Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 28570,29 грн., з яких: 3334,63 грн. - заборгованість за кредитом, 2,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 666,90 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 22 729,11 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500грн. - штраф (фіксована частина), 1336,68грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування вимог вказує, що 04.02.2009 року між ВАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір №TEXRFU00460101, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 3334,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 04.02.2011р. Взяті на себе зобов»язання не виконав, у зв»язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. У судове засідання представник позивача Андрейчук В.В. не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомленим у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 04.02.2009 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № TEXRFU00460101, який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу були надані грошові кошти в сумі 3334,63грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на місяць, з кінцевим терміном повернення 04.02.2011 року включно. Позичальник зобов'язався погашати заборгованість шляхом щомісячних платежів в розмірі 205,81 грн. Відповідно до умов п. 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. При цьому, у п.5.5 умов та правил надання кредиту сторони погодили терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю у 5 років. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов»язання згідно з умовами договору та видав [PERSON] кредит в розмірі 3334,63гривень. Відповідач належним чином не виконував свої зобов»язання згідно умов і правил надання банківських послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.08.2013 року складає 28570,29 грн., з яких: 3334,63 грн. - заборгованість за кредитом, 2,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 666,90 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 22729,11 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500грн. - штраф (фіксована частина), 1336,68грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 28570,29 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пенею є сума неустойки, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу. (ч.3 ст. 549 ЦКУкраїни). Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на зазначені обставини та той факт, що заявлена до стягнення сума пені значно перевищує суму самого кредиту та відсотків, судом слід застосувати ч.3 ст.551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, а тому суд вважає, що [PERSON] слід зменшити суму нарахованої пені до 5700 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованість по кредитному договору на загальну суму 11541,18 грн., з яких: 3334,63 грн. - заборгованість за кредитом, 2,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 666,90 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5700 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500грн. - штраф (фіксована частина), 1336,68грн. - штраф (процентна складова). Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема, 229,40 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial