Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

20 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32407 грн. 19 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.012.2007р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № КЗXRRX23401159, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 5745 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 32407 грн. 19 грн. - 1694,79 грн. - заборгованість за кредитом; - 601,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2895,69 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 25196,12 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1519,39 грн. - штраф (процентна складова). Відповідачці надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Останні виплати по кредитному договорі проводились 17.03.2008р. Про несплату відповідачкою суми всього боргу позивачу було відомо ще наступного дня після закінчення строку дії договору, тобто 20.12.2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.60). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких міркувань. 19.012.2007р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № КЗXRRX23401159, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 5745 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Останні виплати по кредитному договорі проводились 17.03.2008р. Про несплату відповідачкою суми всього боргу позивачу було відомо ще наступного дня після закінчення строку дії договору, тобто 20.12.2008 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно зі ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Виходячи з вищезазначеного, перебіг позовної давності починається з 20.12.2008р., що також підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.02.2011р., де зазначено, що відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Так у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, (в даному випадку з 25 по 30 число кожного місяця), то початком перебігу строку позовної давності є день коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснюється : враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed