Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

06.06.2013 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання у розмірі 4843,49 грн., мотивуючи тим, що відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР та п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» протягом тривалого часу не здійснює оплату за надане теплопостачання, у зв'язку з чим, станом на 15.05.2013 року у відповідача наявна заборгованість за надані послуги у розмірі 4843,49 грн. 09.09.2013 року відповідач подав до суду заперечення, в яких зазначив, що вимоги позивача є безпідставними і незаконними, оскільки відповідачем 29.07.2005 року відокремлено квартирну систему опалення від центральної мережі теплопостачання Чопського виробничого управління житлово-комунального господарства, на підтвердження чого останнім надано суду відповідний акт обстеження квартири від 29.07.2005 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглянув справу в його відсутності, за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 623 ЦК України регламентовано, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Як вбачається з матеріалів справи власник квартири [ADDRESS], - [PERSON], повністю відокремив квартирну систему опалення від центральної мережі теплопостачання, що підтверджується відповідним актом Чопського виробничого управління ЖКГ від 29.07.2005 року, наявним в матеріалах. Договір від 27.11.2007 року укладений між ДТГО «Львівська залізниця», відокремленим підрозділом Ужгородської дистанції цивільних споруд № 5, та [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення, на який позивач посилається як на підставу і обґрунтування своїх позовних вимог, суд до уваги не бере, оскільки вказаний договір не містить обов'язкових реквізитів договору, таких як повне найменування сторін правочину, та суперечить наведеному вище акту Чопського виробничого управління ЖКГ від 29.07.2005 року, а тому, на переконання суду, не є належним доказом по справі. На підставі наведеного, враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами факт існування зобов'язальних правовідносин з [PERSON], а відповідачем спростовано доводи позивача щодо наявності заборгованості за надане теплопостачання, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed