Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначала, що вона з 15.09.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. 03.02.2005 року шлюб між сторонами було розірвано. В даний час донька сторін у справі постійно проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що їх донька навчається у Запорізькому Класичному Приватному університеті на комерційній основі, що потребує значних витрат, домовленості з чоловіком щодо його участі в утриманні доньки в них немає, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] на період навчання, в розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, у зв'язку з необхідністю йому проходити курс лікування. Заперечень з приводу позовних вимог суду не надавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 24 січня 1992 року, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Класичного приватного університету від 23.09.2013 року № 1424, 01.09.2013 року [PERSON] вступила Класичного приватного університету і дійсно навчається на п'ятому курсі денної форми навчання. Заклад є приватним, стипендію не отримує. Строк закінчення закладу освіти 15 липня 2014 року. Відповідно до п. п. 1, 5 Договору про платне надання освітніх послуг №3639м від 11.06.2013 року, укладеного між Класичним приватним університетом та [PERSON], університет здійснює підготовку студента [PERSON], як фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня: магістр, за спеціальністю Банківська справа. Розмір плати за весь строк навчання (1 рік) становить 10 000 гривень. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби [PERSON] в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. З урахуванням викладеного та конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, які відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved