Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дочки, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.05.2011 року. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою другого курсу факультету міжнародних відносин Львівського національного університету ім. І.Франка на стаціонарному відділенні. Враховуючи те, що дочка навчається на платній формі навчання і оплата за семестр навчання становить 11006 грн., і позивачкою оплачено за три семестри навчання в сумі 33018 грн., що підтверджується договором про підготовку фахівців з вищою освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр №1956е-12 та квитанціями про оплату, то просить суд стягнути з відповідача половину вартості навчання в сумі 16509 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.10.2013 року постановлено з нього стягувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку до закінчення навчання його дочки та враховуючи, що це буде становити близько 3000 грн., позивач вважає, що цих коштів буде достатньо і для оплати навчання. Крім того, зазначає, що його дочка є власником промтоварного магазину, звідки теж отримує дохід. А тому, просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у відповідності до рішення Калуського міськрайонного суду від 23.05.2011 року розірвано (а.с.10), від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з матір`ю, що стверджується довідкою КП «ЖЕО №1» від 13.08.2013 року (а.с.11) та являється студенткою другого курсу денного відділення факультету міжнародних відносин Львівського національного університету ім. І.Франка, що вбачається з довідки Львівського національного університету ім. І.Франка за №10 від 03.09.2013 року (а.с.21). Згідно двостороннього договору №1956е-12 від 09.08.2012 року укладеного між вищим навчальним закладом та [PERSON] встановлено, що остання навчається на контрактній формі навчання і розмір плати за весь термін надання освітньої послуги становить 88048 грн. (а.с.6). Факт оплати позивачкою коштів за навчання дочки [PERSON] за 3 семестри в сумі 33018 грн. підтверджується квитанціями, які долучені до матеріалів справи (а.с.7-9). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працездатний, отримує стабільну заробітну плату в середньомісячному розмірі 45484 рублів ( по курсу НБУ становить 11 77,63 грн.), що підтверджено довідкою бухгалтерії ООО «Гапром добича Ямбург» (а.с.57) Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків відносно дітей, та враховуючи фактичний розмір понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку, що сторони повинні нести витрати у зв`язку із навчанням дитини в рівному розмірі, тобто по 16509 грн. Доводи відповідача про те, що рішенням суду з нього будуть стягуватися аліменти на утримання дочки і отриманих коштів мало б вистачати і на оплату навчання є безпідставні, оскільки участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Твердження відповідача про те, що дочка сторін має у власності промтоварний магазин та отримує дохід з якого може оплачувати вартість навчання, в судовому засіданні нічим не підтверджено. Крім того, сторони по справі підтвердили, що між ними існує судовий спір про поділ майна подружжя, зокрема цього ж магазину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності ст.84,88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved