Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

26.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ФГ «Росток» про визнання недійсним договору оренди землі в якій зазначила, що вона на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-МК №018956 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 14,82 га, розташованої в межах території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. 01.01.2008 року між нею та ФГ «Росток» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на 10 років. Посилаючись на те, що договір не містить істотних умов, а саме: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; умови передачі земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, які є істотними умовами, відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», просила визнати недійсним договір оренди землі та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив підстави позовних вимог і посилаючись на те, що спірний договір оренди землі не містить істотних умов, а саме: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, просив визнати недійсним договір оренди землі. Представник відповідача Сливчук М.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і посилаючись на те, що договір містить всі істотні умови, просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини, щодо оренди земельної ділянки регулюються законом. Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України ,,Про оренду землі" (у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» набуває чинності після його державної реєстрації. У разі відсутності в договорі оренди землі хоча б однієї з істотних його умов, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 цього Закону. Матеріалами справи встановлено, що громадянці [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №018956 від 23.11.2001 року, виданого згідно рішення Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 19.10.2001 року за №143/27, належить на праві власності земельна ділянка площею 14,82 га, передана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. 01 січня 2008 року між власником земельної ділянки [PERSON] та ФГ «Росток» був укладений договір оренди землі строком на 10 років. Договір зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 01 квітня 2008 року за №040801600923. Вказаний договір оренди не містить умов, а саме: існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, оскільки п.26 і п.32 договору (істотні умови) не заповнені. У ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренду, а також для визнання договору недійсним у розумінні ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча б однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст.15 Закону України «Про оренду землі». Вище вказаний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 06 лютого 2012 року у справі №6-104ц11, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. За таких обставин, суд приходе висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки [PERSON] належить стягнути судові витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved