Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У вересні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Глаголєва, 16/61. Від шлюбу з [PERSON] Киреєвичем, що був розірваний [INFO], має двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначена квартира була приватизована, що підтверджує свідоцтво про право власності на житло № 1536 від 16.09.1997 р., яке видано Криворізьким Центральним гірничозбагачувальним комбінатом та зареєстроване в Криворізькому БТІ за № 7/2 пв – 176 – 176. За вказаним свідоцтвом про право власності на житло, вказана квартира належить на праві приватної спільної власності їй – [PERSON] та її старшій донькі – [PERSON]. Її молодша донька – [PERSON], після отримання середньої освіти поїхала до [PERSON] Федерації навчатись, де уклала шлюб з громадянином цієї країни та на даний час є громадянкою [PERSON] Федерації і має прізвище «Забродина». Її старша дочка – [PERSON] протягом останніх 30 років була психічно нездорова, хворіла та постійно лікувалась. У зв’язку з чим була направлена у лютому 2013 р. до Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний інтернат» ДОР». З направленням дочки до КЗ «Криворізький психоневрологічний інтернат» ДОР» та на підставі її особистої заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання від 06.02.2013 р. її дочку – [PERSON] було знято з реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Глаголєва, 16/61 та зареєстровано за адресою комунального закладу, а саме: м. Кривий Ріг, вул. Треньова, 15. 11.03.2013 р., перебуваючи у лікувальному закладі, її старша дочка – [PERSON] помирає. Після її смерті залишилося майно, а саме частина квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Глаголєва, 16/61, яке їй належало на праві приватної спільної власності. Внаслідок душевних хвилювань за стан здоров’я своєї дочки, починаючи з другої половини 2012 р., вона – позивач [PERSON] стала постійно хворіти. У грудні 2012 р. у неї стався інсульт, після якого по теперішній час вона тяжко хворіє, знаходиться у безпорадному стані, тобто не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, на підставі зазначеного вона не мала можливості з – за її тривалої хвороби подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк від дати смерті її старшої дочки – [PERSON], а саме до 11.09.2013 р.. 18.09.2013 р. її молодша дочка – [PERSON] від її імені - [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу за консультацією, на що було роз’яснено в усній формі, що підстави для прийняття заяви про прийняття спадщини та відповідно заведення спадкової справи відсутні і роз’яснено, що питання про визначення додаткового строку прийняття спадщини після смерті спадкодавця може бути вирішено судом. Представник позивача надав заяву про підтримку позову та розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача надав суду заяву про те, що не заперечує проти позову та просить справу розглянути в відсутність його представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 11.03.2013 р. померла [PERSON] – старша дочка позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Глаголєва, 16/61. Спадкоємицею є її мати – позивач [PERSON], яка протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася у зв’язку з тривалою хворобою (а.с. 6, 8, 10, 13, 14,15,16, 17, 18). Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи, тяжкої хвороби позивача, а в цьому випадку саме на це посилається позивач, тому те, що позивач, тяжко хворіла ще за життя спадкодавця та після її смерті, на думку суду є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved