Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

08.08.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 31.08.2000 року він придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], а підписану угоду купівлі-продажу квартири зареєстрували цього ж дня на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі м. Вознесенськ Миколаївської області за реєстраційним № 531. В 2013 року при вирішенні питання щодо продажу цієї квартири йому було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеного ним договору купівлі-продажу на біржі, оскільки така угода нотаріально не посвідчена. Після цього, він неодноразово звертався до відповідачів, як продавців належної йому квартири, з питанням нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але останні з різних причин на протязі тривалого часу від цього ухиляються, тому вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. При судовому розгляді справи позивачем збільшено заявлені позовні вимоги, окрім визнання договору купівлі-продажу квартири дійсною, останній просив також визнати право власності за собою на вказану квартиру. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судове засідання на виклик суду не з'явилися, кожним з них направлено до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, пред'явлений до них позов визнали, не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа без самостійних вимог - Вознесенська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 531 від 31.08.2000 року, зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська область) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 531 від 31 серпня 2000 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як співвласники квартири [ADDRESS], продали покупцю [PERSON] належну їм квартиру і сторони підписали зазначений договір. В силу ст.227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору від 15.02.2001 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу квартири за № 531 від 31.08.2000 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у 2013 році від нотаріуса, коли мав наміри продати куплену у відповідачів квартиру, але останні ухиляються від нотаріального оформлення угоди. Укладений між продавцями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцям обумовлену між ними суму грошових коштів, вселився в квартиру і користується нею з вересня 2000 року до цього часу), так і продавцями (отримали обумовлену суму грошових коштів, звільнили спірну квартиру та передали її покупцю у власність). Позивач [PERSON] на виконання п. 8 біржової угоди від 31 серпня 2000 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації відділу, що підтверджується відповідним реєстраційним написом на договорі. Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р. Надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог документи, свідчать про те, що відповідачі, які уклали з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу 31.08.2000 року, ухиляються від нотаріального оформлення цього договору, що є підставою згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пред'явленого до них позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання за ним права власності на цю квартиру є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений та документально підтверджений ним судовий збір у розмірі 114,70 грн. Недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 229,40 грн. за пред'явлення позовних вимог майнового характеру (визнання права власності на квартиру) за правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави.

Outcome: approved