Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

31.10.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2008 року вона проживала однією родиною з відповідачем та зареєструвала шлюб з відповідачем 09.06.2008 року. Від шлюбу має сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На данний час шлюбні відносини між ними фактично припинились, мешкають вони окремо один від одного.З 2013 року сторони спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя між сторонами не можливо. Також зазначає, що відповідач не бажає належно забезпечувати свою дитину. У зв'язку з чим просила розірвати шлюб між сторонами, та стягнути з відповідача-[PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та [PERSON] надала пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вважає, збереження шлюбу не можливим. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової повістки за місцем його реєстрації та SMS-повідомлення на мобільний телефон, про що є довідка про доставлення її відповідачу. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що позивач у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2008 року (а.с.8), мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені, мешкають вони окремо один від одного, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач в судове засідання не з?явився та причину суду не повідомив. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився, [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2008 року серпня місяця 01 числа зроблено відповідний запис № 06, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, не працює. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує дитину сама, відповідач має можливість утримувати дитину, так як здоровий, непрацездатних батьків не має, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 гривень.

Outcome: approved