Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки - [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є її дочкою та матір'ю її внучки [PERSON], яка народилась [INFO] року від шлюбу з [PERSON], який [INFO] року помер. [PERSON] жодним чином не цікавиться життям та навчанням доньки - жодного разу не відвідала її у Нагуєвицькій спецшколі інтернаті І-ІІ ступенів, на неодноразові звернення щодо надання її згоди на виготовлення пенсії по інвалідності не реагує, частину пенсії по втраті годувальника використовує на свої потреби. Внаслідок таких дій відповідачки, [PERSON] в червні 2012 року самовільно покинула місце проживання матері в м.Стебник та переїхала проживати до неї. З цього приводу працівниками міліції було складено протокол. Поряд з цим, органом опіки та піклування Дрогобицької міської ради було також встановлено та взято до уваги наведені вище обставини та 20.05.2013 року за № 3-32/3968 винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], так як остання не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не підтримує, не провідує, не цікавиться її навчанням та розвитком; виходячи з інтересів дитини, яка також виявила таке бажання. Така поведінка [PERSON] носить характер свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, таким чином ще й наносить шкоду дитині, позбавляючи її матеріальної допомоги, а тому просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, доповнила, що основною причиною для позбавлення батьківських прав відповідачки є її небажання виготовити пенсію по інвалідності для своєї доньки та розтратою частини пенсії по втраті годувальника. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Пояснила, що неодноразово намагалася телефонувати доньці в інтернат, однак та не хотіла з нею розмовляти. Частину пенсії, яку вона отримує по втраті годувальника віддає доньці. Вважає, що її не доцільно позбавляти батьківських прав, так як вона спиртні напої не вживає і в подальшому обіцяє більше уваги приділяти доньці. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Лобик О.П.. пояснив суду, що при розгляді питання щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON], він виступав проти цього, однак підтримує висновок комісії про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], так як це буде відповідати інтересам дитини. Прокурор Тананайко О.О. заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому з'ясувавши обставини справи, не бачить підстав для застосування такого, так як відповідачка намагається приймати участь у вихованні доньки. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON], який помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]) та [PERSON] - відповідачка по справі. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради №3-32/3968 від 20.05.2013 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], 1975 р.н., відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Про ухилення від обов'язків щодо виховання дитини, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України мова може йти тільки за умови винної поведінки особи, свідомого ігнорування нею своїми батьківськими обов'язками. Суд вважає встановленим факт неналежного, неповноцінного виконання [PERSON] обов'язків по вихованню дитини. Поряд з цим, встановлено, що позивака не довела суду, що спілкування відповідачки з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої. Крім цього, в матеріалах справи немає беззаперечних, об'єктивних висновків про свідоме ігнорування та ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки. Натомість встановлено, що між нею та позивачкою існують напружені стосунки, що як наслідок впливає на ситуацію спілкування матері з донькою. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. В даному випадку, суд вважає, що поведінку відповідачки щодо її доньки, ще можна змінити, позбавлення її батьківських прав відносно дитини не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Також згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачка не в повній мірі виконує батьківські обов'язки по відношенню до своєї малолітньої доньки, однак дії відповідачки засвідчують, що вона не втратила інтерес до дитини, має бажання її виховувати, відсутнє свідоме нехтування батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які не виконують батьківських обов'язків за умови винної поведінки. Звідси, суд вважає за доцільне застосувати до відповідачки заходи попередження, вказавши на необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, а контроль за виконанням нею батьківських обов'язків покласти на органи опіки та піклування.

Outcome: dismissed