Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., де 1-коридор площею 5,3 кв.м.; 2-комора площею 1,6 кв.м.; 3-санвузол площею 3,7 кв.м.; 4-кухня площею 7,5 кв.м.; 5-житлова площею 19,6 кв.м.; І- лоджія площею 3,9 кв.м. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він починаючи з 21.04.1997 року зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS]. Разом із своєю родиною він вселився до квартири [ADDRESS], яка була йому передана за добросовісну працю понад 25 років - Управлінням по господарському обслуговуванню при Дніпропетровській обласній раді профспілок. Зазначена квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу № 1-07/80 від 15.06.1994 року Управлінням по господарському обслуговуванню при Дніпропетровській обласній раді профспілок та зареєстрована у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 05.09.1994 року. Відповідно до Довідки ОМСД «Чичерина 104» від 26.09.2013 року, позивач із своєю родиною мешкає та зареєстрований у [ADDRESS]. Позивач продовжує проживати у вказаній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, сплачує комунальні послуги, постійно робить в ній поточний та капітальний ремонт. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім позивача немає. Позивач неодноразово звертався до Дніпропетровської міської ради з клопотанням про те, щоб за ним визнали право власності на вищезазначену квартиру, оскільки він понад 16 років безперервно користується даним нерухомим майном. Також на її прохання зверталася третя особа, та просила видати позивачу свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. Проте Дніпропетровська міська рада їм відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо позивач має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, йому необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., де 1-коридор площею 5,3 кв.м.; 2-комора площею 1,6 кв.м.; 3-санвузол площею 3,7 кв.м.; 4-кухня площею 7,5 кв.м.; 5-житлова площею 19,6 кв.м.; І-лоджія площею 3,9 кв.м. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позовній заяві. Представник Дніпропетровської міської ради Максименко С.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного позову та просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Представник Підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського об'єднання профспілок в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи та задовольнити позовні вимоги позивача. При цьому вказав, що позивач [PERSON] понад десять років проживає та доглядає за квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], регулярно сплачує комунальні послуги та робить необхідний ремонт квартири. Отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У судовому засіданні було встановлено, що Підприємству «Будинок профспілок» Дніпропетровського об'єднання профспілок належить на праві власності квартира [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу житлового приміщення від 15.06.1994 року за № 1-07/80 (а.с. 8, 9). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу під № ХХХІІ-88, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 05.09.1994 року (а.с.8). На підставі договору оренди житлового приміщення в будинках приватного сектору від 01.07.1994 року, позивач орендував безстроково з 01.07.1994 року квартиру [ADDRESS] (а.с.11). В квітні 1995 року позивачу на склад сім'ї з трьох осіб була передана вищевказана квартира у якості тимчасової міри покращення житлових умов без зняття з квартирного обліку, що підтверджується випискою з протоколу спільного засідання адміністрації і профкому Управління по господарському обслуговуванню ради профспілок, правонаступником якого є Підприємство «Будинок профспілок» Дніпропетровського об'єднання профспілок, від 26.04.1995 року (а.с.12). Згідно протоколу зборів трудового колективу Підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського об'єднання профспілок, яке є правонаступником Управління по господарському обслуговуванню ради профспілок, від 04.08.2004 року позивачу, [PERSON], було дозволено оформити право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.13). Листом Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28.11.2006 року за № 7/22-1928 «Щодо підготовки проекту рішення виконавчого комітету про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS], секція 2» - було роз'яснено, що за підвідомчістю ці питання підлягають вирішенню у судовому порядку (а.с.14). [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі та проживає в ній з 21.04.1997 року, що підтверджується Довідкою уповноваженого квартального від 26.09.2013 року (а.с.18) та численними квитанціями про сплату позивачем комунальних послуг, а саме за воду і каналізацію, за вивіз сміття, за стоки, за електроенергію та теплопостачання (а.с.19-24). Крім того, вищевказані обставини підтвердили опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є судами позивача за спірною квартирою, і які пояснили, що [PERSON] знає позивача з 2002 року, з моменту її переїзду у будинок [ADDRESS], вказала, що увесь цей період у квартирі № 117 проживає [PERSON], а [PERSON] знає позивача з 1995 року, з моменту переїзду позивача у будинок [ADDRESS], вказала, що увесь цей період [PERSON] проживає у квартирі № 117. Тобто з наведеного вище вбачається, що позивач з жовтня 1995 року користуються та відкрито володіє квартирою за адресою: [ADDRESS], по теперішній час безперервно протягом вісімнадцяти років. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного та вказаних норм Закону, оскільки відсутні обставини для відмови в задоволенні даного позову, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., де 1-коридор площею 5,3 кв.м.; 2-комора площею 1,6 кв.м.; 3-санвузол площею 3,7 кв.м.; 4-кухня площею 7,5 кв.м.; 5-житлова площею 19,6 кв.м.; І-лоджія площею 3,9 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: approved