Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що через неправомірну поведінку відповідача він змушений був захищати свої права в судовому порядку та сплатив за послуги адвокатів 10 000 грн., які просить стягнути з відповідача в якості відшкодування майнової шкоди. Крім того, просить суд стягнути з відповідача 7 000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновими правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 чинного ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пункту 9 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для .,відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Судом встановлено, що у квітні 2011 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення суми боргу з відповідачки [PERSON] в розмірі 34000 гривень 00 коп. 11 липня 2011 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва по справі №2-3406/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною, позов [PERSON] задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено (а.с.62). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року дане рішення залишено без змін (а.с. 63-64). Таким чином, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва, встановлено, що відповідачка [PERSON] невиконанням умов договору позики вчинила неправомірні дії відносно [PERSON] 07 травня 2012 року до Оболонського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, зареєстрована цивільна справа № 2/2605/3295/12, унікальний номер 2605/7694/12. 17 серпня 2012 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва провадження по справі №2/2605/3295/12 за позовом [PERSON] про визнання договору позики недійсним та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди закрито тому, що питання щодо отримання коштів за розпискою та факт визнання розписки недійсною вже було розглянуто, а тому є усі підстави закриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] відповідно до п.2 ч.І ст. 205 ЦПК України. 22 серпня 2012 року позивач [PERSON] подала до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2012 року. 04 жовтня 2012 року ухвалою апеляційного суду міста Києва ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2012 року скасовано в частині закриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції в цій частині позовних вимог. 12 грудня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Для захисту та відновлення своїх порушених прав [PERSON] уклав 02.07.2011 року договори про надання правової допомоги адвоката - з адвокатом Темнюком В.М. (а.с.12), за виконання якого сплачено 5500 грн. (а.с.14), та з адвокатом Бочаровим С.В. (а.с.16), за виконання якого сплачено 4500 грн. (а.с.18). Судом враховано душевні страждання, які позивач як особа похилого віку з поганим слухом зазнав у зв язку з протиправною поведінкою відповідачки [PERSON], у зв'язку з вимушеними відвідуваннями 11 судових засідань в різних судах, починаючи з 07 липня 2011 року, відвідуванням відділу виконання судових рішень Дніпровського району міста Києва, тривалим часом та витрачанням великих зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану поновлення його порушеного цивільного права. На підставі викладеного,

Outcome: partial