Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просять визнати право власності в порядку спадкування за кожним з позивачів на наступне спадкове майно у рівних з відповідачем частках: на 1/3 частку 3/4 часток, тобто на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; 1/3 частку автомобіля АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER] 1983 року випуску; 1/3 частку автомашини ВАЗ 111830 реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску; 1/3 частку автомашини ВАЗ 21023 реєстраційний номер [NUMBER] 1977 року випуску після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], а також на 1/3 частку 1/4 частки, тобто 1/12 часток квартири [ADDRESS]; 1/3 частку автомашини АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER], 1976 року випуску; 1/3 частку автомашини АЗЛК 401 реєстраційний номер [NUMBER],1953 року випуску; 1/3 частку автомашини АЗЛК 427 реєстраційний номер [NUMBER], 1975 року випуску; 1/3 частку автомашини ГАЗ 2410 реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску, 1/3 частку мотоцикла ІЖ ЮК реєстраційний номер [NUMBER], 1964 року випуску - після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що після смерті батька позивачів - [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке розташовано у [ADDRESS], яке належало йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадкування за законом, виданого 24.10.2007 р., що підтверджується реєстровим написом БТІтаДРОНМ від 13.03.2008 р. № 1077. Крім того, [PERSON] мав право на спадкування як спадкоємець першої черги за законом на 3/4 часток квартири [ADDRESS] і транспортних засобів: а/м АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER] 1983 року випуску; а/м ВАЗ 111830 реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску; а/м ВАЗ 21023 реєстраційний номер [NUMBER] 1977 року випуску, яки залишилися після смерті його брата - [PERSON], померлого [INFO] Прийняти спадщину після брата [PERSON] не встиг через те, що смерть обох братів відбулася із інтервалом менш, ніж два місяці ([PERSON] помер [INFO], а його брат та батько позивачів [PERSON] - [INFO]), через що ця частина спадщини приймається позивачами та відповідачем на підставі ст. 1276 Цивільного кодексу України - у порядку спадкової трансмісії. У встановлений шестимісячний строк позивачі та відповідач звернулись з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] до Третьої Севастопольської державної нотаріальної контори, а також про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] до Першої Севастопольської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено через відсутність необхідних для цього документів. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з викладених обставин. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі. Однак нею заявлений зустрічний позов, уточнивши який, просить визнати транспортний засіб знищеним, виключити його з кола спадкового майна та визнати за нею право власності на 1/3 частку: [ADDRESS]; а/м ВАЗ 111830 [NUMBER]; а/м ВАЗ 21023 [NUMBER]; а/м АЗЛК 2140 [NUMBER]; а/м АЗЛК 401 [NUMBER]; мотицикл ИЖ ЮК [NUMBER]. Зустрічний позов представник позивачів визнала у повному обсязі, факт знищення зазначеного автомобілю визнала. Представник третьої особи - Першої Севастопольської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову і задоволення зустрічного позову у повному обсязі з огляду на наступне. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Ленінського РУЮ м. Севастополя (а.с. 38). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 3/4 частки квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадкування за законом, виданого 24.10.2007 р. на 14 частку зазначеної нерухомості та договору-купівлі продажу від 27.04.2006 р. щодо придбання у власність 1/2 частки даної квартири, що підтверджується відповідною довідкою БТІтаДРОНМ м. Севастополя від 13.07.2011 р. (а.с.63), а також транспортних засобів: АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER], 1976 року випуску; АЗЛК 401 реєстраційний номер [NUMBER], 1953 року випуску; АЗЛК 427 реєстраційний номер [NUMBER], 1975 року випуску; ГАЗ 2410 реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску, ІЖ ЮК реєстраційний номер [NUMBER], 1964 року випуску, право власності на які підтверджується довідкою Управління Державтоінспекції МВС України у м. Севастополі (а.с. 33). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його рідний брат - [PERSON] (а.с. 40-41). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 24.12.2008 р. відділом РАЦС Гагарінського РУЮ м. Севастополя (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадкування за законом, виданого 24.10.2007 р., що підтверджується реєстровим написом БТІтаДРОНМ від 13.03.2008 р. № 1077 (а.с.10), а також транспортних засобів: АЗЛК 2140 реєстраційний номер [NUMBER] 1983 року випуску; ВАЗ 111830 реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску; ВАЗ 21023 реєстраційний номер [NUMBER] 1977 року випуску. Крім того, на час смерті [PERSON] належало у порядку спадкування як спадкоємцю другої черги за відсутності спадкоємців першої черги право на майно, яке залишилося після смерті його брата [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину ним не було отримано через власну смерть менш ніж через два місяці після смерті брата. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] залишилися його дружина - відповідач [PERSON] та позивачі: його син - [PERSON] та донька - [PERSON], що підтверджується листом з Третьої Севастопольської державної нотаріальної контори від 25.03.2011 р. (а.с. 88). Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Оскільки [PERSON] помер менш, ніж через два місяці після смерті свого брата, то він не встиг прийняти спадщину, отже позивачі та відповідач з огляду на приписи ч.1 ст.1276 ЦК України є спадкоємцями після смерті [PERSON], тому що з матеріалів спадкової справи № 21/2009 (а.с. 36-51) вбачається, що інших спадкоємців у останнього не було. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними ,якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачі та відповідач у встановлений шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 37, 48, 51, 88), але у видачі свідоцтв їм було відмовлено, оскільки у матеріалах нотаріальної справи відсутні певні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадкування (а.с. 49,50). На підставі наведеного та з урахуванням того, що позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] протягом встановленого шестимісячного строку звернулися із відповідними заявами до нотаріальної контори, суд приходить до висновку, що вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п.п.3, 10 Додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 № 7/5, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, відносяться свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом, рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Для реєстрації права власності на транспортні засоби, які входять до кола спадкового майна, спадкоємцям також необхідно мати відповідний правовстановлюючий документ у вигляді свідоцтва про право на спадщину, видане нотаріусом, або рішення суду. З огляду на те, що державним нотаріусом Першої Севастопольської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачів [PERSON] та [PERSON] є визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування, оскільки вони прийняли спадщину на підставі вчасно поданої до нотаріусу заяви, і відповідно набули статусу власників щодо спадкового майна. Втім, суд зазначає, що до кола спадкового майна позивачами необґрунтовано включено наступні транспортні засобі: а/м АЗЛК 427 реєстраційний номер [NUMBER], 1975 року випуску; а/м ГАЗ 2410 реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску, яки були предметом розгляду іншої цивільної справи і щодо яких є відповідне рішення Гагарінського райсуду м. Севастополя від 30.01.2013 р., через що повторне вирішення цього питання є неможливим. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання транспортного засобу знищеним та виключення його зі спадкового майна, то суд знаходить його таким, що підлягає задоволенню через наступне. Позовні вимоги мотивовано тим, що автомобіль АЗЛК 2140 зеленого кольору, 1985 ріку випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на праві власності за [PERSON] з 2005 року, був знищений шляхом розукомплектування та продажу на запасні частини. Представник позивачів визнав вказані обставини, вказавши, що про розукомплектування автомобілю ще за життя спадкодавця позивачам було відомо і вказаний автомобіль дійсно не існує як об'єкт. Згідно до приписів ст. 346, 349 ЦК України знищення майна є підставою для припинення права власності на нього. На підставі наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним із спадкоємців, якими є [PERSON], [PERSON], [PERSON], право власності в порядку спадкування на спадкове майно у рівних частках на кожного. Судові витрати суд розподіляє в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.346, 349, 392, 1261, 1269, 1276, 1278, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial