Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права приватної власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги, тим що вона, [PERSON], знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 червня 1968 року, який зареєстровано Джезказганським бюро ЗАГС с. Нікольськ, актовий запис № 140. [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON]. У1994 році [PERSON] працювала на Ресорному заводі імені Комінтерну в місті Синельникове Дніпропетровської області. Вказаним підприємством їй та членам її сім'ї -чоловіку та дочці була надана квартира [ADDRESS], яку вони приватизували 17 січня 1994 року на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і яка була зареєстрована ТОВ «Оксвен» за реєстром № 125. Зазначена квартира належить [PERSON], її чоловіку - [PERSON] та її дочці - [PERSON], на праві приватної спільної сумісної власності в рівних частках (кожному 1/3 ч.) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 1994 року, виданого на підставі розпорядження від 06 січня 1994 року № 434. Ринкова вартість вищезазначеної квартири складає 159 007 гривень, а вартість 1/3 її частки - 53 002 гривні. [INFO] року [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS], помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Заповіту померлий не залишив. позивачі по справі, є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тому що проживали разом з померлим на час відкриття спадщини, поховали його та користувалися його майном. Обидва позивача звернулися до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку (кожній по 1/6 ч.) вказаної квартири. Але нотаріус відмовив у видачі цих свідоцтв у зв'язку з тим, що право власності на вищезазначене майно за померлим [PERSON], не зареєстровано. Просить встановити факт прийняття [PERSON] і [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], яка настала [INFO] року. Визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Визнати за [PERSON], право приватної власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. У відкрите попереднє судове засідання позивачі не з'явилися, але до його початку надали суду заву в якій свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять справу розглянути без їх участі. У відкрите попереднє судове засідання представник відповідача не з'явився, але до його початку надав суду заяву в якій проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 1995 року, актовий запис № 139. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.06.1968 року, актовий запис № 140 та між [PERSON] та [PERSON] копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.06.1968 року. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 1994 року виданого Ресорним заводом ім. Комінтерну, [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира зареєстрована ООО «Оксвен», записана у реєстрову книгу № 125. В матеріалах справи є постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2013 року видана державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., згідно якої позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом, після смерті [INFO] року [PERSON], так як право власності на вище визначене майно за померлим не зареєстровано. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме цього дня набрала Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва та архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121. Таким чином, права набуті у власність до 09.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], яка настала [INFO] року, підтверджується довідкою Синельниківського міського комунального підприємства від 19.11.2013 року згідно якої [PERSON] [INFO] мешкав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з [INFO] по день смерті [INFO] року. Разом з ним мешкали та були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] які мешкають за вищевказаною адресою з 13.02.1987 року по теперішній час. З матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців першої черги на майно спадкодавця, окрім позивачів не має. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року та позивачі спадщину прийняла фактично, у зв'язку з чим суд застосовує норми чинного на той час законодавства, а саме норми ЦК Української РСР 1963 року. Частиною 1,2 ст.524 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 526 ЦК Української РСР 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 527 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1,2 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки фактично вступили в володіння спадковим майном. Також 1/3 частина квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] входить до спадкової маси. На підставі викладеного, ст. ст. 527, 548, 549, 562 ЦК Української РСР 1963 року,

Outcome: approved