Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

17.06.2013 року позивачка звернулась із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 16.03.2013 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, має вагітність 30 тижнів, однак в порушення вимог ст. 75 СК України відповідач категорично відмовляється утримувати позивачку, при цьому, відповідач працює, регулярно отримує заробітну плату, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Тому позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, а також стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що зараз вона не працює, з відповідачем разом не проживає, матеріальної допомоги в добровільному порядку позивач не надає, у звязку із чим їй доводиться позичати кошти на своє лікування під час вагітності. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що дитина, яку виношує позивачка не його. Суд, вислухавши поясненні сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.03.2013 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №104267 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 4). Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-КЕ №004857 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 05.06.2013 року позивачка змінила своє прізвище з «Діхтяренко» на «Оніщенко» (а.с. 4). За змістом довідки №2099 від 10.06.2013 року виданої виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області. позивачка зареєстрована за адресою: [INFO]. Має склад сімї: чоловік [PERSON], який за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає (а.с. 7). За змістом довідки №67 від 10.06.2013 року виданої поліклінічним відділенням Пирятинської центральної районної лікарні, позивачка знаходиться на обліку в жіночій консультації Пирятинської ЦРЛ з діагнозом: вагітність 30 тижнів (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно положень ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що дружина виношує спільну дитину, а отже, чоловік має брати участь у матеріальному забезпеченні її появи на світ та збереженні здоровя дружини. Невизнання відповідачем свого батьківства щодо зачатої дитини не є перешкодою для виникнення у позивачки права на аліменти, оскільки батьківство чоловіка випливає із шлюбу і може бути спростоване лише після народження дитини. В даному випадку чинне законодавство України повязує виникнення у вагітної дружини права на аліменти лише з однією умовою відповідним матеріальним станом чоловіка. Судом встановлено, що позивач працює експедитором у ПАТ «Пирятинський сирзавод» про що відповідач особисто зазначив в процесі встановлення його особи, а отже він отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу вагітній дружині. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, однак суд вважає такий розмір не відповідним і приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, адже доходи позивача складаються виключно з заробітної плати, інших джерел заробітку позивача в судовому засіданні не встановлено, відповідних доказів про існування доходів позивачем не надано. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial