Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка вказує на те, що 7 березня 2000 року вони придбали у відповідача квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі продажу, який був зареєстрований на Товарній біржі Сангай за № 476 та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. У звязку з необхідністю вчинення подальших правових дій, щодо реалізації права власності позивачі просили про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 7 березня 2000 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продав, а [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], купила квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідач передав зазначену квартиру у власність позивачів, а [PERSON] прийняла нерухоме майно і сплатила за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Товарній Біржі Сангай в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном за № 476 7 березня 2000 року. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] Т.О. зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 20723), а також зареєструвала своє та свого сина місце проживання в ній. Як слідує з паспорту позивачки [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [INFO] з 18 квітня 2000 року. Згідно паспорту позивача [PERSON], він зареєстрований за адресою: [INFO] з 18 грудня 2001 року. Як слідує з довідки МБТІ № 2-5587 від 9 жовтня 2013 року станом на 28 грудня 2012 року власниками квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 7 березня 2000 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved