Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

29 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач, яка є його колишньою дружиною зареєстрована, проте з лютого 2013 року у належній йому на праві приватної власності квартирі не проживає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, а підстав для збереження за нею житлової площі немає. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі створює для нього перешкоди у реалізації прав власника, зокрема права розпорядження нерухомим майном. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали з підстав , наведених у позовній заяві та пояснили суду, що позивач створив іншу сім'ю, переїжджає жити до іншого населеного пункту, в зв'язку з чим хоче продати належну йому квартиру у м. Світловодськ, проте реєстрація у ній відповідачки перешкоджає йому продати своє власне нерухоме майно. Відповідач на розгляд справи не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила.(а.с. 28, 33) При таких обставинах, з підстав ст.. 224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії Договору дарування частки квартири від 06 жовтня 2011 року, копії Свідоцтва про право власності на житло № 4113 від 22 березня 1996 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.6,7) Згідно довідки № 500 від 21 жовтня 2013 року, виданої ТОВ «Сервіспромексперт», [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS]. (а.с. 10) Копією рішення Світловодського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року, яке набрало законної сили , підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 9) Копією акту, складеного за участю сусідів позивача [PERSON], мешканки [ADDRESS], [PERSON], мешканки [ADDRESS], підтверджується, що [PERSON] в квартирі не проживає з 10 лютого 2013 року. (а.с. 8) В судовому засіданні як свідок була допитана [PERSON], яка підтвердила суду, що [PERSON] дійсно виїхала з квартири позивача 10 лютого 2013 року та забрала речі, в тому числі холодильник, телевізор, пральну машину. [PERSON], даючи суду показання як свідок повідомила , що з кінця лютого 2013 року мешкає у квартирі [ADDRESS], наглядаючи за даним нерухомими майном на прохання його власника [PERSON] З його слів їй відомо, що його колишня дружина [PERSON] виїхала з цього помешкання та вивезла всі речі. Таким чином суд вважає достовірно встановленим той факт, що 10 лютого 2013 року [PERSON] перестала користуватися жилим приміщенням квартири, яка належить на праві власності позивачеві , та змінила місце свого проживання. Ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України , до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. З аналізу вищенаведених норм права слід робити висновок, що у разі, якщо член сім'ї власника будинку (квартири) після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) припинив проживати в займаному жилому приміщенні - виселився , то він втрачає права та обов'язки, які мають власник та члени його сім'ї по відношенню до займаної раніше житлової площі. Тобто оскільки відповідач 10 лютого 2013 року виселилась з квартири [PERSON], відповідно вона втратила права, які мають власник та члени сім'ї власника, зокрема і право користування жилим приміщенням. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач в квартирі не проживає, її реєстрація у належній позивачеві на праві приватної власності квартирі перешкоджає у реалізації ним прав, передбачених ст.. 150 ЖК України. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що права [PERSON] як власника нерухомого майна, підлягають захисту, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування належною йому квартирою. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved