Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПСП "Війтівське" в особі Рибака Л.М. про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує рішенням Бершадського районного суду № 2-372/2011 від 20.06.2011 року за ним та [PERSON] визнано право спільної часткової власності на приміщення насіннєвого складу на фермі [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 19.07.2011 року йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 нежитлової будівлі, склад на фермі [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Війтівської сільської ради за № 41 від 23.07.2013 року об'єкту нерухомого майна- 1/2 частці нежитлової будівлі зернового складу /ліва сторона/, який належить йому, присвоєно погосподарський номер: [ADDRESS]. Бершадським районним бюро технічної інвентаризації 21.05.2013 року видано технічний паспорт на майновий комплекс, нежитлову будівлю 1/2 частину зернового складу, загальною площею 183 кв.м. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 11.07.2013 року співвласнику [PERSON] виділено в натурі належну йому частку майна. Просить визнати за ним право приватної власності на іншу половину нежитлової будівлі зернового складу (ліву сторону) з господарським номером [ADDRESS], загальною площею 183 кв.м, вартістю 22894 грн. станом на 09.04.2013 року. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПСП "Війтівське" в особі його голови Рибака Л.М. надав до суду заяву, в якій позов визнав, просить розглянути справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/2 нежитлової будівлі складу на фермі № 4, адреса об'єкта: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності від 19.07.2011 року. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 11.07.2013 року визнано право приватної власності за [PERSON] на 1/2 частину нежитлової будівлі зернового складу, розташованого по [ADDRESS]. У відповідності до ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Оскільки інших співвласників цього майна немає, позивач [PERSON] залишився єдиним власником іншої половини нежитлової будівлі за вищевказаною адресою, його право власності ніким не оспорюється, правовстановлюючий документ ним не втрачений, але згідно цього документа він є співвласником в спільному частковому майні. Отримати ж правовстановлюючий документ на право приватної власності на 1/2 частину нежитлової будівлі зернового складу, розташованого по [ADDRESS] він в позасудовому порядку позбавлений можливості. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Тому суд вважає можливим застосувати до цього випадку ст. 392 ЦК України, котра регулює подібні за змістом цивільні відносини, згідно з якою власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. А отже суд приходить до висновку, що право приватної власності позивача може бути захищене в ході судового розгляду шляхом його визнання. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який подав заяву про визнання позову. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному об'ємі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 8 ч.1, 386 ч.1, 392 ЦК України,

Outcome: approved