Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0556 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:542:0009, що знаходиться в садовому товаристві «Локомотив» у [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія КВ № 138593, виданого Київською міською радою на підставі договору дарування земельної ділянки від 12 жовтня 2005 року № 7785 (ВСІ № 901065) з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки - ведення садівництва, зареєстрованого за № 09-7-01477 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 3441 гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить садовий будинок [NUMBER] площею 66,7 кв.м., розташований в садовому товаристві «Локомотив» у [ADDRESS]. Зазначений садовий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0556 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:542:0009, що належить на праві приватної власності [PERSON] Цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення садівництва. Саме він є власником садового будинку з моменту реєстрації права власності, тобто з 06 липня 2007 року, а отже саме він повинен бути визнаний фактичним власником земельної ділянки з моменту набуття права власності на садовий будинок, як це передбачається ч. 1 ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до довідки, виданої Садівницьким товариством «Локомотив» від 25 серпня 2006 року № 43, [PERSON] є власником садового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с.16). Даний факт також підтверджується свідоцтвом про право власності від 25 червня 2007 року, згідно якого садовий будинок [NUMBER] в СТ «Локомотив» площею 66,7 кв.м., який розташований в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, садовий будинок, що належить позивачу, знаходиться на території земельної ділянки по [ADDRESS], діл. [NUMBER] площею 0,0556 га. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 138593, власником земельної ділянки площею 0, 0556 га розташованої на [ADDRESS], діл. [NUMBER] (с/т «Локомотив» у Дніпровському районі м. Києва) є [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 12 жовтня 2005 року № 7785 (ВСІ № 901065). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2). При здійснення своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3441 гривень 00 копійок, що були сплачені позивачем за подання позову до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved