Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи це тим, що в с.Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області проживала її мати - [PERSON], яка померла [INFO]. Нещодавно їй стало відомо, що мати мала право на земельну частку (пай), оскільки з 1957 по 1998 роки працювала в агрофірмі «Інгулець» с.Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області та на момент розпаювання земель даного господарства залишалась його членом. Державний акт на право колективної власності на землі агрофірми «Інгулець» зареєстрований 26.12.1995 року, тобто мати позивачки набула право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта, однак при житті так і не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), а тому позивачка просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити строк для звернення до суду з позовом, визнати за нею право на земельну частку (пай) після смерті матері. Представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, письмовою заявою просив справу розглядати без його участі, позов визнає. Представник відповідача Іскрівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, письмовою заявою просив справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в них. Державний акт на право колективної власності на землю, виданий колективному сільськогосподарському підприємству агрофірмі «Інгулець» Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області серії КР №0000014, зареєстровано 26.12.1995 року(а.с.10), а не 27.09.1999 року, як вказано в довідці відділу Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області від 28.07.2010 року №07-15/3178(а.с.8). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 26.10.1998 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області(а.с.12). Факт родинних стосунків позивачки з матір'ю підтверджується: копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 20.08.1962 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області(а.с.11), копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії [NUMBER], виданого 20.07.1985 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області(а.с.11). Після смерті матері залишилось спадкове майно, і позивач отримала спадщину(а.с.19). А нещодавно позивач дізналася про право матері на земельну частку(пай) на території Іскрівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Згідно архівної довідки №01-25/543 від 27.09.2013 року(а.с.9), мати позивачки розпочала свою трудову діяльність з 1957 року і була прийнята в члени колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС Петрівського району Кіровоградської області, правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Інгулець» Петрівського району, і пропрацювала до дня своєї смерті([INFO]), тобто на момент одержання господарством державного акту на право колективної власності на землю мати позивачки являлася членом вказаного господарства, однак, при складанні списків на розпаювання землі була пропущена і в додаткові списки не була включена. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю(п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель(зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо. Враховуючи те, що на день видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю, мати позивачки працювала в ньому і являлася членом вказаного господарства, тому мала право на земельну частку(пай), яку необхідно виділити із земель резервного фонду Іскрівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку(пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). У відповідності до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Інших спадкоємців за законом, крім позивачки, немає, тому єдиною спадкоємицею спадкового майна являється позивач. На підставі викладеного та враховуючи те, що мати позивачки на момент смерті мала право на земельний пай, суд вважає, що позивачка, як єдиний спадкоємець, може успадкувати те, що їй належало, а тому позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються Указом Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям...», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року), ст.ст.1218, 1268 ЦК України.

Outcome: approved