Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про зняття арешту з майна. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.11.2013 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2013 року заявив клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не забезпечив явку уповноваженого представника, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Проаналізувавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу звільнення з-під арешту майна, що перебуває в заставі позивача. Так, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором від 18 січня 2008 року № IFI0FR00023237, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], заставодавець надав в заставу майно: транспортний засіб марки Hyundai Accent, 1.4, 2007 року випуску, тип ТЗ: легк.седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до відповіді ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 21.11.2012 року №26480 (а.с.21) на виконання ВДВС Івано-Франківського МУЮ знаходяться виконавчі листи про стягнення заборгованості з [PERSON], у зв'язку з цим неможливо зняти з-під арешту вказаний транспортний засіб. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Аналогічні положення містяться в статті 572 Цивільного кодексу України. Порядок звернення стягнення на заставлене майно визначено статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з частиною 1 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до частини 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Як встановлено судом, Договір застави транспортного засобу від 18 січня 2008 року було укладено раніше, ніж вказані вище накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20.10.2011 року в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] було звернено стягнення на предмет застави - автомобіль марки Hyundai Accent, 1.4, 2007 року випуску, тип ТЗ: легк.седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.22-23). Отже, ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» належить право вищого пріоритету задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави. В силу дії частини 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», ст. ст. 54 ч.1, 3, 4; 60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 572, 589 ч.1 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved