Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в інтересах малолітнього сина [PERSON], до [PERSON], яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтовує наступним. Сторони проживали однією сім'єю з травня 2003 року по серпень 2010 року. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З серпня 2010 року син залишився проживати з позивачем. Останні три роки відповідач свідомо постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, жодного разу не зустрічався із ним, не цікавиться його долею. Він не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання та підготування до самостійного життя. Не забезпечує сину медичного догляду і лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Будь який зв'язок між відповідачем і сином абсолютно втрачений. Це все дискредитує поняття «батьківства». З дій відповідача і його неодноразових вислів з приводу виховання - до виховання сина він не має жодного відношення. Такі обставини негативно впливають на дитину. Вважає, що викладені нею обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила наступне. Вона не перешкоджає побаченням відповідача з сином. Колись він виявив бажання взяти сина на тиждень до себе, але не бажав з цього приводу балакати з нею, в зв'язку з чим вона не знала хто буде забирати сина і коли його поверне. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов наступного змісту. Позивач в судовому засіданні позову не визнав, пояснив суду наступне. Він не усунувся від утримання та виховання дитини. Аліменти сплачує регулярно. Позивач протягом двох років постійно проживає в м. Москві та самоусунулась від виховання сина. В листопаді 2013 року він приїжджав до м. Токмака, але теща в категоричній формі заборонила спілкуватись сину та йому. За попередньою домовленістю з позивачем, дитина мала приїхати на літній період до нього в м. Ялту, але з невідомих причин відмовила йому, коли він приїхав за сином до м. Токмака. Також син розповів йому, що позивач та її мати шляхом погроз наполягали на тому, щоб дитина дала лживі свідчення органу опіки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила наступне. Вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що відповідач не бере участі у вихованні дитини. Він виїхав на заробітки, а потім переїхав до м. Ялти. За останні два роки він двічі приїжджав до м. Токмака. Про те що позивач перешкоджає його спілкуванню з дитиною їй не відомо. Він приїжджав до сина, коли бажав. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне. Вона є матір'ю позивача. З моменту народження дитини, сторони і дитина проживали у неї. Відповідач не працював, витрачав її кошти на гру в автоматах. Потім він виїхав до м. Ялти. Після цього він рідко приїжджав. Інколи вона возила дитину до відповідача, але той не бажав спілкуватись з сином. Жив у своє задоволення. Позивач йому перешкод у спілкуванні з дитиною не створювала. В 2012 році відповідач приїжджав на день народження сина. Кошти на утримання сина до подання позову до суду він не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила наступне. Вона є сусідкою позивача. Дитина п’ять років росте у неї на очах. Коли позивач від’їжджала, вона працювала як логопед з дитиною. Батько не знає про захоплення його сина, не приймає участі у вихованні дитини. Позивач не усувалась від виховання дитини, приїжджає постійно, спілкується з сином по Скайпу. Вона просила у відповідача дозволу на вивезення сина до м. Москви, але останній відмовив. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС № 146611 від 23.03.2004 року. Згідно довідки КП «Контакт» від 01.03.2013 року, позивач разом з сином проживають за адресою: [INFO]. Відповідно характеристики ЗОШ № 5, вихованням [PERSON] займається позивач та її мати. Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Токмацької міської ради від 16.12.2013 № 01-13/618, з бесіди з [PERSON] стало відомо, що її колишній співмешканець [PERSON] проживав з нею однією родиною з 2003 по 2010 роки; мають спільного сина. Не проживає - останні 3 роки, з сином не спілкується також на протязі цього періоду, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Аліменти сплачує у розмірі близько 350 грн., але, має заборгованість за останні 3 місяці. Під час бесіди з малолітнім [PERSON], [INFO] було виявлено, що хлопець знає свого батька, але той не цікавиться ні його життям, ні здоров'ям, ні успіхами або негараздами. Останній раз він з батьком спілкувався близько 1 місяця назад, коли той зайшов до нього в школу, побалакав з сином на протязі 5 хвилин і запросив до себе в гості. У зв'язку з тим, що хлопець не бажав зустрічі з батьком на його території вони не зустрілись і батько поїхав до АР Крим, де проживає останні 3 роки. Зі слів хлопця виявлено, що йому батько на день народження подарував мобільний телефон для спілкування з ним, але жодного разу не подзвонив сину. Ініціатива спілкування надходила від хлопця, який дзвонив батькові, але той постійно був зайнятий і приділяв хлопцеві 3-5 хвилин розмови, при цьому ніколи не питав про навчання та не цікавився його позашкільним життям, станом, здоров'я. На питання чи усвідомлює хлопець, що його батька можуть позбавити батьківських прав він відповів, що йому все одно, бо батько не цікавиться його життям і для нього це дуже образливо. З бесіди з [PERSON] було виявлено, що він бажає спілкуватись з сином, приймати участь у його вихованні, але йому в цьому заперечують матір та баба хлопця. Він сплачує аліменти на утримання дитини, дарує подарунки. Але не може часто зустрічатись з сином у зв'язку з тим, що мешкає у другому місті. На питання чому батько не зустрівся з сином під час останнього приїзду до міста [PERSON] пояснив, що хлопець не захотів йти до нього додому, а він не бажав зустрічі з колишньою тещею та дружиною. Подарунків сину не надав, бо хотів йому їх дати при зустрічі. Зі слів матері та хлопця батько останній час не знає про стан здоров'я сина, бо не цікавиться ним. 1 вересня 2013 року син пішов у IV клас ЗОШ № 5, батько не був присутнім на цій урочистій події. Відповідно до характеристики за весь час навчання в школі батько жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та успіхами сина. Під час бесіди зі спеціалістом служби гр. [PERSON] стверджував, що йому чинились перешкоди у спілкуванні з сином. Але за весь і цей час з питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною він а не звернувся до жодної із інстанцій (суд, міліція, прокуратура, орган опіки та піклування), які б захистили його права. З бесіди з дитиною було виявлено, що авторитетом у дитини батько не користується. Матір та баба вчать з ним уроки, вкладають його спати, перебуває з ним на лікарняному, відвідують навчальні та позашкільні заклади та інше. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов’язків по вихованню дитини. Нормами ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту чинення перешкод позивачем відповідачу у його спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. В той же час суду надані належні та допустимі докази на підтвердження факту самоусунення відповідача від виконання своїх обов’язків по вихованню сина, адже перешкоди йому у здійсненні зазначеного обов’язку не чиняться. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved