Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2013 року і з цього часу вони проживають окремо і спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дитини не надає, а тому вона просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитині, відмовившись від вимог про розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу заперечує, згоден виплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року та від даного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2013 року, та з того ж часу сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці добровільно не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу матері або батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи що відповідач визнає вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд вважає викладені в позові обставини щодо цієї вимоги доведеними. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягнення аліментів відповідно до ч.1 ст. 191 ЦК України слід здійснювати з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто 29 листопада 2013 року. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, розмір якого визначається відповідно до закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved