Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

09 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження його здоров'я і втрати професійної працездатності за отриманим професійним захворюванням на 40 % по висновку МСЕК від 07.04.2011 року та за отриманою ним при виконанні трудових обов'язків травмою, що мала місце 01.09.2008 року з встановленою висновком МСЕК від 14.05.2013 року втратою професійної працездатності на 10 %, що спричинило йому моральну шкоду, яку він просить стягнути з підприємства на його користь у розмірі 34860 гривень. В процесі розгляду справи позивачем були збільшені позовні вимоги, та він крім моральної шкоди у розмірі 34860 гривень, просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу адвоката за складання позовної заяви 400 гривень та за представлення його інтересів в суді 3500 гривень. Ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року за клопотанням представника відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» до участі у справі були залучені треті особи на стороні відповідача: Державне підприємство «Макіїввугілля» ( «Шахта «Калинівська-Східна» та «Шахта імені В.М. Бажанова» ) і Макіївський металургійний комбінат імені С.М. Кірова. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданої ним заяви, просив справу розглядати у його відсутності з участю його представника - адвоката [PERSON], позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити. (а.с.65 ) Представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON], діючий на підставі договору ( а.с. 24-26 ) в судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач понад 18 років працював на різних підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі і на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», де більше 9 років працював гірником очисного забою. Працюючи в підземних умовах , він підвергався комплексу шкідливих виробничих факторів: пила фіброгенної дії, шум, локальна вібрація, неблагосприятливий мікроклімат, тяжкість та напруженість праці, в результаті чого він захворів на професійну хворобу - хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, другої стадії, помірне протікання. Легенева недостатність першого-другого ступеню. За цим професійним захворюванням на шахті «Щегловська-Глибока» ПАТ «Шахтоуправління Донбас», де позивач працював гірничим робітником очисного забою, 14.03.2011 року було складено Акт по формі П-4, в якому причиною професійного захворювання зазначено: «тривалий вплив в процесі трудової діяльності в підземних умовах праці на організм пилу фібро генної дії». Вперше за висновком МСЕК від 07.04.2011 року за цим професійним захворюванням позивача було визнано інвалідом 3 групи і встановлено 40% втрати професійної працездатності. У зв'язку із цим професійним захворюванням позивач зазнав моральних страждань, йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач втратив працездатність і став інвалідом, про що душевно переживає. Він вимушений періодично проходити лікування у медичних закладах, оскільки хвороба призвела до того, що в нього виникли побічні захворювання, які з часом прогресують і не дають позивачеві змоги вести звичне та повноцінне життя. Йому протипоказаний тяжкий труд і робота в підземних умовах, він втратив високооплачувану роботу, також він не може організувати своє повсякденне життя, часто задихається, відчуває слабкість. Він розрахував розмір моральної шкоди, що завдана позивачу у зв'язку із професійним захворюванням по формулі, де врахував розмір мінімальної заробітної плати, ступень вини постраждалого та його індивідуальні особливості, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, коефіцієнт урахування обставин, які заслуговують на увагу, та просить стягнути моральну шкоду позивачу у зв'язку з пошкодженням його здоров'я із-за отриманого професійного захворювання у розмірі 21196,56 гривень. Крім того, 01 вересня 2008 року при виконанні трудових обов'язків у шахті позивача було травмовано випавши куснем породи у праве плече і він отримав забиту рану правого плечового суглобу. За цією виробничою травмою було складено Акт по формі Н-1 за № 61 від 04.09.2008 року. Вперше за висновком МСЕК в 2013 році йому за цією травмою було встановлено 10 % втрати професійної працездатності. Загалом, відповідно до довідки № 247013 від 14.05.2013 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності у сукупності 50%, з яких 10 % по травмі від 01.09.2008 року і 40% за професійним захворюванням, втрата професійної працездатності встановлена безстроково. Позивач у зв'язку з травмуванням плеча також зазнав моральних страждань, бо терпить біль у правій руці, не може тримати в ній більше 1 кілограму ноші, звичайна робота вдома стала для нього непосильною, від цього він страждає і просить стягнути моральну шкоду, яку за цим же принципом розрахував і розмір моральної шкоди дорівнює 13664,22 гривень. Загалом просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 34860 гривень. Позивач у зв'язку із розглядом цієї справи поніс витрати на оплату правової допомоги, що є судовими витратами, які позивач просить йому відшкодувати і стягнути на його користь з відповідача понесені ним витрати на складання позову в розмірі 400 гривень і витрати на оплату роботи адвоката за представлення інтересів в суді, в розмірі 3500 гривень. Відповідач - представник ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіна О.В., діюча на підставі довіреності ( а.с. 39 ), в судове засідання не з'явилась, подала заяву і просила справу розглянути у її відсутності на підставі раніше даних нею пояснень і заперечень та документів. ( а.с. 87 ) В попередніх судових засіданнях по цій справі представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіна О.В., позов [PERSON] не визнала і просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням його здоров'я внаслідок отриманого професійного захворювання виникло 07.04.2011 року, коли МСЕК було встановлено 40% професійної працездатності. Вважала, що позивач пропустив строк позовної давності - три місяці відповідно до ст. 233-1 КЗпП України. Пропуск строку позовної давності є однією з підстав відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначила, що згідно акту по формі П-4 та трудовій книжці позивача, він працював на декількох підприємствах вугільної промисловості, робота на яких в важких та шкідливих умовах праці вплинула на виникнення в нього професійного захворювання: а саме він працював на Макіївському металургійному комбінаті імені С.М. Кірова, на шахті «Калинівська-Східна» та на шахті імені В.М.Бажанова ДП «Макіїввугілля», на шахті «Щегловська-Глибока» та на шахті № 22 «Комунарська» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас». Вважає, що відповідальність за виникле професійне захворювання у позивача мають нести всі ці підприємства ( їх правонаступники ) пропорційно відпрацьованому часу на кожному підприємстві вугільної промисловості. Крім того, вважає, що позивач не надав доказів наявності факту спричинення йому моральної шкоди як по травмі від 01.09.2008 року так і від виявленого в нього професійного захворювання. Висновок МСЕК встановив групу інвалідності позивача і ступінь втрати ним професійної працездатності, а не підтвердив факту моральної шкоди. Позивач не доказав наявність моральної шкоди, тобто негативні зміни його психологічного стану, негативні наслідки, які виникли у зв'язку з отриманим професійним захворюванням. Статтею 237 -1 КЗпП України передбачено відшкодування робітнику моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом тільки за умови порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань. Позивач не навів доказів, яким чином ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» порушило його законні права і який при цьому причинний зв'язок з моральною шкодою. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Третя особа - представник Макіївського металургійного комбінату імені С.М. Кірова, повідомлений про залучення до участі у цій справі як третьої особи на стороні відповідача, про що свідчить розписка про отримання судової повістки-виклику (а.с. 58 ), але своє право на участь в судовому розгляді справи не використав і в судове засідання не з'явився. Третя особа - представник ДП «Макіїввугілля» Дятловська Г.В., діюча на підставі довіреності ( а.с. 59 ), в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника ДП «Макіїввугілля», проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. ( а.с. 74 ) Суд, вислухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, так як з 21.10.2002 року по 30.06.2011 року він працював у ДВАТ шахтоуправління «Донбас» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля» гірничим робочим очисного забою підземним 5 розряду, та був звільнений з 30.06.2011 року з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» за ст. 40 п.2 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 8-10 ) Відповідно до акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 16 березня 2011 року, складеного підприємством «Шахта «Щегловська-Глибока» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», встановлений факт наявності професійного захворювання : хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, другої стадії, помірна течія. Легенева недостатність першого-другого ступеню, у [PERSON] гірничого робітника очисного забою 5 розряду, який має загальний стаж роботи у галузі 17 років 4 місяці, 10 років 7 місяців за цією професією,8 років 3 місяці у цьому цеху і 16 років 7 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Робота в підземних умовах праці, коли він піддавався комплексу шкідливих виробничих факторів: пил фіброгенної дії, шум, локальна вібрація, важка і напружена праця, неблагосприятливий мікроклімат. Причина професійного захворювання у [PERSON] це тривалий вплив в процесі трудової діяльності в підземних умовах праці на організм пилу фібро генної дії. Зазначені виробничі фактори, що привели до захворювання - запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу) , у тому числі вміст вільного двоокису кремнію:максимальний 8,9 % по шахті «Щегловська-Глибока» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас». ( а.с. 14-15 ) Згідно виписки з журналу ЛЕК та відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії №268 від 16.02.2011 року Обласної клінічної лікарні профзахворювань, в період стаціонарного обстеження в терапевтичному відділенні [PERSON] з 03.02.2011 року по 17.02.2011 року, первинно був встановлений основний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, другої стадії, помірна течія. Легенева недостатність першого-другого ступеню . Захворювання професійне вперше. Супутній діагноз: Остеохондроз шийного відділу хребта ( клінічно ). Підлягає направленню на МСЕК. ( а.с. 43-44, 79 ) Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК від 07.04.2011 року [PERSON] за цим професійним захворюванням вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності. Строк чергового огляду у МСЕК 01.05.2012 року. ( а.с. 38 ) Як вбачається з Акту № 61 форми Н-1 від 04 вересня 2008 року, складеного ВАТ «Шахтоуправління «Донбас», [PERSON] при виконання трудових обов'язків ГРОЗ на шахті «Щегловська-Глибока» Шахтоуправління «Донбас» 01 вересня 2008 року на робочому місці був травмований випавши куснем породи у праве плече, внаслідок чого отримав забите поранення правого плеча. ( а.с. 13 ) Згідно виписки з амбулаторної карти [PERSON], [INFO], він спостерігається у лікаря-травматолога Макіївської КМУ № 7 з 2008 року з діагнозом: наслідки забитої відкритої рани правого плечового суглобу у вигляді посттравматичного плече-попоточного періартриту, привідної контрактури у правому плечовому суглобі з порушення функції правої верхньої кінцівки. Виробнича травма 01.09.2008 року зафіксована у травмпункті, лікувався у травматолога амбулаторно, після загоювання рани та додаткової реабілітації, відчув погіршення у серпні 2009 року: слабкість, біль у правій руці, неможливість виконувати звичні рухи плечовим суглобом. У вересні 2009 року пройшов курс лікування стаціонарно в хірургічному відділенні лікарні Макіївської КМУ № 4. В 2010 році болі стали повторюватися. З 23.07.2010 року по 02.09.2010 року лікувався в травматологічному відділенні міської лікарні № 4. З серпня 2011 року знову відмічає слабкість у правій руці, болі, обмеженість руху в правому плечовому суглобі, направлений на стаціонарне лікування у хірургічне відділення міської лікарні № 4. З 05.05.20121 року по 15.05. 2012 року лікувався з приводу посттравматичного плечового періартриту у Центрі реабілітації. В лютому 2013 року знову відмічає болі і направлений на стаціонарне лікування в хірургічне відділення міської лікарні № 4, де лікувався з 22.02.2013 року по 07.03.2013 року . ( а.с. 77 ) Відповідно до медичного висновку від 11.01.2013 року обласної травматологічної лікарні , відділення нейрохірургії, у [PERSON] встановлені наслідки перенесеної ним виробничої травми в 2008 році у вигляді посттравматичної правосторонньої брахмоплексопатії з уміреним порезом, симетричними і легкими фізичними розладами, порушеннями функцій правої верхньої кінцівки, стійкими больовими симптомами.( а.с. 22 ) Згідно довідки МСЕК при повторному огляді 14.05.2013 року [PERSON] було вперше за вищезазначеною виробничою травмою від 01.09.2008 року встановлено 10% втрати професійної працездатності і повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням ( хронічне захворювання легенів ), за сукупністю позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково і визнано інвалідом 3 групи. ( а.с. 12,72 ) Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Конституцією України закріплено право кожного на належні , безпечні і здорові умови праці ( стаття 43 Конституції ), як одне з основних прав і свобод людини і громадянина. Судом встановлено, що за умовами праці у відповідача, в тому числі і по професії гірничого робочого очисного забою підземного, яка пов'язана з важким фізичним трудом, є небезпечною внаслідок незадовільного стану виробничого середовища, що призвело до обрушення породи при травмування [PERSON] у шахті 01.09.2008 року (акт № 61 форми Н-1 від 04.09.2008 року ), а також в період роботи у відповідача в умовах максимального ступеню запиленості повітря робочої зони, що вбачається з акту форми П-4, який був складений і взятий до обліку саме ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» -Шахта «Щегловська-Глибока», яким внаслідок недостатнього забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, були порушені права позивача та він отримав професійне захворювання та був травмований і втратив професійну працездатність за цими двома випадками на 50 %. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», відповідно д ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Судом встановлено, що позивач, на виробництві при виконанні роботи у важких та шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, з приводу чого тривалий час лікувався і до теперішнього часу лікується у лікарні,в нього виявлені супутні захворювання, що підтверджується виписними епікризами із його історії хвороби: - епікриз № 1166-позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні міської лікарні № 2 з 08.02.2010 року по 19.02.2010 року діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів, 1 стадія загострення (а.с .18 ), - епікриз № 11332- позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні міської лікарні № 2 з 10.12.2010 року по 21.12.2010 року ( а.с. 19 ), - історія хвороби № 26589 ДОКТМО пульмоноглогічного відділення, де [PERSON] знаходився на лікуванні з 22.12.2010 року по 11.01.2011 року(продовжує хворіти ), діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів у другій фазі загострення. Хвороба ускладнилась виявленим у хворого дифузним пневмосклерозом, емфіземою легенів, легеневою недостатністю другого ступеню ( а.с. 21 ), - історія хвороби № 1935 ДОКТМО пуль монологічного відділення, де позивач лікувався з 25.01.2011 року по 02.02.2011 року за тим же захворюванням легенів, підтверджений діагноз. ( а.с. 20 ), - історія хвороби № 2536 Обласної клінічної лікарні професійних захворювань, де [PERSON] знаходився на обстеженні і лікуванні з 02.04.2013 року по 11.04.2013 року, підтверджений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової ехтіології другої стадії, помірна течія. Загострення: легенева недостатність першої-другої стадії. Захворювання професійне, обстеження повторне. ( а.с. 16-17 ) З огляду на викладене, можливо зробити висновок, що як від отриманої травми правого плеча у шахті 01.09.2008 року, так і від отриманого професійного захворювання, яке вперше було виявлено наприкінці 2010 року - в березні 2011 року, позивач весь час терпить фізичні болі та погіршення стану його здоров'я, внаслідок чого постійно проходить лікування у медичних закладах, приймає медичні препарати та лікі, що викликає в нього душевні страждання. Ступінь втрати його працездатності за професійним захворюванням ( 40 % ) встановлено вперше 07.04.2011 року, потім при повторному огляді 14.05.2013 року встановлено інвалідність і ступень втрати професійної працездатності на 40% по професійному захворюванню і вперше 10% по виробничій травмі, сукупний процент втрати профпрацездатності становить 50 % безстроково, тобто поновити втрачене здоров'я позивача із-за професійного захворювання і травми плеча неможливо. Отже, характер отриманого позивачем професійного захворювання - хронічного обструктивного захворювання легенів та від травмування правого плечового суглобу, що порушило функції правої верхньої кінцівки,свідчить про наявність моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, постійного болю від захворювання та травми, що завдало позивачу душевних страждань внаслідок незворотності втрати здоров'я, це пошкодження здоров'я і інвалідність викликає в нього моральні страждання із-за неможливості виконувати тяжкий фізичний труд, заробляти достатні гроші для утримання сім'ї і благоустрою свого житла, вимагає від нього докладання певних зусиль для організації свого життя, бо в нього на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] - [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача та копією свідоцтва про народження сина ( а.с. 23, 57 ). Позивач та його родина переживають за наслідки професійного захворювання та травмування і стан його здоров'я у подальшому. Все це у сукупності становить моральну шкоду завдану позивачеві. З огляду на наведені вище докази, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність факту спричинення моральної шкоди позивачу, здоров'я якого було ушкоджене під час виконання ним трудових обов'язків у відповідача. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом враховується як глибина фізичних та моральних страждань позивача, яких він зазнав і продовжує зазнавати, його стан здоров'я, ступінь втрати професійної працездатності, негативні наслідки і неможливість відновлення стану здоров'я позивача, а також і характер порушення його трудових прав відповідачем, обставини шкідливих умов праці і її важкості, які безпосередньо пов'язані із завданням йому моральної шкоди. Суд зауважує, що моральну шкоду не можна оцінити в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнової оцінки душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Застосовані позивачем критерії і спосіб виразу розміру заподіяної йому моральної шкоди є його особистим обґрунтуванням заявлених вимог, але ці розрахунки по зазначеній формулі не являються обов'язковими за діючим законодавством України. Отже, аналізуючи всі наведені докази, враховуючи вимоги розумності та справедливості, добросовісності і визнання життя людини та людської гідності найвищими суспільними цінностями, суд приходить до висновку, що завдана моральна шкода позивачеві від ушкодження його здоров'я і наступивших негативних наслідків, має бути відшкодована , як у зв'язку з його травмуванням так і у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, у загальному розмірі 20 000 гривень. Враховуючи внесені Законом України від 23.02.2007 року № 717-У зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», щодо виключення частини 3 ст. 34 Закону № 1105-Х1У, яка передбачала право потерпілого на відшкодування Фондом моральної шкоди, та беручи до уваги Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року у справі за № 1-32/2008, що зазначені зміни є конституційними, з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України, їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця ), суд вважає обгрунтованими вимоги позивача до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про відшкодування йому моральної шкоди, право на яку у нього виникло 07.04.2011 року ( висновок МСЕК ), саме в період роботи на цьому підприємстві. Відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, зокрема внаслідок виявленого професійного захворювання, декількома підприємствами, праця на яких вплинула на виникнення у потерпілого цього професійного захворювання, не передбачено діючим законодавством. Тому твердження представника відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіної О.В., про необхідність визначення розміру відшкодування моральної шкоди з кожного з підприємств, де позивач працював і умови праці вплинули на виникнення в нього професійного захворювання, у відповідній частці пропорційно відпрацьованому часу на кожному підприємстві вугільної промисловості, не відповідають вимогам закону і не можуть бути взяті до уваги. На цей висновок суду також впливає і той факт, що до кінця 2010 року і коли вперше виявлено у позивача професійне захворювання у березні 2011 року, він проходив щорічні професійні медичні огляди і згідно довідки ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з03.11.2003 року по 12.10.2010 року за станом здоров'я позивач був гідний для виконання роботи по професії гірничий робітник очисного забою. ( а.с. 45 ) Заслуговує на увагу і той факт, що у самому акті П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 16.03.2011 року, встановлені виробничі фактори, що призвели до професійного захворювання у позивача, це запиленість повітря робочої зони і саме при його роботі на шахті «Щегловська-Глибока» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» був наявний максимальний 8,9 % вміст двоокису кременю в повітрі робочої зони позивача. Мікроклімат роботи позивача гірничим робітника очисного забою віднесений до категорії тяжких. ( а.с. 14-15 ) Тяжкість виконуваної роботи позивачем на шахті «Щегловська-Глибока» ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» і шкідливі умови його праці під впливом пилу фібро генної дії, підтверджується також і санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці. (а.с. 36-37 ) Суд не приймає до уваги також твердження відповідача про розповсюдження на правовідносини з відшкодування моральної шкоди строків звернення з позовом до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю ( тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди ) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», згідно із яким д вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством застосовується тримісячний строк ( ст. 233 КЗпП України ). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються. Суд виходить з того, що саме пошкодженням здоров'я позивача при виконанні трудових обов'язків, були порушені його особисті( немайнові ) права та завдано моральну шкоду, яка відповідно до ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і стягнення на його користь з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, у зв'язку з чим його позов підлягає частковому задоволенню. Також, згідно Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з вказаним позовом, [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п.2 цього Закону, але відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України, судовий збір у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( із змінами з 23.10.2013 року ), який становить 1 відсоток від ціни позову, тобто 200 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, позивач ставить питання про відшкодування йому понесених витрат на правову допомогу в розмірі 400 гривень за складання позовної заяви та в розмірі 3500 гривень на оплату участі адвоката в судових засіданнях і представлення його інтересів в суді. Відповідно до частини 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України, зокрема, віднесені витрати, пов'язані з розглядом справи, в тому числі і витрати на правову допомогу. За приписами ст.84 ЦПК України, витрати , пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який вступив в законну силу з 01.01.2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно матеріалів справи, правова допомога позивачеві здійснюється адвокатом [PERSON] на підставі договору від 15.07.2013 року ( а.с. 24 ) За умовами цього договору, позивач уповноважив адвоката представляти його інтереси в суді при розгляді вказаної справи. Як вбачається з прибуткового касового ордеру б/н від 15.07.2013 року [PERSON] заплатив 3500 гривень в рахунок оплати праці адвоката за представництво його інтересів в суді першої інстанції. ( а.с. 70 ) Згідно довідки адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях по вказаній цивільній справі як представник позивача [PERSON] загалом протягом 4 годин 39 хвилин. ( а.с. 84 ) Таким чином , компенсації підлягають витрати на оплату праці адвоката в розмірі: 1147 грн. х 40% х 4 год. 39 хвил. = 2133 гривень 55 копійок. Крім того, згідно виписки з договору б/н від 15.07.2013 року про надання правової допомоги, позивач [PERSON] уклав угоду з адвокатом [PERSON] на складання позовної заяви і підготовку документів для суду за його вимогами до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про відшкодування моральної шкоди ( а.с. 71 ) На складання позовної заяви адвокатом була затрачена 1 година і згідно квитанції б/н від 15.07.2013 року [PERSON] було сплачено за складання позову 400 гривень ( а.с. 69 ),при цьому, ця сума не перевищує розмір годинної оплати праці адвоката відповідно до вимог Закону України від 20.12.2011 року № 4191-У1 - ( 1147 грн. х 40% =458,80 грн. ), а тому підлягає відшкодуванню на користь позивача в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на оплату праці адвоката у загальному розмірі 2533,55 гривень. На підставі викладеного, Конституції України, ст. ст. 237-1, 153 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», ст. ст.23, 1167,1168 ЦК України,

Outcome: partial