Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом 17 квітня 2013 року, просить стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52342.74 доларів США та 1444484.97 грн., а також судовий збір у розмірі 3441.00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 26.01.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № CL 101/668/2007 та згідно частини № 1 кредитного договору Банк надає відповідачу [PERSON] кредит у сумі 96900.00 доларів США, розмір процентної ставки за користування кредитом 11,99 відсотків, який у подальшому, через порушення зобов’язань відповідачем [PERSON] був збільшений до 15,99 відсотків з 05.01.2010 року, відповідно до додаткового Договору від 15.02.2009 року. Термін дії кредитного року встановлено до 28.01.2013 року. 26.01.2007 року між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором [PERSON], був укладений договір поруки від 26.01.2007 року № SR-CL 101/668/2007. 27.05.2011 року між ПАТ «ТОП Банк» та ТОВ «ТОП Факторинг Україна» був укладений довгомір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги згідно з яким до позивача переходять усі права банку за кредитним договором та договорами забезпечення між банком та Співвідповідачами. Перед відповідачем [PERSON] позивач виконав свої зобов’язання за кредитним договором належним чином, видав відповідачу кредит у розмірі 96900.00 доларів США на придбання автомобіля марки Hummer H2, відповідач підтвердив свою згоду на умови банку щодо надання кредиту, про що свідчить його підпис у кредитному договорі. Відповідно до умов договору погашення заборгованості відповідач зобов’язався повертати банку гроші щомісячними платежами, які складаються із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат. Відповідач свої зобов’язання, передбачені вищезазначеним договором, виконував частково, та станом на 29.01.2013 року має заборгованість у розмірі 52342.74 доларів США та 1444484.97 грн., у тому числі: заборгованість по відсоткам 14419.39 доларів США, заборгованість за кредитом 38923.35 доларів США, пеня 1444484.97 грн. яку просять стягнути з відповідачів, а також просить стягнути сплачений позивачем банком судовий збір у розмірі 3441.00 грн. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки вважає, що позивач не довів, що її довірителі відповідачі [PERSON] та [PERSON] саме в зазначеній сумі 52342.74 доларів США та 1444484.97 грн. мають заборгованість, тому що позивач не надав розрахунок з якого б можливо було вбачати, саме в якому розмірі зараховувались кошти, які сплачував відповідач калі берда. При цьому, представник відповідачів визнала факт того. Що саме з грудня 2008 року відповідачі порушили зобов’язання за даним кредитним договором, але суму заборгованості вважає занадто завищеною. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступне. На підставі кредитного договору від 26.01.2007 року № CL 101/668/2007 відповідачеві [PERSON] був наданий кредит на придбання автомобіля марки Hummer H2 у розмірі 96900.00 доларів США з остаточною датою повернення кредиту 28.01.2013 року. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 26.01.2007 року № SR-CL 101/668/2007, в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором відповідача [PERSON] В судовому засіданні встановлено і представником відповідачів [PERSON] визнаний факт того, що відповідачі після 22.12.2010 року порушили умови кредитного договору та договору поруки, припинили вносити платежі, через що склалася заборгованість перед позивачем, яка станом на 29.01.2013 року складає у розмірі 52342.74 доларів США та 1444484.97 грн., у тому числі: заборгованість по відсоткам 14419.39 доларів США, заборгованість за кредитом 38923.35 доларів США, пеня 1444484.97 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, та повинен сплатити суму боргу та відсотки за користування кредитом, встановлені кредитним договором, і відповідач не звільняється від відповідальності через неможливість виконання взятого на себе зобов’язання. Згідно правилам статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика», згідно якому позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У матеріалах справи відсутні будь-які об’єктивні дані, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов’язання по даним правочинам, у зв’язку з чим порушення зобов’язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України письмові докази в їх сукупності, які наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та каліерда І.В. належним чином не виконують зобов’язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи представника відповідачів [PERSON] і [PERSON] – [PERSON] що позивачем сума заборгованості є значно завищеною, суд не може прийняти до уваги при постановлені рішення, оскільки позивачем наданий розрахунок заборгованості із помісячним зазначенням виконання зобов’язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором від 26.01.2007 року № CL 101/668/2007. Крім того, з відповідачів солідарно підлягає до стягнення, в силу ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3441.00 грн., що підтверджено наявним в матеріалах справи оригіналом платіжного доручення від 19.02.2013 року.

Outcome: approved