Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

15 лютого 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», в якому просить суд внести зміни до першого речення пункту 1.1. кредитного договору № 0310/0808/71-162 від 01.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", виклавши його у такій редакції: "Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у вигляді кредиту у розмірі 28900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) доларів США, що еквівалентно 140165 (сто сорок тисяч сто шістдесят п`ять) гривням, на строк з 01 серпня 2008 року по 31 липня 2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором". Доповнити пункт 1.1 кредитного договору № 0310/0808/71-162 від 01.08.2008 року реченням наступного змісту: "Базовою валютою за даним договором є українська гривня". Доповнити п. 3.1 кредитного договору № 0310/0808/71-162 від 01.08.2008 року реченням наступного змісту: "Погашення заборгованості по кредиту здійснюється в розрахунку 1 долар США дорівнює 4 грн. 85 коп." Внести зміни до Додатку № 1 до кредитного договору № 0310/0808/71-162 від 01.08.2008 року та перерахувати помісячні платежі в еквіваленті долара США до гривні за курсом 4 грн. 85 коп. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 01.08.2008 року між нею та ПАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір № 0310/0808/71-162. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ "Дельта Банк", який в свою чергу відступив право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ "Альфа-банк". Таким чином, кредитором за зазначеним кредитним договором є ПАТ "Альфа-банк". Згідно умов кредитного договору банк надав позивачці грошові кошти в розмірі 28900 доларів США. Курс долара США по відношенню до національної валюти за період з 2008 року збільшився, що негативно вплинуло на платоспроможність [PERSON], що є істотною зміною обставин саме тому, що якби позивачка наперед знала, що така зміна призведе до необхідності здійснювати щомісячні платежі вдвічі більші за ті, на які вона розраховувала при підписанні кредитного договору, вона не уклала б такий договір. Крім того, позивачка не була попереджена банком під час укладення кредитного договору про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. 30.11.2012 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою пропозицією про внесення змін до кредитного договору № 0310/0808/71-162 від 01.08.2008 року, однак банк листом від 02.01.2013 року повідомив про небажання задовольнити пропозицію позичальника, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в якіх він зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Згідно умов кредитного договору при підписанні договору позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування, а також вся необхідна інформація , передбачена "Правилами надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" в повному обсязі. Також представник відповідача послався на ст. 257 ЦК України та просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності, оскільки факти, на які посилається позивач відбулися у 2008 році. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, кірм випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч. 4, 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2008 року між позивачкою та ПАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір № 0310/0808/71-162. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ "Дельта Банк", який в свою чергу відступив право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ "Альфа-банк". Таким чином, кредитором за зазначеним кредитним договором є ПАТ "Альфа-банк". Згідно з умовами кредитного договору банк зобов`язується надати позивачці грошові кошти в розмірі 28900 доларів США, а позивачка в свою чергу зобов`язується повернути кредит. При підписанні кредитного договору позивачка була ознайомлена з усією інформацією щодо умов кредитування. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У контексті розуміння змісту ст. 617 Цивільного кодексу України суд не знаходить підстав вважати світову фінансову кризу або погіршення стану економіки у державі явищем непереборної сили, оскільки внаслідок кризових явищ у економіці негативні наслідки виникають не тільки для позичальника, але й у кредитора, зміна економічних умов є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача можливості виконувати умови укладеного договору. Договором між сторонами не обумовлені такі підстави для звільнення від обов'язку поверненя коштів, його укладено за добровільним волевиявленням сторін, що ними не оспорювалось у суді, і обставин, які б свідчили про невідповідність договору засадам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ч.3 ст.509 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено. Підстав для зміни або розірвання договору згідно ст. 651 ЦК України, при розгляді справи не встановлено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-банк" про захист прав споживача, зміну кредитного договору через істотну зміну обставин, - відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed