Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Ск-467-000515/7-2008 від 18.07.2008 року в сумі 703079 гривень 18 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 16363,50 гривень, простроченої заборгованості за процентами в сумі 2276,88 гривень, простроченої заборгованості плати з кредитом в сумі 10829,60 гривень; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 372769,94 гривень, пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в сумі 51637,26 гривень; пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом в сумі 245762,09 гривень; трьох процентів річних від суми простроченого кредиту в сумі 1914,87 гривень; трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту в сумі 265,25 гривень; трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту в сумі 1259,78 гривень. Також просить стягнути на користь позивача з [PERSON] сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача Декань Н.І. не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, вказала, що згодна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON]. в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (який в подальшому у зв'язку з капіталізацією перейменовано у ПАТ «Родовід Банк») з однієї сторони та [PERSON] (надалі - держатель) з іншої сторони укладено договір № Ск-467-00515/7-208, за яким банк надав держателю споживчий кредит у розмірі 16363,50 гривень строком дії до 18 липня 2010 року включно зі сплатою 7 % річних, а держатель зобов'язувався повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування споживчого кредиту у строки та на умовах цього договору. Зміст кредитного договору, укладеного між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON], не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до п.4.1.9 кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно з графіком, а також остаточно погасити заборгованість за споживчим кредитом в строк остаточного погашення, у випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, вона вважається простроченою. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається із матеріалів справи, банком зобов'язання за договором виконано, у встановлений в договорі строк [PERSON] зобов'язання перед ПАТ «Родовід Банк» щодо сплати щомісячних платежів за період з 18.07.2008 року по 18.07.2010 року не виконував, заборгованість за кредитом становить 16363,50 гривень, що підтверджується письмовими доказами. Також за користування чужими грошовими коштами боржник, в силу ст..536 ЦК України, зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 1.1.5 договору встановлено розмір процентів, а саме, 7 % річних. Згідно з п.2.4 договору сторони встановили, що банк починає нараховувати проценти за користування споживчим кредитом з дня виникнення заборгованості. Згідно розрахунку, наданого ПАТ «Родовід Банк», сума простроченої заборгованості [PERSON] за процентами станом на 17.07.2013 року становить 2276,88 гривень та підтверджується письмовими доказами. Також п.2.4.1 договору передбачено внесення щомісячної плати за обслуговування споживчого кредиту в сумі 2,65% від суми наданого споживчого кредиту. Письмовими доказами підтверджується наявність у [PERSON] простроченої заборгованості плати за кредитом станом на 17.07.2013 року в сумі 10829,60 гривень. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Три проценти річних від суми простроченої кредитної заборгованості [PERSON] перед АТ «Родовід Банк» розраховані позивачем станом на 17.07.2013 року в загальній сумі 3439,91 гривень, з яких 1914,87 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 265,25 гривень - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту; 1259,78 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст.. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст.. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Пунктами 4.1.23, п.5.2.16 договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту, позичальник зобов'язувався сплачувати банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. Письмовими доказами, наданими позивачем, обраховується пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості [PERSON] станом на 17.07.2013 року в сумі 670169,29 гривень, з якої 372769,94 гривень - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 51637,26 гривень - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 245762,09 гривень - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом. При цьому суд виходить з того, що згідно з постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти правомірно нараховуються позивачем незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, але позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, що є підставою для відмови у позові, виходячи з наступного: В силу ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, відповідно до вимог ст..260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. При цьому в силу ст..261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 18.07.2008 року, сплив 18.07.2010 року, отже, строк позовної давності за вимогами закінчився 18.07.2013 року. При цьому ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з даним позовом лише 01.10.2013 року. Позивач посилається як на підставу поважності пропуску строку позовної давності залишення судом його позовних вимог без розгляду у зв»язку з неусуненням недоліків позову щодо сплати судового збору. На підтвердження цієї обставини позивачем надано копію ухвали судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.08.2013 року. Неможливість виконання ухвали суду про усунення недоліків позову щодо сплати судового збору ПАТ «Родовід Банк» обґрунтовує тим, що всі належні платежі АТ «Родовід Банк» здійснює за місцем знаходження центрального офісу в м. Київ, а тому оригінал платіжного доручення від 03.09.2013 року до відділення представників банку у Полтавському регіоні надійшов поштовим листом із запізненням. Суд не вважає вказані причини пропуску строку позовної давності поважними, оскільки стаття 265 ЦК України встановлює правило, за яким залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. В силу ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст..267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Статтею 267 ЦК передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] не підлягають задоволенню у зв»язку із сплином позовної давності. В силу ст.88 ЦПК України не підлягають задоволенню також вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: dismissed