Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

25 березня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на їх сина [PERSON], [INFO], з розміру 1/6 частини усіх його доходів до розміру 1/4 частини усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, мотивуючи їх тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На дитину відповідача від першого шлюбу [PERSON], [INFO], за рішенням суду збільшено розмір стягуваних аліментів з 1/6 до 1/4 частини його доходів щомісячно. 22 березня 2013 року цій дитині виповнилось 18 років, тому з [PERSON] припинено стягнення аліментів. Вважає, що оскільки відповідач працює, отримує стабільний заробіток, і припинив сплачувати аліменти на користь дитини від першого шлюбу [PERSON] у звязку з досягненням ним повноліття, просить збільшити розмір сплачуваних аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини його щомісячних доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення її з цим позовом до суду. Відповідач [PERSON] та його представник за договором про надання правових послуг адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Посилаються на те, що відповідач проживає з батьками, які похилого віку, мати хвора і потребує постійної матеріальної допомоги. Крім того, просять врахувати, що [PERSON] продовжує сплачувати аліменти на користь сина від першого шлюбу [PERSON] на навчання згідно рішення Добропільського міськрайсуду від 28 травня 2013 року. Третя особа [PERSON] в суді позовні вимоги підтримала та пояснила, що дійсно на її сина [PERSON] з відповідача у 2013 році стягнуто аліменти на навчання. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2001 року, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайсуду від 18 лютого 2011 року (а.с.8, 9) Суд вбачає, що на підставі рішення Добопільського міськрайонного суду від 20 липня 2004 року на користь позивачки [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). У відповідача є також дитина від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. На користь цього сина відповідач сплачував аліменти за рішенням Добропільського міського суду від 26 червня 1999 року у розмірі 1/4 частини щомісячних доходів, що змінені за рішенням суду від 25 грудня 2006 року до 1/6 частини доходів (а.с.6) Крім того, за рішенням цього ж суду від 28 травня 2013 року, яке набрало законної сили у встановленому Законом порядку, з відповідача стягнуто аліменти на навчання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини його доходів щомісячно, починаючи з 12 квітня 2013 року до 30 червня 2016 року (а.с.47) Тобто на момент розгляду справи діє обовязок відповідача утримувати зразу обох синів від двох різних шлюбів - [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я когось з них. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобовязує суд при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, а також інші обставини, що мають значення. Так, син сторін [PERSON] проживає разом із матір'ю, згідно довідки Комунального закладу Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги №599 від 31.05.2013 року, перебуває на обліку у лікаря-окуліста, з 2012 року на обліку у хірурга з приводу скаліозу 2 ступеня, з 2013 року у педіатра з приводу дисфункції вегетативної системи (а.с.39) Між тим, у довідці не зазначено, яке саме лікування проходить та які додаткові матеріальні затрати позивачка несе щомісячно у звязку з цими хворобами сина. Суд з іншого боку також враховує, що відповідач згідно довідки квартального (а.с.40) мешкає разом із батьками по вул. Пролетарській, 19 в м.Добропілля (а.с.40) Обидва батьки є непрацездатними, тому відповідач допомагає їм матеріально. Його мати перенесла гострий інфаркт міокарда і останнім часом потребує постійного вживання лікарських препаратів, що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с.41-45) Суд виходить із положень про те, що відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належних доказів того, що [PERSON] проживає окремо від батьків, в судове засідання не надано. Крім того, позивач помилково вважає, що [PERSON] не сплачує аліменти, хоча ця думка спростовується рішенням Добропільського міськрайонного суду від 28 травня 2013 року, яке набрало законної сили у встановленому Законом порядку, яким відповідача зобовязано сплачувати аліменти на навчання сина [PERSON]. При винесенні рішення суд враховує правило, що при стягненні діти з урахуванням їх віку повинні бути однаково забезпечені аліментами з тим, щоб одна дитина не перебувала в гіршому матеріальному становищі, ніж інша. З урахуванням того, що на утриманні у платника аліментів перебуває його хвора непрацездатна мати, а також він зобовязаний сплачувати аліменти одразу на користь двох синів, і при збільшенні розміру аліментів в сукупності розмір сплачуваних аліментів перевищує обєктивно допустимий,

Outcome: dismissed