Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідач [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 60300,00 доларів США строком на 240 місяців до 26.11.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування станом на 29.05.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 670445,70 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач двічі у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив і з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідач [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 60300,00 доларів США строком на 240 місяців до 26.11.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. В забезпечення зобов'язань з повернення кредитних коштів відповідачем, 26.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір. 28.03.2012 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода відповідно до умов якої заборгованість по відсоткам строк сплати якої настав на дату підписання угоди була приєднана до фактичної заборгованості. 29.03.2012 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода відповідно до умов якої відбулась зміна валюти зобов'язання з долара США в гривню, також змінена відсоткова ставка на 10,5 % річних та збільшили строк користування кредитом до 29.12.2027 року. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків. Разом з тим, відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконуються, в результаті чого, згідно з розрахунком, заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, станом на 29.05.2013 року складає 670445,70 грн., яка складається: 531557,48 грн. - сума неповернутого кредиту, 65348,75 грн. - несплачені проценти, 73539,47 грн. - пеня. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, наслідки порушення боржником зобов'язань щодо повернення суми позички є право заявника вимагати повернення суми боргу з урахуванням процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved