Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики з урахуванням 3% річних за кожен рік прострочки в сумі 14205 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено умови договору позики, в частині своєчасного повернення грошових коштів, що є предметом позовних вимог. До початку судового засідання позивач, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просив слухати справу у його відсутність. Відповідач до початку судового засідання, надав заяву, в якій визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 13 000 грн., строком до 15.12.2010. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. В установлений договором строк відповідач борг позивачу не повернув. Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору позики, в частині своєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена як умовами укладеного між сторонами договору, так і вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за договором позики в розмірі 13000 грн. Так, статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON], боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягає задоволенню в повному обсязі, тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 14205 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 231 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved