Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства, який мотивував тим, що 06 лютого 2009 року між TOB «ДАНА-АС» в особі Філії «Селена» TOB «ДАНА-АС» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено Договір № 0702/01 згідно якого відповідачу було поставлено товар. Заборгованість ФОП [PERSON] перед позивачем по оплаті товару становила 330000,00 грн. У звязку з неотриманням грошових коштів від відповідача позивач звернувся до господарського суду Київської області з метою захисту своїх порушених прав. 22 листопада 2011 року рішенням господарського суду Київської області у справі №8/142-11 позовні вимоги позивача до ФОП [PERSON], щодо стягнення суми боргу визнані повністю та стягнуто з відповідача заборгованість за Договором поставки від 06.02.2009 року за №0702/01 у вигляді основного боргу у сумі 330000,00 грн., інфляційних нарахувань у сумі 32901,00 грн. та 10-ти процентів річних у сумі 40684,93 грн., державне мито у сумі 4035,86 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн. всього на суму 407857, 79 грн. 17 січня 2012 року Господарським судом Київської області видано наказ у справі № 8/142-11 про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Позивача грошових коштів на загальну суму 407 857, 79 грн. Позивач у встановлений законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та оголошенням строку заявив свої вимоги до ФОП [PERSON] на суму 407 857,79 грн. У зв'язку з незадоволенням грошових вимог позивача у справі №Б24/134-11 про банкрутство ФОП [PERSON] порушеної постановою господарського суду Київської області 01.03.2012 року, позивач має право звернутися з позовом в порядку, встановленому цивільним законодавством. Враховуючи, що станом на дату подання до суду в порядку цивільного судочинства позовної заяви сума боргу відповідача перед позивачем становить 407 857,79 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві з додатками, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача за довіреністю у попередньому судовому засіданні позов не визнав повністю, надав суду письмовий відзив на позовну заяву ( а.с.77) в подальшому, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому судовий розгляд проведено за відсутністю представника відповідача у відповідності до ч.2 ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що фактично не заперечує представник відповідача, 06 лютого 2009 року між TOB «ДАНА-АС» в особі Філії «Селена» TOB «ДАНА-АС» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 0702/01 на поставку товару. Заборгованість ФОП [PERSON] перед позивачем по оплаті товару отриманого по Договору № 0702/01 від 06.02.2009р. становила 330000,00грн. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач в порушення ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та в порушення п. 2.2 Договору - по факту поставки (підписання видаткових накладних), не оплатив позивачу вартість отриманого товару, а тому ФОП [PERSON] є боржником який прострочив виконання зобов'язання і його заборгованість перед позивачем по оплаті отриманого товару по Договору № 0702/01 від 06.02.2009 року складає 330 000,00 гривень. У звязку з невиконанням ФОП [PERSON] своїх зобов'язань по сплаті грошових коштів за Договором позивач звернувся до господарського суду Київської області з метою захисту своїх порушених прав. Рішенням господарського суду Київської області від 22 листопада 2011 року позовні вимоги позивача до ФОП [PERSON], щодо стягнення суми боргу визнані повністю та стягнуто з ФОП [PERSON] заборгованість за Договором поставки від 06.02.2009 року за №0702/01 у вигляді основного боргу у сумі 330000,00 грн., інфляційних нарахувань у сумі 32901,00 грн. та 10-ти процентів річних у сумі 40684,93 грн., державне мито у сумі 4035,86 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн., загальна сума 407857, 79 грн., що повністю підтверджується наданим суду зазначеним рішенням, яке набрало законної сили ( а.с. 18-24). У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 17 січня 2012 року Господарським судом Київської області видано наказ у справі № 8/142-11 про стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивача грошових коштів на загальну суму 407 857, 79 грн. ( а.с. 25). На підставі наказу господарського суду Київської області від 17.01.2012 року та заяви позивача № 141 від 08.02.2012 року про відкриття виконавчого провадження міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції виніс постанову ВП № 31524525 від 03.03.2012 року про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості в сумі 330 000, 00 грн. - боргу, 32 901, 00 грн. - інфляційних нарахувань, 40 684, 93 грн. - 10-ть відсотків річних, 4 035, 86 грн. - державного мита та 236, 00 грн. інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього 407 857, 79 грн. 20 березня 2012 року Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції виніс постанову ВП № 31524525 про закінчення виконавчого провадження на підставі постанови господарського суду Київської області від 01.03.2012р. у справі № Б24/134-11, якою фізичну особу - підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ( а.с. 26-27). Позивач у встановлений законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та оголошенням строку заявив свої вимоги до ФОП [PERSON] на суму 407 857,79 грн. Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2013р. у справі № Б24/134-11 грошові вимоги позивача до ФОП [PERSON] у сумі 407857,79 грн. визнані у повному обсязі та віднесені до вимог п'ятої черги. Цією ж ухвалою були розподілені кошти в ході проведення ліквідаційної процедури ФОП [PERSON], та у зв'язку з недостатністю грошових коштів вимоги кредиторів у тому числі і позивача не були задоволені. 01.03.2013 року господарський суд Київської області у справі № Б24/134-11 ухвалив затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП [PERSON]; припинити підприємницьку діяльність банкрута ФОП [PERSON]; провадження у справі № Б24/134-11 про банкрутство ФОП [PERSON] припинити ( а.с. 28-51). Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. У відповідності до ст. 52 ЦК України та ст. 128 ГК України фізична особа підприємець відповідає по своїм зобов'язання, що пов'язані з підприємницькою діяльністю, всім своїм майном, крім майна, на яке згідно закону не може бути звернено стягнення. Відповідно до Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»: 11. Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. У зв'язку з тим, що фізичну особу - підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (постанова господарського суду Київської області від 01.03.2012р. у справі № Б24/134-11) до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що набрала чинності 19.01.2013р. то відповідно застосовується попередня редакція Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон). Згідно ч.2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»: «вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. У відповідності до ч.3 ст. 49 зазначеного закону: «не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України». Частиною 3 ст. 92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що від з 19.01.2013 року також передбачено, що: «вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством». Враховуючи, що грошові вимоги позивача не задоволені, позивач вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства, борг відповідача перед позивачем на час розгляду справи існує, тому позов підлягає до повного задоволення. При вирішені позовних вимог по суті суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, що позивач не мав права на звернення до суду в порядку цивільного судочинства оскільки фізична особа-підприємець, яка визнана банкрутом звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, так як вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved