20.03.2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки. При цьому під час укладення договору оренди сторонами було визначено порядок та умови отримання [PERSON] земельної ділянки на умовах оренди, а також обов'язок відповідача, щодо вирішення питання з приводу перенесення газопроводу, розташованого на вказаній ділянці. Так, згідно умов договору, позивач приступає до використання земельної ділянки за призначенням після виконання відповідачем свого обов'язку щодо перенесення газопроводу. Крім того позивач вказує, що відповідно до умов договору оренди, вона зобов'язувалася здійснювати регулярні платежі за користування земельною ділянкою та розмір таких платежів станом на 12.06.2013 року становить 118 744 гривень. Вважає, що оскільки на даний час відповідач своїх зобов'язань за договором оренди від 20.03.2008 року з приводу перенесення газопроводу за межі ділянки, що є об'єктом вказаного договору, не виконав, а обов'язок по сплаті орендної плати в залежність від виконання відповідачем своїх зобов'язань не поставлений, то сплачуючи орендну плату за земельну ділянку, незважаючи на неможливість її фактичного використання, порушується її права, що у свою чергу призводить її до збитків, тому у відповідності до ст.ст. 22, 611, 623 ЦК України, ст.ст. 21, 28 Закону України «Про оренду землі», п. 33 Договору оренди від 20.03.2008 року вона звернулася до суду із позовом про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, у вигляді витрат на оплату орендної плати в розмірі 118 744 гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначає, що у зв'язку зі сплатою чергових платежів, за договором оренди від 20.03.2008 року, збитки понесені позивачем збільшилися на суму періодичного платежу в рахунок сплати орендної плати та становлять 166 927 гривень 46 копійок. Свої вимоги обґрунтовує обставинами викладеними у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача за довіреністю Лебедєва Н.В. в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, проти задоволення позову заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на момент укладення договору оренди, позивач достовірно знала про наявність на спірній земельній ділянці газопроводу, також позивачу було відомо про те, що вказана земельна ділянка не зможе нею використовуватися за призначенням до вирішення питання щодо перенесення такого газопроводу. З підстав невиконання відповідачем своїх зобов'язань, пояснила наступне. Договором від 20.03.2008 року сторони погодили виконання орендодавцем обов'язку щодо перенесення газопроводу протягом року з дня укладення цього договору. Проте, як вбачається з пояснень позивача та наданих нею матеріалів справи, остання, після сплину терміну вказаного у договору, своїм правом, передбаченим п.49 Договору від 20.03.2008 року, не скористалася, до відповідача з заявою про розірвання договору оренди не звернулася, сплатою орендної плати, вчиняє дії спрямовані на продовження дії договору. При цьому також вказує, що за умовами договору позивачу передано земельну ділянку, розміром 7.0 га для розміщення оздоровчого закладу без визначення конкретного місця розміщення будівель та споруд такого закладу та його типу, а відповідно до генплану оздоровчого закладу, під капітальні споруди відведено ділянку, площею 4.53 га.., тобто знаходження газопроводу на вказані ділянці жодним чином не може перешкоджати позивачу у використанні її за цільовим призначенням. Прокурор прокуратури Генічеського району Херсонської області Конюшенко Г.В., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що сторони під час укладення угоди вільні у своєму виборі. А як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, остання на час укладення договору оренди знала про наявність на земельній ділянці газопроводу та свідомо уклала договір оренди, при цьому постійно сплачує орендну плату на протязі більш ніж 3 роки, жодних дій з приводу неналежного виконання відповідачем умов договору не вчиняла, отже своїми діями з умовами договору погодилася. Представник третьої особи за довіреністю Анпілогов М.М. в судовому засіданні поклався на розсуд суду, зазначивши при цьому, що в разі задоволення позову відшкодування шкоди буде провадитися у відповідності до постанови КМУ від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ». Крім того вказує, що в разі відшкодування шкоди, така має бути відшкодована особою, яка її завдала у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивача, доводи відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягу №22 з протоколу №1 від 09 лютого 2007 року позивачем, як переможцем конкурсу з набуття права довгострокової оренди, набуто право оренди земельної ділянки, площею 7.0 га за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Стрілківської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області. 14 лютого 2007 року між позивачкою та відповідачем укладено договір набуття права на оренду земельної ділянки. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивачем після огляду вказаної ділянки на місцевості було встановлено, що на даній земельній ділянці існує газопровід та використання цієї ділянки за цільовим призначенням в повному обсязі буде неможливим та між сторонами було ініційоване ділове листування з приводу перенесення газопроводу за межі даної земельної ділянки. З метою врегулювання спірного питання між сторонами 24 жовтня 2007 року укладено додаткову угоду №2 до Договору набуття права на оренду земельної ділянки від 14 лютого 2007 року, за якою відповідач брав на себе зобов'язання до підписання договору оренди вирішити питання з приводу перенесення газопроводу. Крім того, вказаною угодою, було доповнено розділ 7 договору від 14.02.2007 року, щодо відповідальності сторін, де в п. 7.3 визначено порядок розв'язання спору в разі не виконання відчужувачем свого зобов'язання, передбаченого п.6.3 цього договору, та до Набувача за договором від 14.07.2007 року переходило право на власний розсуд в разі порушення зобов'язань розірвати договір в односторонньому порядку з вимаганням повернення сплачених грошових сум; вимагання надання рівноцінної за площею та місцем розташування земельної ділянки, вільної від будь-яких споруд і придатної для використання за цільовим призначенням. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свого обов'язку з приводу перенесення газопроводу не виконав, а позивач в свою чергу правом, передбаченим п.7.3 договору від 14.02.2007 року також не скористалася та 20 березня 2008 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 7.0 га із земель запасу рекреаційного призначення, яка розташована за межами населеного пункту с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області для розміщення оздоровчого закладу. Вказаний договір був зареєстрований у Генічеському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 28 березня 2008 року. При цьому п.3 вказаного договору оренди зазначено, що на момент його підписання на вказаній земельній ділянці знаходиться газопровід, який перешкоджає Орендарю у використанні всієї площі земельної ділянки за цільовим призначенням. А п. 4 вказаного договору, Орендодавець зобов'язувався в річний термін вирішити питання з приводу перенесення газопроводу. Пункт 5 вказаного договору визначав, що в разі неналежного виконання умов договору, сторони вирішують подальшу долю цього договору шляхом укладання додаткових угод. Однак позивач, з приводу неналежного виконання умов договору, в період з 28.03.2009 року по даний час з пропозицією щодо укладання додаткової угоди не зверталася, свої зобов'язання за договором оренди виконувала у повному обсязі, питання з приводу зміни умов договору та припинення його дії не порушувала, а отже є такою стороною, що прийняла умови договору оренди, оскільки своїми діями - системною сплатою орендної плати, після спливу строку, за яким відповідач зобов'язувався здійснити роботи по перенесенню газопроводу, бажала продовження дії договору та на час звернення до суду не ставить питання про його розірвання. Відповідно до положень ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто строк виконання зобов'язання Генічеської РДА щодо вирішення питання стосовно перенесення газопроводу, передбаченого п.4 договору оренди сплинув 28 березня 2009 року, а отже починаючи з вказаної дати позивач, знаючи про порушення зобов'язання, за захистом свого права звернулася до суду лише у листопаді 2012 року. Та рішенням суду від 25 квітня 2013 року встановлено, що позивач у встановлені законом строки не скористалася своїм правом на судовий захист, та звернулася до суду із пропуском позовної давності. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261 ЦК України). Судом враховано, що згідно з умовами договору оренди цей договір набуває чинності з дати його реєстрації та діє протягом 49 років, а окремі його положення до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договору, але не більше року. При цьому суд вважає, що положення цього договору не можна вважати таким, що сторони домовилися про збільшення строку позовної давності . Судом встановлено, що згідно із договором права та обов'язки між позивачем та відповідачем виникли 20.03.2008 року, строк виконання обов'язків відповідача з приводу перенесення газопроводу та приведення земельної ділянки у відповідність до умов цього договору настав 20.03.2009 року, з даної дати у позивача виникло право звернутися до суду та вимагати від відповідача виконання обов'язків за договором в частині виконання зобов'язання про перенесення газопроводу. Протягом трьох років позивач мав право звернутися для захисту свого права за позовом до відповідача у суд. Строк позовної давності закінчився 20.03.2012 року. Обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, суд не може погодитися з посиланням позивача на ст.ст. 22 ЦК України, ст.ст. 21, 28 Закону України « Про оренду землі», як на підставу відшкодування збитків, оскільки посилання на дані норми могли б мати місце в разі подання позову у встановлені законом строки. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про відшкодування збитків за неналежне виконання умов договору, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed