Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до Великобірківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме просять визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 605 кв.м. для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 605 кв.м. для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Свої вимоги обгрунтовують тим, що після смерті, [INFO]року їх матері [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину земельної ділянки, площею 605 кв.м. для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що свідоцтво про право на спадщину, яке отримала спадкоємець [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON], не було зареєстроване. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яке я також позивачем в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання ними позову. Судом встановлено, що 15.09.2006року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину, з якого вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO]року є в рівних частках його дружина [PERSON], його син [PERSON], його дочка [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину складається з земельної ділянки площею 605кв.м., цільове призначення - для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис №1472 від 27.10.2012року), не залишивши заповіту. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину земельної ділянки, площею 605 кв.м. для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. До складу спадкоємців першої черги за законом належать її син [PERSON] та дочка [PERSON]. Постановою Другої Тернопільської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2013р. за №331/02-14 [PERSON], яка також діє в інтересах [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] відмовлено через те, що свідоцтво про право на спадщину, яке отримала спадкоємець [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON], не було зареєстроване. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Згідно із вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачами права власності на земельну ділянку по 1/6 кожному, площею 605 кв.м. для садівництва, розташованої на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування їх за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved