Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-17 00:00:00

17 липня 2013 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 1130, вчинений 24 травня 2013 року, про звернення стягнення на [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Позивач, приватний нотаріус [PERSON] та представник ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку. Приватний нотаріус [PERSON] у поданому суду письмовому запереченні просила справу розглядати за її відсутності у звязку із завантаженістю в роботі, а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню. Позивач та представник ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 935/6-358, відповідно до якого Банк надав позивачеві у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 120000 дол. США зі сплатою 12,0 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 14 грудня 2032 року (а.с. 42-44). У забезпечення зобовязань позичальника 20 грудня 2007 року був укладений Іпотечний договір, за яким відповідачеві в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] (а.с. 45-48). 24 травня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] вчинений виконавчий напис за № 1130, яким запропоновано звернути стягнення на вищевказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 935/6-358 від 20 грудня 2007 року (а.с. 4). Позивач вважає, що виконавчий напис не відповідає вимогам діючого законодавства, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису у нотаріуса не було документів, які б підтверджували безспірність заборгованості. Вказує, що жодних письмових повідомлень від відповідача про усунення порушень за кредитним договором та попередження про можливе задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки вона не отримувала. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. п. 4.2, 4.5 Іпотечного договору, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса. Статтею 35 Закону України „Про іпотеку передбачено, що в разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 12 лютого 2009 року отримано направлену банком письмову вимогу, в якій міститься інформація про порушення нею умов кредитного договору, зазначена наявність простроченої кредитної заборгованості, вимога про невідкладене погашення заборгованості, а також попередження про подальше вжиття заходів для примусового стягнення кредитної заборгованості в разі невиконання цієї вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 58). В результаті перемовин сторін 17 липня 2009 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 935/6-358 від 20 грудня 2007 року. Отже, у нотаріуса не було достатніх правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки допущені позивачем порушення умов кредитного договору, викладені у письмову попередженні, усунуті нею шляхом укладення вищевказаної угоди, а також на час вчинення оскаржуваного напису минуло більше трьох років. Доводи відповідача, що в силу положень ст. 12 Закону України «Про іпотеку», Банк мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки він не застрахований та використовується не за призначенням, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду належними доказами, а тому суд не може взяти їх до уваги. Крім цього, Банк не звертався до [PERSON] з вимогою дострокового виконання зобовязань або усунення будь-яких з вищевказаних порушень. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved