Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-19 00:00:00

06.06.2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом, з проханням: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 22.06.2007 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сімя фактично розпалась, дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Домовленості, щодо способу виконання відповідачем обовязку по утриманню дітей не досягнуто, а тому позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОК № 042946 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 22 червня 2007 року, свідоцтвом про народження дитини Серії 1-ОК №073831 видане виконкомом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області 19 вересня 2007 /а.с. 2-3/. Син проживає з позивачем [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд прийшов до висновку, що відповідач, який є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а також повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Крім того згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня предявлення позову. Як вбачається з штампу отримання судом позовної заяви, позовна заява надійшла 06.06.2013 року. Таким чином аліменти підлягають стягненню з 06.06.2013 року. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved