Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою про витребування з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] земельної ділянки площею 1,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Баратівської сільської ради Миколаївської області та державного акту серії Р2 № 566445 від 21.08.2002 року, що посвідчує її право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] належить на праві власності вищезазначена земельна ділянка. Наразі вказана земельна ділянка перебуває у незаконному володінні відповідача [PERSON], оскільки [PERSON] з останнім договір оренди цієї землі не укладала, земельну ділянку за актом приймання-передачі не передавала. Орендну плату відповідач [PERSON] не сплачує, на яких підставах відповідач безоплатно користується належною їй земельною ділянку їй не відомо. При цьому, відповідач також незаконно утримує у себе і оригінал державного акту серії Р2 № 566445 від 21.08.2002 року, що посвідчує її право власності на спірну земельну ділянку, який, як і саму земельну ділянку, повертати добровільно відмовляється, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом через свого представника. В судове засідання представник позивача [PERSON], згідно довіреності від 25.03.2013 року, не з’явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, уточнив заявлені вимоги, просив зобов’язати відповідача повернути [PERSON] лише самовільно зайняту земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] згідно довіреності 12.04.2013 року, в судове засідання повторно не з’явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлялися належним чином (телефонограмою). Під час попереднього судового засідання представник позивача [PERSON] заявлений позивачем позов не визнавав. Третя особа без самостійних вимог - відділ Держземагенства у Новобузькому районі Миколаївської області, в судове засідання явку свого представника не забезпечив, втім направив до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності їх представника, заперечень проти позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 566445 від 21.08.2002 року позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 1.49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. При судовому розгляді справи встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача [PERSON] Як вбачається з довідки Відділу Держземагенства у Новобузькому районі Миколаївської області від 03.09.2013 року за № 2412/6-25-5, інформація щодо реєстрації договору оренди спірної земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] відсутня. За таких умов, при розгляді справи встановлено, що у відповідача відсутні правові підстави утримувати та використовувати належну позивачу земельну ділянку. Набуття майна без достатньої правової підстави регулюються положеннями глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. В силу вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, яка належить позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 566445 від 21.08.2002 року, перебуває у користуванні відповідача [PERSON] без достатньої правової підстави, позовні вимоги [PERSON] заявлені в інтересах [PERSON] про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідача знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені останньою на оплату судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved