overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 17 вересня 1994 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Ананьївською Другою сільською радою народних депутатів Ананьївського району Одеської області, актовий запис №13. Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, в даний час разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, у них повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Між ними часто виникали конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між ним та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання, на розгляд справи позивач не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить судовий розгляд провести у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.13). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явилась, повідомлялась належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, заяв не надходило (а.с.12). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача та вивчивши документи по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта позивача та ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.3-4); свідоцтво про шлюб позивача та відповідача (а.с.5); ксерокопію свідоцтва про народження дитини [PERSON], яка народилася [INFO] (а.с.6), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням не заявлених вимог залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач 27.08.2013 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на непорозуміння подружжя з різних питань сімейного життя, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку на її погляд, поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 26.09.1998 року Троїцькою сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 08, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяви позивачки, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1998 року. Їх шлюб зареєстровано Троїцькою сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 08. Від спільного подружнього життя у подружжя народилися спільні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне майно подружжя вирішило за спільною згодою розділити в добровільному порядку. Згідно ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружжя припинили шлюбні відносини через різні характери, постійні сварки стосовно використання сімейного бюджету, внаслідок чого вони часто сварилися, що явилось причиною втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони однією сім'єю не проживають разом вже тривалий час, на протязі останніх двох рроків, шлюб між ними існує формально. Їх сім`я остаточно розпалась і її не поновити. За таких вищевикладених обставин, з-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстрований 07.01.1984р. у відділі РАЦС Бродівського РУЮ, актовий запис № 01. Від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. В позовній заяві позивач [PERSON] просить суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати покликаючись на те, що тривалий час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, спору щодо поділу майна немає, у них відсутнє таке поняття як любов та взаєморозуміння, що є моральною основою шлюбу, а тому вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] визнає, просить розірвати між ними шлюб та просить справу розглядати за його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено що сторони зареєстрували свій шлюб 07.01.1984р. (а.с.5). Примиритися сторони не бажають, перебувають у неприязних відносинах. Протягом тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася і збереження її неможливе, так як сторони проживають окремо, примиритися не бажають. Суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити як інтересам позивача так і відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частини квартири, набутої за час шлюбу, оскільки відповідачем таке право не визнається. Позивач зазначає, що квартира є кооперативною за час шлюбу пайовий внесок виплачений у повному обсязі, і враховуючи, що внесок виплачений у період шлюбу така квартира є спільним майном подружжя і належить останнім в рівних частинах. Разом з тим, відповідач постійно психологічно тисне на позивача, зазначаючи, що остання до квартири не має ніякого відношення, тобто не визнає її право власності, погрожує виселити, у зв'язку із чим позивач вимушена була звернутися до суду за захистом свого права. Представник позивача надав заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач повторно будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача та ухвалення за згодою представника позивача заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1982 року /а.с. 3/.17.03.1994 року відповідачу був виданий ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] (далі - спірна квартира) в ЖБК «Ізумруд - 3» із сім'єю у складі трьох осіб дружину та двох дітей /а.с. 4/. Згідно довідки виданої ЖБК «Ізумруд -3» відповідач є членом кооперативу та виплатив пайовий внесок за спірну квартиру у повному обсязі /а.с. 22/. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час вселення до спірної квартири та виплати пайового внеску, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ст. 16 Закону України «Про власність», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, оскільки спірна квартира була набута в період шлюбу сторін, тому позивач має право власності на її ? частину і враховуючи, що відповідачем таке право не визнається останнє підлягає визнанню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

01.08.2013 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 24.07.1999 року Новобузьким районним відділом РАГС Миколаївської області, актовий запис № 47, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились на початку 2013 року, причиною розлучення є непорозуміння та невиконання відповідачем своїх подружніх обов'язків. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини, також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. При огляді свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Новобузьким районним відділом РАГС Миколаївської області від 24.07.1999 року, видно, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.07.1999 року. Від даного шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились на початку 2013 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 114 гривень 70 копійок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачем спільного життя не склалося, від даного шлюбу у них народились діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], вони припинили вести спільне господарство, понад три місяці проживають окремо, шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, категорично заперечує проти надання терміну для примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини. Сторони уклали шлюб 11 червня 1993 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданий відділом ЗАГСу м. Тернополя міської, актовий запис №757 від 11.06.1993року. Від даного шлюбу у них народились діти: син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане відділом ЗАГСу м.Тернополя міської адміністрації, актовий запис №894 від 19.04.1994року, син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане відділом РАГС Тернопільської міської ради, актовий запис №820 від 18.05.1999року, дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2746 від 20.11.2009року. Судом з'ясовано, що у сторін внаслідок непорозумінь склалися неприязні стосунки. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливим. Позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки миритись він не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

20.02.2013 р. КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» /далі КП/ звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] яким просить виселити відповідачів та неповнолітніх дітей [PERSON], 01.06.2004р.н. та [PERSON], 02.08.2007р.н. з квартири [ADDRESS]. Вказує, що квартира є комунальною власністю міста, а відповідачі займають житло самовільно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 08.04.2013 року на позові наполягає, вказує, що відповідачам житло за ордером не надавалося, відповідачі самовільно зайняли квартиру [ADDRESS] та добровільно звільнити житло не бажають. 24.05.2013 року представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08.04.2013 року проти позову заперечує, оскільки в разі його виселення, йому та дітям не буде де жити. Вказує, що йому та його дружині було виділено житло по вул. Пухова, але оскільки він із дружиною не мешкає, житло по вул. Пухова знаходиться в незадовільному стані, він забрав дітей та пішов мешкати на вул. Ризьку, у квартиру, яка була ніким не зайнята, де зробив косметичний ремонт та умови для його мешкання разом із дітьми. В судове засідання, 06.09.2013 року відповідач не зявився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08.04.2013 року проти позову заперечує, вказує, що оскільки житло, яке було виділено її сину [PERSON] та його родині знаходиться по вул. Пухова в незадовільному стані, син не мешкає разом із дружиною, забрав дітей та пішов мешкати окремо, іншого житла він не має, тому самовільно зайняв спірну квартиру. В судове засідання, 06.09.2013 року відповідач не зявилася. Дослідивши письмові докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено довідкою від 18.02.2013р.,а.с.4, довідкою від 14.02.2012р., а.с.5, та актом з міста проживання від 29.01.2013 р. а.с.3, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю міста, у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований, але житло займають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2004р.н. та [PERSON], 2007р.н. Довідкою від 25.02.2013р.,а.с.14 встановлено, що неповнолітні [PERSON], 2004р.н. та [PERSON], 2007р.н. зареєстровані у [INFO]. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.116 ч.3 ЖК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, особи які самовільно займають житлове приміщення підлягають виселенню. Таким чином судом встановлено, що відповідачі самовільно займають житлове приміщення, що підтверджено відповідачами [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 08.04.2013р., що порушує право власника, вказане право підлягає захисту шляхом виселення відповідачів разом із дітьми зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. При задоволенні позову відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі по 57,35 грн. з кожного, згідно платіжного доручення а.с.1. На підставі ст.116 ч.3 ЖК України, ст.391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

15 серпня 2013 року у суд із позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 24 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Талалаївського районного управління юстиції Чернігівської області, за актовим записом № 48. Від данного шлюбу мають дитину: малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач на даний час проживає окремо від сім'ї, коштів на утримання сина не дає, участі у його утриманні не приймає. Позивач у судове засідання не з'явилася, але попередньо надала суду письмову заяву у якій просить справу розглядати в її відсутність, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4), та в порушення вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, ухиляється від надання матеріальної допомоги. Тому кошти на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути в судовому порядку. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

приймаючи до уваги, що складання повного рішення потребує додаткових затрат часу, суд вважає за можливе оголосити лише вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного тексту рішення на п'ять днів. З повним текстом рішення особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 11 вересня 2013 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\-\\- На підставі ст.ст. 180, 182 ч.3, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного у обґрунтуванні доводів сторін, на що буде витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину, відклавши складання повного рішення до 09.09.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Враховуючи складність цивільної справи та складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає можливим відкласти\~ \~ складання повного рішення на строк 5 днів з дня закінчення розгляду справи та проголосити його вступну і резолютивну частини. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

В березні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатним, посилаючись на те що [PERSON] є інвалідом з дитинства та те, що висновком засідання медико педагогічної комісії від 22.06.1989 року йому встановлено діагноз: дауна. Розумова відсталість ступеня імбецильності 2 група. 11 вересня 2012 року була лікарська комісія щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом 2 групи. Комісія встановила: [PERSON] потребує постійного догляду. Він знаходиться на обліку в Бориспільській центральній лікарні, в лікаря невролога та психіатра. У звязку з цим заявник просила суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном над недієздатним [PERSON] Заявник в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві. Прокурор проти задоволення заяви також не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що удовенко [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ІV-БК № 262197. Відповідно до Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 146ц від 15.08.2013 року встановлено, що [PERSON] страждає на помірну розумову відсталість у ступені неглибокої імбецильності (F-71.1), за своїм психічним станом розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними не може. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнанна судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 2 ст.39 ЦК України передбачено, що порядок визнання особи недієздатною встановлений ЦПК України. Таким чином, у звязку з тим, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне задовольнити заяву заявника та визнати [PERSON] недієздатним. На підставі ст.ст. 58, 60, 62, 63, 64 ЦК України, з урахуванням подання органу опіки та піклування , суд вважає за необхідне визнати опікуном [PERSON] його матір [PERSON]. Судові витрати у справі відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК віднести на рахунок держави.

Outcome: approved