overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт, що свідоцтво про право власності на частину жилого будинку в с. Чемерне по вул. Набережна, 24, видане на ім.»я [PERSON] належить їй, встановлення факту необхідне для реєстрації будинку за новою адресою. Заявниця в судовому засіданні 13.12.2013 р. свої вимоги підтримала, в судовий розгляд 19.12.2013 р. не з»явилась, просила слухати заяву у її відсутність. Представник заінтересованої особи Тутовицька сільська рада подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, рішення ухвалити на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки вважає, що в свідоцтві про право власності на частину житла заявниця помилково вказана за прізвищем «Басюк», інші її дані в документі відповідають її дійсним даним; встановлення факту необхідне для реєстрації будинку за іншою адресою відповідно до рішення Тутовицької сільської ради № 646 від 17.12.2008 р. Тому є підстави для задоволення заяви. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення загальною площею 66,2 кв.м., що позначене в технічному паспорті під індексами 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6 з коморою в підвалі площею 5,0 кв.м. в будинку [ADDRESS], 1/3 частину нежитлового приміщення загальною площею 36,2 кв.м., що позначене в технічному паспорті під індексами 4-1, 4-2, 4-3 з коморою в підвалі площею 14,0 кв.м. в будинку [ADDRESS] у м. Львові, 1/3 частину нежитлового приміщення загальною площею 87,6 кв.м., що позначене в технічному паспорті під індексами 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6 в будинку [ADDRESS] у м. Львові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2012р. орендував зазначені приміщення у відповідачів для використання під магазини. Протягом строку дії договору оренди за згодою відповідачів зробив ремонт та пристосування зазначених приміщень під магазин, що вважає невід'ємним покращенням орендованого майна. Таким чином,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Відповідно до ч.3 ст.209 та ч.1 ст.218 ЦПК України у зв*язку зі складністю судового рішення оголосити в судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення суду виготовити до 24 грудня 2013р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.11.2013 року звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум на людину у місяць до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачка з 17.05.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За цей час у шлюбі народилась дитина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач та відповідач мешкають окремо, дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріальну допомогу дитині не надає, хоча стан здоров’я та матеріальне становище дозволяють йому це робити. Позивачка в судове засідання з’явилась, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 400 гривень щомісяця. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач мають спільну дитину – [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач та відповідач уклали шлюб 17.05.2008 року, який зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис 128.(а.с. 2). Як вказано у довідці з місця проживання про склад сім’ї та прописку, виданій КП «Жилкомсервіс», дільниця № 16, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Метробудівників, б. 29, кв. 37. (а.с. 3). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров*я та матеріальне становище дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, що було укладено між нею та [PERSON], 25.08.2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1129. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 25.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1129. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім того після розірвання шлюбу просила залишити прізвище "Наливайко". Відповідач у судове засідання не з’явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25.08.2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1129. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO] у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з’явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачем і знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст.ст.180– 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON] суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає можливим стягнути аліменти у 600,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

11.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд поділити майно подружжя та визнати право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за кожним по ? частки. Позивач в судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю позивача та відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1999 р., який рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2007 р. було розірвано. За час перебування сторін у шлюбі 30.09.2003 року на сумісні кошти подружжя була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Вищевказане майно є об’єктами спільної сумісної власності подружжя відповідно до вимог ст. 60 СК України, яка передбачає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

3 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що 15 листопада 2005 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі народились їх діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося та шлюбні стосунки між ними припинено більше 4-х років потому. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе, тому звернулася до суду із цим позовом та просить шлюб між ними розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність та позов підтримала, і у разі його задоволення, просила залишити їй прізвище «Дробуш». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав та просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП № 005397, сторони зареєстрували шлюб 5 листопада 2005 року, про що Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про шлюб за № 13 (а.с.7). Проте шлюб між сторонами не склався, вони припинили шлюбні стосунки та мешкають окремо один від одного. Згідно копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх синів – [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). На час розгляду справи спір між сторонами про місце проживання їх дітей, чи про розподіл спільного майна відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не з’явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з’явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення – розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21. 04. 2001. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] (06. 10. 2001 р.н.), [PERSON] (01. 05. 2004 р.н.). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сім’ї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За такого, суд вважає, що їх сім’я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

04.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, а також різність світогляду, поглядів на сімейне життя і побуту. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені біля 10 років тому і збереження родини є неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася і подала письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за її відсутності. В цій же заяві просила залишити їй прізвище - Гаврилюк. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Подав письмову заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 05.10.2002 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. (а.с. 6, 7) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили біля 10 років тому і з того часу проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. (а.с. 7) Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Майнового спору між сторонами немає. У зв‘язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] (далі-відповідач) 06.10.1990 року було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 5342. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час склалась ситуація, за якої фактично шлюбно-сімейні відносини із відповідачкою припинилися. Більше п'яти років сторони не проживають разом, між сторонами немає взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обов'язків. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити. Зазначав, що він дійсно більше чотирьох років не проживає разом із відповідачкою, що у нього вже інша жінка з якою він бажає укласти шлюб. Крім того, зазначав, що у сторін окремі бюджети. Заперечував проти надання сторонам строку на примирення. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила надати сторонам строк для примирення. Підтвердила, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив та просив надати сторонам строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою, 06.10.1990 року було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 5342. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на день розгляду справи досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Сторони не ведуть спільного господарства і мають окремі бюджети. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. Майновий спір між позивачем та відповідачем на момент розгляду справи відсутній. Суд вважає за необхідне зазначити те, що відповідачу стало відомо про пред'явлений позов ще 28.10.2013 року, проте за цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Враховуючи на те, що позивач фактично проживає в іншій родині, та враховуючи на те, що жовтня 2013 року сторони не дійшли згоди на примирення, на думку суду, строк для примирення їм не потрібен. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], оскільки, його збереження не відповідає інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 8 жовтня 1999 року в виконкомі Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. В шлюбі у них 11 лютого 2000 року народився син - [PERSON], 13 червня 2001 року донька - [PERSON]. Через сварки та непорозуміння, що стали носити постійний характер, між сторонами склалися неприязні стосунки. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, що унеможливлює подальше збереження сім’ї. Через зловживання відповідачем спиртними напоями, неможливо зберегти сім’ю, оскільки це суперечить інтересам позивачки та дітей. Тому позивачка просить суд, ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні ствердила позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з’явився хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 10 серпня 1999 року в Штепівському сільвиконкомі Лебединського району Сумської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу – [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія 1-БП № 025891 (а.с. 7). В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серія І-БП № 005166 та відповідно І-БП № 020953 (а.с. 8,9). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 01 серпня 1983 року вона та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, просить шлюб розірвати, так як спільне життя подружжя не склалось, з 2011 року сторони однією сім’єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини, їхня сім’я існує формально та збережена бути не може. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином – своєю заявою до суду просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, після державної реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, на розірвання шлюбу згоден, наміру зберегти сім'ю не має. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 01 серпня 1983 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя подружжя не склалось, з 2011 року сторони однією сім’єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини. Досягти примирення та порозуміння сторони не можуть, наміру зберегти шлюб не мають, їхня сім’я існує формально та збережена бути не може. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Позивач виявила бажання після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved