Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

18.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – дочки [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, дитина перебуває на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов’язку по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає. Всі витрати, пов’язані з вихованням і утриманням дитини, лягли на нього. Його грошових коштів не вистачає, щоб повністю забезпечити всі умови життя дитини. Коли вони перебували у шлюбі, відповідач могла піти з дому, залишивши дитину одну і в подальшому могла не з’являтися вдома по декілька днів. На даний час доход позивача складає 1500 грн., тому він іноді намагається знайти додатковий заробіток для можливості забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на контакти по вирішенню даного питання не йде, тому позивач просив стягнути з неї аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що розмір аліментів визначив виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, такий розмір аліментів вважає необхідним стягнути з відповідача. Також пояснив, що він офіційно працює в ПП «ЗАЗ «Кримавто» слюсарем, отримує приблизно 1500 грн. на місяць і цих коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погодилася на стягнення з неї аліментів у розмірі 300 грн., та пояснила, що до вересня 2013 року дитина проживала з нею, і вона за весь час проживання з нею дочки не зверталася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів, при цьому позивач не надавав їй матеріальної допомоги. На даний час позивач силою забрав від неї дочку. Вона вже рік не працює, шукає роботу, має професію бухгалтера, живе за рахунок своїх батьків. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи та оцінив докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини – [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АП № 186189, виданим 19 травня 2001 року Відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. Правовідносини сторін регулюються статтями 180-182, 184 Сімейного кодексу України, відповідно з якими батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідач не має інших аліментних зобов’язань, на її утриманні не знаходиться інших осіб, вона є працездатною особою, має професію бухгалтера. Доводи відповідача про те, що вона не працює, не можуть бути підставою для звільнення її від сплати аліментів, оскільки обов’язком батьків є утримання дитини до досягнення нею повноліття. При цьому суд вважає необхідним при визначенні розміру аліментів врахувати, що позивач працює та отримує постійну заробітну плату, про що ним було зазначено у судовому засіданні, доказів на підтвердження отримання заробітної плати у розмірі 1500 грн. ним надано не було, також не було зазначено з чого складаються витрати по вихованню та утриманню дитини, і чому відповідач має сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, у розмірі 76,39 грн. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, на підставі статей 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial