Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

01.04.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що одруження виявилось невдалим. Протягом останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В продовж двох років подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим, а примирення з відповідачкою недоцільним. Ухвалою суду від 18.04.2013 року сторонам у справі був наданий строк для примирення, однак примирення подружжя фактично не відбулось. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те що подружжя має двох дітей, відповідач фактично не проживає з сімєю лише з листопада 2012 року. За словами відповідачки у позивача зявилась інша жінка, однак відповідачка має бажання зберегти сімю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1448 (а.с. 16). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина Іллю, [INFO], та неповнолітнього сина Івана, [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження виданими міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції відповідно (а.с. 17, 18). Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні сторони проживають окремо протягом останніх двох років, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов, враховуючи наявність у позивача іншої жінки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved