Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до Алуштинського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору про спільну діяльність, визнання права власності на нерухоме майно та припинення права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.06.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про спільну діяльність. Згідно до умов договору відповідач, після придбання об'єктів, зобов'язується отримати всі необхідні дозволи та погодження на реконструкцію та перепланування придбаних об'єктів нерухомості. Позивач, на виконання умов договору, придбала за договором купівлі-продажу 23.12.2009 року об'єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS], яке складається з нежитлового приміщення, вбудовані приміщення магазину [NUMBER] на першому поверсі, загальною площею 372,8 кв.м. Оскільки у відповідача на час придбання об'єкту нерухомості були відсутні грошові кошти для внесення своєї частки за придбання даного об*єкту, позивачка сплатила всю суму за власний рахунок у сумі 450 000 грн. Відповідач зобов*язався відшкодувати 1/2 частку сплачених коштів в строк до 31.12.2011 року, в строк до 30.12.2012 року зобов*язався отримати необхідні дозволи та погодження на реконструкцію, перепланування придбаних об*єктів нерухомості, проте свої обов'язки за договором про спільну діяльність не виконує, наполягає на оформленні правовстановлюючих документів на належну йому частку об'єкту нерухомості за договором про спільну діяльність. У добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати договір про спільну діяльність, наполягає на тому, що має право на частку нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на вимоги ст.ст.1130, 1131, 1134 ЦК України позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, рішення просить винести на розсуд суду. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов задоволенню не підлягає. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 02.06.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про спільну діяльність (далі за текстом Договір). Згідно до п.1 Договору, сторони зобов'язуються шляхом об'єднання майна і зусиль спільно діяти для досягнення наступної цілі - придбання об'єктів нерухомості, встановлених п.3 та п.4 Договору, проведення їх реконструкції та перепланування під магазин для здійснення у подальшому підприємницької діяльності (а.с.3-5). Відповідно до розділу 3 зазначеного договору, сторона - 1 , якою є [PERSON], зобов*язався в строк до 30.12.2012 року отримати всі необхідні дозволи/погодження для реконструкції та перепланування, передати стороні - 2, якою є [PERSON], грошову сумц у розмірі 50 % ринкової вартості - об*єкту нерухомості що розташований за адресою : [ADDRESS], загальною площею 372, 8 кв.м.. У відповідності до ст.1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників або без об'єднання вкладів учасників. Позивач на виконання умов Договору придбала об'єкт нерухомості, що вбачається з копії договору купівлі-продажу від 23.12.2009 року , укладеного між Закритим акціонерним товариством "Термо" та [PERSON] , який нотаріально не посвідчений (а.с.6-7). 29.12.2009 року сторони за договором підписали акт прийнятя-передачі об*єкту нерухомості (а.с.8). Оскільки у відповідача , як зазначає позивач, на час придбання об'єкту нерухомості були відсутні грошові кошти для внесення своєї частки, позивачка сплатила всю суму за власний рахунок, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 25 лютого 2010 року, 25 січня 2010 року, 24 грудня 2009 року(а.с.10). Згідно ст.1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач вказує, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Договором, а саме не сплатив 50% вартості об'єкту нерухомості у строк до 31.12.2011 року, а також не отримав дозволи та погодження відповідно до п.3 Договору, на підставі чого просить розірвати зазначений Договір, визнати за нею право власності, припинити право власності за ЗАТ "Термо". Проте, суд не бере до уваги твердження позивача проте, що факт не передачі відповідачем позивачу грошової суми у розмірі 50% ринкової вартості об'єкту нерухомості, може бути підставою для розірвання Договору, оскільки Договором не встановлений строк та порядок здійснення таких внесків. Крім того, позивачем не надано належних доказів, того що відповідач не отримав необхідні дозволи та погодження передбачені п.3 Договору , власником спірних приміщень не являється та не може в силу закону ними розпоряджатися. При цьому суд також зазначає, що право власності на спірні нежилі приміщення, вбудовані приміщення магазину [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровані за Закритим акціонерним товариством " Термо" (а.с. 11). Клопотань про залучення власника спірного нежитлового приміщення до участі у справі в якості відповідача представник позивача не заявляв, пояснював в судовому засіданні, що ЗАТ "Термо" визнає право власності позивача на спірні нежитлові приміщення та не оспорює його, але доказів цьому суду також не надав. Так відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволені позовних вимог, оскільки позивач не надав належних доказів в обґрунтування своїх вимог , відсутні правові підстави для розірвання договору про спільну діяльність, визнання права власності на об*єкт нерухомості та припинення права власності ЗАТ "Термо", яка не є стороною по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed