Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

01 жовтня 2013 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - Банк) звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов’язань відповідно до умов договору. Представник позивача – провідний юрисконсульт юридичного відділу відділення «Донецька регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи, надала суду заяву про підтримку заявлених позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю з постановленням заочного рішення. Зі змісту позовної заяви убачається, що 25 грудня 2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100375702B, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 45500,00 грн. на строк до 25 грудня 2015 року, зі сплатою 15 % річних. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. Позичальник [PERSON], яка отримала суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобов’язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 13 серпня 2013 року заборгованість становить: за кредитом - у сумі 38199 грн. 03 коп.; заборгованість за простроченим кредитом з урахуванням індексу інфляції – у сумі 6359 грн. 52 коп.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції – 3312 грн. 40 коп.; заборгованість по сплаті непрострочених відсотків за користування кредитом за період з 28 липня 2013 року по 12 серпня 2013 року – 292 грн. 06 коп.; комісія за обслуговування кредиту за період з 01 липня по 31 липня 2013 року – 768 грн. 95 коп.; прострочена комісія за обслуговування кредиту за період з 01 січня по 30 червня 2013 року – 4613 грн. 70 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту – 2824 грн. 07 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами – 1482 грн. 79 коп., три відсотка річних від суми простроченого кредиту за прострочення сплати кредиту - 46 грн. 43 коп.; заборгованість по сплаті трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами - 24 грн. 38 коп.; у загальному розмірі – 57923 грн. 33 коп. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, яким суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 57923 грн. 33 коп. та сплачені судові витрати у виді судового збору - у розмірі 579 грн. 23 коп. Відповідач [PERSON], яку не виявлено за останнім відомим місцем реєстрації та проживання, була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування, повторно за викликом суду не з*явилась, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 грудня 2012 року юридична особа – публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (Банк), і громадянка України [PERSON] (Позичальник) уклали кредитний договір № R53100375702B, за яким Банк зобов’язується надати Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 45500,00 грн. на строк кредитування до 25 грудня 2015 року, зі сплатою 15% річних, а Позичальник зі своєї сторони зобов’язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків щомісячно відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг. Судом встановлено, що кредитний договір укладено у письмовій формі, підписано уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «ВТБ Банк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов’язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору – [PERSON] 25 грудня 2012 року отримала грошові кошти у сумі 45500,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером № 24559 від 25 грудня 2012 року. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно із ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно розрахунку ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 13 серпня 2013 року становить: за кредитом - у сумі 38199 грн. 03 коп.; заборгованість за простроченим кредитом з урахуванням індексу інфляції – у сумі 6359 грн. 52 коп.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції – 3312 грн. 40 коп.; заборгованість по сплаті непрострочених відсотків зам користування кредитом за період з 28 липня 2013 року по 12 серпня 2013 року – 292 грн. 06 коп. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов’язань за договором. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов’язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Виконання зобов’язання відповідно до частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Договором передбачена відповідальність сторін за порушення його умов: пунктом 7.1 – у разі прострочення Позичальником зобов’язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобов’язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов’язань за кожен день порушення виконання зобов’язань, включаючи день погашення. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості [PERSON] перед Банком: пеня за прострочення сплати кредиту – 2824 грн. 07 коп., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами – 1482 грн. 79 коп. Пунктом 5.3.1 договору передбачене зобов’язання Позичальника сплатити комісійну винагороду. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості [PERSON] перед Банком: комісія за обслуговування кредиту за період з 01 липня по 31 липня 2013 року – 768 грн. 95 коп.; прострочена комісія за обслуговування кредиту за період з 01 січня по 30 червня 2013 року – 4613 грн. 70 коп. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно з вимогами ст. 625 ЦК. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості [PERSON] перед Банком: заборгованість по сплаті трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту за прострочення сплати кредиту - 46 грн. 43 коп.; заборгованість по сплаті трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами - 24 грн. 38 коп. Суд визнає правильним представлений ПАТ «ВТБ Банк» розрахунок періоду і суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № R53100375702B від 25 грудня 2012 року. У матеріалах справи відсутні будь-які об’єктивні дані, що відповідач вживав належних заходів для виконання зобов’язання по даному правочину, у зв’язку з чим порушення зобов’язання визнається судом таким, що сталося з його вини. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодаства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідачка при підписанні правочину визнала зазначені умови кредитного договору та не зверталася в установленому законом порядку до суду щодо визнання їх недійсними. У відповідності до положень статті 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов’язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 579 грн. 23 коп. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved