Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши її, до [PERSON], в якій просить визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO] року, у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] дорівнює 1/2 частини квартири. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що у зв'язку зі смертю [INFO] року його матері [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй на справі спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. Позивач, як син померлої, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом разом з його батьком та чоловіком померлої - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що вищевказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та не визначено частки кожного з співвласників у спільному майні. Це стало приводом для звернення [PERSON] до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги письмові докази, що є наявними у матеріалах справи, та вислухавши думки сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1993 року №0921 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 41, 7 кв.м. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді частини вищевказаної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України [PERSON] як син померлої є спадкоємцем першої черги спадкування за законом разом з його батьком та чоловіком померлої - відповідачем [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву в нотаріальну контору, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Також судом встановлено, що для прийняття спадщини позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Однак листом приватного нотаріуса [PERSON] від 16 серпня 2013 року №173/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що квартира [ADDRESS] належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та не визначено частки кожного з співвласників у спільному майні. Тобто, до визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадкове майно, [PERSON] позбавлений можливості оформити свої права на спадщину у вигляді частини вищевказаної квартири. За змістом ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У судовому засіданні доведено, що оскільки будь-яких домовленостей щодо перерозподілу часток у спільній квартирі між [PERSON] та померлою [PERSON] не було, тому суд вважає, що частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] дорівнює ? частини квартири. Згідно ст. 41 Конституції України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджується належним йому майном і вправі у відношенні останнього здійснювати будь які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved