overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~ з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 28 грудня 2007 року\~ перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. На примирення з відповідачем позивач не погоджується, вважає, що сімейне життя і збереження сімї неможливе, тому що останнім часом між ними склалися напружені відносини, мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, на ґрунті цього виникають сварки, що негативно впливають на її психічний стан. Шлюб існує лише формально, його збереження протирічить інтересам кожного з них. Спільне господарство не ведуть, сумісне проживання припинено. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 2007 року, зареєстрованому у виконкомі Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 05. Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і, згідно зі\~ ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Згідно зі\~ ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4\~ ст. 174 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась\~ та поновлена бути не може. Згідно зі\~ ст. 112 Сімейного кодексу України,\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду, просить надати їй право на шлюб з [PERSON]. Заяву обґрунтувала тим, що вона не досягла шлюбного віку, їй виповнилося 17 років, проте вона проживає разом з [PERSON] та пребуває на обліку в Білоцерківському районному пологовому будинку як вагітна з терміном 8-9 тижднів. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, оскільки вона має намір створити сімю та народити дитину у шлюбі. На даний час проживають разом з її батьками, які не заперечують проти шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] вважає, що заява підлягає до задоволення, бажає укласти шлюб із заявницею та створити з нею сімю. Пояснив, що проживають разом близько пів року. Заінтересована особа [PERSON] вважає, що заява підлягає до задоволення. Підтвердила факти, викладені заявницею. Пояснила, що ні вона, ні батько заявниці не заперечують проти шлюбу. Заінтересована особа відділ ДРАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області в судове засідання не зявилося, просить розглядати справу у відсутності представника. Заслухавши доводи заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Матірю заявниці є [PERSON], батьком [PERSON]. Заперечень від батьків щодо укладення шлюбу не надійшло. [PERSON] народився 14.09.1991 р., є повнолітнім та досяг шлюбного віку. Згідно довідки № 249 від 17.05.2013р. ЛКК Білоцерківської центральної районної лікарні, [PERSON] вагітна строк 8-9 тижднів. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про доцільність надання права на шлюб заявниці, що не досягла шлюбного віку, оскільки це відповідає її інтересам, заперечень з боку заінтересованих осіб немає. На підставі ст.ст. 21-24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Кротівський психоневрологічний будинок-інтернат 01 квітня 2013 року звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 19 липня 2003 року є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату та має психічне захворювання, через яке не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві і просить визнати [PERSON] недієздатним, стверджуючи, що він страждає психічним захворюванням, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, заінтересована особа письмово повідомила суд про розгляд справи у відсутність її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, оскільки його особисті пояснення в судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: [PERSON]- інвалід 2 групи є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату з 19.07.2003 і страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Крім пояснень представника заявника, викладене підтверджується: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, згідно якому [PERSON] виявляє ознаки глибокої розумової відсталості, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 23-25). -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України суд відкладає складання повного рішення на строк не більше як п"ять днів з дня закінчення розгляду справи та проголошує вступну та резолютивну частини рішення. З повним рішенням сторони зможуть ознайомитись 21 червня 2013 року. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Кротівський психоневрологічний будинок-інтернат 01 квітня 2013 року звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 04 грудня 1987 року є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату та має психічне захворювання, через яке не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві, і просить визнати [PERSON] недієздатним, стверджуючи, що він страждає на психічне захворювання, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, заінтересована особа письмово повідомила суд про розгляд справи у відсутність її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: [PERSON] - інвалід 2 групи є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату з 04.12.1987 і страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Крім пояснень представника заявника, викладене підтверджується: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, згідно якого [PERSON] страждає на стійкий хронічний розлад у вигляді пфропфшизофренії, безперервного типу перебігу і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час. (а.с. 23-26). -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Кротівський психоневрологічний будинок-інтернат 01 квітня 2013 року звернувся до Пирятинського районного суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 13 лютого 1974 року є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату та має психічне захворювання, через яке не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судове засідання представник заявника не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, заінтересована особа письмово повідомила суд про розгляд справи у відсутність її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: [PERSON]- інвалід 2 групи є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату з 13.02.1974 і страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Крім пояснень представника заявника, викладене підтверджується: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, згідно якого [PERSON] страждає стійким психічним розладом у вигляді вродженого недоумства, а саме помірною розумовою відсталістю, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 23-26). -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Кротівський психоневрологічний будинок-інтернат 01 квітня 2013 року звернувся до Пирятинського районного суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 26 червня 2010 року є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату та має психічне захворювання, через яке не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судове засідання представник заявника не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, заінтересована особа письмово повідомила суд про розгляд справи у відсутність її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: [PERSON] - інвалід 2 групи є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату з 26.06.2010 і страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Крім пояснень представника заявника, викладене підтверджується: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, згідно якого [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості зі значним порушенням поведінки(олігофренія у вираженому ступені дебільності), що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 23-26). -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Кротівський психоневрологічний будинок-інтернат 01 квітня 2013 року звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 26 червня 2010 року є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату та має психічне захворювання, через яке не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, викладені у заяві, і просить визнати [PERSON] недієздатним, стверджуючи, що він страждає психічним захворюванням, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, заінтересована особа письмово повідомила суд про розгляд справи у відсутність її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, оскільки його особисті пояснення в судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: [PERSON]- інвалід 2 групи є підопічним Кротівського психоневрологічного будинку-інтернату з 26.06.2010 і страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Крім пояснень представника заявника, викладене підтверджується: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, згідно якому [PERSON] виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості (олігрофенія в ступені вираженої дебільності), що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 23-26). -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 06 лютого 2008 року; в шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Батьком дитина являється відповідач [PERSON], який участі у вихованні дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, фізично здоровим і в змозі надавати дитині утримання. Мотивуючи тим, що в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з відповдача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю і просила адовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, подав до суду довідки про розмір отримуваної заробітної плати та пенсії, згідний сплачувати аліменти шляхом відрахування з заробітної плати та пенсії. В зв"язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалив рішення по задоволення позову в попередньому судовому засіданні у відповідності до ст.174 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 06 лютого 2008 року; в шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Батьком дитина являється відповідач [PERSON], який участі у вихованні дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, фізично здоровим і в змозі надавати дитині утримання. Відповідач проживає окремо від дитини і зобов"язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття в грошовій або натуральній формі. Проживаючи в сім"ї позивачки, дитина потребує такої допомоги. Відповідач є працездатним та, враховуючи стан його здоров"я та матеріальне становище, суд вважає його спроможним забезпечувати потреби дитини. Встановлені фактичні обставини справи свідчать, що відповідач не виконуючи батьківських прав та обов"язків, не поважає права дитини на належне батьківське виховання, цим самим порушуючи їх. Порушені права дитини підлягають захисту. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд встановлює в розмірі 1/4 частці від заробітку (доходу) батька Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 214 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

21.05.2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач, [PERSON], зазначає, що він перебуває в шлюбі з відповідачем, [PERSON], з 28 травня 2004 року. Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2005 року, у звязку з тим, що сторони втратили повагу один до одного. Спільне господарство не ведеться. Спільного майна з відповідачем не має, спор щодо нього відсутній. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], Заперечень щодо заочного розгляду справи суду не надавав. Відповідач, [PERSON]. в судове засідання не зявилася, за місцем реєстрації кореспонденцію не отримує, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається такою, що належно повідомлена про місце та час проведення судового засідання. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2004 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовим записом №83. Сторони шлюбні відносини не підтримують. Спору щодо поділу майна немає. Тому суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, це суперечитиме інтересам кожної із сторін і їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

07 травня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.09.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Спілна донька [PERSON], [INFO], померла 28 липня 2006 року. Сімейні стосунки на даний час фактично припинені, до чого призвела різність характерів та відсутність порозуміння. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому суд за наявності письмової згоди позивача вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції від 25 вересня 2004 року, актовий запис № 627. Спільна дитина сторін донька [PERSON], [INFO], померла 28 липня 2006 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже його не оспорює. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 114,70 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

07 травня 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 05.06.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки із відповідачем фактично припинені з квітня 2012 року. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, повернувши їй дошлюбне прізвище «Будика». Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою просила шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Мостова». Відповідач також у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Маріуполя від 05 червня 2004 року, актовий запис № 259. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає спільно із позивачем. Про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved