Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача за договором позики заборгованість в розмірі 266 337 грн., яка складається з заборгованості за договором позики від 06.01.2009 року в розмірі 239 790 грн., та процентів від простроченої суми в розмірі 26 547, 00 та судовий збір у розмірі 2663,37 грн. В обгрунтування своїх доводів посилається на те, що між позивачем та відповідачем 06.01.2009 року укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 30000 доларів США строком на 1 рік до 06.01.2010р. Але відповідач в указаний термін гроші не повернув, на усні вимоги позивача просив про відстрочку відплати. 20.03.2011 року позивач вручив письмову вимогу відповідачу, в якій вимагав сплатити борг до 30.03.2011 року, але відповідач попросив відстрочку оплати боргу ще на 1 рік, про що зробив запис на копії вимоги позивача. 21.11.2012 року позивач вручив відповідачу повторну вимогу, в якій вимагав повернути борг до 01.12.2012 року, але відповідач просив про відстрочку виплати боргу, про що зроблено запис на копії вимоги позивача. Але до теперішнього часу борг відповідачем не повернуто. Позивач до судового засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив у справі ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з’явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 доларів США строком на 1 рік, де відповідач зобов*ячався повернути до 06.01.2010 року. (а.с. 5). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем 20.03.2011 року було передано відповідачу вимогу про повернення заборгованості за договором позики, яку відповідач отримав 20.03.2011 року. (а.с. 6). Позивачем 21.11.2012 року було передано відповідачу вимогу про повернення заборгованості за договором позики, яку відповідач отримав 21.11.2012 року. (а.с. 7). 21.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про зміну збільшення строків позовної давності . (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Строк повернення боргу сплив ще 21.11.2013 року, сума боргу в повному обсязі позивачу не повернута, заборгованість складає 266 337 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних за період прострочення з 06.01.2011 року по 27.11.2013 року становить 27815,64 гривень. Суд задовольняє позов, стягує на користь позивача з відповідача суму боргу у розмірі 266337 гривень, 3% річних за час прострочення боргу - (3/365=,0,00821918*322=2,6%, 9%-2,6%=11,6%, 239 790/100*11, 6%= 27815, 64 грн.) Але суд не може виходити за межі позовних вимог, тому стягує з відповідача 26 547 грн. Судові витрати відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК україни, підлягають також стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст. 526, 625, 1050 ЦК України, суд, -

Outcome: approved