Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитній угоді у сумі 136105,18 грн. Позов мотивував тим, що 11.03.2008 року , було укладено договір про іпотечний кредит № 192/436. Відповідачу був наданий кредит у сумі 199 000, 00 грн. Строком на 240 місяців на придбання квартири. За користування кредитом розмір відсотків становить 15, 3% за рік. Кредит, та плата за користування кредитом не сплачено. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що стягнення відбувається з договором іпотеки, а на предмет іпотеки вже звернуто стягнення, квартиру продано, гроші банк отримав. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадбанк України» в особі філії - Харцизького відділення №5373 та громадянкою [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 192/436 від 11.03.2008 року. Позивачу був наданий кредит у розмірі 199 000, 00 грн. зі сплатою 15, 3 % річних на строк 240 місяців на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.01.2013 року складає 136105, 05 грн., яка складається з простроченого боргу у розмірі 135317, 59 грн., пеня у розмірі 787, 59 грн. За рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 09.06.2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. Гроші від продажу квартири зараховано на рахунок банку у розмірі 89974,52 грн., після продажу квартири заборгованість відповідача перед банком становить 136105, 18 грн. У відповідності з вимогами ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення заборгованості. Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору банк має право, у разі порушення позичальником умов кредитного договору, достроково стягнути кредит та суму нархованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті. П.5.2 кредитного догвору передбачає, що за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основонї суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу. Викладене приводить суд до висновку що заборгованість за кредитним договором не погашена в повному обсязі. А тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості 135317, 59 грн. та пеня у розмірі 787, 59 грн. Заяви представника відповідача про те, що заборгованість відповідача погашена та на рахунок банку перераховано кошти за продаж квартири, судом не приймаються, оскільки доказів цьому не надано. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved