Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 30493,11 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 304,93 грн., що є предметом позову. Представник позивача Білецький Б.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 09.01.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між відповідачем та банком договір та підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Крім того, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання грошових зобов'язання та станом на 26.02.2013 року не повернув кошти, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 30493,11 грн. та судові витрати, що були сплачені позивачем за подання позову до суду. Представник позивача Клімаш Я.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення представника позивача Клімаш Я.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічне акціонерне товариство "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", створеного відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, що підтверджується Витягом з Статуту. (а.с. 22) Як убачається з матеріалів справи, 09 січня 2006 року Закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" відкритий рахунок та надано перерахунок банківських послуг в розмірі 5000,00 грн. строком на 24 місяця з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту на момент укладення договору 4 % в місяць із розрахунку 360 днів у році. (а.с. 8) Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений в заяві та пам'ятці клієнта, підписання якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі "Відмітки банка" заяви. Згідно з умовами п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, Договір діє в термін 12 місяців з часу підписання. Якщо в період цього терміну ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгірується на такий же термін. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу) Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач стверджує, що протягом дії договору, відповідачем порушено договірні зобов'язання, оскільки суму кредиту та відсотки, за користування грошима, відповідач не сплачував, у зв'язку з чим станом на 26 лютого 2013 року у відповідача виникла заборгованість за договором № б/н від 09 січня 2006 року на загальну суму 30493,11 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 4985,20 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500,00 грн., процентна складова штрафу - 1428,24 грн. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Як роз'яснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року "за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)", встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. При вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту закінчення строку дії банківської картки, тобто з 10 січня 2008 року, однак з цим позовом до суду позивач звернувся лише 01 квітня 2013 року, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] в частині стягнення відсотків в розмірі 23579,67 грн., а також фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1428,24 грн., оскільки надані позивачем розрахунки не конкретизовані, не наведена методика нарахування відсотків виходячи із загальної суми заборгованості за період дії договору, а також в межах даного спору є підстави для застосування строків позовної давності, з урахуванням положень ст. 257 та п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 10 січня 2008 року. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed