overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

23.10.2013 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом, в якому просив суд розірвати шлюб з [PERSON], відповідачкою по справі. Свої вимоги мотивує тим, що спільне подружнє життя із відповідачкою не склалося з вини останньої. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 12.12.2013 року позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, 12.12.2013 року відповідачка подала заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, не заперечила проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 травня 1997 року у виконавчому комітеті Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, про що був зроблений актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Неповнолітніх дітей у сторін від цього шлюбу немає. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. З пояснень позивача, викладених в позовній заяві, вбачається, що родина розпалася з вини відповідачки. Останні 5 років сторони проживають окремо. Вважає подальше сумісне життя, збереження сім'ї неможливим. Відповідачка в поданій до суду заяві визнала позовні вимоги, не заперечила проти розірвання шлюбу, однак заперечила, що саме вона є винуватицею розпаду сім'ї. Оскільки і позивач, і відповідачка вважають подальше збереження шлюбу неможливим, позивач підтримав позов, відповідачка визнала його, ніхто із сторін клопотання про надання строку для примирення не заявляв, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому задовольняє його. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 26.07.1980 року вони перебувають в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Кам'янською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 11. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву, в який просить про розгляд справи у його відсутності. Щодо заявлених позовних вимог позивачки заперечень не має. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 26.07.1980 року уклали шлюб, який було зареєстровано Кам'янською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини більше двох років, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 19.11.2013 року за №2733, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, та на сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та спільного бюджету. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка та представник позов підтримали. Відповідач проти позову заперечував. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14.08.1999 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як пояснила позивачка та представник в судовому засіданні, спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, та на сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та спільного бюджету. З травня 2013 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, та не проживають разом. Строк для примирення нічого не змінить. Відповідач проти позову заперечував, оскільки бажає зберегти сім»ю, проте обгрунтування своїм запереченням не надав. Також не надав суду пояснення яким чином він бажає зберегти сім»ю та які заходи для примирення ним будуть вжиті для збереження сім»ї. Заперечення відповідача направлені не на збереження сім»ї, а на затягування розгляду справи. Тому, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 червня 2007 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області був зареєстрований його шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу вважає те, що вони з [PERSON] різні за характером люди, з різними поглядами на сімейне життя, тому між ними постійно виникали сварки та суперечки по всіх питаннях. Кожен веде самостійний спосіб життя, незалежний один від одного. На протязі останніх трьох років він з [PERSON] не проживає, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 червня 2007 року [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалась, близько трьох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, сім»ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що має на своєму утриманні малолітню дитину: доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батьком малолітньої дитини є відповідач, який проживає окремо, та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій прохала суд стягувати із відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та прохала розглядати справу у її відсутність (а.с.11). Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав та прохає розглянути справу у його відсутність (а.с. 12). Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно довідки виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю, [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 4). Оскільки відповідач, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, то з нього, відповідно до ст.ст. 180-183 СК України, слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, прохала щоб сума стягнення аліментів не була менше 1500 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, та прохав зменшити суму аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.01.2008 року відповідач- [PERSON] 16.01.2008 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість - 30059,57 грн., яка складається з наступного: - 7029,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 21360,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1419,50 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином в пресі про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.01.2008 року відповідач- [PERSON] 16.01.2008 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість - 30059,57 грн., яка складається з наступного: - 7029,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 21360,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1419,50 грн. - штраф (процентна складова). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 526 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, що був укладений 10.05.2003 року в Гожулівській сільській раді Полтавського району. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, не заперечила проти задоволення даного позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено з матеріалів справи, 10.05.2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований в Гожулівській сільській раді Полтавського району, актовий запис №3 та присвоєно подружжю спільне прізвище «[PERSON]». Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини , що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню , шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду пов'язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може витрачений значний час суд вважає за необхідне проголосити його вступну та результативну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 17 жовтня 2013 року з позовом, вказавши, що 04 серпня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2013 року розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач їй матеріальної підтримки не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина, у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця до повноліття дитини. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про уточнення вимог, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн., розгляд справи провести за її відсутності (а.с.12). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом про стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. згодний (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 2006 року, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5 - копія рішення) [INFO] в них народився син - [PERSON] (а.с.6 - копія свідоцтв про народження), який проживає з матір'ю (а.с.3 - копія довідки). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності зі ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин справи, уточнення вимог позивача та визнання їх відповідачем, судом розмір аліментів визначається в сумі 500 грн., щомісяця до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що донька знаходиться на її утриманні, відповідач є її батьком, але не приймає участі в її матеріальному забезпеченні, хоча має таку можливість. Відповідач має сталий дохід, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву в якій позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження наявним в матеріалах справи (а.с. 3), яка знаходиться на утриманні матері. Позивач самостійно не може у повному обсязі забезпечувати потреби малолітньої доньки. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру та порядку стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача, який має можливість працевлаштування оскільки є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, а саме: працює керівником відділу зв'язку компанії «Київстар». Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 грудня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. Оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат, вони відповідно до ст.88 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS]. Після смерті чоловіка вона, як спадкоємець першої черги звернулася до Першої Дніпродзержинської держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що не визначені частки співвласників. Просила визначити частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини квартири [ADDRESS] за кожним. У судове засідання позивач, представники відповідача та третіх осіб не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяв, які є в матеріалах справи прохають розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2010 р. № 28288121, виданого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Зараз позивачеві необхідно оформити право власності на частину квартири [ADDRESS]. В Першій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON], так як не зазначено розмір частки кожного з них у вищезгаданій квартирі. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, тощо. У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved