Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У січні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом та, уточнивши його у процесі розгляду справи, остаточно просив стягнути з Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі – ДП «ІМТП»), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача – [PERSON], у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 1 1991,30 грн. (витрати на медикаменти), у відшкодування моральної шкоди – 5 000 грн., 5 278,20 грн. – неотриманий прибуток через пошкодження автомобілю та 2 776 грн. – збір на обов’язкове державне страхування при первинній державній реєстрації транспортного засобу (а.с. 2-4, 55). Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2012 року в м. Ізмаїл по вул. Рєпіна № 11 [PERSON], керуючи автобусом марки «Ikarus», д/з 500-54 ОВ, при здійсненні своїх службових обов’язків під час руху не вибрав безпечний інтервал та відволікся від керування, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований у правого краю проїжджої частини належний йому на праві власності автомобіль марки «Skoda», д/з ВН 0684 СР. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортному засобу заподіяно технічні пошкодження в розмірі 72 085,17 грн. 49 490,00 грн. йому виплачено страховою компанією «АХА Страхування». Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2012 р. стягнено з ДП «ІМТП», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача – [PERSON], залишок суми, завданої пошкодженням автомобілю. Оскільки вирішено питання лише в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобілю, просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що завдані пошкодження автомобілю призвели до його практичного знищення, і ніякий поновлювальний ремонт не може привести автомобіль у належний стан в якому він находився до ДТП. Усвідомлюючи те, що він більше не зможе їздити на цьому автомобілі, у нього погіршився стан здоров’я, настала гіпертонічна криза. Він відчував сильні моральні страждання, які призвели до підвищення тиску, розладу нервової системи. Він настільки був морально здавлений, що в нього почалось відчування заніміння правої руки. У наслідок гіпертонічної кризи йому довелось пройти курс амбулаторного лікування. Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи визнав, проти задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що підстав для відшкодування матеріальної шкоди не має, а докази завдання моральної шкоди позивачем суду не надані (а.с.59-62). Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні обставини справи визнав, зазначив, що визнає вину у ДТП, намагався уникнути зіткнення автомобілів, за постановою суду поніс покарання, проти задоволення позовних вимог – заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, третю особу, свідка [PERSON] та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2012 року в м. Ізмаїл по вул. Рєпіна № 11 [PERSON], керуючи автобусом марки «Ikarus», д/з 50054 ОВ, під час руху не вибрав безпечний інтервал та відволікся від керування в результаті чого скоїв наїзд на припаркований у правого краю проїжджої частини автомобіль марки «Skoda», д/з ВН 0684 СР. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу автомобілю марки «Skoda», д/з ВН 0684 СР, заподіяно технічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2012 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. Постанова суду не оскаржувалась (а.с.9). [PERSON], як встановлено судом, і сторонами не заперечувалось, під час скоєння ДТП знаходився із ДП «ІМТП» у трудових відносинах. Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу № САА 644870 від 12.05.2010 р. транспортний засіб «Skoda», д/з ВН 0684 СР, належить [PERSON] (а.с.8). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2012 р. задоволено позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ДП «ІМТП» у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобілю, матеріальну шкоду (а.с12). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 59,60 ЦПК України передбачено що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. У відповідності до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частина 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки завдається шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя та здоров’я, у зв’язку з чим відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров’я або смертю фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України у зв’язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я фізична особа має право на відшкодування їй заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму витрат, понесених ним при придбанні ліків в сумі 1 991,30 грн., надавши при цьому у підтвердження позовних вимог п’ять квитанцій за 06, 07, 08 та 25 вересня 2012 р. за придбання анальгетиків на суму 901 грн., пероральних засобів на суму 270 грн., антибіотиків на суму 451 грн., інше на суми 18.75 грн. та 350 грн. (а.с.14) та листок огляду та консультацій спеціалістами за 02.09.2012 р. без зазначення назви лікарняної установи, прізвища лікаря, відсутня печатка, наступний запис здійснено і за 06, і за 07 та 08.09.2012 р.(а.с.15-16). Ставить під сумнів суд і необхідність при гіпертонічній кризі прийняття антибіотиків, анальгетиків на суму 901 грн. Крім того, записи з лівого боку вказаного листка щодо вартості ліків, що рекомендовані, та печатки аптеки, яка реалізує лікарські засоби, квитанції у підтвердження дійсності понесення витрат на придбання ліків замінити не може. Тому надані докази суд як належні та допустимі докази прийняти не може, на підставі чого у задоволенні в цій частині позовних вимог – відмовляє. Відмовляє суд і у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування суми неодержаних доходів. Виходячи зі змісту норм ст.1192 та ч. 2 ст. 22 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов’язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Так, позивач просить стягнути з відповідача 5 287,2 грн. за не отриманий прибуток, надавши у підтвердження позовних вимог Протокол (угоду) про намір від 20.08.2012 р., за яким позивач бере на себе зобов’язання з доставки щотижня товарів з ринку « 7км» до ринку м. Ізмаїл, за що буде отримувати оплату в розмірі 1 000 грн. та розрахунок прибутку із зазначенням витрат на пальне, добових (а.с.6,4). Проте, вказаний Протокол про намір від 20.08.2012 р, є попереднім і не покладає на його учасників жодних фінансових або юридичних зобов’язань, про що свідчить п.4 цього протоколу. Крім того, розмір шкоди розраховано позивачем без урахування амортизації автомобіля, сплати податків, витрат на поточний ремонт, не вказано з чого позивач виходив, обираючи розрахунковий період. До того ж, відповідно до вимог чинного законодавства України перевезення вантажів автомобільним транспортом для інших осіб та справляння за це коштів є за своїм змістом підприємницькою діяльністю, яка потребує державної реєстрації та сплати встановлених чинним законодавством України податків і зборів. Крім того, відповідно до п. 25 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» діяльність, пов’язана із перевезенням вантажів автомобільним транспортом підлягає ліцензуванню і її здійснення передбачає наявності відповідної ліцензії. Не може погодитись і суд з вимогами позивача щодо стягнення суми збору на обов’язкове державне страхування при первинній державній реєстрації транспортного засобу в розмірі 2 776 грн., оскільки даних, що пошкоджений транспортний засіб, який належить позивачу, є фізично знищеним (висновок експерта, спеціаліста), після ДТП, тобто його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, судом не встановлено. Разом з тим, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна – транспортного засобу, та, виходячи з встановлених обставин у справі, враховуючи пояснення позивача з цього питання та показання свідка [PERSON], стягує з відповідача 3 000 грн. Клопотання про призначення відповідної експертизи для можливості встановлення розміру завданої моральної шкоди з урахуванням індивідуальних особливостей позивача тощо після роз’яснення судом такого права, суду не заявлялись. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Виходячи з вищезазначеного,

Outcome: partial