Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

05.02.2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. При цьому посилалась на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не бере участі в матеріальному забезпеченні дівчинки, не приділяє їй уваги, не бачиться та не спілкується з нею, не створює умови щодо її духовного та фізичного розвитку, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала повністю з підстав, викладених в ньому, просила позовні вимоги задоволити. Відповідач в судових засіданнях позов не визнавав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень посилався на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Представник відповідача [PERSON] позов також не визнав, просив відмовити в його задоволенні, при цьому попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні доньки з батьком, а визначений відповідачу органом опіки та піклування час для побачення з дитиною один раз на місяць унеможливлює забезпечення необхідного обсягу спілкування з донькою та участі в її вихованні. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради проти задоволення позову не заперечував. Представник прокуратури м. Житомира Рудченко М.М. проти задоволення позову не заперечував, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення сторін, представників відповідача та органу опіки та піклування, думку прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.09.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], яка залишилась проживати з матір'ю (а.с. 8). Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням міськвиконкому від 11.06.2013 року № 220, вбачається, що визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки з часу розлучення [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, здоров'ям доньки не цікавиться, за місцем проживання не відвідував, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків (а.с. 39). Станом на 01.11.2013 року за гр. [PERSON] заборгованість по аліментах становить 11741,29 грн. Крім того, відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів (а.с. 9-10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка разом з позивачем водили в одну групу до дитячого садочка своїх дітей, а також спілкувались поза межами дитячого закладу, оскільки їх доньки товаришують, пояснила, що жодного разу не бачила [PERSON], який в садочок не приходив, дитячі свята не відвідував. Зі змісту характеристики на дитину [PERSON], надану завідувачем Житомирського дошкільного навчального закладу № 21, також вбачається, що батько дівчинки в садочку не з'являвся, не цікавився її розвитком та успіхами, не відвідував батьківські збори, дитячі свята та розваги (а.с. 11). Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, достатньо часто буває у неї вдома, неодноразово допомога доглядати за [PERSON], пояснила, що ніколи не бачила відповідача разом з донькою, як і не бачила, щоб він приходив до будинку, де проживає дівчинка. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача, пояснила, що зі слів сина їй відомо, що позивач чинить перешкоди батькові в спілкуванні з донькою, проте не надала суду переконливих свідчень, що відповідач належним чином намагається виконувати батьківський обов'язок по вихованню доньки. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, що унеможливлює виконання ним батьківського обов'язку належним чином, оскільки вказану обставину відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, що є його обов'язком в силу ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України. Згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської ради № 465 від 04.08.2011 року «Про участь у вихованні та порядок побачення з дітьми, які проживають окремо» [PERSON] визначено порядок побачення з дочкою [PERSON]: перша неділя місяця з 11.00 до 12.00 год., у присутності особи, яка здійснює догляд за дитиною. Вказане рішення є чинним, відповідач його не оскаржував, доказів, які б підтверджували, що позивач не виконувала дане рішення і не надавала відповідачу бачитись з донькою у визначений час не надано, як і не надано докази, що відповідач звертався до органу опіки та піклування з заявою про перегляд вказаного рішення та встановлення більшої кількості годин побачення з донькою. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про небажання відповідача вживати активні заходи щодо виконання обов'язку по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В пункті 15 вказаної Постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час надання пояснень в судовому засіданні з приводу позовних вимог, відповідач не виявляв прихильності до доньки, не проявляв ніжного та лагідного ставлення до неї. Таким чином, здійснюючи аналіз наданих доказів в їх сукупності, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на викладене вище, виходячи винятково з інтересів дитини, та враховуючи наявність факту ухилення відповідачем від свого обов'язку виховувати та утримувати дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,70 грн.

Outcome: approved