Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду у вересні 2013 року із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4282, 95 грн., та судові витрати по сплаті держмита у розмірі 229, 40грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та гр. [PERSON], був укладений кредитний договір № 001-04217-190911 від 19.09.2011 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6 898 грн. на придбання певного майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором. Станом на 25.07.2013 року відповідач не виконав належним чином свої зобов’язання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 4282, 95 грн., яка складається з 4282, 71 грн. – заборгованість за кредитом, 0,24 грн. – заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, врегулювати спір у добровільному порядку відмовився, позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача до залу судового засідання не з’явився, проте в своїй позовні заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з’явився за невідомих для суду обставин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення, яке свідчить про отримання судової повістки. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких обставин. Той факт, що між позивачем та відповідачем виникли зобов’язання, які відповідач зобов’язаний виконувати, підтверджено укладеним між ними кредитним договором № 001-04217-190911 від 19.09.2011 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6898.24 грн. на придбання відповідачем майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Строк дії кредитного договору встановляються з дня його підписання сторонами і діє до виконання відповідачем зобов’язань, а саме дня зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором. Згідно наданого розрахунку за кредитним договором № 001-04217-190911 від 19.09.2011 року, наданого представником позивача, сума заборгованості за кредитом станом на 25.07.2013 рік склала 4282, 95 грн., з яких: 4282, 71 грн. – заборгованість за кредитом, 0, 24 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, та повинний сплатити суму боргу та відсотки за користування кредитом, встановлені кредитним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. ст. 1050, 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов’язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача держмито у сумі 229, 40 грн.

Outcome: approved