Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

В червні 2013 р. позивач ДП МА "Бориспіль" звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON]І, та [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11.04.2003 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір безвідсоткової позики на суму 40 000 грн. Також з метою забезпечення виконання договору позики 11.04.2003 р. між [PERSON] підписано договір поруки за належне виконання [PERSON] договору позики. Однак відповідачі зобовязання взяті на себе за договорами позики та поруки не виконують. У звязку з чим позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 16 631 грн. 71 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що 11.04.2003 р. між ДП МА "Бориспіль" та [PERSON] укладено Договір безвідсоткової цільової позики на суму 40000,00 грн. На виконання умов договору позики, позикодавець видав суму у розмірі 40 000,00 грн. позичальнику згідно видаткового касового ордеру №193 від 18.04.2003 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 7.1 договору, позика повинна погашатись позичальником шляхом щомісячних внесків позикодавцю у розмірі 222 грн. 00 коп. починаючи з місяця, наступного за тим, в якому отримана позика, а саме з травня місяця 2003 року. Погашення позики проводиться шляхом відрахування щомісячних внесків з заробітної плати працівника (п. 7.2 Договору). Згідно з пунктом 7.7 договору, у разі розірвання трудового договору між позикодавцем та позичальником, останній зобов'язаний достроково повернути позикодавцю позику у повному обсязі у 10-ти денний строк з дня звільнення. 12.09.2012 р. [PERSON] звільнена, з підприємства, згідно наказу № 11-07/1-770/п№1. Всупереч ст. 525 ЦК України, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від виконання взятих на себе зобов'язань і не сплатила позику в повному обсязі. А саме за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 14 822 грн. 55 коп., яку вона мала сплатити до 22.09.2012 р. Відповідно до п. 8.1 договору, у разі порушення строків остаточного повернення позики, передбачених пунктом 6.1 та пунктом 7.7, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,1 % від суми несплаченої своєчасно позики, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період нарахування пені. Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вищезазначеного, проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно розрахунків позивача, які не заперечувались відповідачами загальна сума пені за договором складає 1 482 грн. 25 коп., загальна сума процентів за договором складає 297 грн. 26 коп., а сума інфляційних втрат за період з 23.09.2012 р. по 24.05.2013 р. складає 29 грн. 65 коп. Позивач неодноразово повідомляв [PERSON] про існуючу заборгованість та вимагав сплатити борг і попереджував про наслідне непогашення заборгованості, однак за станом на 24.05.2013 р. [PERSON] заборгованість не погасила. Судом також встановлено, що 11.04.2003 р., між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки. Згідно з договором поруки від 11.04.2003 р. та відповідно до ст. 553 ЦК України, в разі невиконання позичальником своїх зобов'язань по погашенню позики, обов'язок погашення позики в строк і в розмірах, установлених зобов'язанням боржника, покладається на поручителя [PERSON] Листом від 21.12.2012 р. № 35-28/5-60 позивач повідомляв [PERSON] про існуючу заборгованість, вимагав сплатити борг та попереджував про наслідки непогашення заборгованості. Однак за станом на 24.05.2013 р. [PERSON] заборгованість не погасила. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором позики від 11.04.2003 р. не виконує, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором поруки від 11.04.2003 р. також не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за договором позики від 23.04.2003 р. у розмірі 16 631 грн. 71 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved