Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя. Просив суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі разом з [PERSON]. За час спільного проживання за спільні грошові кошти подружжя у 1990 році Відповідачем [PERSON], як членом житлово-будівельного кооперативу № 191 та власників приватизованих квартир, було повністю внесено свій пайовий внесок за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі він, [PERSON] постійно проживає і зареєстрований з 11.04.1989 року. Позивач вважає, що він, [PERSON] та Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку набули право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки повністю сплатили пайовий внесок за неї. Відтак, вказана квартира підлягає визнанню спільною сумісною власністю в судовому порядку. В судовому засіданні уповноважений представник Позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав, надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві та уточнень до неї, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином через оголошення в друкованому засобі масової інформації - газеті «Голос України» № 229 (5729) від 04.12.2013 р. За таких обставин, за згоди представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у справі в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи Спілка житлово-будівельного кооперативу №191 та власників приватизованих квартир повідомлялась у встановленому порядку - судовими повістками. Представник Позивача висловив думку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали та письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав та мотивів. Так, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що [PERSON], перебував з 1982 р. по 1992 р. у зареєстрованому шлюбі разом з [PERSON], що підтверджено рішенням Шевченківського районного народного суду м. Львова від 23.04.1992 р. В процесі розгляду справи не спростовано твердження Позивача, що Відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час спільного проживання та перебування сторін у шлюбі у 1990 році Відповідачем [PERSON], як членом житлово-будівельного кооперативу № 191 та власників приватизованих квартир, було повністю внесено свій пайовий внесок за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 369 від 16.08.2007 року, виданою спілкою житлово - будівельного кооперативу № 191 та власників приватизованих квартир. Згідно довідки № 7128 від 06.11. 2007 року, виданої обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстрація права власності на вказану квартиру не здійснювалась. Позивач у вказаній квартирі постійно проживаю і зареєстрований з 11.04.1989 року, що підтверджуються довідкою № 382 від 15.11.2007 року, виданою спілкою житлово-будівельного кооперативу № 191 та власників приватизованих квартир та сторінкою 11 паспорта громадянина України [PERSON] з відміткою реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як визначено ст. 15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, член житлово-будівельного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», п. 6 роз'яснено, що при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону "Про власність", п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України). Як роз'яснено у п. п. а) п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ст. 22 КпШС Української РСР, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядженням майном. Згідно зі ст. 28 КпШС Української РСР, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON] у встановленому законом порядку набули право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки повністю сплатили пайовий внесок за неї. Відтак, вказана квартира підлягає визнанню спільною сумісною власністю в судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved