Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] являється батьком її сина [PERSON] 21 листопада 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду. [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач після розірвання шлюбу сплачує аліменти на дитину в розмірі 447, 80 грн. щомісячно. Влітку з 18.08.2013 - 27.08.2013 року син позивачки [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в третьому інфекційному відділенні СМДКЛ. В результаті проведеного обстеження в Сумській міській дитячій клінічній лікарні було встановлено наступний діагноз: ГКІ (гостра кишкова інфекція), клебсієльно стафілококової етіології, гастроентеритична форма середньої тяжкості. Ускладнення основного: токсикоексикоз І-ІІ ступінь, ацетон. Супутній: Гострий тонзиліт, хронічний аденоїдит в стадії не стійкої ремісії, неповна блокада правої ніжки пучка гіса, анемія І стадія. Після лікування 27.08.2013 року дитина була виписана з одужанням. Після одужання від першої хвороби, син захворів на іншу, більш тяжку та небезпечну хворобу, а саме було виявлено стафілококовий менінгіт. Відповідно до виписки з епікризу [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ «СМДКЛ Св. Зінаїди» з 30.09.2013 року по 18.10.2013 року. В результаті проведеного обстеження встановлено наступний діагноз, основний: Стафілококовий менінгіт. Супутній діагноз: Загальний недорозвиток мовлення третього рівня. Позивачка посилалась на те, що вона купувала ліки, медичні препарати за свої кошти, які була вимушена брати в борг у друзів та знайомих. На момент хвороби сина вона ніде не працювала, коштів сплачених відповідачем як аліменти було недостатньо для лікування дитини. В період з серпня по жовтень 2013 року для лікування стна позивачка купила ліків, медичних препаратів на суму в 11148, 28 грн. посилаючись на ці обставини . позивачка просила пос оновити рішення, яким стягнути з відповідача 7000 гривень витрат на лікування, 500 гривень витрат, понесених на правову допомогу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просила стягнути кошти в сумі 6500 гривень та судові витрати. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вважав, що стягненню підлягає половина суми ( 5574, 14 грн.), оскільки він систематично надавав кошти ( аліменти) на дитину в розмірі 447,80 гривень, крім того надавав окремо кошти, коли дитина перебувала в лікарні, зокрема, він надавав позивачці двічі по 850 гривень і одного разу 300 гривень, тобто на загальну суму 2000 гривень. Крім того, він давав позивачці 200 гривень, коли дитина знаходилась в лікарні з отруєнням. Відповідач також зазначав, що він є інвалідом третьої групи, працює та отримує невелику заробітну плату, не має свого житла і орендує житло, його мати пенсіонерка і також знімає житло, він витрачає кошти на допомогу матері, тому розмір грошових сум, що повинні бути стягнуті з нього, становить 3000 гривень. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивачки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження( арк.с.7). 21 листопада 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення суду( арк.с.8). Син [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачкою. Відповідач після розірвання шлюбу сплачує аліменти на дитину в розмірі 447, 80 грн. щомісяця. В період з 18.08.2013 по 27.08.2013 року дитина сторін [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в третьому інфекційному відділенні СМДКЛ. В результаті проведеного обстеження в Сумській міській дитячій клінічній лікарні було встановлено наступний діагноз: ГКІ (гостра кишкова інфекція), клебсієльно стафілококової етіології, гастроентеритична форма середньої тяжкості. Ускладнення основного: токсикоексикоз І-ІІ ступінь, ацетон. Супутній: Гострий тонзиліт, хронічний аденоїдит в стадії не стійкої ремісії, неповна блокада правої ніжки пучка гіса, анемія І стадія. ( ар.с. 11, 12). Після одужання від першої хвороби, дитина захворіла на іншу хворобу, а саме - стафілококовий менінгіт. ( ар.с. 11, 12). Відповідно до виписки з епікризу [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ «СМДКЛ Св. Зінаїди» з 30.09.2013 року по 18.10.2013 року. ( ар.с. 11, 12). В результаті проведеного обстеження встановлено наступний діагноз, основний: Стафілококовий менінгіт. Супутній діагноз: Загальний недорозвиток мовлення третього рівня. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, з кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що на лікування дитини позивачка витратила 11148 гривень 28 копійок. Та обставина, що ліки для дитини дійсно придбавались, фактично не оспорюється відповідачем і підтверджується наданими позивачкою квитанціями, товарними чеками, фіскальними чеками( ар.с. 13, 14, 15, 16-19), а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посилання відповідача на те,що ним передавались позивачці 2200 гривень в рахунок оплати лікування дитини не може бути підставою для зменшення розміру коштів, витрачених позивачкою для лікування дитини і зазначених в позовній заяві. У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень. На обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на показання свідків [PERSON], [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивачку як колишню дружину відповідача. У жовтні 2013 року відповідач запропонував йому зайти до лікарні і передати гроші позивачці. Він був присутній при передачі грошей [PERSON] Через декілька днів вони з відповідачем знову ходили до лікарні, де відповідач передав позивачці приблизно 300 гривень. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона підтримує товариські стосунки з сторонами і була свідком передачі грошей відповідачем позивачці. Вона особисто давала [PERSON] 850 гривень і бачила, як той передавав гроші позивачці по справі біля лікарні на вул. Троїцькій в м. Суми. Разом з тим, свідок [PERSON] пояснив суду, що про розмір грошей, що їх передавав [PERSON], йому відомо зі слів останнього, при цьому грошей він особисто не рахував. При передачі грошей ніяких розписок ніхто не писав. [PERSON] пояснив суду, що письмових доказів на підтвердження факту передачі грошей в нього немає, доводити факт передачі грошей він має намір показаннями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що про те, що передані відповідачем грошові кошти були призначені для лікування сина відповідача, їй відомо зі слів самого [PERSON] Свідок [PERSON] ( мати позивачки) пояснила суду, що на лікування дитини гроші надавала вся їхня родина, зокрема, вона особисто надала позивачці 3000 гривень, а що стосується грошей, які начебто передавав відповідач, то їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є свекрухою позивачки і гроші на лікування дитини надавала вся сім’я, зокрема, вона особисто надала 1000 гривень для придбання ліків, оскільки сама позивачка не могла б самостійно оплатити витрати на лікування. Що ж стосується відповідача, то він до лікарні не приходив і грошей на лікування дитини не надавав. Коли йому сказали про необхідність взяти участь у лікуванні дитини, він запропонував позивачці звернутися до суду. Він пропонував позивачці 600 гривень за умови написання відповідної розписки, однак 600 гривень ним так і не були передані. Таким чином, позивач не надав суду об’єктивних доказів на підтвердження факту передачі грошей на лікування дитини, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваних коштів. Посилання позивача на те, що він сплачує аліменти на утримання дитини, також не може бути підставою для зменшення розміру грошових сум до 3000 гривень, оскільки відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а передбачені статтею 185 СК України витрати відповідач повинен нести незалежно від сплати аліментів. Ствердження про те, що він є інвалідом 3 групи, працює та отримує невелику заробітну плату, не має свого житла і орендує житло, його мати пенсіонерка і також знімає житло, він витрачає кошти на допомогу матері, також не може бути підставою для зменшення розміру стягуваних коштів до 3000 гривень, оскільки позивачка також знаходиться у скрутному матеріальному становищі, перебуває в декретній відпустці і отримує незначні доходи. Крім того, договір оренди житла укладений не з матір’ю відповідача, а з сестрою [PERSON], в договорі не зазначений розмір плати за користування житлом і строк його дії сплив 13 червня 2013 року ( ар.с. 31). Сама [PERSON] пояснила, що вона є власником квартири в с. Червоному Сумського району Сумської області, вул. Першотравнева, 4/14, отже має своє житло, однак фактично там не проживає і не користується ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повинні нести витрати на лікування дитини в рівних частках, тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 5574 гривень 14 копійок витрат, пов’язаних з лікуванням дитини ( 11148 гривень 28 копійок : 2), 500 гривень витрат, пов’язаних з наданням юридичної допомоги та 196 гривень 73 копійки витрат, пов’язаних зі сплатою судового збору, а всього 6270 гривень 87 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved