Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи його тим, що 25 вересня 1998 року вона придбала у відповідача домобудівлю, розташовану по вул. Ставкова, 14, в с. Кірове Білозерського району Херсонської області. Договір купівлі-продажу був оформлений, як торговий біржовий контракт та був посвідчений Херсонською регіональною біржею Ізумруд та зареєстровано за № 4364 в Журналі реєстрації біржових угод. Незважаючи на те що, торговий біржовий контракт було укладено з порушенням законодавства, сторони належним чином виконали умови договору, тобто [PERSON] передав їй житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, а вона повністю сплатила вартість вказаного майна. На даний час вона бажає продати належну ій домобудівлю, але нотаріус відмовляє у посвідченні договору купівлі-продажу, мотивуючи тим, що торговий біржовий контракт, зареєстрований на Херсонській регіональній біржі Ізумруд є незаконним, а відповідно не є документом, який підтверджує право власності, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з вказаним вище позовом. Просить визнати договір купівлі-продажу домобудівлі розташованої по вул. Ставкова, 14, в с. Кірове Білозерського району Херсонської області, укладений на Херсонській регіональній біржі Ізумруд 25 вересня 1998 року та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 4364, між нею [PERSON] та [PERSON] дійсним, визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку площею 0,45 га, яка є присадибною ділянкою до вказаного будинку та призначена для ведення особистого підсобного господарства. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений в установленому законодавством порядку. Представник третьої особи в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Суд заслухав представника позивачки та вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого: Матеріалами справи встановлено, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України (в редакції 1963 року), а тому суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року. Згідно Договору купівлі-продажу домобудівлі від 25 вересня 1998 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець продав житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 0.45 га, належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.1992 року, посвідченого Білозерською державною нотаріальною конторою за реєстраційним №1-2797 від 09.12.1992 року, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації в книзі №1 за реєстраційним номером 2 від 23.12.1992 року, розташовану по вул. Ставковій, 14 в с. Кірове Білозерського району Херсонської області, за 26 000 грн., а покупець сплатив продавцю вказану суму повністю. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] на підставі рішення Правдинської сільської Ради народних депутатів від 31.07.1997 року №46 належить земельна ділянка площею 0,45 га, яка розташована на території с. Кірове Білозерського району Херсонської області і передана як присадибна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакцій 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 25.09.1998 року було укладено договір купівлі-продажу та було виконано сторонами всі умови договору належним чином. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладеного договір купівлі-продажу, але нотаріально зазначений договір не оформили, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачка до суду звернулася на законних підставах з обґрунтованими вимогами, а тому вважає можливими визнати договір купівлі-продажу дійсним, визнати за позивачкою право власності на зазначену домобудівлю разом із земельною ділянкою, на якій вказана домобудівля розташована.

Outcome: approved