Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-19 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Тернопільська ощадна кредитна спілка» звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи це тим, що 31.12.2009 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5883, згідно умов якого останній отримав строковий кредит у розмірі 4 700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 41,90 % річних, із терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди до 31.12.2012 р. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановленні кредитним договором. У забезпеченні виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки № 5883 від 31.12.2009 р., згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях за кредитним договором перед позивачем. Однак, відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 11 239,68 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 239,68 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином і повторно не з'явилися у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 31.12.2009 р. між кредитною спілкою «Тернопільська ощадна кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5883, надалі - кредитний договір. Згідно умов кредитного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 4 700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 41,90 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит частинами і сплатити відсотки та виконати інші зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі до 31.12.2012 р. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 4 700,00 грн. на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно пункту 2.1 кредитного договору, повернення отриманого кредиту може здійснюватися позичальником у готівковій та безготівковій формах. Сторони домовилися, що інше не буде передбачено додатковими договорами, позичальник погашатиме кредит та відсотки по ньому за графіком, передбаченим у додатку до договору «Відомість на погашення кредиту та відсотків», який підписується сторонами та є невід'ємною частиною цього договору. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Згідно пункту 3.3 кредитного договору, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов'язання (сума кредиту та відсотки), на вимогу спілки зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 0,5 % від суми боргу за кожний день. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 11 239,68 грн., з них які складають: 2 422,43 грн. - сума неповернутого кредиту; 1 680,21 грн. - нараховані проценти на суму кредиту; 7 137,04 грн. - заборгованість згідно п.3.3 кредитного договору. У забезпеченні виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки № 5883 від 31.12.2009 р., згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях за кредитним договором перед позивачем. Згідно пункту 4.1 договору поруки, поручитель зобов'язується виконати за позичальника зобов'язання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та в терміни, встановлені даним договором. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, відповідачі неналежно виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 239,68 грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 239,68 грн. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем були понесені судові витрати, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved