Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання одностороннього правочину недійсним. В позові зазначає, що 06.06.2008 року позивач видав на імя відповідача односторонній правочин у вигляді довідки № 8 про те, що відповідач у періоди 01.09.1976 - 31.12.1977 року, 01.01.1979-31.12.1979, 01.01.1981-31.12.1982, 01.01.1985 25.05.1993, 01.01.1983 31.12.1984 роки, працював повний робочий день у ВАТ (нинішня організаційно-правова форма ПрАТ) „Будівельник електро- та гозо- зварювальником. У позові зазначає, що дана довідка була видана лише з метою предявлення її в Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області унаслідок відсутності в архівах відомостей про роботу позивача на ліквідованих підприємствах народного господарства в колишньому СРСР. [PERSON] ПФУ в Городенківському районі Івано-Франківської області всупереч фактичним даним та порядку призначення пільгової пенсії призначило відповідачу пільгову пенсію, компенсація за виплату та доставку якої була покладена на позивача. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовні заяві. Пояснив, що зазначена довідка була видана відповідачу внаслідок помилки, а саме не знання законодавства, ствердив, що УПФ мало б перевірити відповідність довідки відповідно до вимог чинного законодавства . Також зазнавчив, що позивач не надав гарантійного листа з цього приводу. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні заперечив проти даного позову, пояснив що на даний час він вже не отримує пільгової пенсії, а отримує пенсію за віком. Ствердив, що він постійно працював зварювальником на підприємствах де керував [PERSON], тому і прийшов до нього по довідку для оформлення пільгової пенсії, яку йому він і видав. Представник [PERSON] пенсійного фонду заперечив проти даного позову ствердив, що пенсія [PERSON], призначалася на підставі документів наданих ПрАТ „Будівельник до УПФУ в Городенківському районі Івано-Франківської області. Суд вислухавши осіб які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. [PERSON] ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з приводу визнання недійсним одностороннього правочину, що виданий ВАТ «Будівельник» (теперішня назва ПрАТ «Будівельник ») у вигляді довідки № 8 від 06.06.2008 року відповідачу [PERSON], про те, що він дійсно працював повний робочий день у ВАТ «Будівельник» в зазначені в ній періоди часу електро- та газозварювальником. В судовому засіданні встановлено, що: Позивач видав відповідачу довідку №8 06.06.2008 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для її предявлення до УПФУ в Городенківському районі, яку підписав голова правління, начальник відділу кадрів та головний бухгалтер ВАТ «Будівельник» (а.с.3). [PERSON] №116 від 23.12.2008 Працівниками УПФУ в Городенківському районі було проведено зустрічну перевірку документів про стаж роботи та заробітної плати, які дають право на призначення (перерахунок) пенсії, що підписана працівником УПФ та керівником і головним бухгалтером ВАТ «Будівельник» і в якому зазначено, що для перевірки надано книги по нарахуванню заробітної плати з 1976 по 1993 роки (а.с.32). В довідці б/н та б/д виданій ВАТ «Будівельник» зазначено про роки роботи [PERSON] в ПМК-255, МПМК-6, МПМК-1 та про розмір його заробітної плати (а.с.47). На підставі даних документів відповідачу було призначено пільгову пенсію. [PERSON] на момент розгляду справи вже не отримує пільгову пенсію, а отримує пенсію за віком. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. [PERSON] ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. [PERSON] ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ст.61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом не беруться до уваги твердження представника позивача [PERSON] з приводу того, що керівництво ВАТ «Будівельник» видало довідку №8 від 06.06.2008 року [PERSON] оскільки його донька будучи працівником УПФУ в Городенківському районі чинила «тиск» на них бо дані твердження не підтверджені жодними доказами в судовому засіданні. Крім того, представником позивача не подано доказів того, що УПФУ в Городенківському районі усупереч фактичним даним та порядку призначення пільгової пенсії призначило відповідачу [PERSON] пільгову пенсію бо там працює його донька. Також не подано доказів позивачем того, що керівництво ВАТ «Будівельник», станом на 06.06.2008 року не могло знати правонаступником якого підприємства (підприємств) воно являється і що [PERSON] ніколи не працював на підприємствах правонаступником яких є ВАТ «Будівельник», оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач постійно працював на посаді електро- та газозварювальника з 1976 до 1993 року на підприємствах якими керував [PERSON] і не мав ніякого відношення до оформлення правовстановлюючих документів підприємства на якому працював і в якому отримував заробітну плату, до оформлення трудових книжок чи нарахування заробітної плати в силу своїх посадових обовязків на даних підприємствах, якими керував [PERSON], тому і звернувся при виникненні у нього права на пільгову пенсію в 2008 році до [PERSON] який і видав йому відповідну довідку. Ще представником позивача [PERSON] було подано Статути підприємств (а.с.51-52), які зберігаються на даний час у ПрАТ «Будівельник», та було предявлено Книгу №2 по заробітній платі за 1993 рік, у якій зазначено, що [PERSON] працював електрозварювальником (а.с.55), що також спростовує факт незнання керівництва ВАТ «Будівельник» в 2008 році про те, правонаступником якого підприємства вони є і чи працював у них відповідач. Стаття 229 ЦК України зазначає про правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. В ній зазначено, що помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як зазначено в п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.112009 року №9 помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до керівника ВАТ «Будівельник» [PERSON] в 2008 році з метою отримання довідки про підтвердження трудового стажу при призначенні пільгової пенсії, для її предявлення до УПФУ в Городенківському районі, яку добровільно видав і підписав голова правління, начальник відділу кадрів та головний бухгалтер ВАТ «Будівельник» на підставі якої відповідач отримував пільгову пенсію, оскільки зараз отримує пенсію за віком, також враховуючи, що помилка керівництва ВАТ «Будівельник» внаслідок незнання законодавства не є підставою визнання правочину недійсним, тому в задоволенні даного позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed