Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивачі звернулися до Трускавецького міського суду з позовом до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради, виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області, [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: реєстраційна служба Трускавецького міського управління юстиції, КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», служба у справах дітей Трускавецької міської ради про скасування рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 року № 21 та рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 року № 44. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що будинок № 17 по пул. Шевченка в м. Трускавці рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради Львівської області від 10.06.1993 р. за № 21 було повернуто колишньому власнику [PERSON]. 29.06.1998 р. прокурор м. Трускавця вніс протест на рішення комісії від 10.06.1993 р. № 21, в якому зазначив, що в матеріалах справи про повернення будинків № 17 і № 19 по вул. Шевченка у м. Трускавці не зібрано жодних доказів, чи ці будинки були націоналізовані чи конфісковані. 20.04.1999 р. рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 14 протест прокурора було задоволено, а рішення від 10.06.1993 р. № 21 про повернення будинків колишньому власнику [PERSON]- скасовано. Влітку 2008 року мешканці будинку № 17 по вул. Шевченка у м. Трускавці отримали повідомлення від КП «Наше місто» про те, що відповідно до рішення виконкому Трускавецької міської ради від 22 квітня 2008 р. № 111 їхній будинок буде відключено від централізованого опалення, а їм пропонувалось самостійно встановити індивідуальне опалення. Під час вирішення цього питання у виконкомі Трускавецької міської ради їм стало відомо про те, що їхній будинок все ж таки повернули колишньому власнику, оскільки дію рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 р. № 21 було відновлено рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 р. № 44, а тому вважають, що і рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 р. № 21, і рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 р. № 44, - ухвалені з грубим порушенням чинного законодавства. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги зазначені в позовній заяві від 16.05.2013 року і просить позов задовольнити та доповнила, що в даному будинку вона проживає з народження. В 1994 році вона прописала свого чоловіка до себе в квартиру [ADDRESS] та в 1998 року поїхала за кордон на заробітки. У травні місяці 2008 року їй зателефонувала мама [PERSON] та повідомила, що необхідно буде встановлювати в квартирі автономне опалення. В липні 2008 року, коли вона повернулась додому, то сусідка Ковальчук з квартири № 1 повідомила їй по телефону, що ще у 1993 році їхній будинок № 17 було повернуто колишнім власникам. З рішеннями комісій щодо передачі їхнього будинку їх не знайомили. Квартплату вони сплачували та сплачують на рахунок КП «Наше місто». Їй та її мамі позивачці по справі [PERSON] стало відомо про повернення будинку власникам у липні 2008 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги зазначені в позовній заяві від 16.05.2013 року і просить позов задовольнити та доповнила, що вона проживає у спірній квартирі з 1998 року, але прописалась у спірну квартиру в 2004 році. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги зазначені в позовній заяві від 16.05.2013 року і просить позов задовольнити та доповнила, що рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 року № 21 та рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 року № 44 були прийняті незаконно. Її довірителі дізнались про них в 2008 році, оскільки Трускавецька міська рада повідомила їх про те, що будинок буде відєднано від опалення. Реалізація даних рішень почалась в 2011 році. В серпні 2011 року їх зарахували на квартирний облік. Позивачі в своїй квартирі проводили ремонт, робили добудову веранди, дані переобладнання вони не погоджували з власником будинку. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги зазначені в позовній заяві від 16.05.2013 року і просить позов задовольнити та доповнила, що позивачка в своїй квартирі проживає на законних підстав, проводила ремонт, покращила повністю всю площу квартири. Квартплату довірителька сплачувала і сплачує у комунальні підприємства. Представник виконкому Трускавецької міської ради Львівської області у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що даний позов безпідставний, оскільки [PERSON] отримала даний будинок у спадщину, а попередні свідоцтва погашені. Рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 року № 44 було прийнято незаконно, оскільки комісія вийшла за межі своїх повноважень скасовуючи рішення комісії нижчого рівня. Крім того, колишній власник будинків № 17 та № 19 по вул. Шевченка у м.Трускавці не був репресований. Відомостей про те, що мешканці будинку № 17 по вул. Шевченка у м.Трускавці були повідомлені з рішеннями комісій відсутні. Будинок № 17 по вул. Шевченка у м. Трускавці перебуває на балансі КП "Трускавецьжитло". Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропущенням терміну позовної давності. Що стосується пояснень позивачів, про те що вони не знали що будинок повернуто, то це не відповідає дійсності, оскільки будинок № 17 по вул. Шевченка у м. Трускавці малоквартирний і якщо його повернули, то повинні знати всі. Знала про повернення будинку Ковальчук, яка зверталась в прокуратуру м. Трускавця про незаконність рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 року № 21. Представник комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради у судовому засіданні пояснила, що в задоволенні позову слід відмовити. Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради приймаючи рішення № 44 від 31.05.2002 року діяла відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вони не оспорюють право власності будинкуволодіння № 17 по вул. Шевченка у м. Трускавці. Вони підтримують позицію власника. Представник третьої особи реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції в судове засідання не зявилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про слухання даної справи у її відсутності. Представники третіх осіб, а саме: КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», служба у справах дітей Трускавецької міської ради у судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується розписками та повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] була її бабусею. Коли повернули будинок [PERSON], то всім мешканцям повідомили про цей факт. На даний час вона являється власником ? будинку № 19 по вул. Шевченка в м. Трускавці. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] була її бабусею. З березня 2008 року вона проживає в [INFO]. Їй відомо, що бабуся повідомляла позивачів про повернення будинку. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 1990 по 2001 роки вона працювала начальником ЖЕКу № 2 у м. Трускавці. Будинок № 17 по вул. Шевченка в м. Трускавці знаходився на балансі ЖЕКу № 2. У 1993 році рішенням Трускавецького міськвиконкому даний будинок був повернутий власникам, а саме [PERSON]. Вона може підтвердити, що мешканці будинків № 17, № 19 по вул. Шевченка в м. Трускавці знали, що дані будинки повернуті власникам, оскільки коли проводилась приватизація житла, ніхто з мешканців не звертався із заявами, щодо приватизації ними своїх квартир. Заслухавши позивачів, представників позивачів та відповідачів, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що будинки № 17, № 19 по вул. Шевченка в м. Трускавці рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради Львівської області від 10.06.1993 р. № 21 було повернуто колишньому власнику [PERSON] та визнано за ним право особистої власності на дані жилі будинки. 29.06.1998р. прокурор м. Трускавця вніс протест на рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 19.06.1993 р. за № 21, в якому зазначив, що в матеріалах справи комісії про повернення будинків № 17 і № 19 по вул. Шевченка у м.Трускавці не зібрано жодних доказів про те, що майно підлягає безспірному поверненню власнику. 20.04.1999р. рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 14 протест прокурора було задоволено, а рішення від 10.06.1993 р. за № 21 про повернення будинків колишньому власнику - відмінено. 31.05.2002 року рішенням комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради № 44 було рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 14 від 20.04.1999 року скасовано, а рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради Львівської області № 21 від 10.06.1993 р. - підтверджено. З матеріалів справи, вбачається, що позивачі на законних підставах були вселені та проживають у спірному будинку, зокрема, згідно відповіді міського голови м. Трускавця № 03/А-1445 від 06.12.2012 року, в паспортному столі міліції та КП «Трускавецьжитло», [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 26.07.1970 р.; дочка [PERSON] зареєстрована з 18.03.1981 року; внук - [PERSON] (1981р.н.) та правнук [PERSON] (2004р.н.) зареєстровані в квартирі № 3 по вул. Шевченка, 17 з дати народження; дружина внука, [PERSON], зареєстрована в даному приміщенні 30.04.2004 р. Ордери на вселення в жилі приміщення, на час надання житла [PERSON], оформлялися та видавалися відділом комунального господарства. Відповідно, в архівних документах житлового відділу управління комунальної власності Трускавецької міської ради корінця ордера немає. [PERSON] разом з синами: [PERSON] та [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] по обмінному ордеру (№ 000651 від 24.02.1986 р.) провівши родинний міжміський обмін житла з батьком [PERSON]. Рішенням міськвиконкому № 82 «Про розгляд житлових питань» від 21.05.2002 року [PERSON] наданий дозвіл на переоформлення договору найму та відкриття особового рахунку на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із смертю матері [PERSON] З 18.06.2002 року [PERSON] разом з сином [PERSON] Сергієвичем зареєстровані у [INFO]. Рішенням міськвиконкому № 172 «Про розгляд житлових питань» від 29.09,2005 року, [PERSON] даний дозвіл на переоформлення договору найму на її ім'я та на відкриття особового рахунку на квартиру [ADDRESS] у звязку зі смертю колишнього чоловіка [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна. Відповідно до п. 9 Постанови Верховної [PERSON] України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» визначено, що реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього Закону особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості вилучених у них будинків, майна (стаття 5). Можливість повернення реабілітованому будинку (його частини) в натурі вирішується з урахуванням конкретних обставин, зокрема правомочного проживання там громадян. Склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому,- встановлюється на підставі документів про його вилучення і реалізацію з архівів та інших установ. Виходячи з згаданої норми Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та Постанови Верховної [PERSON] України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» комісія з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради приймаючи рішення від 10.06.1993 року № 21 не врахувала згадані норми, зокрема, що позивачі в будинку № 17 по вул. Шевченка у м.Трускавці проживали на законних підставах. Крім того, комісією не було зібрано доказів, про те, що майно підлягає безспірному поверненню власнику, тому на думку суду рішення підлягає скасуванню. Необхідно зазначити, що комісія з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради погодилась з протестом прокурора м. Трускавця від 29.06.1998 року № 04-777-98 на рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 року № 21 і на свій розсуд прийняла рішення № 14 від 20.04.1999 року про відміну рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради від 10.06.1993 року № 21. Відповідно до п. 5 Положення про комісії [PERSON] народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих, комісія Верховної [PERSON] Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські комісії розглядають скарги на рішення районних, міських, районних у місті комісій та приймають за ними рішення, здійснюють координацію їх роботи, подають методичну допомогу. Виходячи з згаданого Положення, комісія з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради не вправі була скасовувати рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 14 від 20.04.1999 року та підтверджувати рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради Львівської області № 21 від 10.06.1993 р., оскільки на думку суду не наділена такими повноваженнями. Що стосується строку позовної давності, то правовідносини між сторонами у даній справі виникли у 1993 році, відповідно, для визначення перебігу строку позовної давності необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Згідно ст.ст. 71, 76 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) - загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється у три роки, перебіг якого починається з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Виходячи з пояснень позивачів, вони дізнались про порушення свого права влітку 2008 року, коли отримали повідомлення КП "Наше місто" № 628 від 19.05.2008 року, в якому їх повідомили про відєднання будинку від комунальної мережі теплопостачання. Для з'ясування питань щодо опалення їхніх квартир, вони звернулись до виконкому Трускавецької міської ради, де дізнались про рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 31.05.2002 р. № 44, яким підтверджено рішення від 10.06.1993 р. № 21 комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради та скасовано рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 14 від 20.04.1999 року. Будь-яких доказів представником комісії про поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради та представником виконавчого комітету Трускавецької міської ради, відповідачами по справі, щодо ознайомлення позивачів з прийнятими рішеннями комісії з поновлення прав реабілітованих Трускавецький міської ради від 10.06.1993 року № 22 та від 20.04.1999 року № 14 та прийнятим рішенням комісії Львівської обласної ради № 44 від 31.05.2002 року суду не представлено. Позивачі звернулись до суду з позовом про порушення свого права 25 січня 2010 року. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON], так як вони являються зацікавленими особами, оскільки вони є онуками [PERSON] (спадкоємиці [PERSON]І.) та і самі проживають у повернутому [INFO]. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 71, 76 ЦК УРСР (1963 р.), суд вважає, що строк позовної давності позивачами не пропущений. Що стосується часткового задоволення позову, то позивачами ставиться питання про скасування рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Трускавецької міської ради № 21 від 10.06.1993 року в цілому, але дане рішення було прийнято також з приводу будинковолодіння № 19 по вул. Шевченка у м.Трускавці, що не стосується прав та інтересів позивачів, що і суперечить ст. 3 ЦПК України, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Outcome: partial