Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просила суд винести рішення яким визнати [PERSON], таким що втратив право на користування жилим будинком [ADDRESS] с. Угерсько Стрийського району Львівської області та зняти його з реєстрації. В обґрунтування заявлених вимог покладалась на те, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] с. Угерсько Стрийського району. В даному будинку з 2004 року рахується зареєстрований брат її чоловіка, відповідач по справі [PERSON] Однак з часу його реєстрації і по сьогоднішній день відповідач за місцем державної реєстрації не проживає. Тому у зв'язку з тим, що відповідач відсутній за місцем реєстрації майже 10 років, домовленості між ними про продовження строків відсутності за місцем реєстрації відсутні, відповідач не використовує житло за цільовим призначенням, а тому відповідно втратив право на користування цим житловим будинком. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду розміщеним у газеті «Високий замок» № 152 (5020) оголошенням про виклик в суд, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Заслухавши пояснення представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок по [ADDRESS] Львівської області, що стверджується наявною у матеріалах справи копією договору дарування житлового будинку від 19.10.2000 року посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON]., реєстровий номер № 2131. Згідно наявної у матеріалах справи довідки Угерської сільської ради № 518 від 17.06.2013 року а також копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають [ADDRESS] судом встановлено, той факт, що починаючи з 28.10.2004 року у спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є братом чоловіка позивачки. Судом також встановлено те, що згідно акту складеного комісією у складі сільського голови Снігур Р.П., секретаря ради Кізими Н.М., депутата сільської ради Смоляк Н.Є. про те, що 18.06.2013 року було проведено обстеження наявності проживання громадян у житловому будинку за адресою [ADDRESS] під час якого було встановлено, що особистих речей, які б належали [PERSON] у будинку не виявлено. Крім того згідно довідки виданої виконкомом Угерської сільської ради № 15 від 18.06.2013 року [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], однак з 2004 року за місцем реєстрації не проживає. Даний факт підтверджується підписами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У випадку порушення його права, не пов'язаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦПК України). Згідно ст. 405 ЦК України члени сімя власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вище наведеного, а також зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів суд дійшов до переконливого висновку, що відповідач [PERSON] будучи зареєстрований як член сімї власника будинку у житловому будинку [ADDRESS] близько десяти років без поважних причин не проживає у ньому, житлом не користується, витрат по його утриманню не несе. Крім того судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відсутні будь які домовленості про продовження строків відсутності за місцем реєстрації, а тому у суда є всі підстави відповідно до вимог ст. 405 ЦК України визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS] Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача [PERSON] з реєстрації, то суд приходить до переконання, що такі є передчасними, та задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на вищевикладене вимога про зняття відповідача з місця реєстрації заявлена передчасно, на даний час з цього приводу відсутній спір про право, а відтак відсутні і правові підстави для задоволення такої вимоги.

Outcome: partial