Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 04 березня 2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на ? частку земельної ділянки, що розташована по вулиці Леніна у селі Заворичі Броварського району Київської області. У серпні 2013 року вона в установлений законом строк звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку вказаної земельної ділянки нотаріальною конторою їй відмовлено, оскільки із наданого державного акта на землю не видно, яка саме частка земельної ділянки належала спадкодавцю померлому [PERSON] Рекомендовано звернутися до суду. З [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1959 року. У період шлюбу 10 січня 2002 року ними на підставі договору купівлі-продажу в рівних частинах була придбана земельна ділянка загальною площею 0,127 га у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Леніна. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки їм, померлому [PERSON] та їй, [PERSON], був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024277, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5. Із даного державного акта видно, що він виданий їй та померлому [PERSON] без визначення часток, які належать кожному з них, що унеможливлює видачу їй нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за законом на ? спадкову частку спірної земельної ділянки. Просила визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 0,127 га, що розташована у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Леніна, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 04 березня 2012 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] у суді позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-БК № 231375 [PERSON] помер 04 березня 2012 року. Судом встановлено, що з 28 березня 1959 року [PERSON] і позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 січня 2002 року у період шлюбу вони придбали в рівних частинах кожний земельну ділянку площею 0,127 га, що розташована за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Леніна, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі вказаного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області 17 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024277, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5. Із цього державного акта видно, що власниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON], частки кожного із них у акті не визначені. Із спадкової справи № 149 до майна померлого 04 березня 2012 року [PERSON] вбачається, що 05 квітня 2012 року в установлений законом строк позивач [PERSON] звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка. Інший спадкоємець за законом, дочка померлого [PERSON] 03 травня 2012 року подала нотаріальній конторі заяву про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті батька на користь дружини померлого позивача [PERSON] 06 вересня 2012 року нотаріальна контора видала позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому [PERSON] майно: ? частку трикімнатної квартири [ADDRESS] та житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Заворичі, вулиця Леніна, 102. Листом за № 1914/02-14 від 14 серпня 2013 року Сьомою київською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну спадкову частину земельної ділянки позивачу [PERSON] відмовлено, оскільки частки кожного із співвласників у державному акті не визначені. Рекомендовано звернутися до суду. З Витягу з Державного кадастру про земельну ділянку від 12 червня 2013 року, наданого на підставі запиту позивача [PERSON], видно, що у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Леніна знаходиться земельна ділянка площею 0,1265 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221282401:01:024:0046. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обовязки, припиняється у момент її смерті. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], якому на момент смерті 04 березня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 січня 2002 року та державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024277 від 17 червня 2002 року належала ? частка спірної земельної ділянки загальною площею 0,127 га, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved