Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GА00000030 від 14.09.2007 в розмірі 56114,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2013 становить 448355,68 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 44 м2, житловою площею 29,1 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача, який зареєстрований у [INFO] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за його відсутності і винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справу за його відсутності не надавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.09.2007 між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № HAE2GA00000030, відповідно до умов якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 20756,59 доларів США, з яких 18000 доларів США на ремонт квартири, 2756,59 доларів США на сплату страхових платежів в порядку та в розмірах, передбачених вказаним договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою щомісячної винагороди в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.09.2017. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ Приватбанк виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконав. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Станом на 09.01.2013 [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 17320,70 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11586,26 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1746,21 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 22759,51 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) 2670,63 доларів США, а всього 56114,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2013 складає 448355,68 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № НАЕ2GА00000030 від 14.09.2007 між ПАТ КБ Приватбанк (іпотеко держателем) та [PERSON] і [PERSON] (іпотекодавцями) укладено договір іпотеки НАЕ2GА00000030 від 14.09.2007, предметом якого є квартира загальною площею 44 м2, житловою площею 29,1 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло. За інформацією Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], [INFO], померла, про що наявний актовий запис про смерть № 4838 від 02.04.2009. На запит суду Сьома Харківська державна нотаріальна контора надала інформацію про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Також на запит суду отримана інформація з Адресно-довідкового бюро по м. Харкову, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Харків, пр.. Гагаріна,171 кв. 48, з 1982 року; [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: м. Харків, пр.. Гагаріна,171 кв. 48, до часу смерті 30.03.2009, що свідчить про сумісне їх проживання за однією адресою. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд доходить висновку, що [PERSON], син спадкодавця, фактично прийняв спадщину у вигляді частини квартири № 48 по пр.. Гагаріна,171 в м. Харкові, яка належала б на день смерті [PERSON], оскільки ст.. 1268 ЦК України передбачено фактичне спадкування, а отримання свідоцтва про право на спадщину є правом спадкоємців, а не їх обовязком, відсутність свідоцтва про право на спадщину не свідчить про відсутність факту спадкування. Частинами 1 та 2 ст. 23 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved