Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області та [PERSON] про визнання незаконними рішення, державної реєстрації та їх скасування. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,045 га за вказаною адресою, наданою йому для обслуговування даного житлового будинку та господарських споруд. Під час проведення благоустрою на зазначеній земельній ділянці йому стало відомо, що частина земельної ділянки, власником якої він є, належить відповідачу [PERSON], котрий є суміжним землекористувачем. Вважає, що Славська селищна рада не мала права приймати рішення на підставі, якого [PERSON] було виготовлено технічну документацію без погодження з ним меж земельної ділянки та оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку, внаслідок чого частина земельної ділянки [PERSON] накладається на його земельну ділянку. За таких обставин просить суд визнати незаконними рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 4086 від 25.05.2010 року про безоплатну передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0393 га, наданої для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та скасувати їх. 29.08.2013 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, зокрема просив суд стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати у розмірі 4 690 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, викладені у позовній заяві та заяві про їх збільшення, підтримали з вищенаведених підстав, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні бабці відповідача [PERSON] - [PERSON], котра склала заповіт на все майно, що їй належало, у користь [PERSON], який будучи її спадкоємцем, продовжує користуватися даною земельною ділянкою та здійснює оплату за користування землею. При цьому не заперечив того, що документів, які б посвідчували право користування або право власності земельною ділянкою, що є предметом позовних вимог, родиною відповідача [PERSON] немає. Підтвердив, що при встановленні меж спірної земельної ділянки такі з позивачем не узгоджувались. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Славська селищна рада діяла в межах наданих їй повноважень, з урахуванням вимог чинного земельного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування, відтак у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти обставин, викладених у позовній заяві заперечив та пояснив, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні його дідуся та бабці з 1962 року. Будучи спадкоємцем після смерті своєї бабці за заповітом він продовжує користуватися даною земельною ділянкою, на яку у 2010 році ним, відповідно до оскаржуваного рішення, було виготовлено технічну документацію та оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Як на правомірність своїх вимог та заперечень посилався на те, що вказаною земельною ділянкою його родина користується з 1962 року, проводить оплату за користування землею, що зафіксовано у погосподарських книгах та відображено у генеральному плані смт. Славське. За таких обставин просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Сколівському районі Львівської області подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно копії реєстраційного посвідчення № 000117, виданого 15.08.2000 року Стрийським МБТІ позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,045 га за вказаною адресою з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується копією державного акту, виданого 23.03.2004 року на ім`я [PERSON] та посвідчує право власності останнього на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що у 2010 році відповідачем [PERSON] на підставі рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 4086 від 25.05.2010 року було виготовлено та отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0393 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка є суміжною із земельною ділянкою позивача. З копії акту встановлення і погодження меж земельної ділянки від 11.05.2010 року вбачається, що межі земельної ділянки відповідачем [PERSON] з позивачем [PERSON] не були узгоджені, про що також не заперечили у судовому засіданні представник Славської селищної ради Сколівського району Львівської області та сам відповідач [PERSON], внаслідок чого земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку позивача. Згідно плану земельної ділянки із зображенням меж земельної ділянки, що накладається, складеного ліцензійною організацією ПП «Галагрозем» за результатами винесення меж в натурі та встановлення межових знаків державного зразка, площа земельної ділянки, що накладається становить 0,0123 га. Таким чином, Славською селищною радою Сколівського району Львівської області при прийнятті рішення № 4086 від 25.05.2010 року в частині безоплатної передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0393 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] не було враховано, що частина даної земельної ділянки перебуває у власності позивача, що призвело до порушення права власності останнього. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] та представника відповідача - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про те, що земельна ділянка, що є предметом позовних вимог належить відповідачу [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабці [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують надання земельної ділянки у власність чи користування, з наступним визначенням меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) і видачею державного акта, родині відповідача [PERSON] та йому особисто, як спадкоємцеві зокрема, про що також не заперечили у судовому засіданні представник відповідача та сам відповідач. Окрім цього, з інформації № 3069/3-10-8 від 26.04.2013 року, наданої державною інспекцією сільського господарства у Львівській області на запит Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області видно, що при перевірці технічної документації із землеустрою щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] виявлено ряд порушень, зокрема відсутнє свідоцтво про право власності на майно згідно заповіту. Суд не бере до уваги наявну в матеріалах справи копію генерального плану смт. Славське, на який посилалися відповідач та представник відповідача як на підставу своїх вимог та заперечень, оскільки з даного плану не вбачається, що власником спірної земельної ділянки є родина відповідача [PERSON], натомість власником вказано райкомгосп. Суд не надає віри твердженням відповідача та представника відповідача про те, що спірною земельною ділянкою користувалася родина відповідача [PERSON] з 1962 року і на даний час продовжує користуватися відповідач, оскільки ні відповідачем ні представником Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не було доведено обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх заперечень і таких у судовому засіданні не здобуто, а фактичне землекористування без наявності у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може бути визнано тотожним правовому статусу належного землекористувача. У відповідності до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Ураховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване позивачем рішення сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 4086 від 25.05.2010 року в частині безоплатної передачі відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0393 га по [ADDRESS] є таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, прав та законних інтересів позивача, а тому в цій частині підлягає скасуванню. За таких обставин Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 012064, виданий на ім`я [PERSON] на підставі вказаного рішення слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. У зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору розглядом справи в розмірі та оплатою правової допомоги, на підтвердження яких позивачем та його представником надані відповідні документи.

Outcome: partial