Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні ним. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно належить ? частки квартири [ADDRESS]. Дана квартира складається з трьох ізольованих кімнат та дві кімнати є повністю ізольованими. Відповідачка в даній квартирі не мешкає та встановила замок, від якого в неї не має ключів, що робить не можливим користування позивачкою своєю часткою власності. У зв'язку з порушенням її прав, вона була вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явилась, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталась, тому суд, за згодою представника позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником ? частки квартири [ADDRESS], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.10.2008 року. (а.с. 3) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] всупереч діючого законодавства без наявності відповідного судового рішення протиправно обмежує позивача у праві вселення та праві користування житловим приміщенням, фактично позбавляючи її майна. За наведених обставин, право позивача на вселення та користування житловим приміщенням порушене відповідачем підлягає судовому захисту. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень. Враховуючи наведене, суд вважає, що докази, на які посилався позивач у позові, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved