Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-24 00:00:00

Уточнивши свої первинні позовні вимоги (а.с.91-97), позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд покласти на ПАТ «Краснодонвугілля» обов»язок здійснити перерахунок середньої заробітної плати за 2001 рік для обчислення страхових виплат та передати відповідну довідку до відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні; просив покласти на відповідача відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні обов»язок здійснити виплату недоплачених позивачу страхових сум в розмірі 27 463,36 грн, недоплаченої одноразової допомоги у зв»язку зі збільшенням ступеня втрати працездатності в розмірі 2720,00 грн, та зобов»язати відповідача сплачувати позивачу страхові виплати виходячи із середньої заробітної плати, нарахованої у 2001 році - 1520 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь в рахунок компенсації спричиненої моральної шкоди 100 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав уточнену позовну заяву. Суду пояснив, що він працював на підприємствах вугільної промисловості. Позивачу встановлена втрата професійної працездатності через захворювання, які пов»язані з виконанням трудових обов»язків. Позивач вказує, що при передачі його страхової справи з підприємства до Фонду ССНВ в 2001 році підприємство надало довідку про розмір його заробітної плати за три місяці 2001 року - січень, лютий та березень 2001 року, з якої розрахований середньомісячний заробіток становив 1520,15 грн. Позивач вказує, що до 2012 року Фонд ССНВ нараховував йому щомісячні виплати виходячи із вказаного заробітку. В 2012 році позивачу збільшили сукупний розмір втрати працездатності; він подав до Фонду ССНВ документи про збільшення відсотку втрати працездатності, отримав одноразову допомогу у зв»язку зі збільшенням відсотка втрати працездатності в розмірі 74392,00 грн. На початку 2012 року Фонд ССНВ повідомив позивача, що при перевірці його справи були виявлені помилки в нарахуванні страхових виплат, а саме - розмір його заробітку за січень, лютий 2001 року в довідці підприємства вказаний без урахування обмежень, встановлених діючим на той час законодавством; за зверненням Фонду ССНВ підприємством була видана інша довідка про розмір заробітку позивача, з якою позивач не згоден. Вважає обмеження його заробітку за січень, лютий 2001 року неправомірним, посилається на п. 9 Правил по відшкодуванню шкоди, затверджених Постановою КМУ № 472 щодо неможливості перерахунку компенсаційних виплат у бік зменшення. Вимагає, щоб підприємство видало довідку про розмір його заробітку за січень - березень 2001 року без урахування будь яких обмежень. Також зазначив, що на підставі довідки про його заробіток, виданої підприємством в 2012 році, Фонд ССНВ неправомірно перерахував розмір щомісячної страхової виплати у бік зменшення. Позивачем в позові надані розрахунки, за якими за період з березня 2012 року по липень 2013 року позивачу недоплачені страхові виплати в сумі 27 463,36 грн. Також позивач зазначає, що і розмір одноразової виплати у зв»язку зі збільшенням відсотку втрати працездатності розрахований невірно, не донараховано 2720,00 грн. Пояснив, що за захистом своїх прав він змушений звертатись до прокуратури та суду, він хвилюється, через що погіршується стан його здоров»я. Вказує, що неправомірні дії відповідачів спричиняють йому моральну шкоду, яку він оцінює в 100000,00 грн. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Представники відділення ВД Фонду ССНВ в м. Краснодоні в судовому засіданні позов не визнали. Підтвердили, що позивач перебуває на обліку як особа, що втратила професійну працездатність внаслідок профзахворювань. Вказали, що 16.07.2001 року до Фонду ССНВ була передана страхова справа позивача з довідкою про заробітну плату за січень, лютий та березень 2001 року, з яких вирахували середню заробітну плату для нарахування розміру страхових виплат. 26.10.2012 року позивач звернувся до Фонду ССНВ із заявою про перерахунок страхових виплат у зв»язку зі збільшенням сукупного відсотка втрати професійної працездатності. При проведенні перерахунку розміру страхових виплат була виявлена помилка в розрахунках середнього заробітку, який використовувався для визначення розміру страхових виплат - заробіток позивача за січень, лютий 2001 року був зазначений без врахування обмежень, встановлених законодавством на 2001 рік. Позивачу був проведений перерахунок розміру страхових виплат. Представники зазначили, що за зверненням позивача до прокуратури дії працівників Фонду ССНВ перевірялись інспектором територіальної державної інспекції з питань праці в Луганській області. Результатами перевірки була підтверджена наявність помилки при первинних розрахунках середнього заробітку позивача, та виданий припис щодо необхідності вжиття заходів для стягнення з позивача суми переплати страхових виплат. Фондом ССНВ було видано розпорядження про стягнення з позивача суми переплати страхових виплат, але у зв»язку з поданням позивачем позову до суду, стягнення переплати припинено. Вказують на правомірність дій працівників Фонду ССНВ. Вимоги позивача щодо стягнення суми моральної шкоди вважають безпідставними. Представник відповідача ПАТ «Краснодонвугілля» в судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив, що позивач тривалий час працював на підприємствах Краснодонвугілля, має професійні захворювання, яки призвели до втрати професійної працездатності. З 1997 року Краснодонвугілля сплачувало позивачу страхові виплати у зв»язку з втратою професійної працездатності. В 2001 році страхова справа позивача була передана до Фонду ССНВ. Підприємством до Фонду ССНВ була направлена довідка про заробітну плату позивача, в якій зазначений розмір заробітної плати за січень, лютий та березень 2001 року. Представник відповідача наполягає на тому, що довідка видавалась на підставі діючого на той час законодавства. В 2012 році у зв»язку зі збільшенням у відповідача відсотку втрати професійної працездатності підприємством повторно була видана довідка про розмір заробітку позивача за січень, лютий та березень 2001 року, але з урахуванням вимог Постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», згідно з якою розмір заробітку за січень, лютий 2001 року не може перевищувати 1000,00 грн. Вимоги позивача щодо стягнення суми моральної шкоди вважає безпідставними та необґрунтованими. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах уточнених позивачем вимог, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За ст.. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов»язків що виникли з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що позивач з 1965 року працював на підприємствах вугільної промисловості. В 1997 році позивачу первинно було встановлено втрату професійної працездатності та призначені компенсаційні виплати. Згідно з Правилами відшкодування власником підприємства, установи та організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої робітнику пошкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків, які діяли станом на 1997 рік, компенсаційні виплати здійснювались підприємством Краснодонвугілля. У зв»язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в 2001 році страхова справа позивача була передана з підприємства Краснодонвугілля до Фонду ССНВ. Між сторонами виник спір з приводу правомірності перерахунку Фондом ССНВ страхових виплат позивачу на підставі довідки про розмір заробітної плати, виданої ПАТ «Краснодонвугілля» в 2012 році, розмір заробітку позивача в якій зазначений з урахуванням обмежень, встановлених Постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням». Судом встановлено, що первинно середньомісячний заробіток позивача для розрахунку страхових виплат був обчислений на підставі довідки ДВАТ «Краснодонвугілля» від 27.04.2001 року, в якій розмір заробітку позивача зазначений: січень 2001 року - 1596,37 грн; лютий 2001 року - 1402,07 грн.; березень 2001 року - 1562,00 грн. (а.с.15). За цією довідкою, середній заробіток для обчислення страхових виплат позивача становить 1520,15 грн. Позивач вважає цю суму вірною та вказує на неприпустимість зменшення страхових виплат, вимагає продовження нарахування страхових виплат із вказаного розміру його заробітку. Представник ПАТ Краснодонвугілля вказує на те, що розмір заробітку, зазначеного в довідці без будь яких обмежень відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи та організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої робітнику пошкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків. Представник Фонду ССНВ вказує на те, що вказана довідка вже містить помилку в зазначенні розміру заробітку, оскільки заробіток вказаний без обмежень, встановлених Постановою КМУ від 13.07.1998 року № 1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб»єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» та від 21.09.1998 року № 1478 «Про внесення змін та доповнень до Постанови КМУ від 13.07.1998 року № 1064», якими встановлено максимальний розмір об»єкту оподаткування в розмірі 1000,00 грн. на місяць з одного працюючого, з якого сплавляються збори до соціальних фондів. Проаналізувавши діюче станом на 2001 рік законодавство, яке регулює порядок нарахування потерпілому страхових виплат, суд дійшов до наступного. До 2001 року діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи та організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої робітнику пошкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків, затверджені Постановою КМУ № 472 (далі по тексту Правила № 472), за п. 22 яких середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування шкоди потерпілому втраченого заробітку визначається за бажанням потепілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності. За п. 23 Правил № 472, до середньомісячної заробітної плати для визначення розміру відшкодування шкоди включаються види оплати праці відповідно до пенсійного законодавства, тобто ст.. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою до них відносяться лише ті види оплати праці, на які нараховуються страхові внески. Указом Президента України від 25.05.1998 року № 506/98 «Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб»єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» надано право Кабінету Міністрів України встановлювати та переглядати зазначену максимальну величину фактичних витрат на оплату праці. На виконання Указу Президента, Кабінет Міністрів України прийняв постанови від 13.07.1998 року №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб»єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» та від 21.09.1998 року № 1478 «Про внесення змін та доповнень до Постанови КМУ від 13.07.1998 року № 1064», якими встановив максимальний розмір об»єкту оподаткування в розмірі 1000,00 грн. на місяць з одного працюючого, з якого справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування. Вказані Постанови КМУ були скасовані Постановою КМУ від 07.03.2001 року № 225 «Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів», якою з 01.03.2001 року встановлений максимальний розмір заробітку, з якого справляються внески до Фонду ССНВ - 1600,00 грн. Таким чином суд встановив, що станом на січень, лютий 2001 року діяли обмеження максимального розміру об»єкта оподаткування в розмірі 1000,00 грн. на місяць з одного працюючого, з якого справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, а з березня 2001 року максимальний розмір був збільшений до 1600,00 грн. З урахуванням вимог вказаних Постанов КМУ 24.10.2012 року ПАТ «Краснодонвугілля» видало довідку про розмір заробітку позивача, в якій зазначено: січень 2001 року - 1000,00 грн; лютий 2001 року - 1000,00 грн.; березень 2001 року - 1528,88 грн. (а.с.16). Саме на підставі цієї довідки Фондом ССНВ позивачу був перерахований розмір страхових виплат. Дії Фонду ССНВ щодо перерахунку страхових виплат позивачу перевірялись інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Луганській області. За результатами перевірки був виданий припис № 12-19-108/0004-0001 від 10.01.2013 року, в якому зазначено, що при формуванні сукупної справи позивача спеціалістом Фонду ССНВ не була врахована гранична сума заробітної плати, з якої сплачувались збори. Інспектором праці була встановлена переплата страхових виплат за період з 04.04.2001 року по 30.09.2012 року в сумі 56,8 тис. грн.. Також встановлена сума переплати одноразової допомоги позивачу в розмірі 7940,00 грн. Фонду ССНВ було приписано вжити заходів щодо утримання зайво сплачених сум щомісячних страхових внесків та одноразової допомоги [PERSON] (а.с.37-38). Посилання позивача на п. 9 Правил, затверджених Постановою КМУ № 472, є помилковими, оскілки цей пункт стосується заборони перерахунку компенсаційних виплат в разі зменшення тарифних ставок та окладів працюючих працівників. Крім того, ці правила були скасовані ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Також помилковими суд вважає твердження позивача в тій частині, що постанови КМУ, якими введені обмеження щодо максимального розміру об»єкту оподаткування на місяць з одного працюючого, з якого справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, відносяться виключно до роботодавця та до спірних правовідносин не мають застосовуватись. Суд враховує, що бюджети соціальних фондів формуються за рахунок внесків, які здійснюються із заробітної плати працівників, тому, як що існували обмеження в частині максимального заробітку, з якого мали здійснюватись внески до фондів соціального страхування, при нарахуванні соціальних виплат це обмеження мало бути враховане. На підставі наведеного суд дійшов до висновку про те, що довідка про розмір заробітної плати позивача, видана ПАТ «Краснодонвугілля» 24.10.2012 року № 4/1-654 відповідає вимогам Постанови КМУ від 13.07.1998 року №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб»єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів», від 21.09.1998 року № 1478 «Про внесення змін та доповнень до Постанови КМУ від 13.07.1998 року № 1064» та Постанови КМУ від 07.03.2001 року № 225 «Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів». На підставі вказаної довідки про розмір заробітку потерпілого спеціалістами Фонду ССНВ були правомірно нараховані щомісячні страхові виплати та разова допомога у зв»язку зі збільшенням відсотка втрати працездатності . Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку щодо правомірності дій відповідачів при нарахуванні позивачу страхових виплат та про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв»язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Розглянувши позов в частині стягнення суми моральної шкоди, суд встановив наступне. Згідно з ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров»я; у душевних стражданнях, які особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї або членів її сім»ї; у душевних стражданнях з проводу знищення або пошкодження її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до положень ст.1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена правомірність дій відповідачів при нарахуванні позивачу розміру щомісячних страхових виплат, тому немає підстав стверджувати, що діями відповідачів були порушенні законні права та інтереси позивача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди - за необґрунтованістю вимог.

Outcome: dismissed