Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача і просить стягнути заподіяну моральну шкоду на її користь в розмірі 70 тисяч гривень та на користь її неповнолітньої доньки - в розмірі 100 тисяч гривень, яка заподіяна їм смертю її чоловіка і батька її доньки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з 12 вересня 1998 року перебувала у шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON]. 1999 року народження. Її чоловік [PERSON] з 2002 року перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Піонер» ДП «Донецька вугільна енергетична компнія», працюючи у шкідливих та небезпечних умовах праці. В 2005 році підприємство ВП «Шахта «Піонер» ДП «Донецька вугільна енергетична компнія» було реорганізовано в ВП «Шахта «Піонер» ДП «Добропіллявугілля». 30 травня 2005 року з [PERSON] трапився нещасний випадок на виробництві, в результаті чого останній помер. 08.06.2005 року роботодавцем був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом та акт по формі Н-5. У зв'язку із смертю близької людини (чоловіка та батька) позивачка та її донька понесли моральні та душевні страждання, порушився їх звичайний життєвий уклад, що призвело до негативних наслідків. Тому, на підставі ст.ст.1167, 1168 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь - 70 тисяч моральної шкоди та на користь її доньки - 100 тисяч моральної шкоди. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника - [PERSON]. Представник позивача - [PERSON].(а.с.17-18) в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що у зв»язку з смертю [PERSON] позивачка та її донька втратили чоловіка та батька, внаслідок чого зазнали і досі зазнають душевних страждань, які полягають у безповоротній втраті близької їм людини, яка була для них опорою, підтримкою, основним годувальником в сім»ї. З втратою [PERSON] у позивачки та її доньки порушився звичайний життєвий уклад, що призвело до негативних наслідків. Їм приходиться пристосовуватися до життя. Вони досі не можуть змиритися з втратою чоловіка та батька. Представник відповідача - [PERSON] (а.с.16) в судовому засіданні заперечував проти позову. Зазначив, що позивач не має право на відшкодування моральної шкоди від відповідача, так як в даному випадку заподіяну моральну шкоду повинен відшкодовувати потерпілим саме Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві (а.с.23). Просив визнати позовні вимоги безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі і відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України. Позивачка [PERSON] знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 20), який з 2002 року перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Піонер» ДП «Донецька вугільна енергетична компнія». Вказане підприємство, згідно наказу Мінпаливенерго України № 237 від 26.05.2005 року, реорганізовано в ДП «Добропіллявугілля», яке є правонаступником усіх прав та обов»язків ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», що підтверджується копією наказу (а.с.24). Згідно свідоцтво про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.5). 30 травня 2005 року, з [PERSON], під час виконання трудових обов»язків в шахті, трапився нещасний випадок. Останній був вражений електричним током, в результаті чого помер від гострої серцевої недостатності, що ускладнилась набряком легенів та головного мозку, про що були складені акти за формою Н-1, Н-5(а.с. 6-11). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.07.2005 року (а.с.12). Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п.4 - позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п.5 ч.2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. Моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є: акт форми Н-1 № 28 від 08.07.2005 року (а.с.--), акт форми Н-5 від 08.07.2005 року (а.с.6-7), якими підтверджується, що умови виробництва де працював [PERSON] були небезпечними і саме внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці останній загинув. Так, з даних актів вбачається, що причиною смерті [PERSON] є ураження технічною електрикою, що підтверджено висновками Донецького обласного бюро судмедекспертизі від 31.05.2005 року.. Також з висновків комісії розслідування даного нещасного випадку (а.с.10) вбачається, що комісія прийшла до висновку про те, що «… однією із причин настання смерті міг бути контакт постраждалого об єдиний провідник електричного струму, що знаходиться у виробленні, лінію шахтного телефонного зв»язку…». На підставі наведеного суд приходить до висновку, що смертю [PERSON] позивачам - [PERSON] та [PERSON] завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON] внаслідок чого останній був смертельно травмований. Внаслідок смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] понесли моральні та душевні страждання, які пов'язані з безповоротною втратою близької їм людини, а саме чоловіка та батька, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи глибину моральних страждань позивачів, безповоротність втраченого, вважає, що на користь позивачів з відповідача має бути стягнуто по 30 000 гривень кожному з позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. Доводи представника відповідача про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів підприємства суд не може прийняти до уваги виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Зазначеною нормою матеріального права передбачене право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Відповідач не врахував, що позивачі не знаходилися у трудових або у будь-яких договірних відносинах з підприємством, на якому загинув їх чоловік та батько, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна смертю чоловіка та батька, регулюються ч.2 ст.1168 ЦК України. Таким чином, посилання відповідача на те, що страховик повинен відшкодувати шкоду згідно із законодавством про страхування від нещасних випадків у даному спорі є таким, що не відповідає нормам цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн.

Outcome: partial