Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку частково недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою до відповідачів [PERSON], Чернівецької міської ради, де третіми особами є Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] являється власником 68/100 (шістдесяти вісім сотих) частин нежилих будівель ( будівля магазину -кафе літ. А, літ. А1, приміщення загальною площею 42,40 кв.м. - торговий зал 1-1 площею 19 кв.м., підсобне приміщення 1-2 площею 6,90 кв.м, кафе 1-3 площею 16,5 кв.м, крім того павільйон літ.Б, вбиральня літ.Г, сарай літ.В, навіси літ.Д,Є, огорожа №1-3), що розташовані в [ADDRESS]. Дана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці розміром 0,03 га для обслуговування даного будинковолодіння. Позивач [PERSON] є законним користувачем земельної ділянки розміром 0,03 га, яка знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується витягом з рішення ЧМР від 27.01.2004 року № 49/2 та архівною випискою від 18.11.1994 року №1/814. Як зазначено в позовній заяві, відповідачка [PERSON] володіє на праві власності суміжною земельною ділянкою розміром 0,1 га за адресою [ADDRESS] із цільовим призначенням для обслуговування будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], яку успадкувала від свого покійного батька [PERSON], що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Чернівці від 11.08.1997 року. Однак, в листопаді 2011 році відповідачкою самовільно захоплено частину земельної ділянки позивача, шляхом встановлення на землі позивача відмостки та металевих стовпів для оздоблення паркану, а пізніше і встановлено паркан висотою 2 м та на відстані від будівлі позивача - 0,20 м, що підтверджується копіями актів КЖРЕП-5. На всі зауваження позивача відповідачка реагувала негативно та повідомляла, що це вся її земельна ділянка і вона належить їй на праві приватної власності відповідно до державного акту та те, що не збирається переносити паркан . Після даної конфліктної ситуації з відповідачкою [PERSON], позивач [PERSON] звернувся в Департамент Містобудівного Комплексу та Земельних відносин аби з'ясувати розмір земельної ділянки, яка належить відповідачці на праві приватної власності, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 15.01.2012 року листом №14-04/5417 Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради надана інформацію про те, що дану земельну ділянку передано відповідачці у приватну власність загальною площею 0,1028 га відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 09.09.1997 року №635/17. З цього часу позивачу і стало відомо про те, що відповідачка приватизувала земельну ділянку не в розмірі 0,1 га, як це зазначено було у рішенні Ленінського районного суду від 11.08.1997 року, а в більшому розмірі на 0,028 га, що в загальному становить 0,1028 га. Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до державних органів за отриманням інформації та з'ясуванням умов та підстав здійснення приватизації відповідачкою земельної ділянки розміром 0,1028 га по вулиці [ADDRESS], але йому безпідставно було відмовлено, що підтверджується копіями листів від 31.01.2012 року та 24.01.2012 року. Крім того, з попереднім користувачем МВКП «Подолянка», [ADDRESS], а не з позивачем [PERSON] при передачі у власність відповідачці земельної ділянки розміром 0,1028 га узгодження меж земельної ділянки [ADDRESS] не було. На прохання представників державних органів, щодо самовільного захоплення частин позивача земельної ділянки [ADDRESS], відповідачка відповіла відмовою прибрати паркан та огорожу, що підтверджується актами, копії яких додаються до позову. Позивач вважає дії відповідачки по самовільному зайняттю частини земельної ділянки, що знаходиться у його користуванні, незаконними, оскільки тільки йому, як користувачу земельної ділянки належить право користування даною землею, своєї згоди на те, щоб відповідачка користувалася частиною землі він не давав. Внаслідок вищенаведених незаконних дій відповідача, позивач позбавлений можливості здійснити приватизацію земельної ділянки ([ADDRESS]), яка була надана в користування згідно рішення ЧМР від 27.01.2004 року № 49/2 та архівної виписки від 18.11.1994 року №1/814, оскільки фактичний розмір ділянки значно зменшився із-за самовільного захвату відповідачкою частини землі; а також позивач позбавлений можливості доступу до своєї власності, а саме бокової частини будинку [ADDRESS]; позбавлений можливості здійснити ремонт та обслуговування своєї нежитлової будівлі; позбавлений можливості у наданні допомоги з боку будинку у випадку виникнення пожежі, оскільки відстань між будівлею позивача та парканом відповідачки становить 0,20 м, тобто менше одного метра. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають як з підстав, передбачених законодавством, так і з дій громадян та організацій, які хоч і не передбачені ним, але виходячи із загальних засад і змісту цивільного законодавства, породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 91 ЗК України передбачає, що власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно до ст. 152 ЗК України « Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. На основі вказаного позивач просить зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS], загальною площею 0,03 га, користувачем якої являється [PERSON], шляхом звільнення самовільно зайнятої нею земельної ділянки, яка межує із її земельною ділянкою [ADDRESS], зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS], загальною площею 0,03 га , користувачем якої являється [PERSON] шляхом, знесення огорожі, встановленої нею на цій земельній ділянці. Крім того просить, визнати частково недійсним: рішення виконавчого комітету Чернівецької [PERSON] від 09.09.1997 року №635/17, щодо приватизації земельної ділянки [ADDRESS] в частині належності [PERSON], [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,0028 га; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] в частині належності [PERSON], [PERSON] земельної ділянки площею 0,0028 га, цільовим призначенням для обслуговування будинковолодіння. Під час розгляду даної справи в суді від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] під будівництво продуктового павільйону шляхом звільнення самовільно зайнятої нею земельної ділянки, яка межує із її земельною ділянкою [ADDRESS]. Зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS], шляхом знесення огорожі, встановленої нею на цій земельній ділянці, зобов'язати відповідачку [PERSON] звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку розміром 0,0077 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка межує з належними її земельними ділянками дня будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га і ведення садівництва, площею 0,0028 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Крім того просить, визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Чернівецької [PERSON] від 09.09.1997 року №635/17 ( щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, загальною площею 0,1028 га, яка знаходиться по [ADDRESS]) в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] розміром 0,0077 га., визнати недійсними державні акти на право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS]: серії І-ЧВ №008708, який виданий [PERSON], площею 0,1028 га (0,1000 га - обслуговування житлового будинку, 0,0028 га ведення садівництва), що виданий на підставі рішення виконавчого комітету ЧМР від 09.09.1997 року №635/17; серії ЯЕ №348266, що належить [PERSON] , площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; серії ЯЕ № 348267, що належить [PERSON], площею 0,0028 га, цільовим призначенням для ведення садівництва, що видані на підставі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та дали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, надавши суду свої письмові заперечення. Представник головного управління Держземагенства у Чернівецькій області в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, заявила клопотання про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи це тим, що як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу частин нежилих будівель від 30.04.2004 року мале приватне виробничо-комерційне підприємство «Подолянка», що знаходиться в [ADDRESS] відчужило 68/100 частин нежилих будівель за вищезазначеною адресою позивачу - [PERSON] А оскільки позивач в позовній заяві зазначає, що між [PERSON] та дирекцією МВКП «Подолянка» існував спір із-за меж земельної ділянки [ADDRESS] з 1997 року, то вважала, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Допитаний в судовому засіданні експерт Ощипко О.О. підтвердила висновки судової земельно-технічної експертизи від 24 квітня 2013 року, в тому числі і той факт, що наявне самовільне зайняття частини земельної ділянки № [ADDRESS] з боку власника земельної ділянки [ADDRESS] гр. [PERSON], загальна площа самовільного зайняття становить 0,0015 га. Ствердила, що цей залишок земельної ділянки (самовільний захват розміром 0,0015 га) виходить за межі державного акта відповідачки , а саме в бік позивача. Що стосується п.5 висновку експертизи експерт пояснила, що зазначені там розміри вказані за рахунок інших сусідів, а не тільки сторін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач був співвласником магазину по [ADDRESS] разом з його братом [PERSON] А також, свідок пояснив, що земельна ділянка, на якій побудований магазин, колись була виділена з його земельного участка [ADDRESS]. Під будівництво цього магазину було виділено земельну ділянку розміром 0,03 га. Пізніше власником всього магазину став позивач. Поштова адреса цього магазину зараз значиться: [ADDRESS], оскільки в 2004 році міська рада змінила цю поштову адресу. Сусідка, тобто відповідачка [PERSON], на даний час звела металевий паркан впритул будівель позивача, розташованих на території земельної ділянки [ADDRESS]. А саме відстань між металевим парканом відповідачки [PERSON] та магазином позивача становить біля 15 см. Цей металевий паркан був побудований відповідачкою [PERSON] в 2011 році. Раніше, до цього земельні ділянки позивача та відповідачки [PERSON] розділяв інший паркан, однак ці штахети стояли далеко від магазину позивача, тобто не на тому місці, де зараз стоїть паркан. Свідок ствердив, що існуюча колись межа пересунулась в бік позивача. При цьому, свідок ствердив, що добре пам»ятає де саме проходила раніше межа, оскільки постійно там перебував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідачка [PERSON] дійсно в 2011 році встановила металевий паркан, у зв»язку з чим приходили працівники ЖРЕП і з цього приводу складали акт. Суд, вислухавши думки учасників процесу, покази свідків, експерта, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що згідно архівної виписки від 18.11.1994 р. № 11814 витягу з протоколу № 8 засідання виконавчого комітету ЧМР від 24.03.1961 р., виконавчий комітет ЧМР депутатів трудящих вирішив виділити міськхарчоторгу земельну ділянку по [ADDRESS], під будівництво тимчасового продуктового павільйону, розміром 0,03 га. згідно з червоною лінією генплану земельної ділянки. Зобов'язано головного архітектора міста відвести земельні ділянки в натурі та видати архітектурно- планувальне завдання. ( а.с. 18). При цьому, відповідно до акту встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування в натурі ( місцевості) від 30 липня 1996 року за участю представника [PERSON], а також в присутності представника суміжних землекористувачів [PERSON], [ADDRESS], встановлено і погоджено в натурі межі земельної ділянки для обслуговування будівель, яка знаходиться по [ADDRESS], межі в натурі проходять по існуючій огорожі. ( а.с. 108). З листа Управління головного Архітектора м. Чернівці від 27.01.1995 року, на імя деректора МПВКП «Подолянка», вбачається, що - міськхарчторгу виділено земельну ділянку по [ADDRESS] під будівництво тимчасового продуктового павільйону, розмір 0,03 га., згідно червоною лінією геплану земельної ділянки. Дана земельна ділянка межує з будинковолодінням [ADDRESS]. Згідно висновку комісії залишено норму землекористування за будинком [ADDRESS], враховуючи фактичну забудову, за магазином 0,03 га. ( а.с. 115). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету ЧМР від 27.01.2004 року № 49/2 про присвоєння поштових адрес та розділ будинковолодінь, виконавчий комітет ЧМР вирішив присвоїти поштову адресу, [ADDRESS] ( замість [ADDRESS]) будинковолодінню, власником якого є МПВКП « Подолянка» та користувачем [PERSON]. ( а.с. 175). Крім цього, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу частки нежитлового будинку від 30 квітня 2004 року МПВКП « Подолянка» продало [PERSON] 68/100 частки нежитлових будівель, розташованих в [ADDRESS] ( а.с. 10). Відповідно до витягу з свідоцтва про реєстрацію прав власності на нерухоме майно нежилі будівлі за адресою: [ADDRESS], належать на праві приватної спільної часткової власності 68/100 частки - [PERSON] ( а.с. 12). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.03.2007 року [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], а саме, житлового будинку, сараю, вбиральні, літньої кухні-гаражу, погрібу, вигрібної ями, огорожі. ( а.с. 104). Як зазначено в листі Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин від 05.01.2012 р. № 04-04/5417 , рішенням виконавчого комітету міської ради від 09.09.1997р. №635/17 земельну ділянку загальною площею 0,1028 га на [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON]. ( а.с. 22). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 348267 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0028 га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва. ( а.с. 63). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 348266 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га. у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. ( а.с. 64). Згідно акту КЖРЕП № 5 від 19.03.2012 року, при виході за адресою по [ADDRESS], при обстеженні земельної ділянки мешканка [ADDRESS] встановила забор висотою 2 м. на такій відстані від будинку [ADDRESS] , що немає можливості виконувати ремонт будинковолодіння [ADDRESS]. ( а.с. 21). Відповідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 24 квітня 2013 року - фактична площа земельної ділянки № [ADDRESS] становить - 0,0223га, з наступними лінійними промірами між поворотними точками окружних меж земельної ділянки - 1-2 (3,14м), 2-3 (0,31м), 3-4 (6,19м), 4-5 (5,63м), 5-6 (0,60м), 6-7 (2,83м), 7-8 (3,15м), 8-9 (3,32м), 9-10 (0,59м), 10-11 (3,52м), 11-12 (5,51м), 12-13 (1,24м), 13-14 (9,65м), 14-15 (0,17м), 15-16 (9,44м), 16-1 (5,58м). Виходячи з наявних в матеріалах справи право-установчих документів, експерту не надається можливим визначити розмір земельної ділянки наданої [PERSON] під забудову магазину [ADDRESS]. Фактичний розмір земельної ділянки № [ADDRESS] не відповідає розміру зазначеному в копії архівної виписки від 18.11.1994 року № 1/814 (витяг з протоколу № 8 засідання виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих від 24.03.61 № 171/8. Про відведення земельних ділянок організаціям та підприємствам міста)(а.с. 18, 19), згідно якої Міськхарчоторгу було відведено земельну ділянку по [ADDRESS], під будівництво тимчасового продуктового павільйону, тобто 0,03 га, проте, в зв'язку з наявністю невідповідності між адресами зазначеними в даній виписці та рішенні Чернівецької міської ради від 27.01.2004 року № 49/2 (а.с. 23, 175), експерту не надається можливим стверджувати, що [PERSON] згідно рішення Чернівецької міської ради від 27.01.2004 року № 49/2 та архівною випискою від 18.11.1994 року № 1/814 було надано під забудову магазину № [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,03 га. Разом з тим - наявне самовільне зайняття частини земельної ділянки [ADDRESS] з боку власника земельної ділянки [ADDRESS] гр. [PERSON], загальна площа самовільного зайняття становить 0,0015 га. Металевий паркан що належить власниці земельної ділянки [ADDRESS], який розділяє земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] по їх фактичному користуванню, по відношенню до окружних меж земельних ділянок зазначених в Державних актах серій: ЯЕ № 348266 від 26.08.2008р.; ЯЕ № 348266 від 26.08.2008р., частково, протяжністю 27,08 м розташований на земельній ділянці [ADDRESS], а частково, протяжністю 2,59 м розташований на земельній ділянці [ADDRESS], в м. Чернівці. Відсутній відступ в розмірі 1 (одного) метра від металевого паркану, який розділяє земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] по їх фактичному користуванню, до нежилих приміщень будівель розташованих на території земельної ділянки [ADDRESS], відступ становить від 0,21 до 0,27м. ( а.с. 184-191). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов»язання відповідаки [PERSON] звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку розміром 0,0015 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка межує з належними їй земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. А також зобов»язання відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] шляхом знесення огорожі, встановленої нею на цій земельній ділянці. В решті позовних вимог слід відмовити. Так, що стосується позовних вимог в частині визнання частково недійсним рішень виконавчого комітету Чернівецької [PERSON] про передачу відповідачці у приватну власність земельної ділянки та визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS], то суд вважає, що такі позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки права позивача в цій частині безпосередньо не порушені, так як він не є власником земельної ділянки. Права позивача є похідними від прав міської ради, як власника земельної ділянки. Разом з тим, суд вважає, що хоча у позивача і відсутнє право власності на земельну ділянку, однак існує інтерес, оскільки спірна земельна ділянка це є його прибудинкова територія. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку порушений інтерес позивача. А згідно вимог Земельного кодексу, який діяв на час прийняття рішень по спірній земельній ділянці, надання дозволу на будівництво та виділення земельної ділянки під будівництво вважалось вже наданням права на користування земельною ділянкою. Крім цього, відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету ЧМР від 27.01.2004 року № 49/2 про присвоєння поштових адрес та розділ будинковолодінь, виконавчий комітет ЧМР вирішив присвоїти поштову адресу, [ADDRESS] ( замість [ADDRESS]) будинковолодінню, власником якого є МПВКП « Подолянка» та користувачем [PERSON]. ( а.с. 175). А згідно ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об»єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, твердження відповідачів про те, що позивач є неналежним користувачем спірної земельної ділянки, що є підставою для відмови у позові, не заслуговують на увагу. При цьому, відповідно до акту встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування в натурі від 30 липня 1996 року - встановлювались та погоджувались в натурі межі земельної ділянки для обслуговування будівель відповідачки, що знаходяться по [ADDRESS], а згідно показів свідків в судовому засіданні - побудований відповідачкою в 2011 році паркан знаходиться не на цих межах. Що стосується зауважень представників відповідачки та третьої особи щодо пропуску строку позовної давності, то вони не заслуговують на увагу, оскільки свідки в судовому засіданні ствердили, що спірний паркан був побудований тільки в 2011 році, а раніше паркан проходив в іншому місці. Крім цього, якщо право власності перейшло від одного власника до іншого, то в нового власника по новому виникає право для захисту свого інтересу, а тому суд вважає, що позивач мав право звернутися до суду з даним позовом, у зв»язку з чим твердження представників відповідачів та третьої особи з цього приводу є безпідставними.

Outcome: partial