Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення компенсації за частку майна у спільній власності до відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про встановлення часток на квартиру що є спільною сумісною власністю, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 472. Відповідно до умов вказаного договору сторони домовились про встановлення часток на квартиру під номером [ADDRESS], що була їхньою спільною сумісною власністю, та домовилися, що їхні частки у праві спільної сумісної власності квартири були рівними, тобто по 1/2 частці у кожного. 11 лютого 2009 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] одержує на праві власності ? ( одну другу) частину квартири під номером [ADDRESS], а позивач [PERSON] зобов'язується забезпечити утримання та догляд гр. [PERSON] довічно. Відповідно до договору вищевказана квартира під номером 76, 1/2 якої належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 608. Як вказано в позовній заяві, 07 травня 2009 року даний договір був зареєстрований в ЧК ОБТІ та внесений до реєстру прав. [INFO] року [PERSON] померла у віці 74 років, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблений відповідний актовий запис за №2116, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачці стало відомо, що 07 лютого 2013 року, інша ? частки квартири під номером [ADDRESS] відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер якого 5037014 від 18.16.2013р. 07.02.2013р. була зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору дарування, частки квартири, серія: 111 виданий 07.02.2013р., за [PERSON]. Отже, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка квартири під номером [ADDRESS], а інша ? частка належить [PERSON], зареєстрованому за адресою: [ADDRESS]. Як зазначає позивачка, на даний час в зазначеній квартирі проживає попередній власник ? частки квартири [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, порушує громадський порядок, приводить до квартири своїх знайомих, постійно змінює замки в вхідних дверях квартири, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується заявами її чоловіка до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, копіями висновків по матеріалам перевірки ЖЄО №95 та ЖЄО № 4230. Крім цього, на поштову адресу позивачки постійно присилають різного роду погрожуючі листи про заборгованість [PERSON] за кредитним договором, копія яких додасться. [PERSON], який є власником іншої ? частки згаданої квартири, взагалі не відомий позивачці чоловік. Все це, не дає змогу позивачці та її сім'ї в повному обсязі користуватись належною її часткою квартири та проживати в ній зі своєю сім'єю. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] [INFO] разом зі своєю сім'єю, яка складається з чотирьох осіб, в тому числі двох доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], на даний час зареєстрована та проживають у відповідній квартирі [ADDRESS] житловою площею 17,2 кв.м., яка належить Чернівецькому Національному Університеті ім. Ю. Федьковича. В квартирі під номером [ADDRESS], ? частки, якої належить позивачці на праві спільної часткової власності вона не може проживати з сім'єю, оскільки їй перешкоджають користуватись та розпоряджатись квартирою, тому позивачка бажає здійснити виділ її ? частки з квартири, що є спільною частковою власністю з [PERSON], і стягнення з останнього грошової компенсації вартості 1/2 частки зазначеної квартири, з метою майбутнього придбання власного повноцінного житла для своєї родини. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За приписами ст. 358 Цивільного кодексу України: - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, позивач зазначає, що загальна площа квартири недостатня для влаштування двох ізольованих квартир у співвідношенні ? до ? , оскільки ? частки від загальної квартири менша від мінімально допустимої площі, необхідної для облаштування окремої квартири згідно п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки». Тобто, загальна площа даної квартири 56, 1 кв.м., при розподілі на дві ізольовані квартири відповідно до закону має бути не менше 30 кв. м. на одну однокімнатну квартиру. Крім того, в даній двох кімнатній квартирі наявні одне приміщення кухні, ванної кімнати та вбиральні, а влаштування додаткових неможливо відповідно до п. 2.28 - ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», а також для влаштування двох ізольованих квартир необхідне влаштування двох ізольованих входів, влаштування, яких неможливе при подібному плануванні квартир багатоповерхових житлових будинків. Отже, позивачка вважає, що виділ у натурі частки із квартири під номером [ADDRESS] загальною площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м. яка належить [PERSON] та [PERSON], в їх випадку не допускається згідно із ст. 364 ЦК України та відповідно до п. 2.22 Державних Будівельних Норм України. Згідно з висновком про вартість майна від 02.07.2013 року, звіт № 124/13, ринкова вартість квартири під номером [ADDRESS] становить 360 300 грн. Оскільки, позивачці належить ? частки квартири під номером [ADDRESS] вартість її ? частки даної квартири становить 180 150, 00 грн. На основі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 180 150 грн. грошової компенсації вартості ? частки квартири під номером [ADDRESS] загальною площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м. яка належить [PERSON], припинити право на ? частку квартири під номером [ADDRESS] загальною площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] з дня отримання грошової компенсації вартості її частки в сумі 180 150,00 грн. від [PERSON]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та дали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що колишній власник ? частини спірної квартири [PERSON] подарував йому ? частку цієї квартири, у зв»язку з чим на даний час він дійсно є співвласником даної квартири. Однак в цій квартирі він не проживає, там дійсно проживає колишній власник [PERSON] Він особисто періодично буває в цій квартирі і бачив, що до [PERSON] приходить якась жінка з дитиною, його син. Не заперечував того, що неодноразово бачив [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння та що двері в спірній квартирі дійсно були вибиті. Разом з тим, пояснив, що одна з кімнат є вільною і вважав, що позивачка може при бажанні в ній проживати. При цьому, відповідач пояснив, що він з сім»єю проживає в іншому місці, а саме в будинку [ADDRESS]. Однак продати спірну квартиру разом з позивачкою та розподілити кошти він не бажає. Також відповідач визнав в судовому засіданні той факт, що неможливе облаштування спірної квартири на дві ізольовані квартири з двома відокремленими входами. Крім цього, позивач не погоджувався з наявним в справі висновком оціночної експертизи спірної квартири, вважаючи його завищеним, однак відмовився від заявлення клопотання про призначення іншої експертизи та її оплати. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про встановлення часток на квартиру що є спільною сумісною власністю, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 472. Відповідно до умов вказаного договору сторони домовились про встановлення часток на квартиру під номером [ADDRESS], що була їхньою спільною сумісною власністю, та домовилися, що їхні частки у праві спільної сумісної власності квартири є рівними, тобто по 1/2 частці у кожного. (а.с.10). 11 лютого 2009 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] одержує на праві власності ? ( одну другу) частину квартири під номером [ADDRESS], а позивач, [PERSON] зобов'язується забезпечити утримання та догляд гр. [PERSON] довічно. Відповідно до договору вищевказана квартира під номером 76, 1/2 якої належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 608. (а.с. 11). Крім цього, відповідно до заповіту від 13.01.2009 року [PERSON] належну їй на праві власності ? частину квартири номер [ADDRESS] заповідає [PERSON] ( а.с. 58) . [INFO] року [PERSON] померла у віці 74 років, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблений відповідний актовий запис за №2116, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.12). Крім цього, судом встановлено, що 07 лютого 2013 року, інша ? частки квартири під номером [ADDRESS] відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер якого 5037014 від 18.16.2013р. 07.02.2013р. була зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири, серія: 111 виданий 07.02.2013р., за [PERSON]. (а.с. 13-14). Таким чином, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частка квартири під номером [ADDRESS], а інша ? частка належить відповідачу [PERSON], зареєстрованому та проживаючому за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 52-54) Зазначені обставини в судовому засіданні сторони не заперечували. Згідно висновків по матеріалам перевірки Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 24.11.2012 р., вбачається, що працівниками міліції в ході перевірки заяв позивачки було встановлено, що громадянин [PERSON] під час вживання спиртних напоїв в квартирі [ADDRESS] вчинив словесний конфлікт з своєю співмешканкою [PERSON] та поламав міжкімнатні двері та вікно в кімнаті. (а.с. 15) Той факт, що в спірній квартирі на даний час проживає колишній власник [PERSON], який зловживає спиртними напоями та до якого приходять різні особи, не заперечував в судовому засіданні сам відповідач. Зазначені обставини свідчать про те, що позивачка позбавлена можливості належним чином користуватися та розпоряджатися належною їй на праві власності ? часткою спірної квартири. Зі звіту № 124/13 від 02.07.2013 року про оцінку майна - квартири [ADDRESS] вбачається, що ринкова вартість квартири під номером [ADDRESS] становить 360 300 грн. ( а.с. 23-47). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч.2 ст.183 Цивільного кодексу України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України: - «Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)». Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України: - «Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю». За приписами ст. 358 Цивільного кодексу України: - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Той факт, що неможливо облаштування спірної квартири на дві ізольовані квартири - підтвердив в судовому засіданні сам відповідач. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, суд виходить і з того, що відповідач має інше житло, що було підтверджено самим відповідачем в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення також і з тих підстав, що при виконанні рішення відповідач не буде позбавлений права на житло, оскільки проживає в іншому місці, а не в спірній квартирі. В той же час, позивачка, проживаючи разом зі своєю сім'єю, яка складається з чотирьох осіб, у однокімнатній квартирі [ADDRESS] житловою площею 17,2 кв.м., яка належить Чернівецькому Національному Університеті ім. Ю. Федьковича (а.с.20), позбавлена можливості належним чином користуватися та розпоряджатися належною їй на праві власності ? часткою спірної квартири. При цьому, сама позивачка надає згоду на сплату їй компенсації як співвласнику майна згідно вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України. Стягуючи з відповідача суму в розмірі 180 150,00 грн., суд виходить з вартості спірної квартири, що підтверджена наявним в матеріалах справи звітом про оцінку майна. При цьому відповідач в судовому засіданні відмовився від заявлення клопотання про призначення іншої експертизи та від її оплати.

Outcome: approved