Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 серпня 2013 року звернулася з названим позовом до суду, в якому вказала, що 01 січня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,258 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024034; земельна ділянка площею 0,25 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024034; земельна ділянка 3,38 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 018805. За життя [PERSON] заповіту не склала. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON], яка померла 01.01.2013 року є рідною сестрою [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на спадкові земельні ділянки. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 01 січня 2013 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 259461 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,258 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024034 (а.с.7-8); земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 024034 (а.с.7-8); земельна ділянка 3,38 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 018805 (а.с.9-10). Після смерті [PERSON] спадкоємці першої черги відсутні. Позивач [PERSON] є внучкою померлої [PERSON], але отримати свідоцтва про право на спадщину позивач не може, оскільки відсутні докази родинних відносин з померлою [PERSON], а також були втрачені оригінали державних актів на спадкові земельні ділянки, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю позивача [PERSON], [INFO] та племінницею померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-БК № 491088 (а.с.17). Відповідач [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON] . В судовому засіданні факт того, що [PERSON] була бабою позивача стверджується поясненнями позивача, відповідача та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що [PERSON] була матір'ю [PERSON] та рідною сестрою [PERSON], яка померла 01 січня 2013 року. Окрім того було встановлено, що похованням [PERSON] займалась [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження (а.с.12) [PERSON], [INFO], народилась в сім'ї батьків [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про народження [PERSON] позивачем не надано, посилаючись на втрату та відсутність в архіві в зв'язку з народженням до 1930 року. Відповідач [PERSON] народилась в сім'ї батьків, батько прочерк, мати [PERSON] Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що покійна [PERSON], яка померла 01 січня 2013 року дійсно була рідною сестрою [PERSON]. Відповідно до договору дарування, житловий будинок по вул. Братів Полосичів, 71 в с. Косівка, Володарського району Київської області з 14 грудня 2001 року був подарований [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 01 січня 2013 року [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved