Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розподіл майна, у якому просила суд: виділити [PERSON] та витребувати у [PERSON] автомобіль Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, технічний паспорт зазначеного автомобіля, ключі вказаного автомобіля, вартістю 60 000 гривень; [PERSON] виділити телевізор «Samsung» вартістю 2300 гривень, домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1500 гривен, телетюнер з супутниковою антенною «Tiger» вартістю 1500 гривен, ДВД-програвач «ВВК» вартістю 1000 гривен, комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок, клавіатура) вартістю 6 000 гривень, принтер «Epson» вартістю 1500 гривен; холодильник «Nord» вартістю 300 гривень, пральну машинку «Gorenie» вартістю 4000 гривень, праска вартістю 200 гривень, соковижималка вартістю 500 гривень, меблева стінка вартістю 1500 гривень, диван вартістю 2300 гривен, набір м'яких меблів вартістю 1200 гривень, кухонні меблі вартістю 1500 гривень, золоті прикраси (ланцюжок вартістю 1800 гривень, дві жіночі обручки вартістю 1000 гривень кожне) загальною вартістю 3800 гривень, електродриль вартістю 400 гривень, електролобзик вартістю 300 гривень, килимові покриття в будинок вартістю 2500 гривень, штори в будинок вартістю 2220 гривень, водопровід вартістю 12 000 гривень, ванна вартістю 1000 гривень, огорожа та забір 4500 гривень, сім пластикових вікон загальною вартістю 7 000 гривень, підключення до Інтернету вартістю 1500 гривень на загальну суму 60 500 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 26 листопада 1999 року [PERSON] уклала із [PERSON] шлюб, зареєстрований виконкомом Максимільянівської сільської ради Мар»їнського району, Донецької області (актовий запис № 25). Спільне життя із відповідачем не склалося, тому шлюб між собою сторони розірвали. За час шлюбу сторони придбали майно, яке залишилося у користуванні відповідача. У добровільному порядку відповідач не бажає розподілити, тому [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Так, у 2011 році сторони придбали автомобіль Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску вартістю 69 000 гривень. Власником відповідно документів зазначена позивач, але користується транспортним засобом відповідач. На теперішній час з урахуванням фізичного зносу ринкова вартістю автомобіля приблизно 60 000 гривень. Загалом за час шлюбу сторони придбали наступне майно: телевізор «Samsung» вартістю 2300 гривень, домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1500 гривен, телетюнер з супутниковою антенною «Tiger» вартістю 1500 гривен, ДВД-програвач «ВВК» вартістю 1000 гривен, комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок, клавіатура) вартістю 6 000 гривень, принтер «Epson» вартістю 1500 гривен; холодильник «Nord» вартістю 300 гривень, пральну машинку «Gorenie» вартістю 4000 гривень, праска вартістю 200 гривень, соковижималка вартістю 500 гривень, меблева стінка вартістю 1500 гривень, диван вартістю 2300 гривен, набір м'яких меблів вартістю 1200 гривень, кухонні меблі вартістю 1500 гривень, золоті прикраси (ланцюжок вартістю 1800 гривень, дві жіночі обручки вартістю 1000 гривень кожне) загальною вартістю 3800 гривень, електродриль вартістю 400 гривень, електролобзик вартістю 300 гривень, килимові покриття в будинок вартістю 2500 гривень, штори в будинок вартістю 2220 гривень, водопровід вартістю 12 000 гривень, ванна вартістю 1000 гривень, огорожа та забір 4500 гривень, сім пластикових вікон загальною вартістю 7 000 гривень, підключення до Інтернету вартістю 1500 гривень. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач користується усім майном сам. Вважає, що оскільки будинок, в якому сторони мешкали разом, проводили роботи належить особисто відповідачу, йому необхідно залишити в користуванні будинок з тим майном, яке в ньому знаходиться, а позивачу виділити автомобіль. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] подана зустрічна позовна заява, у якій він просить суд: виключити із переліку майна, зазначеного у позові поданого [PERSON] - автомобіль Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, золоті прикраси (ланцюжок вартістю 1800 гривень, дві жіночі обручки вартістю 1000 гривень кожне) загальною вартістю 3800 гривень, вартість водопроводу 12 000 гривень, вартість огорожі 4 500 гривень, вартість пластикових вікон 7 000 гривень, вартість підключення Інтернету у розмірі 1 500 гривень; розділити майно, що є загальною сумісною власністю подружжя, виділивши [PERSON] електродриль вартістю 400 гривень; електролобзик вартістю 300 гривень; різницю в сумі 20 000 гривень, яка складається між вартістю автомобіля та боргом за договором займу, а усього на суму 20 700 гривень; [PERSON] виділити телевізор «Samsung» вартістю 2300 гривень, домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1500 гривен, телетюнер з супутниковою антенною «Tiger» вартістю 1500 гривен, ДВД-програвач «ВВК» вартістю 1000 гривен, комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок, клавіатура) вартістю 6 000 гривень, принтер «Epson» вартістю 750 гривен; холодильник «Nord» вартістю 300 гривень, пральну машинку «Gorenie» вартістю 3000 гривень, праска вартістю 200 гривень, соковижималка вартістю 500 гривень, меблева стінка вартістю 1500 гривень, диван вартістю 2100 гривен, набір м'яких меблів вартістю 800 гривень, кухонні меблі вартістю 900 гривень, килимові покриття в будинок вартістю 1500 гривень, штори в будинок вартістю 1800 гривень, ванна вартістю 500 гривень, а усього на загальну суму 24 350 гривен; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між його часткою та виділеним майном у сумі 1 825 гривень; визнати за [PERSON] в рахунок боргу право власності на автомобіль Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER] 2011 року випуску зареєстрованого за [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 26 листопада 1999 року [PERSON] уклала із [PERSON] шлюб, зареєстрований виконкомом Максимільянівської сільської ради Мар»їнського району, Донецької області (актовий запис № 25). Спільне життя із відповідачем не склалося, тому шлюб між собою сторони розірвали. Зазначає, що транспортний засіб Богдан 2110040, який додала до переліку спільно набутого майна [PERSON] не є їх спільно набутим майном, оскільки гроші у розмірі 40 000 гривень, вони за обоюдною згодою взяли у борг у батьків [PERSON], які вони повинні були повернути в строк до травня 2012 року, а у разі їх неповернення зобов'язалися віддати батькам автомобіль із вирахуванням різниці між сумою боргу та реальною вартістю автомобіля на момент його передачі. До теперішнього часу автомобіль не повернутий. Усі золоті прикраси залишися у [PERSON] Усі ремонтні роботи, а саме підключення водопроводу, установка огорожі будинку, установка пластикових вікон, підключення Інтернету, виконано батьками [PERSON] за їх рахунок, оскільки домоволодіння не належить йому. Вважає, що транспортний засіб, золоті прикраси, вартість встановлення водопроводу, вартість огорожі, вартість пластикових вікон, вартість підключення Інтернету підлягають вилученню із переліку майна, що підлягає розділу оскільки усе було придбано та виконано за рахунок грошових засобів батьків [PERSON] Що стосується іншого майна, що було набуто сторонами по справі під час сумісного мешкання [PERSON] погоджується, що майно, яке зазначено [PERSON] було ними придбано спільно. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Із зустрічною позовною заявою не погодилися, просили суд зустрічну позовну заяву залишити без задоволення. Суду надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Із позовом [PERSON] не погодилися, просили суд її позовні вимоги залишити без задоволення. Суду надали пояснення аналогічні тим, що викладені у зустрічній позовній заяві. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є матір'ю [PERSON] Зазначила, що за згодою її сина та невістки нею була надана у борг грошова сума у розмірі 40 000 гривен з метою придбання автомобілю, про що складена відповідна розписка. У разі неповернення боргу, вони зобов'язалися віддати ї транспортний засіб. До теперішнього часу борг їй не повернутий. Вважає, що є законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог її сина. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги як [PERSON], так і [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За наведених обставин, на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, оскільки перелічене майно придбане сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та підтримання фактичних шлюбних відносин, воно є спільною сумісною власністю сторін. Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, спір згідно вимог ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України підлягає вирішенню в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що 26 листопада 1999 року [PERSON] уклала із [PERSON] шлюб, зареєстрований виконкомом Максимільянівської сільської ради Мар»їнського району, Донецької області (актовий запис № 25). Спільне життя із відповідачем не склалося, тому шлюб між собою сторони розірвали. Судом встановлено, що в період перебування у шлюбі ними було придбане наступне майно: Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, телевізор «Samsung» вартістю 2300 гривень, домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1500 гривен, телетюнер з супутниковою антенною «Tiger» вартістю 1500 гривен, ДВД-програвач «ВВК» вартістю 1000 гривен, комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок, клавіатура) вартістю 6 000 гривень, принтер «Epson» вартістю 1500 гривен; пральну машинку «Gorenie» вартістю 4000 гривень, праска вартістю 200 гривень, соковижималка вартістю 500 гривень, меблева стінка вартістю 1500 гривень, диван вартістю 2300 гривен, набір м'яких меблів вартістю 1200 гривень, кухонні меблі вартістю 1500 гривень, золоті прикраси (ланцюжок вартістю 1800 гривень, дві жіночі обручки вартістю 1000 гривень кожне) загальною вартістю 3800 гривень, електродриль вартістю 400 гривень, електролобзик вартістю 300 гривень, килимові покриття в будинок вартістю 2500 гривень, штори в будинок вартістю 2220 гривень, ванна вартістю 1000 гривень. Визначаючи частки сторін у спільному майні, суд враховує вимоги ст. 70 Сімейного кодексу України, за якою у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо виключення із переліку майна, зазначеного у позові поданого [PERSON]: - автомобіля Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, золотих прикрас (ланцюжок вартістю 1800 гривень, дві жіночі обручки вартістю 1000 гривень кожне) загальною вартістю 3800 гривень, вартості водопроводу 12 000 гривень, вартості огорожі 4 500 гривень, вартості пластикових вікон 7 000 гривень, вартості підключення Інтернету у розмірі 1 500 гривень, вважає за доцільне задовольнити їх частково, а саме виключити із переліку майна, зазначеного у позові поданого [PERSON]: - вартість водопроводу 12 000 гривень, вартість огорожі 4 500 гривень, вартість пластикових вікон 7 000 гривень, вартість підключення Інтернету у розмірі 1 500 гривень, оскільки таке майно з моменту його встановлення стає невід'ємною частиною квартири. Також вищевказані витрати сторін під час шлюбу між ними в подальшому не розподіляються, оскільки були здійснені за рахунок спільних коштів, а така послуга як встановлення Інтернету, встановлення огорожі, водопроводу, встановлення пластикових вікон була спожита та використана ними в процесі надання. Також, суд вважає вилучити із переліку спільно набутого майна сторонами холодильник «Nord» вартістю 300 гривень, оскільки судом встановлено, і цей факт було підтверджено сторонами по справі, що цей холодильник був наданий їм у користування матір'ю [PERSON] Що стосується поділу золотих прикрас, суд зауважує наступне. Судом встановлено, що золоті прикраси були придбані сторонами по справі саме для [PERSON], тому суд вважає за доцільне залишити їх у користуванні позивача та визнати за нею право власності на них. Розглядаючи позовні вимоги щодо вилучення із переліку автомобіля Богдан 2110040 реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження той факт, що цей транспортний засіб був придбаний сторонами по справі саме за грошові кошти, що їм були надані у борг, оскільки із розписки, що міститься у матеріалах справи судом не вбачається, що сума бралася у борг саме для купівлі спірного автомобілю. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] відповідно до посвідчення водія [NUMBER] може керувати транспортними засобами, користується цим транспортним засобом, тому суд вважає за доцільне залишити у користуванні та визнати право власності на нього за [PERSON] При цьому, оскільки в судовому засіданні сторони дійшли згоди, що спірний автомобіль коштує 60 000 гривень, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 30 000 гривен в рахунок вартості ? частини спірного автомобілю. Суд не може прийняти ствердження третьої особи щодо того, що саме вона позичала подружжю [PERSON] грошові кошти на придбання автомобілю, оскільки в судовому засіданні не встановлено що дані грошові кошти були витрачені саме на придбання спірного автомобілю. Судом встановлено, що сторони дійшли згоди щодо вартості спільно набутого майна. Так, з урахуванням розумного балансу інтересів сторін та їх побажань, суд вважає за можливе поділити перелічене майно наступним чином: виділити із спільного майна: домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1500 гривен, телетюнер з супутниковою антенною «Tiger» вартістю 1500 гривен, комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок, клавіатура) вартістю 6 000 гривень, принтер «Epson» вартістю 1500 гривен; пральну машинку «Gorenie» вартістю 4000 гривень, праска вартістю 200 гривень, золоті прикраси вартістю 3800 гривень, штори в будинок вартістю 2220 гривень на загальну суму 20720 гривень та визнати право власності на це майно за [PERSON]. виділити із спільного майна: телевізор «Samsung» вартістю 2300 гривень, ДВД-програвач «ВВК» вартістю 1000 гривен, соковижималка вартістю 500 гривень, меблева стінка вартістю 1500 гривень, диван вартістю 2300 гривен, набір м'яких меблів вартістю 1200 гривень, килимові покриття в будинок вартістю 2500 гривень, електродриль вартістю 400 гривень, електролобзик вартістю 300 гривень, кухонні меблі вартістю 1500 гривень та ванну вартістю 1000 гривень на загальну суму 14 500 гривень та визнати право власності на це майно за [PERSON]. Оскільки загальна вартість виділеного позивачу [PERSON] майна складає 20 720 гривень, а відповідачу [PERSON] - 14 500 гривень, компенсацію різниці вартості часток розділеного майна у розмірі 6 220 гривень слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги як [PERSON] та [PERSON] були задоволені частково, то суд вважає, що не стягувати зі сторін понесені судові витрати. При цьому [PERSON] не був доплачений судовий збір в розмірі 50 гривень 50 копійок, то суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 50 гривень 50 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст. 60,69,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial