Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31 466 гривень 46 копійок, судовий збір в розмірі 314 гривень 66 копійок, зазначивши, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем 15 травня 2008 року було укладено кредитний договір № CL35727. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кошти в розмірі 12500 гривень, з терміном погашення до 25 квітня 2013 року та сплатою 36% річних за користування кредитом, а відповідач зобов’язувався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу в строк та на умовах, передбачених договором. Проте відповідач свої зобов’язання в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 31 466 гривень 46 копійок, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з’явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явилась, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім’я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з’явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв’язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит і виплати проценти. 15 травня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № CL35727, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12500 гривень, а відповідач зобов’язувався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу в строк та на умовах, передбачених договором, Додатку 1 та Додатку 2. Згідно п. 2.2 ст. 2 договору проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та у сумах, встановлені для сплати таких ануїтетних платежів. Згідно п. 5.2 ст. 5 договору сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена в Додатку 1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у Додатку 2 до цього договору. Відповідно до п. 5.3 ст. 5 договору позичальник зобов’язується щомісячно в дату сплати щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 3.1 договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Проте, в порушення п. 1.1 ст. 1, п.п. 5.1-5.3 ст. 5, п.п. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 договору відповідач свої зобов’язання в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 27 лютого 2013 року має заборгованість – 31 466 гривень 46 копійок, яка складається з наступного: - 794 гривень 92 копійок – заборгованість по кредиту; - 9 500 гривень 93 копійок – прострочена заборгованість по кредиту; - 7 706 гривень 58 копійок – заборгованість по відсотках; - 13 464 гривень 03 копійок – заборгованість по підвищеним відсоткам. Таким чином, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов’язання за кредитним договором. До теперішнього часу суму боргу відповідачем сплачено не було. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № CL35727 від 15 травня 2008 року в сумі 31466 гривень 46 копійки, судового збору в розмірі 314 гривень 66 копійку.

Outcome: approved