Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2003 року нею придбано у власність квартиру №1, розташовану в будинку №61 по вул. Фрунзе в м. Гола Пристань, Херсонської області, яку добудувала та здала в експлуатацію. Вказана квартира розташована на трьох поверхах трьохповерхового будинку та являє собою приміщення, загальною площею 261, 5 кв.м та жилою 107,1 кв.м. Він, як і інші квартири в даному будинку, мають окремі входи, автономну систему життєзабезпечення та можуть функціонувати незалежно одна від одної. Даний обєкт нерухомості, розташований на земельній ділянці, де також є господарські будівлі. По периметру земельних ділянок є огорожа. Земельні ділянки поділені між власниками квартир. Квартири №1 та №2 в будинку №61 по вул. Фрунзе можна експлуатувати як самостійні обєкти. В даний час має намір зареєструвати на своє імя земельну ділянку, але цьому перешкоджає те, що відсутній статус того, що його квартира фактично є житловим будинком. З наведених підстав просить суд визнати вказану квартиру окремим обєктом нерухомості - житловим будинком. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився, позивні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Дослідженими в судовому засіданні доказами судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст.ст.183, 328, 331, 376, 379,380, 392 ЦК України. Предметом спору є визнання квартири самостійним обєктом нерухомого майна житловим будинком. Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2003 року позивачу належить на праві власності квартира №1, що розташована в будинку №61 по вул. Фрунзе в м. Гола Пристань, Херсонської області. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 26.11.2003 року було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно та зроблено запис № 331, що підтверджується відповідним витягом, який міститься в матеріалах справи. Вказаний обєкт нерухомості розташований в одноповерховому будинку та являє собою одноповерхову квартиру. Згідно технічного паспорту та плану квартири, остання має окремі входи та виходи, автономні системи життєзабезпечення та може функціонувати незалежно від інших квартир. Даний обєкт нерухомості розташований на земельній ділянці міської ради Голопристанського району Херсонської області, по периметру земельних ділянок є огорожа, земельні ділянки поділені між власниками квартир. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловий будинок як об'єкт права власності є будівлею капітального типу, спорудженою з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначеною для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України). Квартира як об'єкт права власності є ізольованим помешканням в житловому будинку, призначеним та придатним для постійного у ньому проживання (ст. 382 ЦК України). Державними будівельними нормами України, зокрема, ДБН В.2.2-15-2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затвердженими наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 18.05.2005 № 80, передбачено, що квартира це комплекс взаємопов'язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім'ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу. Таким чином, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло як житловий будинок, так і квартира (ст.ст. 379, 380, 382 ЦК України). За статтею 183 ЦК України всі речі поділяються на подільні та неподільні. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Багатоквартирний житловий будинок по вул. Фрунзе, 61 є подільною річчю, оскільки в ньому можна виділити окремі частини ізольовані квартири, без втрати призначення будинку в окремі обєкти нерухомості, оскільки квартири в даному будинку мають окремі входи, автономні системи життєзабезпечення та можуть функціонувати незалежно одна від одної. Вказаний висновок також підтверджується наданим до суду висновком судової будівельно-технічної експертизи №01667 від 11.11.2013 року, відповідно до якого квартира [ADDRESS] відповідає архітектурним, пожежним, санітарним та екологічним нормам статусу житлового будинку. Одним із способів захисту цивільного права передбачених ст.16 ЦК України є визнання права власності. Отже за таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартиру, яка належить позивачу, слід визнати самостійним обєктом нерухомого майна житловим будинком. Крім того, позов в судовому засіданні визнано представником відповідача. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права та законні інтереси інших осіб та є підставою для винесення рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved