Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

позивачка звернулась до суду та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS], укладений 06.06.2006року. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що є сестрою померлого [INFO] [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS]. У 2004 році стан здоров'я брата погіршився: не пам'ятав куди йде, забував імена родичів і вона з донькою - [PERSON] постійно його доглядали. У грудні 2005 року його збила машина, самої аварії він не пам'ятав, його з лікарні забрала невідома особа, яка возила його по різних інстанціях і він ставив підписи на якихось документах. Як їй стало відомо, 06.06.2006 року [PERSON] продав свою квартиру [PERSON] і в подальшому казав, що останнього не бачив, у нотаріуса не був та нічого не підписував. [PERSON] неодноразово лікувався в психіатричних лікарнях. У 2007році [PERSON] було подано позовну заяву в суд про визнання оспорюваного договору недійсним, але провадження в справі було закрито у зв'язку із його смертю. У судовому засіданні представника позивача [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, показала суду, що вона здійснює постійний догляд за своєю матір'ю - позивачкою по справі, яка є інвалідом 1 групи, також здійснювала догляд за дядьком - [PERSON], психічний стан здоров'я якого з 2004 року погіршився. Він перебував на психіатричному обліку у Кам'янка-Бузькій ЦРЛ, проходив лікування у психіатричних лікарнях м.Львова та м.Києва, куди вона його супроводжувала. Щодо оспорюваного договору, то [PERSON] заперечував, що продавав квартиру [PERSON] Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та показав, на час укладення договору [PERSON] був дієздатним, рішення суду з приводу визнання його недієздатним не приймалось. [PERSON] був його співробітником. Вони підтримували дружні стосунки. У спірній квартирі [PERSON] проживав один, ніхто з родичів [PERSON] не цікавився ним та його здоров'ям. [PERSON] попросив допомогти йому приватизувати квартиру та укласти з ним договір про купівлю квартири з умовою, що він і надалі проживатиме у цьому житлі. В кінці 2005р. він (відповідач) оплатив за [PERSON] заборгованість по оплаті комунальних послуг, допоміг оформити паспорт. У січні 2006 року допоміг [PERSON] приватизувати займану ним квартиру. Весною 2006 року [PERSON] зламав ногу. Відповідач допомагав йому із лікуванням, відвідував у лікарні, приносив їжу. Жоден з родичів [PERSON] за період лікування останнього не провідував. 06.06.2006р. між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS]. Кошти за договором були передані [PERSON] Після укладення договору [PERSON] залишився проживати в проданій ним квартирі. Вони підтримували стосунки, відповідач одержував за довіреністю пенсію [PERSON], купував продукти і необхідні у побуті речі. Ствердив, що за весь час їх знайомства [PERSON] психічним захворюванням не хворів та не виявляв симптомів, які б давали підстави вважати, що він неадекватно сприймає навколишній світ. Це, зокрема, стверджується і висновком психіатричної експертизи проведеної відносно [PERSON] при житті, згідно якої останній не страждає психічними захворюваннями. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, вважає, що позивач за даним позовом є неналежним позивачем, оскільки відсутні будь-які докази, які б свідчили про її право бути спадкоємцем. Угода щодо купівлі-продажу майна після смерті померлого не може бути визнана спадком, а також не може визнаватись недійсною у зв'язку з тим фактом, щодо на час її укладання особа, що її підписала була дієздатна і усвідомлювала свої дії. Третя особа нотаріус [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона 06.06.2006 року посвідчила оспорюваний договір. Вона особисто спілкувалась з померлим, у неї не виникло підозр щодо розуміння його дій при продажі свого майна, він виглядав хворобливо, можна було подумати, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями, але сумнівів у його дієздатності у неї не було. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст. 59, 60 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] 06.06.2006 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, відсутність в особи на момент вчинення правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності є підставою для недійсності такого правочину. Згідно зі ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені. За змістом зазначеної норми для визнання правочину недійсним необхідно достовірне встановлення факту, що особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справа про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішується з врахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України. Судом встановлено, що в провадженні Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа орган опіки та піклування Кам'янка-Бузької райдержадміністрації про визнання громадянина недієздатним (справа № 2-о-1/09), провадження по якій 28.04.2009 року закрито, у зв'язку із смертю [PERSON] По даній справі проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу [PERSON] Згідно акту № 330 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 25.04. - 04.06.2007р. [PERSON] стійким хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки церебрального атеросклерозу з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням без психозу та недоумства. Наявні у [PERSON] зміни психіки виражені не настільки, щоб позбавляти його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно медичної документації даними розладами психіки та поведінки у формі церебрального атеросклерозу з наростаючими інтелектуально-мнестичним зниженням [PERSON] страждає з 2004 року, коли родичі почали відмічати зміни в характері, пам'яті та поведінці підекспертного. Після проведення даної експертизи [PERSON] в період з 20.08.2007р. по 31.08.2007 року перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні № 1, перебував в соматопсихіатричному відділенні № 16, де йому встановлений діагноз - глибока судинно-атрофічна деменція на фоні амнезійних змін і соматичного обтяження. Хронічна ішемічна хвороба серця, серцева недостатність І - II ст., хронічний бронхіт, кахексія II ст. (медична картка № 6176). Згідно наданого суду висновку спеціаліста психіатра, судово-психіатричного експерта Ревенок О.А. від 14.12.2007р., вбачається, що є розбіжності діагностичних висновків психіатрів, які оглядали [PERSON] у 2007р., для остаточного з'ясування наявних протиріч було б за доцільне провести по справі повторну судово-психіатричну експертизу. Згідно з роз'ясненнями п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 „Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен надати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. За наявності розходжень між висновками експертиз суд має право призначити повторну експертизу або мотивовано відкинути один із висновків та покласти в основу рішення інший. Судом з метою усунення суперечностей в медичних висновках, для вирішення питання про психічний стан [PERSON] в період укладання і посвідчення договору купівлі-продажу квартири 11.07.2011року за клопотанням позивача призначено комісійну повторну комплексну судову психолого-психіатричну (посмертну) експертизу та згідно акту № 170 від 17.02.2012року встановлено, що в момент складанні та підписання договору купівлі-продажу квартири 06.06.2006 року [PERSON] страждав органічним ураження головного мозку сосудистого генезу з вираженим інтелектуально-мнестичним пониження (згідно МКБ-10:F 01) і по своєму психічному стану в інтересуючий суд період часу( 06.06.2006р.) не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний висновок експертизи суд приймає до уваги, оскільки він безпосередньо стосується психічного стану [PERSON] саме на час укладення оспорюваного договору. Суд не приймає до уваги висновок № 330 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 25.04. - 04.06.2007р., оскільки при проведенні експертизи не аналізувався стан здоров'я [PERSON] саме в червні 2006 року. Крім того такий викликає сумнів, так як вже через два місці у серпні 2007 року при лікуванні [PERSON] у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні № 1 останньому було встановлено інший діагноз. Допитані в судому засіданні свідки підтвердили незадовільний психічний стан здоров'я [PERSON] Так, свідок [PERSON] показала, що бувала в домі [PERSON], з січня 2007року [PERSON] проживав в останніх, його поведінка була неадекватною, міг справити природні потреби в коридорі, поїсти і через 15 хв. вимагати знову їжі; свідок [PERSON] показала, що з 2007року [PERSON], коли жив у [PERSON], справляв природні потреби або в одяг, або в коридорі на підлогу, до того знала останнього з дитинства - по характеру був спокійний, але виглядав як безпритульний; свідок [PERSON] суду показала, що знає сім'ю [PERSON] більше 10 років, бувала в їхньому домі 1-2 рази в місяць, з 2004 року знає [PERSON], бувала в нього вдома, де не було жодних комунальних вигод, умивальник був захаращений, [PERSON] постійно приходив до своєї сестри та племінниці, які ним опікувались, в їхньому домі поводив себе неадекватно -говорив незрозумілі речі, читав книжки, але не міг переказати, про що читав, справляв природні потреби в кімнаті; свідок [PERSON] суду показав, що проживав в домі [PERSON] з літа 2005 року, туди приходив [PERSON] - завжди був неохайно одягнений, небритий, не причесаний, часто міг вимикати та вмикати газ і воду без потреби, він переживав за своє життя та здоров'я у зв'язку із такою поведінкою [PERSON], він особисто возив останнього в психіатричні лікарні, де той тривалий час лікувався. Показання свідка [PERSON] щодо нормального психічного стану [PERSON] спростовуються вищенаведеними доказами, а тому не приймаються до уваги. Суд не приймає до уваги заперечень відповідача щодо того, що позивачка не може бути позивачем по справі, оскільки [PERSON] є сестрою [PERSON] (даний факт встановлено рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2008р.), померлого [INFO]. (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) і як спадкоємець за законом 01.10.2008 року звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому оспорюваним правочином порушено її цивільні права та інтереси. Враховуючи наведене, суд вважає, що на час укладення 06.06.2006 року договору купівлі-продажу [PERSON] внаслідок хвороби не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим дане волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, а тому договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №990 слід визнати недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачені судові витрати в пов'язані з проведенням повторної комплексної судової психолого-психіатричної (посмертну) експертизи в сумі - 3212 грн. 55 коп. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved