Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-09 00:00:00

В квітні 2013 року позивач, [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь 160 200,00 грн. - основного боргу за договором позики, 7 143,34 - 3% річних від простроченої суми, 319,59 грн. - інфляційних втрат через прострочення виконання грошового зобов'язання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2009 року [PERSON] взяв у позивача в борг грошові кошти у сумі 160200,00грн., які зобов'язувався повернути до 15.10.2011 року. На момент звернення до суду борг не повернутий, неодноразові вимоги позивача ігноруються, зустрічей відповідач уникає. В судове засідання ні позивач, ні його представник не з'явились, однак позивачем подано до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.8 ст.76 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики грошей (надалі - «Договір») за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 160200,00 грн., а [PERSON] прийняв ці кошти. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 15.10.2009 року та зареєстрований в реєстрі за №1608. Відповідно до п.1 Договору зазначену суму коштів позичальник отримав до підписання Договору та зобов'язався повернути кошти до 15.10.2011 року. Ні в зазначений строк, ні на час розгляду справи позичальник позику не повернув. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, відповідачем порушені умови Договору, оскільки позика у встановлений строк не повернута. Позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики, 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат, із зазначених підстав, підлягають задоволенню. Заборгованість відповідача станом на 15.04.2013 року складає 167662,93 грн. з яких: 160200,00 грн. - основного боргу за договором позики, 7143,34 - 3% річних від простроченої суми, 319,59 грн. - інфляційні втрати. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1791,34 грн., саме таку суму слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved