Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-10 00:00:00

13 травня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дій по відчуженню квартири протиправними. В судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просить визнати угоду договір купівлі-продажу квартир, недійсною. В позові вказав, що 14 вересня 1992 році його дружина, відповідачка по справі, оформила договір купівлі - продажу квартири, розташованої в м. Чіта вул. Рахова, б. 98, кв. 36, без його відома, вважає, що вона підробила його підпис у договорі. Оригінал договору йому не видавався, вважає, що договір є недійсним. Просить витребувати оригінал Договору із Державної нотаріальної контори від 14 вересня 1992 року. Він утверджує, що про даний факт стало відомо лише в 2012 році при отриманні ним копії договору купівлі - продажу. Строк звернення до суду він вважає не припущенним, при цьому наголошує, що він є інвалід 1 групи, і постійно проходить лікування в різних лікувальних закладах. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить визнати дії відповідачки протиправними, а саме: те, що вона оформила договір купівлі продажу квартири без його відома і згоди, просить договір визнати недійсним. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі із відповідачем і проживали в м. Чіта. В 1992 році вирішили переїхати на постійне місце проживання в Україну, оскільки вони є уродженці даної країни, за згодою ними продано було квартиру в м. Чіта РФ., і вони постійно проживали в селищі Ков»яги Валківського району Харківської області. Після розірвання шлюбу з відповідачем з 1996 року ніяких відносин вона не підтримує, проживає з сином. Ввважає, що договір купівлі - продажу квартири оформлено у відповідності із вимогами закону. Права їм було роз»яснино, вручено кожному по оригіналу вказаного договору, який вона представила до суду для огляду. Грошові кошти відповідач поклав на рахунок в ощадбанку на своє ім»я, повернути їй половину грошових коштів за квартиру - відмовляється. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню по слідуючих підставах:. Житловий будинок (квартира), який належить подружжю і їхнім неповнолітнім дітям, може бути переданий згідно договору купівлі продажу іншій особі відповідно до чинного законодавства на час оформлення договору в 1992 році. (Постанови РМ РСФСР і ВЦСПС від 21 квітня 1989 року № 134). Сторонами було зроблено відчуження квартири в 1992 році. Договір підписано сторонами в присутності нотаріуса [PERSON] 2-ї Читинської Державної нотаріальної контори, про що свідчать підписи сторін і підтверджується даний факт оригіналом Договору зареєстрованого в реєстрі № 2857 від 14 вересня 1992 року, оригінали договору сторонами вручено 14 вересня 1992 року під їх особисті підписи. Утвердження позивача, що він не отримав копію договору купівлі продажу квартири і йому не відомо про продаж квартири в м. Чіта в 1992 році, протирічить представленим доказам по справі. Як видно із матеріалів справи, позивач із 1996 року проживає в м. Харкові. Підтверджень, що ним проводилася оплата комунальних послуг по квартирі розташованої в м. Чіта, відсутні. Понад 20 років у квартирі він не проживає, це є територія іншої держави, ремонт він не проводив, і утвердження про те, що йому невідомо було, що квартира продана іншій особі, є надуманими. В судовому засіданні позивач пояснив, що підпис в договорі купівлі продажу від 14 вересня 1992 року схожий на його підпис, але в нього відсутні оригінал договору, і він вважає, що це є підставою для визнання даної угоди недійсною. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх досліджень та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено подання доказів стороною по справі. В порушення цього принципу позивачем по справі, обставини, на які посилається відповідачка [PERSON] не підтвердив їх доказами, а утвердження, що він не надав згоду на відчуження квартири, спростовується наданими відповідачкою доказами, а саме: оригінал Договору, яким достовірно підтверджено, що позивачу було відомо про відчуження квартири іншій особі в м. Чіта і це відбулося за його волевиявленням при укладенні договору 14 вересня 1992 року. При оформленні правочину договору про відчуження підлягає обов»язковому нотаріальному посвідченню. Порушень закону ст. 220 ЦК України при оформленні договору судом не встановлено, і не суперечить вимогам Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними. При таких обставинах, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed