overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2002 року. Вважає подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливим через відсутність взаєморозуміння, несхожість характерів. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на примирення не згодна. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 489. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Причиною розпаду шлюбу став факт втрати почуття кохання та поваги між подружжям. На примирення сторони не згодні. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

21 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначає, що він народився [INFO] року в с.Михайлівка Запорізької області 21 жовтня 2003 року на ім"я заявника було виписано Державний акт на право приватної власності на землю. Нещодавно заявник звернувся до Реєстраційної служби для реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю, але йому в усній формі роз"яснили, що для цього необхідно спочатку звернутися до суду, щоб встановити факт належності йому Державного акту на право власності на землю, так як в ньому при написанні його прізвища були допущені помилки: замість "[PERSON]" записано "[PERSON]". Заявник прохає встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №044119, виданого 21 жовтня 2003 року Новояковлівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1151. В судове засідання Заявник не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, доводи наведені в заяві повністю підтримує, прохає їх задовольнити. Представник Заінтересованої особи Державна реєстраційна служба України в судове засідання не з"явився, по невідомим суду причинам, про день лсухання справи був повідомлений сврєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою під розписку. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що факти, викладені в заяві повністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Як вбачається з наданого паспорту серії [NUMBER] [INFO] року народився заявник - [PERSON]. (а.с.3). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Державна податкова адміністрація в Оріхівському районі присвоєла заявнику ідентифікаційний номер [NUMBER].(а.с.3). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ЗП №044119 заявнику на підставі рішення Новояковлівської сільської Ради народних депутатів від 05 грудня 2001 року №8 надано у приватну власність загальною площею 5,82 га. земельну ділянку .(а.с.4). Однак, в вищевказаному Державному акті на право приватної власності на землю серії IІ-ЗП №044119 допущено помилку при написанні прізвища заявника, а саме написано "[PERSON]" тоді як його прізвище у відповідності до паспортних даних має бути зазначене: "[PERSON]". У відповідності зі ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, оскільки надає можливість йому вільно розпоряджатися земельною ділянкою. При таких обставинах, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

ЛКП "Збоїща-408" звернулось до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 10643,79 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], який перебуває на обслуговуванні в ЛКП "Збоїща-408", а тому зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги та квартирну плату у встановлений термін. Оскільки відповідачі допустили заборгованість яка складає 10643,79 грн., тому просить суд позов задовольнити. Представник позивача Петрів Н.П. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позові. Просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутність, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім"ї і прописку № 2211 від 09.08.2013р. виданою ЛКП "Збоїща-408" /а.с. 3/, а тому в силу вимог статті 322 ЦК України зобов'язані утримувати майно, що їм належить. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до норм ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Незважаючи на вищенаведені норми закону відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали та допустили заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 10643,79 грн., що підтверджується представленими суду розрахунками, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 22.09.2011 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №BLa_ЖГА00078279 за умовами якого позивач надав кредит в сумі 20 000 грн., зі сплатою 17% річних, сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту в сумі 1,75% грн. та кінцевим терміном погашення по 29.09.2014 року. Відповідач належним чином не виконав умови договору. Прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 51 191, 90 грн., та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суда лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 22.09.2011 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 20 000 грн. зі сплатою 17% річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2014 року, гроші було отримано відповідачкою, сума заборгованості за кредитним договором підтверджено наданими розрахунками і становить 51 191, 90 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 15 986 грн. та судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31 серпня 2010 року уклав з [PERSON] попередній договір, відповідно до якого останній зобов'язувався продати йому майно - нежитлове приміщення по [ADDRESS] вартістю 60000 дол. США. З метою підтвердження його зобов'язання укласти договір купівлі-продажу 30 вересня 2010 року, він передав [PERSON] гарантійну суму 2000 дол. США. Однак [PERSON] договір купівлі-продажу з ним не уклав і гарантійну суму не повернув. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи була повідомлений належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, згідно з попереднім договором від 31 серпня 2010 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 дол. США як гарантію того, що в строк до 30 вересня 2010 року між ними буде укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу по [ADDRESS] вартістю 60 000 дол. США. Згідно відомостей Національного банку України, офіційний курс гривні до 100 дол. США станом на 19.07.2013 року складав 799, 3 грн., відповідно 2000 дол. США становить 15 986 грн. Відповідно до п. 14 попереднього договору, у випадку не укладення договору в зазначений термін, тобто до 30 вересня 2010 року з причин, що не залежать від продавця, покупець зобов'язується повернути гарантійну суму. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи в добровільному порядку [PERSON] наявний борг не погасив, відсутність своєї вини у невиконанні зобов'язань не довів. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] суми гарантійного внеску за попереднім договором наявні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати,які підлягають до стягнення з [PERSON] На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Алуштинського міського суду АР Крим із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на час відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 11/18 часток [ADDRESS]. Інші 7/18 часток зазначеної квартири належить заявнику. Ще за життя мати заявника склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом 20.06.2002 року, згідно із яким вона все своє майно заповіла заявнику. По спливу шестимісячного строку після смерті матері він звернувся до нотаріусу з приводу оформлення документів на спадщину вважаючи, що спадщину він фактично прийняв оскільки він мешкав разом із спадкодавцем на момент її смерті, але нотаріус запитала у нього документи на доказ того, що він проживав разом із своєю матір'ю на момент її смерті. Оскільки заявник був зареєстрований за іншою адресою, нотаріус роз'яснила йому, що слід звернутися до суду із заявою, аби факт його постійного проживання з матір'ю на час відкриття спадщини було встановлено у судовому порядку. Заявник в судовому засіданні підтримав доводи заяви та просив її задовольнити. Заінтересована особа у справі [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що проти задоволення заяви не заперечує. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] (без по батькові) народився [INFO] року. В графі «мати» зазначеного свідоцтва зроблено запис «[PERSON]». Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 20.06.2002 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, в тому числі і частку квартири [ADDRESS] вона заповідає [PERSON] З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. У відповідності зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту спільного проживання, про який просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на майно [PERSON] На підставі ст. 1268, 1264 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия, Коломийського міськрайонного управління юстиції, Івано-Франківської області, актовий запис № 296, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони різні люди по характеру, між ними постійно виникають непорозуміння, не було взаємоповаги та підтримки в життєвих ситуаціях. Сторони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин. Від спільного проживання дітей не мають. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовну заяву та просила відновити їй дошлюбне прізвище, відповідач проти задоволення позову не заперечував . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия, Коломийського міськрайонного управління юстиції, Івано-Франківської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 296 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

21 листопада 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги мотивує тим, що є власником земельної ділянки, площею 1044 кв.метрів, наданої на підставі рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів від 14 листопада 1996 року для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. При видачі Державного акту на право приватної власності вищевказаної земельної ділянки була допущена описка в написанні її прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю від 3 березня 1997 року, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа Миколаївська міська рада надала суду заяви про розгляд справи у її відсутність, просила ухвалити рішення на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто ту відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 1996 року рішенням виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, площею 1044 кв.метрів, для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарчих споруд по [ADDRESS]. При видачі Державного акту на право приватної власності вищевказаної земельної ділянки була допущена описка в написанні прізвища заявника «[PERSON]» замість «[PERSON]». Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано «[PERSON]». Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17 жовтня 2012 року, не передбачено видачу державних актів на право власності (користування) на земельну ділянку. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей ухиляється від належного матеріального їхнього утримання, добровільно не надає матеріальної допомоги, тому просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку. Також просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але в позовній заяві вказала про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує частково. Згідно ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження(а.с.7). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], ухиляється від належного добровільного їхнього утримання, не надає матеріальної допомоги, а тому з нього слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частину всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина має право на її утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьохрічного віку.

Outcome: approved