Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 18.06.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем у даній справі, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 38. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося через різні погляди на спосіб життя, ведення спільного господарства, тощо. Внаслідок цього вдома постійно виникали сварки, вони втратили взаєморозуміння та довіру один до одного. Така поведінка чоловіка негативно впливає на її стан та на стан їхнього сина. Непорозуміння між ними призвели до того, що вони припинили будь-яке спілкування, їхня сім'я фактично розпалась : відповідач у справі протягом останніх трьох місяців з сім'єю не проживає. Син залишився проживати зі нею, що стверджується довідкою КП «Гніваньжитлокомунгосп» та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання. Вона неодноразово намагалась вирішити з відповідачем питання про надання їй допомоги на утримання сина, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між ними щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, власного житла не має, проживає в будинку батьків, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 1485 грн. щомісячно, інших джерел надходжень не має, внаслідок чого їй важко самій утримувати сина. Відповідач постійного місця роботи не має, однак виконує роботи з будівництва та ремонту будинків, отримує дохід, відтак він спроможний надавати кошти на утримання сина [PERSON] та на її утримання. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення ним повноліття ; та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи стягувати із дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення їхнім неповнолітнім сином трирічного віку, тобто до [INFO]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві, пояснила суду, що відповідач займається ремонтом будинків і отримує по 3000-4000 грн. у місяць, а вона - 1400 грн. допомоги на дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень до позову не надав. Суд за згодою позивачки проводить заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 18.06.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєструвано у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 38, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Відповідач у справі протягом останніх трьох місяців з сім'єю не проживає. Син залишився проживати з позивачкою, що стверджується довідкою КП «Гніваньжитлокомунгосп» № 2907 від 12.11.2013 р. (а.с.5) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.11.2013 р. (а.с.6). Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. На даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, власного житла не має, проживає в будинку батьків, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 1485 грн. щомісячно, що стверджується довідкою про отримання допомоги № 171 від 04.11.2013 р. (а.с.7). Інших джерел надходжень не має. Зі слів позивачки відповідач постійного місця роботи не має, однак виконує роботи з будівництва та ремонту будинків, за що отримує дохід. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття . Відповідно до ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, позивачка має право на утримання від чоловіка, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, врахувавши матеріальний та сімейний стан позивачки, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі є обґрунтованим і підлягає до задоволення частково на 1/2 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що позбавляє її можливості працювати, однак вона отримує допомогу при народженні дитини, тому позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки також підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.ст.180-183, 184, 84 СК України,

Outcome: approved