Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суді із позовом, у якому зазначила, що з 06 грудня 1995 року, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [INFO], [PERSON] помер. Згідно з заповітом, посвідченим 20 жовтня 2006 року, все своє майно, а також належну йому квартиру, розташовану в [ADDRESS] [PERSON] заповідав їй. Вказана вище квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 1994 року. Право на квартиру зареєстроване в КП "Ровеньківське БТІ". Вона прийняла спадщину у встановлений законом термін. У спадковій квартирі вона проживала з дня укладення шлюбу до цього часу, зареєстрована в ній. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, немає. Але одержати свідоцтво про право на спадщину на вказану в цьому позові квартиру вона не змогла з наступних підстав. На час приватизації житла, тобто набуття її чоловіком [PERSON] права власності на квартиру, вона мала господарські і побутові будівлі та споруди, що підтверджується технічним паспортом від 19 жовтня 1994 року, тобто безпосередньо перед приватизацією. В технічному паспорті вказано, що до квартири №2, яка складає 1/2 частину житлового будинку, належать: сарай Б, уборна В, гараж Г.Д., навіс Е, душ З, каналізація к, погріб П, водопровід № 4, огорожа № 1-5. Незважаючи на це, в свідоцтві про право власності вказані будівлі не зазначені. Оскільки [PERSON] постійно користувався вказаними господарськими будівлями і спорудами, як своїми, він навіть не зрозумів, що в правовому документі допущена помилка. Але вказані обставини позбавили її можливості одержати свідоцтво про право на спадщину, правовий документ - свідоцтво про право на спадщину - не відповідає технічному паспорту і дійсним обставинам. Внести зміни до правового документу вона не має можливості, оскільки квартира юридично їй не належить. Змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Просила визнати за нею право власності на квартиру з господарськими будівлями та спорудами, розташовану в [ADDRESS], зареєстровану за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 1994 року. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала до суду письмову заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила справу розглянути за її присутності. Представник відповідача в зал судового засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, просила розглянути справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 06 грудня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO] (ар.с.4). [INFO] [PERSON] помер (ар.с.5). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Спадкова квартира раніше належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 1994 року (ар.с.6). На підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Харитоновою Н.П. 20 жовтня 2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №1-1156, спадкоємцем майна [PERSON], яке належало їй на день його смерті, є позивач - [PERSON] (ар.с.7). Позивач прийняв спадщину фактично, оскільки на момент смерті чоловіка - [PERSON], і на теперішній час, мешкає у спадковій квартирі, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримала. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України є єдиною спадкоємцем за заповітом, яка здійснила своє право на спадок згідно ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1233 ЦК Україна, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК Україна, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України є єдиними спадкоємцем за заповітом, який здійснив своє право на спадок відповідно до ст. 1268 ЦК України. Крім того судом встановлено, що до спірної квартири належать господарські і побутові будівлі та споруди, а саме: сарай Б, уборна В, гараж Г.Д., навіс Е, душ З, каналізація к, погріб П, водопровід № 4, огорожа № 1-5, що підтверджується технічним паспортом від 19 жовтня 1994 року (ар.с.8-10), тобто безпосередньо перед приватизацією. Незважаючи на це, в свідоцтві про право власності вказані будівлі не зазначені. Внести зміни до свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2006 року позивач не має можливості, оскільки квартира юридично їй не належить. Оскільки судом встановлено, що на час приватизації житла, тобто набуття [PERSON] права власності на вищезазначену квартиру, квартира мала господарські і побутові будівлі та споруди, які зазначені в технічному паспорті від 19 жовтня 1994 року, а тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкову квартиру з належними до неї господарськими будівлями та спорудами На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved