Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.1994 між нею та відповідачем було складено розписку, згідно з якою вона сплатила відповідачеві 4,5 мільйони рублів за продаж будинку [ADDRESS]. На той момент власниця 72/100 будинку [PERSON] знаходилась у Російській Федерації, з огляду на що кошти передавались її дочці, [PERSON], яка є власницею 28/100 будинку. Договір купівлі-продажу будинку вони не оформлювали, оскільки відповідачами не були підготовлені усі документи для вчинення правочину. Проте, після підготовки документів відповідач та її мати ухились від укладення договору нотаріально. З 1994 року позивач користується будинком, сплачує комунальні послуги та податки, зробила поточний ремонт. На підставі ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просила визнати угоду від 02.11.1994, укладену між нею та відповідачами, дійсною та такою, що відповідає договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] на підставі рішень суду належав будинок [ADDRESS] в частках 28/100 та 72/100 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалами справи копіями рішень народного суду Київського району м. Донецька від 02.12.1975, Ясинуватського міського народного суду Донецької області від 15.05.1980 у справі № 2-336/1980, Ясинуватского міського нарсуду Донецької області від 23.08.1982 у справі № 2-675/82, реєстраційних посвідчень, виданих БТІ. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Так, 02.11.1994 відповідно до ст. 319 ЦК України, власники будинку [ADDRESS], розпорядились своїм майном, а саме уклали договір купівлі-продажу вказаного майна із позивачем [PERSON] Факт передачі коштів від позивача відповідачам у розмірі 4,5 млн.рублів за будинок підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи. Вказаний договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Як пояснила у судовому засіданні позивач, договір не був нотаріально посвідчений в зв'язку з тим, що відповідачі ухились від його посвідчення. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, виконання договору повністю відбулось ([PERSON] передала гроші за приміщення у сумі 4,5 млн.руб., [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] це приміщення, вона вже користується ним), [PERSON] та [PERSON] ухилились від нотаріального посвідчення договору, тому суд визнає дійсним вказаний договір купівлі-продажу квартири. Крім того, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК України, у [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в солідарному порядку судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтвердженні. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 317, 319, 220, 328 ЦК України,

Outcome: approved