Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначив, що він отримав у спадщину після смерті матері, [PERSON], 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Друга частина будинку перейшла до його брата - [PERSON], який її отримав відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2010 року, однак право власності на нього до сьогодні належним чином не зареєстрував, про що свідчать: копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2013 року, де в графі «власники», вказаний лише Позивач та копія технічного паспорту від 02.07.2013 року, відповідно до якої ? частина дому належить Позивачу, а інша частина - померлій [PERSON]. На теперішній час у вказаному будинку разом з Позивачем зареєстровані: дочка - [PERSON], дочка - [PERSON] та племінниця - [PERSON] . Однак, з 06.08.2009 року [PERSON] та з 17.12.2010 року [PERSON] не проживають за місцем реєстрації. За весь цей час відповідачі не виявляли бажання добровільно знятися з місця реєстрації, хоча залишили будинок та зібрали свої особисті речі. Після їх переїзду втрачений будь-який зв'язок. Відомостей про поважність обставин виїзду з будинку протягом тривалого часу у позивача не має. Самостійно, без відповідачів, позивач не може зняти їх з реєстраційного обліку, хоча вони формально зареєстровані у його будинку. Останнім часом позивач втратив роботу, зараз має мінливий дохід, знаходиться у важкому матеріальному становищі. Тому, оскільки відповідачі у спірному будинку не проживають більше року, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, а отже не є членами його сім'ї, вони вважаються такими, що втратили право користування ним. Позивач звертається до суду з вимогою про визнання відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позові, на позовних вимогах наполягали і просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації, до суду повернувся конверт з судовою повісткою з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання». Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та заперечень до позову від третьої особи до суду не надходило. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог відносно неї, зазначивши, що її батько за заповітом має право власності на ? частину будинку за адресою: [ADDRESS] та вона зареєстрована в частці будинку її батька, а батько не висловлює заперечень до цієї обставини. Також додала, що в будинку ще мешкають друга донька позивача з родиною, дружина позивача, які користуються будинком і комунальними послугами, тому посилання позивача, що він не має змоги оплачувати комунальні послуги є хибними і зазначила, що донька позивача [PERSON] довгий час не мешкає в даному будинку, а разом з родиною мешкає в іншому місті, але адреса їй невідома. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши позивача, представника позивача та відповідача, свідків, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2010 року, будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] належить [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожному. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2010 року. Згідно довідки голови квартального комітету №124 від 28.08.2013 року та довідки від 31.07.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але не проживають. [PERSON] не проживає з 17.12.2010 року, [PERSON] не проживає з 06.08.2009 року. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], яка є донькою позивача не проживає у спірному будинку без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується довідкою квартального комітету та поясненнями відповідача [PERSON], та не несе витрат по його утриманню. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї відсутні більше 6 місяців без поважних причин, в судовому порядку можливо визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно п.3.1 Наказу Міністра внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що брату позивача - [PERSON] належить ? частка спірного будинку, відповідач [PERSON] є його донькою, заяв від [PERSON] про визнання його доньки такою, що втратила права користування належної йому частки будинку до суду не надходило. Посилання позивача та його представника на ту обставину, що [PERSON] не оформив право власності на частку будинку належним чином, не приймається судом до уваги, оскільки ця обставина не є предметом спору. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 1, 71, 72, 163 ЖК України,

Outcome: partial