Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-27 00:00:00

У серпні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частку обєкта нерухомості у складі спадщини, прийнятої в порядку четвертої черги за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка у своєму позові, з просила суд встановити факт її проживання однією сімєю із гр. [PERSON] (31.07.1928 р.н.) з 18.02.1993 р. по 17.09.1998 р. (день смерті гр. [PERSON]) в кв. 75 по вул. Косіора у буд. 72, м. Дніпропетровська; визнати позивачку спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті гр. [PERSON], [INFO]; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 19 грудня 1980 р. в м. Сарань, Карагандинської області, Кавказької РСР, батько [PERSON] і мати [PERSON]. На початку 1988 року, відповідач разом з позивачкою повернулися у м. Дніпропетровськ до своїх батьків - діда позивачки гр. [PERSON], 31.07.1928 р. н. та бабусі [PERSON], [INFO] Різниця прізвищ діда та бабусі повязана з тим, що шлюб між ними за час життя не укладався. Дід та бабуся позивачки проживали з 29.12.1963 р. у 2-х кімнатній квартирі, загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 27,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS]. Квартира була отримана [PERSON] для вселення та проживання в ній разом зі своєю сімєю, згідно ордеру Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих. 17.10.1989 р. відповідач переїхав на постійне місце проживання у свою окрему квартиру, у якій вони разом проживають до цього часу, а позивачка залишилася проживати з дідом та бабусею, вести спільне господарство, дбати про них та допомагати. 25.04.1992 р. померла бабуся позивачки [PERSON]. 18.02.1993 р. позивачка була прописана у спірній квартирі. Квартира [ADDRESS] належить позивачці та її діду на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1994 року. 17.09.1998 р. помер [PERSON] згідно з свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська від 01.10.1998 р. актовий запис № 1292. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина: ? частини спірної квартири. За життя [PERSON] заповіту не складав. За час свого життя [PERSON] офіційно не визнав своє батьківство щодо відповідача [PERSON], який отримав своє прізвище від своєї матері [PERSON]. Саме через цю обставину Державною нотаріальною конторою № 6 м. Дніпропетровська було відмовлено відповідачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину, за яким він звертався в порядку, ст. 560 ЦК УРСР згідно листа № 843 виданого ДДНК № 6 м. Дніпропетровська від 28.08.2006 р. Але у листі ДДНК № 6 м. Дніпропетровська не зазначається про пропущення відповідачем шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР. З 17.09.1998 р. та по теперішній час позивачка продовжує проживати у спірній квартирі на правах власника її ? частини та добросовісного володільця і безперервного користувача ? частини квартири, що належала спадкодавцеві. Відповідно до положень ЦК УРСР та ЦК України, відповідач вважається таким, що не прийняв спадщину мого діда та свого батька, оскільки не звертався до Державної нотаріальної контори № 6 м. Дніпропетровська з відповідною заявою в установлений шестимісячний строк. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг, відповідно до ст. 1264 ЦК України, позивачка має право на спадкування за законом в порядку четвертої черги спадкоємців. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у разі відсутності відмови позивачки від спадщини, вона вважається такою, що прийняла її. Встановлення юридичного факту проживання позивачки однією сімєю зі спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини має правове значення для належного оформлення права на спадщину та одержання державного свідоцтва про моє право на спадщину від спадкодавця. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved