Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] також зареєстрований у зазначеній квартирі з 25 лютого 1998 року, однак фактично у ній не проживає близько двох років, його особисті речі там відсутні. Тобто, відповідач вказаним житловим приміщенням не користується без поважних причин, факт не проживання підтверджується актом від ЖБК «Мир-29» року. У зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. Відповідач [PERSON] є її чоловіком, в наступний час шлюб між ними не розірвано. У жовтні 2009 року чоловік зібрав усі свої речі та пояснив, що поїхав до батьків, які мешкають в Ізраїлі, після цього вона його жодного разу не бачила, зв`язок вони не підтримують. Де саме перебуває відповідач, його адреса проживання їй невідомі. Сварок між ними не було, перешкод для вселення у квартиру вона йому не чинила, більше до України він не повертався та вселитися в квартиру не намагався. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 16.09.1997 р., посвідченого державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотконтори Н. М. Шиян-Мірошниченко за реєстровим №1-2578 (а.с. 16), що зареєстроване у КП БТІ м. Донецька за №57862 в реєстровій книзі 47дк-263 від 09.10.1997 р. (а.с. 13). Після розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] набула прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.10.1998 р., актовий запис №374 (а.с. 8). 26.02.2000 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], відповідачем по справі, та набула прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис №56 (а.с. 9). Шлюб між сторонами до наступного часу не розірвано. Позивачка зареєстрована у [ADDRESS], з 27 грудня 1994 року, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с. 11). Крім неї у зазначеній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується карткою прописки Форми А (а.с. 12). За зазначеною адресою відповідач не проживає з жовтня 2009 року, що підтверджується довідкою, наданою головою ЖБК «Мир-29» (а.с. 6). Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із змінами «Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час, більше, ніж один рік без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування даним жилим приміщенням. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved