Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому Лисичанським ЗАГС Луганської області, актовий запис № 616 з 31жовтня 2008 року. Раніше він та відповідач по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому Лисичанським ЗАГС Луганської області від 04 вересня 1982 року, який було розірвано 07 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області за номером актового запису № 352.Від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей, які на цей час проживають окремо, одружені та мають свої родини.Подружні стосунки з відповідачем були припинені з жовтня 2011 року, у звязку з різними поглядами на життя. Відповідач не згодна на розірвання шлюбу в органах РАЦС. На примирення не згоден та переконаний, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу неможливе.Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився,до суду надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав. Строк для примирення йому не потрібен. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не сповістила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 081978, виданого 31жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] Миколаївна31жовтня2008 року зареєстрували шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 616. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved