Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, встановлення режиму спільної сумісної власності на майно, мотивуючі позовні вимоги тим, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає однією сім'єю з [PERSON], починаючи з вересня 2004 року та до теперішнього часу. У серпні 2004 року сторони по справі познайомилися, а з вересня 2004 року почали жити разом із батьками відповідача у квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON]. Саме з цього часу, сторони по справі спільно вели побут, здійснювали домашнє господарство, спільно забезпечували себе всім необхідним для життя. Окрім того, ми мали спільний бюджет, разом здійснювали покупки, разом витрачали кошти, між ними склалися особисті відносини, притаманні подружжю. З лютого 2007 року по червень 2008 року [PERSON] разом з [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS], яка належала матері останнього. Мати [PERSON] - [PERSON]. З червня 2008 року сторони по справі переїхали проживати до [ADDRESS], де проживають і досі. Вказана квартира належить на праві власності [PERSON]. [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON]. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] підтверджується показаннями свідків та довідками, що були додані позивачкою до справи. Встановлення факту проживання однією сім'єю має юридичне значення для встановлення режиму спільної сумісної власності на майно. З урахуванням наведеного, [PERSON] просила суд: встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з вересня 2004 року по теперішній час; встановити режим спільної сумісної власності на майно, набуте за час проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]. Позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та з підстав, викладених у позові, просили вимоги задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги [PERSON], не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що починаючи з вересня 2004 року по лютий 2007 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім'єю у квартирі [ADDRESS]. Згідно з довідкою №2/6923 від 10.06.2013 року, виданою абонентним відділом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району м. Сімферополя» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]. Факту сумісного проживання сторін по справі за вказаною адресою підтвердили й допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON]., які пояснили суду, що з вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сім'єю, вели спільний побут, спільний бюджет, разом здійснювали покупки. Крім того, зазначене підтверджуються й довідкою від 14.06.2013 року, затвердженою начальником Житлово-експлуатаційної дільниці №5. З лютого 2007 року по червень 2008 року [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати до квартири, що на той час належить [PERSON]., а саме до квартири [ADDRESS] Факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з лютого 2007 року по червень 2008 року також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Аналогічні відомості зазначені й у довідці від 14.06.2013 року, затвердженій начальником Житлово-експлуатаційної дільниці №4. З червня 2008 року [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати до [ADDRESS], що належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 27.06.2008 року за №1428. Факт спільного проживання однією сім'єю сторін по справі підтвердили свідки та вказане не спростовується матеріалами цивільної справи, а саме довідкою від 12.06.2013 року, виданої начальником дільниці №6 по вул. Лексіна м. Сімферополь, Приватне підприємство «Сервісна компанія «Комфорт». Також, за час спільного проживання була набута квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 12.09.2008 року за №2120. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При розгляді вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, з огляду на вимоги частини 2 статті 3 СК України слід встановити як факти спільного проживання та відсутність будь яких шлюбних відносин з іншою особою, так і факт фактичних шлюбних відносин, а саме взаємне піклування, спільний побут, взаємні права та обов'язки тощо. При цьому, положення частини 2 статті 3, частини 1 статті 56 СК України щодо не проживання подружжя спільно стосується лише офіційно зареєстрованих шлюбів, оскільки спільне проживання є безумовною складовою фактичних шлюбних відносин. Під «усталеністю» можна розуміти певний часовий критерій, тобто строк перебування у фактичних шлюбних відносинах. Що ж до словосполучення «відносини, що притаманні подружжю», то його зміст стосується якісної характеристики співжиття, яка може виражатися у спільному веденні господарства, плануванні спільного бюджету, догляді за спільними дітьми або дітьми одного з подружжя тощо. Так, судом встановлено, що ані позивачка, ані відповідач, не перебуваючи у шлюбі з іншими особами, з вересня 2004 року проживали однією сім'єю. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів спільного ведення господарства, плануванні спільного бюджету, догляду за сином сторін по справі. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], є конкретними, послідовними, не суперечливими один одному та належними доказами не спростовані відповідачем. Зазначені пояснення свідків узгоджуються й з письмовими доказами, дослідженими судом. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з вересня 2004 року по теперішній час. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У 2008 році сторонами по справі було придбано квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказані квартири зареєстровано за [PERSON] Оскільки в силу статті 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, то для визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю сторін по справі відповідно до положень статті 60 СК України достатньо встановлення факту придбання цього майна в період спільного життя. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення частини позовних вимог та визнання [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] спільної сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, матеріали справи не містять даних про придбання сторонами квартири [ADDRESS], тому відсутні правові підстави для визнання вказаної квартири об'єктом спільної сумісної власності подружжя. На підставі статей 3, 56, 60, 74 Сімейного кодексу України, пункту 5 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial