Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

29 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим під час судового розгляду справи позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги відсутністю відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені законом строки без поважних причин. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 23 лютого 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, [PERSON], [PERSON], а також малолітніх [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Не погодившись із судовим рішенням, відповідач [PERSON] подала заяву про його перегляд, в зв'язку з чим рішення суду від 23 лютого 2012 року було скасовано, а цивільна справа призначена до повторного розгляду судом. 06 липня 2012 року [PERSON] подала зустрічний позов про вселення до житлового приміщення та усунення перешкод в користуванні житлом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що [PERSON] починаючи з моменту народження та по теперішній час проживає в квартирі [ADDRESS], наймачем якої є [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. За життя наймача в якості членів його родини в квартирі були прописані відповідачі - його рідний син [PERSON], та онучка, рідна сестра позивача - [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] в спірній квартирі не мешкає приблизно з 1995 року, оскільки має інше житло. [PERSON] не мешкає в квартирі починаючи з 2001 року, оскільки після укладення шлюбу змінила місце свого проживання. Відзначила, що [PERSON] добровільно залишила спірне житло, переїхала проживати по місту проживання чоловіка, жодної перешкоди щодо повернення та проживання в квартирі їй не чинилось. Малолітні діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], ніколи не мешкали в спірній квартирі, хоча значаться в якості мешканців у особовому рахунку. Відзначає, що в зв'язку з тим, що відповідачі по справі протягом тривалого часу не мешкають за адресою своєї прописки, не несуть витрат з її утримання, вони у відповідності до норм діючого житлового законодавства є такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Підкреслила, що [PERSON] за власні кошти здійснив у квартирі капітальний ремонт, сплатив заборгованість по комунальних платежах, несе витрати з її утримання. Виходячи з наведеного, представник позивача просить суд на підставі положень статті 71 ЖК України визнати [PERSON], [PERSON] та її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, покласти на ОСМД «Благо-1» зобов'язання зняти вказаних осіб з реєстрації у спірній квартирі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на факти та обставини, наведені в зустрічній позовній заяві, відзначили, що [PERSON] в 2001 році покинула спірне житло, отримавши від [PERSON] обіцянку про те, що воно так і залишиться їх спільним та позивач не чинитиме їй перешкод у проживанні за адресою її реєстрації. Пояснили, що протягом часу з 2001 року по 2005 рік [PERSON] періодично протягом декількох днів проживала в спірній квартирі, відвідуючи матір, а після одруження [PERSON], піддавшись його запевненням щодо можливості її безперешкодного повернення до житла взагалі не відвідувала квартиру. В квітні 2009 року, після розірвання шлюбу з чоловіком, [PERSON] звернулась до [PERSON] із вимогою впустити її до квартири, на що брат відповів згодою, однак у вересні 2009 року [PERSON] змінив своє рішення та відмовив їй у проживанні. Наведені обставини стали приводом для її звернення до міліції із заявою про застосування заходів щодо її вселення до житла, однак їй було рекомендовано звернутись до суду. Відповідач по справі [PERSON] належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, не надав клопотання про відкладення судового розгляду справи. Вважаю можливим вирішити справу в його відсутність. Третя особа по справі - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Благо-1», належним чином сповіщене про час та місце судового розгляду справи, не забезпечило явки в судове засідання свого представника, не повідомило про причини неявки, в зв'язку з чим, з урахуванням положень ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи - Макіївської міської ради також не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються нормами Глави 2 «Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду» Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). У частині 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там не проживала. Даними особового рахунку № [NUMBER], наведеного ОСМБ «Благо-1», підтверджено, що будинок [ADDRESS], відноситься до державного житлового фонду та перебуває на балансі ОСМБ «Благо-1». Наймачем спірної квартири № 52, яка складається з двох суміжних кімнат, жилою площею 26,65 кв.м. є [PERSON] (т. 1, а.с. 7). [INFO] року [PERSON] помер. Окрім [PERSON] в спірній квартирі так само були прописані члени його сім'ї: [PERSON], як син - починаючи з 25.05.1982 року по 08.06.2010 року (вибув в зв'язку з випискою), [PERSON], як невістка - починаючи з 27.08.1985 року по 13.07.2005 року ( вибула в зв'язку із смертю), [PERSON], як син - починаючи з 11.01.1991 року, [PERSON], як онучка - починаючи з 18.05.1984 року, [PERSON], як онук - починаючи з 04.06.1986 року, [PERSON], як правнук - починаючи з 28.01.2002 року, [PERSON], як правнук - починаючи з 28.03.2005 року, [PERSON], як правнук - починаючи з 28.11.2007 року, а також [PERSON] Наявність реєстрації місця проживання за вказаною адресою відповідачів по справі - [PERSON] та [PERSON] підтверджено також відповідними довідками адресного бюро Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області № 1225 та № 1224 відповідно від 02 грудня 2010 року (т. 1, а.с. 4,7). З довідки № 1-35-03-1697 від 28.10.2011 року, наведеної КП «БТІ м. Макіївки», вбачається, що КП «БТІ м. Макіївки» Донецької області не має відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с. 77). Відповідач по справі [PERSON] в спірній квартирі фактично не мешкає починаючи з 1995 року, що об'єктивно підтверджено поясненнями позивача [PERSON], його представника [PERSON], поясненнями відповідачки [PERSON] та іншими об'єктивними доказами по справі, в зв'язку з чим суд при вирішенні справи вважає їх встановленими. В зв'язку із укладенням 27 липня 2001 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], відповідачка виїхала зі спірної квартири на постійне проживання в інше місце; починаючи з моменту одруження в подальшому за адресою своєї реєстрації вона фактично не мешкала. Від шлюбу [PERSON] має малолітніх дітей - [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2005 року народження, а також сина [PERSON], 2012 року народження. Малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з моменту народження та по теперішній час постійно мешкають разом із матір'ю, за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] ніколи не проживали. Данні обставини також підтверджені і не оспорюються сторонами в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд при вирішенні справи вважає їх встановленими. 29 листопада 2010 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням, що спонукало [PERSON] звернутися з заявою до [PERSON], який продовжував мешкати в спірній квартирі, про вчинення перешкод у вселенні та вселення в квартиру в органи міліції та в суд. Наведені вище обставини підтверджено матеріалами зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про вселення від 13 січня 2011 року, та постановою УВМ Кіровського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 20 січня 2011 року, якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] стосовно вчинення ним перешкод [PERSON] у вселенні до спірної квартири (т. 2, а.с. 86). Із пояснень сторін вбачається що, 13 липня 2005 року померла їх мати [PERSON], їх батько [PERSON] після смерті дружини залишив спірне приміщення, став проживати з другою жінкою, після чого виписався із квартири в червні 2010 року з власного бажання. 18 листопада 2006 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], став проживати з нею сумісно в спірній квартири, де народився і був зареєстрований їх син [PERSON], [INFO] року. Починаючи з кінця 2005 року позивач [PERSON] самостійно користується спірним житлом, робить в ньому капітальний ремонт із заміною дверних запорів, розпоряджується спадщиною їх матері, віддає частину належного їй майна відповідачці [PERSON] та їх батьку [PERSON] Наведені обставини відповідачем по справі не спростовані, натомість їх підтверджено іншими об'єктивними доказами в справі. Зокрема, повідомленнями про здійснення грошових переказів на рахунок ОСМД «Благо-1» підтверджено, що починаючи з серпня 2007 року [PERSON] сплачував квартплату за житло, розташоване за адресою: [ADDRESS], в тому числі сплачував існуючу суму боргу (т.2, а.с. 89-97). Згідно договору № 16/53 від 21 липня 2010 року про розстрочення заборгованості, укладеному між [PERSON] та КП «Макіївтепломережа», [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо погашення суми боргу за надані до квартири [ADDRESS], послуги з теплопостачання. Матеріалами справи підтверджено, що вказану суму боргу [PERSON] сплатив особисто шляхом здійснення відповідних відрахувань із заробітної плати (т.2, а.с. 88). В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка - [PERSON] - заступника голови ОСМД «Благо-1», зі змісту яких вбачається, що вона мешкає по-сусідству з [PERSON], який проживає в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю сім'єю. Зазначила, що [PERSON] здійснив в квартирі капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги починаючи з 2007 року. [PERSON] у вказаній квартирі не мешкає близько 10-15 років, а [PERSON] - починаючи з 2001 року, по теперішній час. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених [PERSON], викладені нею обставини підтверджуються іншими об'єктивними доказами (т.2, а.с. 62). Із пояснень допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що вона проживає по сусідству із спірним житлом протягом тривалого часу. Їй відомо, що [PERSON] не проживала разом зі своїми батьками та братом починаючи з моменту одруження - з 2001 року. Приблизно в 2005 - 2006 році [PERSON] почав робити в квартирі ремонт, замінив двері та дверні замки. Вказані дії робив відкрито та за власні кошти, ніяких зауважень від [PERSON] на його дії вона не чула, за вказаною адресою починаючи з того часу її не бачила. Про існування конфлікту між сторонами дізналась в 2011 році. Свідок в справі [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною тіткою [PERSON] та [PERSON] Їй відомо, що племінниця [PERSON] в спірному житлі не мешкає починаючи з 2001 року, а починаючи з 2005-2006 років, після смерті їх матері [PERSON], повновладним господарем житла став [PERSON], оскільки саме він зайнявся ремонтом оселі, погасив існуючі комунальні борги. Саме в цей час він змінив двері та дверні замки, чого не від кого не приховував. Скаржитись на дії [PERSON] [PERSON] почала в 2011 році, коли [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, а до цього часу вона житлом не цікавилась, в ньому не проживала. Аналогічні відомості суду надала свідок [PERSON] В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечуючи проти заявлених [PERSON] позивних вимог категорично стверджувала, що проживаючи разом із чоловіком та малолітніми дітьми вона не могла самостійно змінити місце проживання та обрати постійним місцем свого проживання місце реєстрації. Після розірвання шлюбу з останнім вона в 2009 році звернулась з приводу проживання в квартирі до [PERSON], який відмовив їй у вселенні і вона, аби не зіпсувати взаємовідносин з братом, почала наймати житло. Після цього вона періодично зверталась до [PERSON] з приводу її вселення, однак останній їй відмовив, в разі чого вона в січня 2011 року була вимушена звернутись до районного відділу міліції із відповідною заявою. У зв'язку із зайняттям усіх приміщень спірного будинку членами сім'ї [PERSON] та їх категоричною позицією щодо неї, вона не могла там проживати об'єктивно, тому причини її не проживання за місцем реєстрації є поважними. Суд критично оцінює дані пояснення відповідача, не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи, з яких вбачається, що про наміри позивача щодо самостійного користування спірною житловою площею [PERSON] стало відомо з листопада 2006 року, з часу складання подружжя [PERSON]. Жодних дій з цього часу, які б свідчили про наміри [PERSON] щодо вселення в спірну квартиру, в судовому засіданні не встановлено. Відповідачем доказів на підтвердження створення позивачем перешкод у користуванні жилим приміщенням суду в ході розгляду справи не надано. Приписами ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, і це не спростовано відповідачем, що після одруження [PERSON] перестала проживати в спірній квартирі, не несла витрат на її утримання, не цікавилась її станом та не проявляла до житла жодного інтересу, при цьому проживала в м. Макіївка разом із родиною свого чоловіка. В розумінні ст.ст. 71, 72 ЖК України перебування особи в шлюбі, так само як і відсутність в неї речових прав на інше житло, не є підставою для збереження житлового приміщення за нею. Враховуючи викладене, з наведених сторонами доказів в справі вбачається, що [PERSON] тривалий час не мешкає в спірному приміщенні. Натомість, об'єктивних даних на підтвердження створення останній з боку [PERSON] перешкод у користуванні спірним приміщенням суду в ході розгляду справи не надано. Факт зміни дверних замків та ненадання відповідачу ключів від них не розцінюється судом як перешкода [PERSON] у вселенні, оскільки остання проти заміни замків прямо не заперечувала, відповідних процесуальних дій щодо відновлення свого права на проживання в квартирі не вчиняла. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], її малолітні діти та [PERSON] - члени сім'ї наймача квартири [ADDRESS], без поважних причин понад шість місяців були відсутні у вказаному житловому приміщенні. На підставі наведеного, з урахуванням того, що [PERSON] починаючи з 1986 року по теперішній час безперервно мешкає в спірній квартирі разом із своєю сім'єю, особисто несе витрати з її утримання, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення його позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] Об'єдання співвласників багатоквартирного будинку «Благо-1» не є відповідачем по справі, в зв'язку з чим суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо покладення на ОСМД «Благо-1» зобов'язання зняти певних осіб з реєстрації у спірній квартирі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved