Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Харківський Національний університет внутрішніх справ (далі ХНУВС) звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення витрат, пов'язаних із навчанням, мотивуючи вимоги тим, що наказом №178 о/с від 30.07.2003 року відповідача зараховано до складу курсантів ХНУВС, а 06.09.2003 року між сторонами була укладена угода про підготовку фахівців в Національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування. Наказом ХНУВС № 311 о/с від 05.07.2007 року лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів університету та направлено для подальшого проходження служби. Наказом УМВС України в Херсонській області №496 о/с від 02.09.2009 року лейтенант міліції [PERSON]був звільнений з органів внутрішніх справ. Оскільки відповідно до укладеної між сторонами зазначеної угоди [PERSON] зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов'язані з навчанням в університеті, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача фактичні витрати, пов'язані з його навчанням, а саме, грошові кошти в розмірі 11880 грн. 74 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що звільнений був за власним бажанням, проте з поважних причин - у зв'язку з переїздом у іншу місцевість, крім того, зазначив, що державне забезпечення відносно нього здійснювалось лише перші шість місяців, у подальшому проживав за межами університету, в їдальні не харчувався, медичним обслуговуванням не користувався. Заслухавши пояснення відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 серпня 2003 року [PERSON] був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом І курсу Спеціального факультету Національного університету внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції». Зазначені обставини підтверджуються витягом з наказу в.о ректора вказаного навчального закладу від 30 липня 2003 року № 178 о/с (а.с. 4). 06 вересня 2003 року між Національним університетом внутрішніх справ та курсантом, рядовим міліції [PERSON] укладено угоду про підготовку фахівців в національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування (т.1, а.с. 6). Відповідно до п. 2.5, п. 6 Угоди, курсант зобов'язується у разі звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну за підставами, передбаченими п. 3 угоди, відшкодувати МВС України витрати за період навчання в повному обсязі. Згідно з п.п. 3.1, п.п. 3.2 п. 3 Угоди, підставами відшкодування МВС України вартості навчання в разі дострокового розірвання угоди є: звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням без поважних причин; звільнення з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ. На підставі наказу ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 05 липня 2007 року № 311 о/с лейтенант міліції [PERSON] відрахований зі складу курсантів вказаного навчального закладу та відкомандирований для подальшого проходження служби (т.1, а.с. 5). 02 вересня 2009 року, на підставі наказу начальника УМВС України в Херсонській області від 02 вересня 2009 року № 496 о/с лейтенант міліції [PERSON], оперуповноважений сектору боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Каховського районного відділу УМВС України, звільнений з органів внутрішніх справ в запас ЗС України згідно з п. «ж» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за власним бажанням (т.1,а.с. 7). Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», яка діяла на момент вступу відповідача до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Аналогічні положення зазначені у чинному на даний час Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року (з наступними змінами та доповненнями). Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних, зокрема, з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п.2 Порядку). Відповідно до п. п. 3, 4, 6 цього Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням чи управлінням МВС та особою; розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі; у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Враховуючи, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням, у нього виник обов'язок по відшкодуванню фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] у ХНУВС 11 880,72 грн. (т.1, а.с.193). Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що за час навчання в університеті не харчувався в їдальні за державні кошти, не користувався гуртожитком, а тому вказані витрати не підлягають стягненню. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] з 2004 року у гуртожитку університету не проживав, винаймав житло. Разом з тим, відповідно до угоди про підготовку фахівців в Національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування, укладеної між сторонами 06.09.2003 року, в обов'язки університету входило забезпечення курсанта на період навчання безкоштовним житлом, харчуванням, медичним обслуговуванням та грошовим утриманням відповідно до чинного законодавства. Продовольче забезпечення курсантів і слухачів навчальних закладів органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації». Курсантам забезпечується на добу безкоштовне триразове харчування в їдальнях закладу освіти. За таких обставин, харчування готується відповідно до встановлених норм і кількості на кожну особу, що навчається. Таким чином, всі курсанти, перебуваючи на території університету протягом навчального часу, мають можливість користуватися послугами їдальні. Також, незалежно від того, чи проживав відповідач у розташуванні ХНУВС або за його межами, він відвідував навчальні заняття. А отже, користувався опаленням, водопостачанням, іншими комунальними послугами, відповідно розрахунок спожитих ним комунальних витрат проводився виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу, в який включено тариф на утримання і гуртожитку, і навчальних корпусів. Позивачем надано суду документи щодо підтвердження фактичних витрат на навчання відповідача, з яких вбачається, що порядок їх нарахування узгоджується з вимогами чинного законодавства (т.1 а.с.193-210, т.2, а.с.33-41). З урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне покласти в основу рішення суми витрат, зазначені в наданих позивачем розрахунках та доданих до них документах, які відповідачем належним чином не спростовані. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved