Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправними і незаконними дії генерального директора комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання» Гладнєва Володимира Васильовича відносно зниження мінімальної заробітної плати, яка підлягала виплаті йому, як директорові дочірнього підприємства «Сонячне» за період з травня 2009 року по серпень 2010 року; визнати недійсним пункт 4.3. Контрактів від 01.05.2009 року та від 01.05.2010 року, укладених між директором дочірнього підприємства «Сонячне» [PERSON] та генеральним директором КП «ДЖО» Гладнєвим В.В. разом з розрахунками посадового окладу у додатках до Контрактів; стягнути з дочірнього підприємства «Сонячне» на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати у зв'язку з невірним нарахуванням, враховуючи зростання мінімальної заробітної плати в сумі 2336 грн.; стягнути з КП «ДЖО», в якості моральної шкоди суму в розмірі 7000 грн. на користь [PERSON] за невиконання контракту, укладеного між директором ДП «Сонячне» [PERSON] та генеральним директором КП «ДЖО» Гладнєвим В.В. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він працював на посаді директора дочірнього підприємства «Сонячне» згідно укладених Договорів з генеральним директором комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання» Гладнєвим Володимиром Васильовичем від 01.05.2009 року (термін 01.05.2009-01.05.2010) та від 01.05.2010 року (термін 01.05.2010-31.12.2011). 27.08.2010 року його звільнено з посади директора ДП «Сонячне» КП «ДЖО» за згодою сторін. За період його роботи на посаді директора ДП «Сонячне» генеральним директором КП «ДЖО» Гладнєвим В.В. неодноразово порушувались умови укладених контрактів та вимог закону в частині оплати праці, при звільнені не погашена заборгованість по зарплаті в розмірі 2336 грн. Крім того, вказує, що незаконні дії директора КП «ДЖО» Гладнєва В.В. негативно вплинули на його здоров'я та призвели до виникнення моральних та фізичних страждань: у нього підвищився тиск, порушився сон, виникли стійка втома, стурбованість, виникли стійкі негативні настрої, при цьому відбулося порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунки з оточуючими людьми. Також сума в розмірі 2336 грн. для нього була значною втратою і тому він просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав частково та просив суд зменшити суму стягнення моральної шкоди до 500 гривень, в іншій частині позову позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, письмово просила суд розглянути справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх частково, змінивши вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 500 гривень, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився та про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] працював на посаді директора дочірнього підприємства «Сонячне» комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об'єднання» на термін з 01.05.2009 року по 27.08.2010 року, що підтверджується контрактом від 01.05.2009 року та розрахунком посадового окладу директора дочірнього підприємства «Сонячне». За час роботи позивача, останньому не здійснювались відповідачем підвищення заробітної плати, у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим заборгованість заробітної плати відповідача перед позивачем склала 2336 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заробітної плати. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 2 ч. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору..., а в силу ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю... При цьому, відповідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, але вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. В силу п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної дії. Згідно п. 1.2 Контракту від 01.05.2009 року - контракт є трудовим договором. Контрактом врегульовуються трудові відносини між директором та роботодавцем, які реалізуються роботодавцем в межах повноважень, КЗпП України, інших нормативних актів. Пунктом 4.1. Контракту встановлено, що розмір посадового окладу директору дочірнього підприємства встановлюється відповідно до вимог діючого законодавства України. Пункт 4.2. Контракту передбачає, що оплата директору коригується роботодавцем відповідно до змін посадових окладів чи тарифних ставок на коефіцієнт змін згідно з чинним законодавством України. Пунктом 4.3. Контракту встановлено «За виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, Директорові нараховується заробітна плата за рахунок частки валового доходу, одержаного Підприємством внаслідок його господарської діяльності, виходячи з: - встановленого йому посадового окладу в розмірі 2825 грн. і фактично відпрацьованого часу. Згідно зі ст. 21 Закону України „Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору, Згідно з наданим позивачем суду листом Територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області від 02.06.2010 року № 175, посадовий оклад керівника підприємства повинен розраховуватись наступним чином: розмір мінімальної заробітної плати встановленої державою за просту не кваліфіковану працю помножено на 120% (згідно до встановлених норм Галузевої угоди) помножено на 1,2 (міжкваліфікаційне співвідношення), помножено на кратність мінімальних тарифних ставок основного виробництва (до 4). З розрахунку посадового окладу директора [PERSON] розмір посадового окладу з 01.05.2009 року становив: 2825,00 грн. (625,00х1,2х3,77). З розрахунку посадового окладу директора [PERSON] розмір посадового окладу з 01.05.2010 року становив: 3320,00 (884,00х1,2х3,13). Посадовий оклад директора було розраховано без урахування коефіцієнту 1,2, не підвищувався при підвищенні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої державою, що призвело до триваючого порушення вимог ст. 20 Закону України «Про оплату праці». Також було зменшено в односторонньому порядку коефіцієнт з 3,77 до 3,13 без проведеного економічного обґрунтування. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд - на підставі ст. 237-1 КЗпП України, з урахуванням позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, ступені і тривалості матеріальних обмежень і моральних страждань, - вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що право позивача на одержання заробітної плати відповідачем порушено, і позивачу невиплатою заробітної плати відповідачем дійсно заподіювалися моральні страждання; відсутність грошей потягло за собою втрату нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» тягне обов'язок власника чи уповноваженого ним органу відшкродування моральної шкоди незалежно від форм власності, виду чи діяльності галузевої належності. Відсутність вини підприємства в заподіянні моральних страждань позивачу відповідачем не доведено.

Outcome: approved