Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням – квартирою № 4 по вул. Кармелюка, 86 в м. Сміла Черкаської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований також відповідач та який з 01 лютого 2013 року в ній не проживає, тому що в січні 2013 року він, забравши свої особисті речі, покинув її з малолітньою дитиною та вагітну другою дитиною і створив іншу сім’ю. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивачці необхідно для того, щоб користуватись субсидією на комунальні послуги, оскільки вона є матір’ю двох малолітніх дітей – [PERSON], [INFO], та Кароліни, [INFO], та на даний час перебуває у декретній відпустці, комунальні послуги сплачує лише вона, а чоловік проживає в іншій сім’ї, аліментів на дітей та на дружину не сплачує. Під час розгляду справи [PERSON] пред’явив до [PERSON] зустрічний позов, в якому просив суд зобов’язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні квартирою № 4 по вул. Кармелюка, 86 в м. Сміла Черкаської області шляхом надання вільного доступу в квартиру, посилаючись на те, що він є зареєстрованим в цій квартирі, але не проживає в ній з травня 2013 року – з того часу, як дружина замінила серцевину в замку вхідних дверей у цю квартиру. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю. Відповідач за первісним позовом проти позовних вимог заперечив категорично та пояснив, що він 31 січня 2013 року повернувся з роботи пізно вночі і, посварившись з дружиною, зібрав свої особисті речі та покинув квартиру, і з того часу в ній не проживає. Відповідачка за зустрічним позовом – [PERSON] – проти позовних вимог [PERSON] заперечує та пояснила суду, що вона не чинила йому перешкод в користуванні квартирою, що він в кінці січня сам покинув її вагітну, вона просила його не покидати її в такому стані і повернутись додому, на що відповідач їй відповів, що ніколи не повернеться до неї та дітей, крім того, відповідач мав ключ від вхідних дверей, тому міг сам безперешкодно потрапити до квартири до вересня-місяця, коли вона дійсно змінила серцевину замка на вхідних дверях, оскільки замок остаточно зламався. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом надання вільного доступу в квартиру слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено і сторонами визнано, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2000 року та є наймачами квартири [ADDRESS], а також зареєстровані за цією адресою. Згідно з актом обстеження жилого приміщення від 16 липня 2013 року, складеним сусідами [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не проживає в [INFO] з 01 лютого 2013 року, особистих його речей в квартирі немає. Даний факт підтверджується також показами свідків в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона являється Головою ОСББ будинку № 86 по вул. Кармелюка в м. Сміла, сім’ю [PERSON] знає добре, і за характером своєї діяльності добре знає, що відбувається в будинку. [PERSON] ще в січні-місяці цього року проживав в будинку, а з початку лютого 2013 року він не з’являвся в будинку, і після такої довготривалої відсутності вона його вперше побачила в вересні цього року, коли він звернувся до неї як голови ОСББ за довідкою. Їй особисто відомо, що [PERSON], проживаючи в будинку, дуже часто зловживав спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані, неодноразово десь йшов з дому, а його дружина шукає та повертає його додому. На початку лютого позивачка повідомила її, що її чоловік зібрав речі і покинув її в стані вагітності та з малолітньою дитиною, вона просила його повернутись, але він відмовився. Сім’я [PERSON] проживає за рахунок фінансової допомоги батьків [PERSON] Коли сторони проживали разом, утворився борг за комунальні послуги, так як [PERSON] зарплату пропивав. Після того, як він покинув сім’ю, борг, який утворився за час спільного проживання сторін, погасила мати [PERSON] і на даний час [PERSON] вчасно сплачує всі комунальні послуги. Свідок [PERSON] пояснила, що давно знає цю сім’ю, [PERSON] покинув вагітну дружину – [PERSON] в кінці січня 2013 року, вона чітко пам’ятає, що 01 лютого 2013 року повернулась з лікарні мати позивачки, то [PERSON] на цей час уже не проживав з позивачкою. Підтримуючи дружні стосунки з сім’єю, вона була обурена поступком відповідача і на прохання позивачки поїхала прохати відповідача, який проживав з іншою жінкою по вул. Тургенєва в м. Сміла, щоб той повернувся в сім’ю, оскільки хотіла зберегти сім’ю і цього бажала [PERSON], в якої вже була одна спільна дитина та мала народитись друга дитина. На її прохання повернутись в сім’ю відповідач відповів, що не збирається повертатись і доля його дитини [PERSON] його не цікавить, а дитина, яка повинна народитись, взагалі, не його дитина. [PERSON] не чинила перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою, а навпаки, просила його повернутись до неї та дітей. Він не виявляв бажання зустрічатись з дітьми, новонароджену доньку він жодного разу не бачив і не виявляв бажання її побачити. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає в [INFO] і знає сім’ю давно. Відповідач часто зловживав спиртними напоями, а як вип’є, десь іде з квартири, [PERSON] його постійно шукає по ближніх селах – то в Яблунівці, то в Тернівці, повертає додому, не раз вона їй допомогала доставляти його додому в нетверезому стані. А в кінці січня цього року позивачка прийшла до [PERSON] дуже схвильована та стурбована і повідомила, що її покинув чоловік і пішов проживати до іншої жінки, яку звуть [PERSON], що проживає [INFO]. Їй було відомо, що [PERSON] чекала на дитину від відповідача – про це їй повідомила раніше сама позивачка, тому [PERSON] була стурбована станом позивачки. В присутності [PERSON] позивачка зателефонувала відповідачу і просила його повернутись додому, свідок особисто чула через ввімкнений гучномовець, як він грубо відмовив їй, сказав, що він кохає іншу жінку і повертатись додому не збирається, навіть погрожував задушити дитину, яка ще не народилась. Він відмовився повертатись в сім’ю і на прохання [PERSON], яка також просила його повернутись. Свідок [PERSON] – мешканка будинку № 86 по вул. Кармелюка – також підтвердила, що 01 лютого 2013 року [PERSON] вже не проживав в квартирі № 4 цього будинку, що позивачка його не виганяла, а навпаки просила повернутись, обіцяючи забути його проступки, але він не повернувся. З 01 лютого 2013 року вона його не бачила, хоча майже кожного дня буває в квартирі позивачки, бо допомагає їй, залишається з новонародженою дитиною, коли мамі треба вийти до магазину чи в аптеку, підтримує її морально. Лише в липні цього року [PERSON], приїхавши від своєї матері з Чернігівської області, зайшов до неї, щоб передати старшій доньці подарунок від бабусі – його матері, на що [PERSON] запропонувала особисто побачити доньку і поспілкуватись з нею, так як вона скоро повернеться зі школи, але він відмовився почекати. Про заміну серцевини замка вхідних дверей свідку відомо лише, що позивачка поміняла її на початку вересня, так як вона зламалась. Отже, як свідчить акт обстеження квартири та покази свідків, [PERSON] не проживає в квартирі з 01 лютого 2013 року. Крім того, відповідачем за первісним позовом визнано, що він жодного разу не бачив свою новонароджену дитину, яка народилась 25 квітня 2013 року та яка з моменту свого народження постійно проживає зі своєю мамою – позивачкою за первісним позовом у квартирі [ADDRESS], отже, цей факт спростовує доводи відповідача про те, що він не проживає в спірній квартирі лише з травня-місяця. Доказів того, що позивачка змінила замок в квартирі в травні-місяці, [PERSON] суду не надав. [PERSON] в якості доказу того, що дружина не допускала його в квартиру, надано до суду акт про те, що в квартирі № 4 за адресою: вул. Кармелюка, 86 в м. Сміла в замку вхідних дверей замінена серцевина і громадянин [PERSON] не має можливості потрапити в квартиру – цей акт складено в присутності сусідів 10 вересня 2013 року, що спростовує покази про те, що перешкоди у вільному користуванні квартирою відповідачем існували з травня 2013 року. Згідно з висновком старшого ДІМ Смілянського МВ УМВСУ в Черкаській області [PERSON] від 17 вересня 2013 року про результати розгляду звернення громадян 10 вересня 2013 року в Смілянський МВ надійшло звернення [PERSON] про те, що його дружина - [PERSON], з якою він не проживає близько 6 місяців не впускає до спільної квартири. При перевірці встановлено, що з квітня 2013 року [PERSON] посварилася зі своїм чоловіком [PERSON], після чого він пішов жити до своєї знайомої [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 01 лютого 2013 року, крім того, відповідач особисто сам визнав цей факт в своїх поясненнях в судовому засіданні, пояснивши, що в кінці січня 2013 року, зібравши речі, він сам покинув квартиру, доказів про те, що він мав бажання чи намагався потрапити до найманої ним квартири напротязі шести місяців після того, як покинув квартиру, тобто, до 01 серпня 2013 року, не надав, тому суд вважає, що відповідач за первісним позовом втратив право користування цим жилим приміщенням. Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів того, що він звертався до відповідачки з проханням допустити його в квартиру чи усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, а акт про те, що він не може потрапити в квартиру, складено 10 вересня 2013 року – в той час, коли справа про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розглядалась в суді, не може бути доказом того, що з січня–місяця існували перешкоди в вільному доступі та користуванні спірною квартирою, тому в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] слід відмовити повністю. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України позивачці за первісним позовом слід відшкодувати відповідачем судові витрати в розмірі 1114 грн. 70 коп., а саме: 114 грн. 70 коп. - судовий збір та 1000 грн. - витрати на правову допомогу. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати або 229 грн. 40 коп., а позивачами сплачено по 114 грн. 70 коп., тому з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір як з відповідача за первісним позовом - 114 грн. 70 коп. та як з позивача за зустрічним позовом – 114 грн. 70 коп., всього - 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст. 816 ЦК України, ст. 71 ЖК України,

Outcome: approved