Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна, що є об’єктом спільної сумісної власності подружжя, в якому просив здійснити поділ спільного сумісного майна в натурі, виділивши йому квартиру [ADDRESS], вартістю еквівалент 37500 дол. США; дачний будинок, розташований на земельній ділянці № 90 у садовому товаристві «Аква» (с. Р.Тишки, Харківського району, Харківської обл.), гараж № 93 у гаражно-будівельному кооперативі «Супутник» (вул. Блюхера, 2 у м. Харкові), вартістю еквівалентною 3000 дол. США; приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій, 85А (с. Верхній Салтів, Харківської обл.), вартістю еквівалентною 20000 дол. США; загальна вартість майна – еквівалентна 140500 дол. США або 1124000 грн. Виділити відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартістю еквівалентною 300000 дол. США; гараж № 94 у Гаражно-будівельному кооперативі «Супутник» (вул. Блюхера. 2 у м. Харкові), вартістю еквівалентною 3000 дол. США; приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій, 78А (с. Верхній Салтів Харківської обл.), вартістю еквівалентною 20000 дол. США; автомобіль LEXUS LX 470, державний номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю еквівалентною 106000 дол. США; загальна вартість майна – еквівалентна 429000 дол. США або 3432000 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь компенсацію його частки у спільному сумісному майні. В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач посилається на те, що 02.06.1995 року між ним та [PERSON] в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина – [PERSON], [INFO] та дочку – [PERSON], [INFO]. 02.06.2011 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу подружжям було набуте та наявне на час припинення спільного ведення господарства наступне майно: 1. Квартира [ADDRESS], загальною площею47,9 кв.м., вартістю 89375 грн., що є еквівалентом 37500 дол. США; 2. Квартира [ADDRESS], загальною площею 206,9 кв.м., вартість якої 300000 дол. США; 3. За час шлюбу на земельній ділянці № 90 у садовому товаристві «Аква» (с. Р.Тишки Харківського р-ну Харківської обл.), членом якого є відповідач, побудовано дачний будинок, право власності на який не зареєстровано, який може бути введено в експлуатацію, вартість якого складає 80000 дол. США; 4. Два гаражі № 93 та № 94, площею по 18 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Супутник» (м. Харків, вул. Блюхера, 2), що є рівноцінними; 5. Дві приватизовані земельні ділянки під забудову за адресою: вул. Зелена № 78-А та № 85-А, с. Верхній Салтів Харківської області, рівноцінні, вартістю еквівалентною 20000 дол. США кожна; 6. Автомобіль LEXUS LX 470, (2006) державний номер [NUMBER], двигун 2UZ1085345, наявний на час припинення ведення спільного господарства, вартістю еквівалентною 106000 дол. США. 17.11.2010 року автомобіль було знято з обліку для реалізації без узгодження з ним. Позивач зазначає, що загальна вартість сумісного майна, що підлягає поділу, а саме: квартира [ADDRESS]; квартири [ADDRESS]; дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № 90 у садовому товаристві «Аква» (с. Тишки); автомобілю LEXUS LX 470; двох земельних ділянок та двох гаражів становить 569500 дол. США або 4556000 грн. Надалі позов було уточнено та позивач просив здійснити поділ сумісного майна в натурі, виділивши йому гараж № 93 в ГБК «Супутник» (вул. Блюхера, 2 у м. Харкові), вартістю 48000 грн., приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій, 85-А в с. Верхній Салтів Харківської області, вартістю 80000 грн., квартиру [ADDRESS]. Виділити відповідачу [PERSON] гараж № 94 в ГБК «Супутник» (вул. Блюхера, 2 у м. Харкові), вартістю 52000 грн., приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій 78-А в с. Верхній Салтів Харківської обл., вартістю 80000 грн., автомобіль LEXUS LX 470, державний номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 319720 грн. (40000 дол. США за курсом НБУ 1 дол. США = 7,993 грн. станом на 12.11.2013 року), дачний будинок, розташований на земельній ділянці № 90 у СТ «Аква» (с. Р.Тишки Харківського р-ну Харківської обл.), вартістю 438000 грн. Квартиру [ADDRESS] залишити в спільній сумісній власності, визнавши право власності [PERSON] та [PERSON] на ? частку цієї квартири кожному. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити майно, набуте ними за час ведення спільного господарства в шлюбі з [PERSON], виділивши їй квартиру [ADDRESS] вартістю 700000 грн., земельну ділянку за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, вул. Зелена, 78А, вартістю 80000 грн., на загальну суму 780000 грн.; виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартістю 384000 грн., гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Спутник», вартістю 80000 грн., земельну ділянку за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Верхній Салтів, вул. Зелена, 85-А, вартістю 80000 грн., катер з двигуном та причепом вартістю 150000 грн., автомобіль FAV CA 1031 вартістю 64000 грн., квадроцикл вартістю 40000 грн., на загальну суму 798000 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь компенсацію її частки у спільному сумісному майні в сумі 403500 грн. та усі судові витрати. Надалі [PERSON] уточнила зустрічний позов та просила визнати майно, яке належить їй на праві власності та не підлягає розподілу, як спільне майно подружжя квартиру [ADDRESS], земельні ділянки № 78-А та № 85-А по вул. Зеленій в с. Верхній Салтів Вовчанського р-ну Харківської області; поділити спільне майно, набуте ними за час ведення спільного господарства в шлюбі з [PERSON], виділивши їй ? квартири [ADDRESS], вартістю 275400 грн., на загальну суму 275400 грн.; виділити [PERSON] ? квартири [ADDRESS], вартістю 275400 грн., гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Спутник», вартістю 80000 грн., катер з двигуном та причепом вартістю 150000 грн., автомобіль FAV CA 1031 вартістю 64000 грн., квадроцикл вартістю 40000 грн., усього на суму 609400 грн.; стягнути з [PERSON], враховуючи інтереси дітей, на її користь компенсацію її частки у спільному сумісному майні в сумі 334000 грн., збільшивши її частку до 75 % від спільної вартості майна; стягнути з відповідача усі судові витрати. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що 02.06.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] 02.06.2011 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між ними було розірвано. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли. [PERSON] посилається на те, що під час шлюбу вони придбали наявне на час припинення спільного ведення господарства майно: 1. Квартира [ADDRESS] ,вартістю 384000 грн.; 2. Квартира [ADDRESS], вартістю 700000 грн.; 3. Гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Спутник» вартістю 80000 грн.; 4. Земельна ділянка за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Верхній Салтів, вул. Зелена, 78-А, вартістю 80000 грн.; 5. Земельна ділянка за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Верхній Салтів, вул. Зелена, 85-А, вартістю 80000 грн.; 6. Катер з двигуном та причепом вартістю 150000 грн.; 7. Автомобіль FAV CA 1031, вартістю 64000 грн.; 8. Квадроцикл вартістю 40000 грн. Загальна сума усього майна складає 1578000 грн. Також [PERSON] зазначає, що вона з дітьми буде проживати в [INFO], тому і просить виділити дане майно їй. Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що [PERSON] користується автомобілем, катером, квадроциклом та гаражем, їй вони не потрібні, тому просить виділити їх відповідачу. Посилаючись на те, що протягом останніх років [PERSON] не дбав про матеріальний стан сім’ї, діти знаходяться повністю на утриманні [PERSON], вона просить збільшити частку при поділі майна та виділити їй частку спільного майна в розмірі 75 %. Крім того, [PERSON] зазначає, що [PERSON] під час перебування в шлюбі було подаровано їй земельні ділянки № 78-А та № 85-А по вул. Зеленій в с. Верхній Салтів Вовчанського району м. Харкова та квартиру [ADDRESS], а тому є її особистою власністю та розподілу з відповідачем за зустрічним позовом не підлягає. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позові, заперечували проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, що земельні ділянки № 78-А та № 85-А по вул. Зеленій в с. Верхній Салтів Вовчанського району м. Харкова та квартиру [ADDRESS] він відповідачці не дарував. Щодо автомобілю FAV CA 1031 позивач пояснив, що його за згодою подружжя було продано 03.11.2010 року та придбано квадроцикл для сина. Окрім цього, [PERSON] зазначив, що катер з причепом йому було подаровано, є його особистою приватною власністю і не може бути розподілений. Щодо автомобіля LEXUS LX 470 позивач пояснив, що його було продано відповідачкою без його згоди, а гроші залишено в її розпорядженні. Позивач за зустрічним позовом та його представник підтримали зустрічний позов, заперечували проти позову [PERSON] та зазначили, що автомобіль LEXUS LX 470 було продано відповідачем за зустрічним позовом без її відома. Також [PERSON] заперечувала наявність у неї в володінні дачного будинку, розташований на земельній ділянці № 90 у садовому товаристві «Аква», посилаючись на те, що вона не є членом даного кооперативу. Окрім цього, [PERSON] не визнала наявність в її розпорядженні гаражного боксу № 94, розташованого в ГБК «Супутник» за адресою: вул. Блюхера, 2 у м. Харкові. Представник третьої особи Садового товариства «Аква» в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представника третьої особи Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» [PERSON] в судовому засіданні був допитаний в якості свідка, оскільки ним не було надано до суду документів, що підтверджують його повноваження. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ст. 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Судом встановлено, що 02.06.1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 360. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина – [PERSON], [INFO] та доньку – [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Предметом спору є майно, яке на момент припинення спільного ведення господарства було наявне у сторін, а саме: квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS], земельна ділянка № 90 з будинком у Садовому товаристві «Аква», розташованому в с. Р.Тишки Харківського району Харківської області, гаражі № 93 та № 94 у Гаражно-будівельному кооперативі «Супутник», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 2, земельні ділянки під забудову № 78-А та № 85-А по вул. Зелена в с. Верхній Салтів, Вовчанського району Харківської області, LEXUS LX 470, (2006) державний номер [NUMBER], катер з двигуном та причепом вартістю, автомобіль FAV CA 1031, квадроцикл. Домовленості між подружжям [PERSON] щодо порядку розподілу спірного майна не досягнуто. При вирішенні спору про поділ майна подружжя підстав до відступу від засади рівності часток подружжя судом не встановлено. Більше того, в судовому засіданні сторони фактично не досягли домовленості щодо розподілу сумісно нажитого майна. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 23.02.2006 року серія ВСО №995372 [PERSON], [PERSON] купили двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м., в таких частках: [PERSON] – 1/2 частка, [PERSON] – ? частка, що також підтверджується копією витягу про реєстрацією права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до договору купівлі-продажу, квартиру придбано за 189375 грн. Згідно довідки про оцінку вартості об’єкта нерухомості вих. № 01/12 від 16.03.2012 року виданої Агентством нерухомості «АРС» вартість об’єкта оцінки станом на 16.03.2012 року визначено в розмірі 360000 грн. В зв’язку з викладеним, суд вимоги [PERSON] та задовольняє вимоги [PERSON] в частині розподілу квартири [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки частки сторін розподілені по ? за кожним за договором купівлі продажу від 23.02.2006 року серія ВСО № 995372, а тому поділу не підлягають. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії від 30.10.2008 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], що також підтверджується копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до довідки Агентства нерухомості «АРС» вих. № 03/12 від 16.03.2012 року, вартість даної квартири станом на 16.03.2012 року складає 1241400 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана квартира є об’єктом спільної сумісної власності, була придбана під час перебування у шлюбі, спільного проживання та ведення сумісного господарства і тому задовольняє вимоги [PERSON] і відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині, та виділяє [PERSON] в порядку розподілу майна подружжя на ? частину квартири [ADDRESS] та визнає за ним право власності на це майно, та виділяє [PERSON] в порядку розподілу майна подружжя на ? частину квартири [ADDRESS] та визнає за ним право власності на це майно. Згідно наданої відповіді Садівничого товариства «Аква» від 26.05.2013 року № 13, [PERSON] є членом Садового товариства «Аква» (Черкаські Тишки Харківського району Харківської області) та користується земельною ділянкою № 90. Відповідно до листа Садівничого товариства «Аква» від 03.11.2012 року № 68, на земельній ділянці № 90 у Садовому товариства «Аква» у 2009-2010 році побудовано дачний будинок, та додано фотографію про розташування зазначеного будинку на даній земельній ділянці. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, Русько-Тишківська с/рада, садівниче товариство «АКВА», ділянка № 90, проведеною ТОВ «Харківська інвестиційна агенція нерухомості» від 17.04.2012 року, ринкова вартість нерухомості (будинку) загальною площею 89,2 кв.м. без урахування НДС складає 438300 грн. Суду не було надано доказів, які підтверджують право власності на земельну ділянку з будинком № 90 у Садовому товариства «Аква». Дана земельна ділянка з розташованим на ній будинком знаходиться в користуванні [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки № 90, що розташована в Садівничому товаристві «Аква» та є членом даного товариства, спірний будинок є неподільною річчю, враховуючи, що будівництво здійснено в період шлюбу, відсутність правовстановлюючих документів на даний будинок, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON], вважає за необхідне виділити в порядку розподілу майна подружжя та зарахувати в рахунок вартості майна, що виділяється [PERSON] вартість дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № 90 у СТ «АКВА» в с. Р.Тишки, Харківського району, Харківської області, яка складає 438300 грн. Згідно копії договору купівлі-продажу гаражу від 10.06.2006 року серія ВРВ № 154020 [PERSON] прийняв у власність гараж № 93, розташований в м. Харкові, вул. Блюхера, № 2, на території Автогаражного кооперативу «Супутник». [PERSON] суду надано ксерокопію довідку від 15.01.2012 року, згідно якої вона не є членом ГСК «Супутник», проте суд не вважає її належним доказом по справі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що згідно облікових карток власниками гаражів № 93 та № 94 є [PERSON] та [PERSON] відповідно. Проте в обліковій картці на гараж № 94 з 15.01.2012 року користувачем зазначено гр. [PERSON]. Також свідок пояснив, що рішення про вступ та вихід з ГБК «Супутник» здійснюється на загальних зборах кооперативу. В період з 2007р. до 17.03.2013р. збори кооперативу не проводилися. Посилання відповідача за первісним позовом про відсутність в її розпорядженні гаражного боксу № 94, розташованого в ГБК «Супутник» за адресою: вул. Блюхера, 2 у м. Харкові не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно довідки ГБК «Супутник» від 07.09.2011 року виданої члену кооперативу [PERSON], вона має право власності на гаражний бокс № 94 площею 18 кв.м. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було заявлено клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості гаража № 93, розташованого в м. Харкові, вул. Блюхера, 2 на території ГБК «Супутник». Ухвалою суду від 13.06.2013 року по справі було призначено судову товарознавчу експертизу, оплату за яку покладено на [PERSON] ХНДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] до суду було надіслане клопотання про надання додаткових матеріалів, забезпечення безперешкодного обстеження об’єктів та проведення оплати за виконання експертизи, яке було надіслано сторонам по справі рекомендованою кореспонденцією. [PERSON] зазначене клопотання експерта отримано не було. Експертом було повідомлено про неможливість проведення експертизи в зв’язку з невиконанням його клопотання та відсутності оплати за проведення експертизи. Оскільки гаражі № 93 та № 94 в ГБК «Супутник» є об’єктом спільної сумісної власності, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та виділяє йому в порядку розподілу майна гараж № 93 в ГБК «Супутник» за адресою: вул. Блюхера, 2 у м. Харкові, орієнтовною вартістю, визначеною позивачем [PERSON] 48000 грн. та визнає за ним право власності на це майно та виділяє [PERSON] гараж № 94 в ГБК «Супутник» за адресою: вул. Блюхера, 2 у м. Харкові, орієнтовною вартістю 48000 грн. та визнає за нею право власності на це майно. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Рубіжанської сільської ради Вовчанського р-ну Харківської обл. № 10 від 25.04.2013 року [PERSON] має земельну ділянку в розмірі 0,2454 га розташованої за адресою: с. Верхній Салтів, вул. Зелена № 78-А Вовчанського району Харківської області. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Рубіжанської сільської ради Вовчанського р-ну Харківської обл. № 9 від 25.04.2013 року [PERSON] має земельну ділянку в розмірі 0,1247 га, розташовану за адресою: с. Верхній Салтів, вул. Зелена № 85-А, Вовчанського району Харківської області. Доказів того, що дані земельні ділянки були подаровані відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] суду не надала. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дані земельні ділянки є спільним майном подружжя, набутим під час їх перебування у шлюбі, а тому задовольняє позовні вимоги [PERSON] та відмовляє в задоволенні вимог [PERSON], виділивши [PERSON] приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій, 85-А в с. Верхній Салтів Вовчанського району Харківської області, орієнтовною вартістю 80000 грн., яка визначена позивачем [PERSON] та не заперечувалась відповідачем [PERSON], та [PERSON] приватизовану земельну ділянку під забудову по вул. Зеленій, 78-А в с. Верхній Салтів Вовчанського району Харківської області, орієнтовною вартістю 80000 грн. Також судом встановлено, що спірний автомобіль LEXUS LX 470, (2006) державний номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який позивач за первісним позовом [PERSON] просить виділити [PERSON] в порядку розподілу майна подружжя, згідно автоматизованого обліку УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 27.09.2011 року, 17.11.2010 року знято з обліку для реалізації. Згідно даних автоматизованого обліку УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 27.11.2012 року вищевказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] Судом з’ясовано, що даний автомобіль було реалізовано [PERSON] без згоди [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], підтвердив факт купівлі транспортного засобу LEXUS LX 470, (2006) державний номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], зазначив, що автомобіль придбав за ціною в 40000 дол. США. Сторони в судовому засіданні погодилися з вказаною [PERSON] вартістю придбання автомобіля. Відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів щодо надання згоди [PERSON] на продаж автомобіля, право власності на яке набуто [PERSON] у шлюбі з [PERSON] та є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому також підлягає розподілу. Так само не надано доказів щодо обізнаності [PERSON] про відчуження вказаного транспортного засобу чи отримання грошей від його продажу. Враховуючи, що спірний автомобіль, як встановлено вище, відчужено [PERSON] без згоди [PERSON], грошові кошти від його продажу [PERSON] не отримав, згоду на його відчуження не надавав, власник на теперішній час змінився з ініціативи [PERSON], що в даному випадку є істотними обставинами по справі та має бути враховано судом при винесенні рішення, суд визнає за можливе та доцільне здійснити поділ цього майна в натурі відповідно до ст. 71 СК України, у варіанті, запропонованому позивачем [PERSON], а також враховуючи, що жодна зі сторін не внесла на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму, власник транспортного засобу змінився, що унеможливлює розподіл майна подружжя шляхом виділення вказаного транспортного засобу одній стороні із зобов’язанням сплатити компенсацію вартості цього майна іншій стороні. В зв’язку з викладеним, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в цій частині та зараховує в рахунок вартості майна, що виділяється [PERSON] вартість автомобіля LEXUS LX 470, державний номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], яка становить 319720 грн. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить виділити [PERSON] автомобіль FAV CA 1031 та квадроцикл, проте згідно даних автоматизованого обліку УДАІ ГУМВС України в Харківській області даний автомобіль 03.11.2010 року знятий обліку для реалізації. Згідно розписки від 03.11.2010 року даний автомобіль було реалізовано за 24000 грн. В судовому засіданні з’ясовано, що даний транспортний засіб було реалізовано з обопільної згоди подружжя. За гроші, отримані від продажу вказаного автомобіля, було придбано квадроцикл, який подаровано їх сину – [PERSON], що підтверджено допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON] В зв’язку з викладеним, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вимог в цій частині. Суд також відмовляє в задоволенні вимог [PERSON] в частині виділення [PERSON] катеру з двигуном та причепом, оскільки, як з’ясовано в судовому засіданні це є подарунок [PERSON] [PERSON], що підтверджено поясненнями свідка [PERSON], і не є об’єктом права спільної сумісної власності і поділу не підлягає. Посилання позивачки за зустрічним позовом на те, що з нею проживають діти і її частка в спільному майні подружжя повинна бути збільшена до 75 % частки спільного майна подружжя, помилкові, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України. Частка може бути збільшена, але за умови, що розмір аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Проте, суду не надано доказів того, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім’ї, приховував, знищував або пошкоджував спільне майно, а з позовом про стягнення аліментів вона не зверталася. Судові витрати покласти на сторони.

Outcome: partial