Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.05.2013 року звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що знаходяться на [ADDRESS] від 30.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу, за реєстровим №978, записаного в Книгу записів державних актів про право приватної власності на землю за №910 та договору дарування будинку та земельної ділянки від 31.01.2002 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову наведено наступне. Кожна особа має право звернутися за захистом свого майнового права чи інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Якщо одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину він може бути визнаний судом недійсним. Правочин вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою визнається судом недійсним. Вчинення правочинів внаслідок злочинної домовленості однієї сторони з іншою доводиться насутпним. Договір дарування житлового будинку було укладено під час перебування [PERSON] зі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі (з 12.01.1996 року). Коштів для придбання будинку та земельної ділянки у [PERSON] не було, тому придбати даний будинок за власні кошти вона не мала змоги. Кошти для придбання нерухомості їй надав [PERSON] з спільного з позивачем сімейного бюджету. Те що [PERSON] надав кошти на придбання нерухомості підтверджується тим, що він займається підприємницьою діяльністю. Під час укладення вищевказаних договорів [PERSON] приховав факт надання коштів на купівлю нерухомості, а також те що дані кошти були передані зі спільного сімейного бюджету. Натомість [PERSON] та її чоловік були хворими людьми похилого віку, які не мали джерел для придбання нерухомості. То ж відповідачі вступили між собою у злочинну змову при укладення оспорюваних договорів. Оскільки, згідно СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном після розірвання шлюбу здійснюється виключно за їх взаємною згодою. Тому при укладенні вищевказаних договорів були порушені права позивача, а отже дані договори слід визнати недійсними. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів [PERSON] та надіслала на адресу суду лист в якому виклала наступні пояснення. 12.01.1996 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Проживали спочатку вони у квартирі батьків позивача, оскільки у квартирі [PERSON] не було місця для проживання ще однієї сім'ї. На той час [PERSON] займався міжнародними перевезеннями разом з [PERSON] та заробляв близько 2000,00 доларів США в місяць. На початку лютого 1996 року захворів батько [PERSON] На його лікування необхідні були значні кошти, які надав [PERSON] Розведенням биків батьки [PERSON] займатися не могли, тому що на той час були інвалідами, а це тяжка фізична праця. Те що [PERSON] був простим водієм не відповідає дійсності, оскільки він був власником вантажних машин. Коли між [PERSON] та [PERSON] виникли непорозуміння - [PERSON] забрав половину коштів з бізнесу (7500,00 доларів США) та купив легковий автомобіль на якому він разом з позивачем почали продавати вживане взуття. Через пів року після цього вони продали легковий автомобіль та придбали фуру, яку зареєстрували на [PERSON] [PERSON] почав їздити на даній фурі у закордонні рейси. Чистий прибуток від таких поїздок становив приблизно 1000,00 євро. Він дбав про батьків, забезпечував їх, оскільки пенсії їм не вистачало. Тож [PERSON] заощадив кошти на купівлю будинку. Мати позивача та [PERSON] підшуковували будинок для купівлі, оскільки [PERSON] працював та не мав можливості цим займатися. Вони домовилися з продавцем [PERSON] про купівлю будинку на [ADDRESS]. На чиє ім'я було придбано будинок позивачу не було відомо. Вартість будинку складала 12000,00 доларів США. [PERSON] не повідомляв деталей купівлі будинку позивачу, документів вона не бачила. Про те що будинок був придбаний не її чоловіком, а його матір'ю вона дізналася коли [PERSON] пред'явив позов в суд. Документи на будинок [PERSON] зберігав у [PERSON] Вважає, що даний будинок куплений за кошти з спільного сімейного бюджету, а отже вона має право на половину майна нажитого за час шлюбу. Представник позивача [PERSON] в обґрунтування позову навів доводи викладені у позовній заяві та просив позов задоволити. Подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить в доповнення позовних вимог визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'являлися, уповноважили на представництво своїх інтересів [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] подала письмове заперечення на позов, відповідно до якого просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Оспорюваний договір купівлі-продажу від 30.08.2001 року був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства. Нерухомість була придбана за кошти [PERSON] та її чоловіка, які вони тривалий період заощаджували з заробітної плати та додаткових доходів від виконання будівельно-ремонтних робіт та продажу м'яса великої рогатої худоби. Оскільки [PERSON] не мав де проживати зі своєю сім'єю [PERSON] подарувала йому будинок. [PERSON] коштів на придбання будинку не мав, оскільки працював дрібним підприємцем та утримував сім'ю: дружину та 2-ох дітей, позивач при цьому не працювала. Майно набуте за час шлюбу за договором дарування не є спільною сумісною власністю подружжя. Про те що будинок було подаровано позивач знала, оскільки вона була прописана у даному будинку і згоду на це давав власник будинку - [PERSON] Представник третьої особи Цибульська З.Я. пояснила суду, що при укладенні оспорюваних договорів права неповнолітніх дітей не були порушені. Свідок [PERSON] подала в суд заяву з письмовими поясненнями насутпного змісту. Її донька [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] Спочатку вони проживали у її домі, оскільки не мали свого житла. В той час там проживали ще її син з невісткою та трьома дітьми. Оскільки умови проживання були погані [PERSON] вирішив купити будинок. [PERSON] попросив її знайти будинок, оскільки він вже має достатню суму коштів, але не має часу через роботу займатися пошуками нерухомості. І вона з невісткою [PERSON] знайшли будинок. Коли [PERSON] повернувся з рейсу він подивився будинок та погодився на придбання. Після цього він знову поїхав в рейс. Через 3 дні після цього продавець будинку [PERSON] приніс документ на купівлю-продаж будинку, оскільки [PERSON] був за кордоном на той час, він віддав цей документ свідку. Вона передала його [PERSON] коли він повернувся з рейсу. Додатково в судовому засіданні пояснила, що батько [PERSON] биків не тримав. В спірному будинку її донька проживала з 2001 року. Навіть коли їздила в Італію вона пересилала кошти та по приїзді продовжувала проживати у будинку. З 2010 року [PERSON] її додому не пускав. В той час коли вона перебувала в Італії присилала щомісяця по 800,00 євро. На запитання звідки їй відомо, що кошти за які був придбаний будинок належали саме [PERSON] свідок відповіді не дала. Свідок [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву з письмовими поясненнями насутпного змісту. Вона проживала з чоловіком та трьома дітьми разом з сім'єю [PERSON] та [PERSON] та батьками [PERSON] Оскільки в одному житлі три сім'ї проживати не могли, [PERSON] вирішив купити будинок. [PERSON] попросив її з [PERSON] допомогти [PERSON] знайти будинок. Вони підшукали будинок на [ADDRESS], який [PERSON] разом з [PERSON] купили і перейшли туди жити у листопаді 2001 року. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона жила по сусідству з [PERSON], [PERSON] та їх дітьми. [PERSON] їздив на заробітки в Італію машиною марки "МАЗ". Батьки [PERSON] хворіли, його мати мала діабет. Коли свідок вїиздила до Італії [PERSON] та [PERSON] проживали у [PERSON] Коли вони переселилися свідок була в Італії. На запитання звідки їй відомо, що кошти за які був придбаний будинок належали саме [PERSON] свідок відповіла, що їй це не відомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду наступне. Вона є сусідкою батьків [PERSON] Його батьки мали господарство біля с. Тростянець Миколаївського району Львівської області та розводили худобу та птицю. Також батько [PERSON] робив вікна, двері та ставив паркет. Потім батько [PERSON] захворів, йому зробили операцію і він вже не працював. Оскільки вона бачилася з сусідами кожен день, то вони питалися в неї чи не знає вона хто продає будинок, тому що вони мали намір придбати нерухомість. На запитання за чиї кошти був придбаний спірний будинок свідок відповіла, що їй це не відомо. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 31.08.2001 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та з земельною ділянкою, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 31.08.2001 року, зареєстрований у реєстрі за №978. 31.01.2002 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та з земельною ділянкою, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Миколаївської деражвної нотаріальної контори Алєксєєвою Г.М. 31.01.2002 року, зареєстрований у реєстрі за №332. Згідно Ощадних книжок [PERSON] тримала кошти на рахункахв ощадній касі. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК УРСР угода, укладена внаслідок зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Однак, у даному випадку вищевказані угоди укладалися сторонами особисто, а не через представника однієї з сторін. У позовній заяві позивач посилається на те, що майно придбане за оспорюваним договором купівлі-продажу було придбано за спільні кошти подружжя. Однак, допитані в судовому засіданні в якості свідків родичі та сусіди не знали кому саме належали кошти витрачені на купівлю будинку та земельної ділянки. Свідки не змогли вказати джерела своєї обізнаності з приводу предмета доказування. Таким чином, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не надала доказів, які б підтверджували наведені у позовній заяві обставини. Відповідно до ч.1 ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Оскільки право власності на спірний будинок та земельну ділянку у [PERSON] виникло на підставі договору дарування - дане майно не є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Однак, у судовому засіданні, встановлено, що права неповнолітніх дітей на момент укладення оспорюваних правочинів не були порушені, що ствердила в судвому засіданні представник третьої особи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed