Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

05.11.2013 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.06.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банком», який згідно Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року відступило права вимоги до кредитних договорів ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] був укладений договір №02-2.1/408РR про обслуговування та кредитування карткового рахунку, згідно з яким відповідачу було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії, в сумі що не перевищує 15 000,00 грн. 23.07.2008 року було укладено договір про внесення змін №1 до договору №02-2.1/408РR про обслуговування та кредитування карткового рахунку від 01.06.2007 року, відповідно до якого ліміт кредитної лінії було збільшено до 25 000,00 грн. Відповідно до кредитного договору позивач свої зобовязання виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 25 000,00 грн., однак відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконано належним чином. Відповідно до умов п.3.2 позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати кредит, а саме на протязі кожних 37 днів, починаючи з першого числа місяця, наступного за звітним, в розмірі не менше 2% від заборгованості за кредитом, яка склалася на останній робочий день звітного місяця. Проте відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Станом на 01.09.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 23 598,92 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 18 244,46 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4 053,08 грн. та пені 1 301,38 грн.. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість у розмірі 23 598,92 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 235,99 грн.. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але надав письмову заяву проте, що позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно положень ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали договір №02-2.1/408РR про обслуговування та кредитування карткового рахунку від 01.06.2007 року, що підтверджується копією останнього (а.с.5-7) за умовами якого позивачем надано відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі 15 000,00 грн.; 23.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін №1 до договору №02-2.1/408РR про обслуговування та кредитування карткового рахунку від 01.06.2007 року, відповідно до якого ліміт кредитної лінії було збільшено до 25 000,00 грн. (а.с.8); станом на 01.09.2013 року відповідач допустив заборгованість по кредиту в розмірі 23 598,92 грн. (а.с.25). Таким чином, вимоги позивача є справедливими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 235,99 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved