Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: СТ "Голубий вогник" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, гаражем, стягнення матеріальної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] належить земельна ділянка [NUMBER] у садівницькому товаристві «Голубий вогник» Музичанської сільради Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка користується земельною ділянкою з травня 1990 року. Гараж позивачки побудований у серпні 2005р. на відстані більш 5м від межі відведення вздовж дороги, а другий кут на 3.1м від межі відведення. Межа відведення між ділянками N° [NUMBER] та № [NUMBER] до квітня 2006р. не переносилась. В 2005 року [PERSON] придбав земельну ділянку № [NUMBER]. У червні -липні 2005 року відповідач розібрав дім, який купив, а у серпні почав будувати будинок частково на належній позивачці земельній ділянці, захопивши біля 0.0075га ділянки. В квітні 2006 року члени правління Садівницького товариства «Голубий вогник»: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]., - користуючись службовим становищем для особистого збагачення, влаштували незаконний перерозподіл земельних ділянок. Серед ділянок, які була перерозподілена земельна ділянка позивачки, яка зменшилась на 0.0075га. Відповідно до ст. 21, 23 Закону Украйни «Про об'єднання громадян» кошти та інше майно не може перерозподілятись між їх членами. Цей факт встановлений, дії правління Садівницького товариства «Голубий вогник» визнані Чорнобильською міжрайонної природоохоронної прокуратурою Київської області як незаконні та принесений протест за N° 225 від 12.03.07 року на рішення «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам Садівницького товариства «Голубий вогник». [PERSON] часину будинку збудував на ділянці позивача. В липні 2009 року відповідач самовільно зайняв ще частину земельної ділянки позивачки, на якій вирив котлован навмисно створюючи аварійну ситуацію. В квітні 2011р. [PERSON] продовжив підкоп стіни гаража, що призвело до осадки стіни гаража біля котловану та утворенню тріщин в кутах та в верхній частині стіни. На загальних зборах Садівницького товариства «Голубий вогник» від 1 квітня 2007 року був зафіксований факт того, що межа на місцевості не проходить від межового знаку до межового знаку між ділянками [NUMBER] та [NUMBER], але акт не був складений. На загальних зборах від 15 липня 2007 року прийняте незаконне рішення про дозвіл [PERSON] приватизувати 0.0643га замість 0.055га за рахунок ділянки позивачки. Тому позивачка просить суд, зобов'язати відповідача, [PERSON], усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою № [NUMBER] в садівницькому товаристві «Голубий вогник» Музичанської сільради Києво-Святошинського району Київської області, а саме: відновити підпорну стіну між ділянками № [NUMBER] та № [NUMBER] біля мого гаражу; засипати котлован між підпорної стіною та гаражем довжиною біля 6м, шириною до 0.9м, глибиною 0.65м; демонтувати відмостку, стовп паркану та частину фундаменту під нього, яку [PERSON] розташував на земельній ділянці [PERSON], стягнути з [PERSON] витрати по встановленню межі між ділянками [NUMBER] та № [NUMBER] в натурі з сумі 1500 грн., стягнути всі витрати по справі з [PERSON] В судовому позивачка підтримала позовні вимоги з тих же підстав, що викладені у позові та просили суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заявлені вимоги не визнали. Представник третьої особи позовні вимоги визнав частково не заперечував проти задоволення позовних в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін свідків, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 20.11.13 року позовні вимоги в частині відновлення гаража та стягнення витрат на відновлення гаража залишені без розгляду. Як встановлено судом, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] на підставі Рішення 9 сесії 5 скликання Музичанської сільської ради від 22.08.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,0779 га, яка розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, Музичанська сільська рада, с/т «Голубий вогник». Згідно акту про встановлення в натурі зовнішньої межі земельної ділянки, та передачу на зберігання встановлених межових знаків гр. [PERSON] встановили в натурі та погодили зовнішню межу земельної ділянки (кадастровий номер: [NUMBER]), що знаходиться за адресою: Музичанська сільська рада, с/т «Голубий вогник» (земельна ділянка № [NUMBER]). Відповідно до викопіровки із кадастрової схеми, яка виконанна ТОВ « Екер» в квітні 2006 р. самовільно зайнята [PERSON] частини ділянки [PERSON], 4.67x1.1 кв.м. Згідно протесту прокуратури Чорнобильської міжрайонної природоохоронної прокуратури № 225 від 12.03.2007 року до Музичанської сільської ради, прокурор вимагав скасувати рішення четвертої сесії п'ятого скликання Музичанської сільської рад від 03.11.2006 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам СТ «Голубий вогник» як незаконне. Відповідно протоколу № 1 загальних зборів членів товариства садоводів «Голубий вогник» від 01.04.2007 року було проведено загальні збори на яких було обговорено спірне питання: межа на місцевості не проходить від межового знаку до межового знаку між ділянками № [NUMBER] та № [NUMBER]. У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України обов'язком власників земельних ділянок є забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до п.в ст. 195 Земельного кодексу України, одним із завдань державного земельного кадастру є запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності. Згідно ст. 107 Земельного кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документації. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 2 - 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно до ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлено твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. У зв'язку з наведеним та беручи до уваги встановлені факти, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання [PERSON], усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] по праву власності земельної ділянки № [NUMBER] в садівницькому товаристві «Голубий вогник» Музичанської сільради Києво-Святошинського району Київської області, а саме : відновити підпорну стіну між ділянками № [NUMBER] та № [NUMBER] біля мого гаражу; засипати котлован між підпорної стіною та гаражем довжиною біля 6м, шириною до 0.9м, глибиною 0.65м; демонтувати відмостку, стовп паркану та частину фундаменту під нього, яки [PERSON] розташував на моєї земельної ділянці. Згідно ч . ч. 1 - 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Що стосується вимог позивачки, щодо стягнення з відповідача витрати по встановленню меж між ділянками № [NUMBER] та № [NUMBER] в натурі в сумі 1500 грн., суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки стягнення зазначених витрат не передбачено діючим законодавством. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного - процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) в порядку цивільного судочинства особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст.ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 230 гривень 00 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial