Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державного відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтобуд» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. Шлюб між нею та [PERSON] був зареєстрований 24 вересня 1977 року. [PERSON] працював робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища в шахтобудівельному управлінні № 6 треста «Донецькшахтобуд», коли [INFO] з ним трапився нещасний випадок на виробництві - помер в шахті внаслідок хвороби серця. Вказаний нещасний випадок був визнаний таким, що пов»язаний з виробництвом і вона отримала належні виплати, як дружина загиблого шахтаря, зокрема одноразову допомогу від роботодавця. Вважає, що у смерті [PERSON] винен відповідач, який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці, а також вважає, що відповідач був володільцем джерела підвищеної небезпеки. Вона переносила і продовжує переносити і буде переносити особливі моральні страждання у зв»язку з самим фактом смерті чоловіка. Стерпні у зв»язку з цим фізичні та психічні болі та страждання жадають додаткових зусиль для організації повсякденного життя. Через смерть чоловіка вона багато років не мала можливості вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені її відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені її плани на подальше життя. Для організації її життя після смерті чоловіка вона змушена була одружуватися з [PERSON]. Наведені вище обставини свідчать про те, що смерть [PERSON], який трагічно загинув на шахті, спричинили, спричиняють і спричинятимуть їй моральні та фізичні страждання, та вимагають додаткових зусиль для організації її життя. Просила суд стягнути з відповідача на її, [PERSON] користь гроші у сумі 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті [PERSON] від нещасного випадку у шахті та згідно ч. 2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення всієї присудженої судом суми відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить судова розписка. 25.09.2013 року представником позивача [PERSON], який діє на підставі було надано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Також, 25.09.2013 року судом було отримано заяву від позивача, яка підписана представником позивача, в якій позивач просила суд розглянути повністю в її відсутність цивільну справу, проти постановлення судом рішення в її відсутність не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений. Судом вживалися заходи щодо виклику та належного сповіщення відповідача та направлялися судові повістки та телеграма за адресою, яка вказана позивачем в позовній заяві, однак до суду поверталися поштові конверти та телеграма, в яких зазначено, що за зазначеною адресою такої організації не має ( вибули ). Відповідно до відповіді Головного управління статистики у Донецькій облсті від 18.11.2013 року за № 06/3-16/4067 вбачається, що згідно з ЄДРПОУ станом на 18.11.2013 року ДВАТ «Трест Донецькшахтобуд» знаходиться за адресою: м. Донецьк, Ворошиловський район, вул. Октябрська, буд. 90, де керівником є Подоляк Марк Миколайович. Відповідно ч. 8 ст. 74 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв»язку з їх діяльністю. Відповідно до ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження ) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого, не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 24 вересня 1977 року, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про шлюб ( а. с. 5 ). [PERSON] працював робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища в шахтобудівельному управлінні № 6 треста «Донецькшахтобуд», коли [INFO] з ним трапився нещасний випадок на виробництві - помер в шахті внаслідок хвороби серця. Позивач [PERSON] вважає, що у смерті [PERSON] винен відповідач, який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці, а також вважає, що відповідач був володільцем джерела підвищеної небезпеки, а тому повинен відшкодувати їй моральну шкоду у сумі 500 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Встановлено, що чоловік позивача [PERSON] працюючи у відповідача та знаходячись у трудових відносинах, перебуваючи на своєму робочому місці, помер. Згідно з Акту про нещасний випадок, який був складений 15 лютого 1995 року вбачається, що [PERSON] помер у зв»язку з гострою сердечно-судинною недостатністю, на підставі діагнозу обласного бюро судово-медичної експертизи ( а. с. 7-8 ). Встановлено, що після смерті [PERSON], позивачка уклала шлюб з [PERSON], який в подальшому було розірвано, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 17 грудня 2005 року ( а. с. 6 ). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно п 2. ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всібічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки, [PERSON] помер під час виконання своїх трудових обов»язків у зв»язку з хворобою серця, а отже в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що [PERSON] помер з вини відповідача, який не забезпечив належні та безпечні умови праці, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтобуд» про відшкодування моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню, так як є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed