Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що 05 травня 2011 року позивач згідно з договором купівлі-продажу на публічних торгах придбав домоволодіння № 148 по вулиці Рилєєва в місті Дніпропетровську. Раніше вказане домоволодіння належало [PERSON] Продаж нерухомого майна здійснено в межах виконавчого провадження №В7-30/11 щодо примусового виконання виконавчого напису №1456 від 19.10.2009, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Виконавчий напис вчинено у звязку з порушенням [PERSON] кредитних зобовязань перед Кредитною спілкою «Взаємний кредит» на забезпечення яких нею за Договором іпотеки № 040708-з було передано в заставу домоволодіння та земельна ділянка за адресою: вул. Рилєєва, 148 в місті Дніпропетровську. 27 травня 2011 року позивач отримав Акт про реалізацію предмета іпотеки. На підставі вказаного акту 08 червня 2011 року позивач отримав Свідоцтво про придбання майна, відповідно до якого йому належить на праві власності майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,1000 га по вул. Рилєєва, буд. 148 в м. Дніпропетровську. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зобовязання вчинити певні дії задоволені частково, а саме «Усунено перешкоди [PERSON] в користуванні власністю домоволодінням № 148 по вулиці Рилєєва в місті Дніпропетровську шляхом виселення [PERSON], [PERSON] з домоволодіння № 148 по вулиці Рилєєва в місті Дніпропетровську». Однак до теперішнього часу всупереч вимогами зазначеного договору, в домоволодінні проживають відповідачі по справі. Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні його власністю, просив суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю та скасувати реєстрацію відповідачів за адресою вул. Рилєєва, буд. №148 в м.Дніпропетровську. Не погодившись з первісними позовними вимогами відповідачі звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просять усунути їм перешкоди в користуванні домоволодінням №148 по вул. Рилєєва в міста Дніпропетровську шляхом їх вселення у зазначене домоволодіння. В судове засідання позивач за первісним позовом не зявився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував та просив суд відмовити позивачам за зустрічним позовом у задоволенні позовних вимог. Крім іншого пояснив, що [PERSON] є власником будинку, відповідачі в спірному домоволодінні не проживають, вони забезпечені житлом. Ніхто з відповідачів не є членом сімї [PERSON], а відтак вони перешкоджають останньому у користуванні та розпорядженні їх власністю. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, у судовому засіданні первісний позов не визнали, підтримали в повному обсязі зустрічний позов і просили його задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] первісний позов не визнав, підтримав зустрічний позов і пояснив, що на теперішній час право власності позивача за первісним позовом [PERSON] не оспорюється, відповідачі за первісним позовом не є членами його сімї, однак вони зареєстровані в домоволодінні, користувалися ним, а тому набули право користування спірним домоволодіння. Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свого представника до суду не направили, повідомлені належним чином. Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, пояснивши, що при задоволенні первісного позову будуть порушуватися права неповнолітніх та малолітніх дітей відповідачі за зустрічним позовом, що є неприпустимим. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що домоволодіння № 148 по вулиці Рилєєва в місті Дніпропетровську належало на праві власності [PERSON]. 05 травня 2011 року зазначене домоволодіння з прилюдних торгів придбав [PERSON]. Дані обставини встановлені заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року, не оспорюється сторонами та підтверджується зазначеним рішенням суду, свідоцтвом від 08 червня 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 18.07.2012. Цим же рішенням суду від 31 жовтня 2012 року усунено перешкоди [PERSON] в користуванні його власністю домоволодінням №148 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську та виселено [PERSON] та [PERSON] з даного домоволодіння без надання їм іншого жилого приміщення. Судом також встановлено та визнається сторонами по справі, що в зазначеному домоволодінні до тепер зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти. Суд не може погодитися з посиланнями відповідачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON], та представника відповідача [PERSON] [PERSON] на те, що вони набули право користування спірним домоволодіння, оскільки в ньому проживали та були зареєстровані з огляду на таке. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника жилого будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України. Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України). Під час розгляду справи судом встановлено та визнається сторонами по справі, що з 02 серпня 2013 року відповідачі за первісним позовом в будинку не проживають, а залишаються лише зареєстрованими. Судом також встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] в домоволодінні не зареєстрована, а зареєстрована за адресою вулиця Шефська, 2а в м. Дніпропетровську, що підтверджується наданим паспортом та визнала сама відповідач [PERSON] За таких підстав, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову в частині зняття з реєстраційного обліку в домоволодінні №148 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], чим буде усунено [PERSON] перешкоди в користуванні його власністю домоволодінням №148 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську. З огляду на зазначений вище аналіз чинного законодавства, того факту, що відповідачі не набули самостійного права на житло, а саме домоволодіння №148 по вулиці Рилєєва в м. Дніпропетровську з підстав, передбачених законом, то їх позов задоволенню не підлягає. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 22 грн. 94 коп. з кожного. Судові витрати за зустрічним позовом відшкодуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивачів за зустрічним позовом.

Outcome: partial