Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

08 листопада 2012 року позивач ПАТ «Родовід Банк» (надалі - Банк) звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 2005М-116, укладеного між Банком та відповідачем від 14.11.2005 року, останньому було надано кредит у розмірі 9208,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, строком до 12.11.2010 року. Відповідач в порушення норм діючого законодавства та умов зазначеного договору свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 19.10.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 163842,04 гривень. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, три відсотки річних за весь час прострочення виконання зобовязання у розмірі 2433,55 гривень, а також судові витрати. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в ході судового розгляду справи позовні вимоги не визнавали. У судове ж засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] повторно не прибули з невідомих причин, будучи при цьому повідомленими про час і місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, які не прибули у судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В сенсі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 ст. 1056 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Матеріалами справи встановлено, що 14 листопада 2005 року між Відкритим (нині Публічним) акціонерним товариством «Родовід Банк» (надалі-Банк), з одного боку, та [PERSON] (надалі Позичальник), з іншого, було укладено договір кредиту № 2005М-116, за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит у розмірі 9208,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних, строком до 12 листопада 2010 року (а.с. 8-11). При цьому позичальника [PERSON] було ознайомлено із умовами зазначеного кредитного договору, а також із строками та порядком здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що засвідчено його особистими підписами. Пунктами 3.1, 3.2 договору кредиту передбачено, що позичальник зобовязаний щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 153,47 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього Договору, шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку, а також повернути одержаний кредит не пізніше 12 листопада 2010 року. Відповідно до п. 3.9 договору кредиту за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник також зобовязалась сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу. Згідно із п. 5.2 договору кредиту у разі недотримання позичальником умов договору Банк має право вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання чи неналежного виконання своїх зобовязань за договором. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Судовим розглядом встановлено, що зобовязання за договором кредиту позичальником [PERSON] починаючи з жовтня 2006 року здійснювались несвоєчасно не у повному обсязі, внаслідок чого утворювалась прострочена заборгованість. Згідно із наданими позивачем розрахунками, відомостями про надходження коштів, вбачається, що станом на 19 жовтня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 1966,29 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 1915,77 доларів США, та суми заборгованості за відсотками у розмірі 50,52 доларів США, що станом на день розгляду справи за офіційним курсом НБУ складає 15716,56 гривень (а.с. 12-15). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником грошового зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим представником позивача розрахунком відповідачеві [PERSON] нараховано пеню за прострочення виконання зобовязань за період з 11 жовтня 2006 року по 19 жовтня 2012 року, а саме: за прострочення виконання зобовязань зі своєчасного повернення кредиту у розмірі 137804,04 гривень; за прострочення виконання зобовязань зі своєчасної сплати нарахованих відсотків у розмірі 10321,44 гривень, а також 3 % річних від прострочених сум у розмірі 2433,55 гривень (а.с. 16-23). Зазначений розрахунок пені та 3 % річних позивачем проведено вірно, розраховані суми відповідають розмірам невиконаних зобовязань та періодам прострочення їх сплати, а тому він сприймається судом до уваги як належний доказ в межах вирішення даної цивільної справи. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання позичальником [PERSON] зобовязань за договором кредиту і утворення станом на 19 жовтня 2012 року заборгованості у загальній сумі 166275,59 гривень, а тому задовольняє предявлений позов у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1662,75 гривень, а також на користь держави судовий збір у розмірі 24,33 гривень.. На підставі ст.ст. 258, 267, 541, 549, 610, 628, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved