Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

10 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. 01 листопада 2013 року була винесена ухвала про передачу цивільної справи № 202/32229/13-ц № 2/202/8700/2013 за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. 18 листопада 2013 року на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що 01 грудня 2012 року вона уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1521. Від шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалось з причини непорозуміння один одного, відсутності спільних поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги. Спільного господарства сторони не ведуть, сімейний бюджет відсутній. Спір про поділ спільного майна відсутній. Позивач вважає збереження родини неможливим і наголошує на тому, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, а шлюб - формальним, та таким що суперечить її інтересам. 25 грудня 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 26 грудня 2013 року позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Одночасно надала суду нотаріально посвідчену заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати. 26 грудня 2013 року відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Просив зустрічну позовну заяву від 25 грудня 2013 року не розглядати. Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється та справа розглядається за відсутності сторін. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Судом, у судовому засіданні, у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 грудня 2012 року позивач уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у Київ, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1521 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 грудня 2012 року, який проживає разом з позивачем (а.с. 9). Спільне життя позивача з відповідачем не склалось з причин непорозуміння один одного, відсутності спільних поглядів на сімейне життя, втрата почуття любові та поваги. Сторони спільного господарства не ведуть, грошовий бюджет роздільний. За згодою сторін після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з позивачем. Спір про поділ спільного майна відсутній. Позивач вважає збереження сім'ї неможливим. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалась остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved