Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

16.08.2012 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради з позовом до [PERSON] щодо стягнення надміру виплаченої допомоги, зазначаючи, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач компенсації за надання соціальних послуг дружині [PERSON], 1936 року народження, інваліду І групи. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та надавав соціальні послуги дружині [PERSON], 1936 року народження, інваліду І групи, яка потребувала постійного стороннього догляду. У зв'язку з цим, відповідач отримував компенсацію за надання соціальних послуг, яка передбачена Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558. Згідно довідки ЖКС «Черьомушки» від 30.09.2010 року, [INFO] [PERSON] померла. На підставі наведеного судом встановлено, що [PERSON] не повідомив своєчасно позивача про смерть [PERSON], внаслідок чого відповідні компенсаційні виплати продовжували нараховуватись та отримувались відповідачем. Листом позивача від 16.03.2011 року № 814 відповідача було попереджено про необхідність повернення безпідставно виплачених коштів. Як свідчать матеріали справи, позивачем здійснено розрахунок надміру виплачених коштів за період з 12.07.2007 року по 30.11.2010 року у сумі 3300,29 грн. Відповідно до ч. 1 п. 15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми. Згідно ч. 2 п. 15 зазначеного Порядку, якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив компенсацію. Враховуючи викладене, суд вважає, що грошові кошти у розмірі 3300 грн. 29 коп. отримані відповідачем безпідставно, тому вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь держави. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved