Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов обґрунтовуючи і підтримуючи який в судовому засіданні представник позивача зазначив, що [PERSON] міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності одержання [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,0649 га для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. 20.08.08р. [PERSON] звернулась до [PERSON] райдержадміністрації із заявою про передачу у власність земельної ділянки, площею 0,0649 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. 09.09.09р. [PERSON] райдержадміністрація видала розпорядження №2844 Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. В подальшому, 18.11.09р., [PERSON] райдержадміністрація видала розпорядження №3479 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Одночасно, згідно інформації управління Держкомзему у Бориспільському районі №324 від 26.01.12 земельна ділянка, передана [PERSON] з кадастровим номером 3220882600:04:007:1535 територіально розташована у межах ОК СТ Стадне. ОК СТ Стадне використовує земельну ділянку, площею 22,709 га, для ведення колективного садівництва на території Гнідинської сільської ради згідно договору оренди землі, укладеного 15.04.08р. із [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі розпорядження останньої №1497 від 11.03.08р. та зареєстрованого за №40 від 23.04.08р. Таким чином, на момент прийняття [PERSON] районною державною адміністрацією розпоряджень №2844 від 09.09.09р. Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та №3479 від 18.11.09р. Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області зазначена земельна ділянка вже перебувала у користуванні ОК СТ Стадне на підставі договору оренди від 15.04.08р. Тому вони просять суд задовольнити їх позов, скасувати зазначені розпорядження, державний акт про право власності на землю, виданий на імя [PERSON] та зобовязати останню повернути державі зазначену земельну ділянку. Представник третьої особи з самостійними вимогами ОК СТ Стадне в судовому засіданні позов прокурора та свій позов підтримав, надав пояснення аналогічні поясненням прокурора. Відповідач [PERSON] РДА позови не визнав, надав заперечення, в якому зазначив, що земельна ділянка [PERSON] була виділена на законних підставах за результатами розгляду проекту землеустрою розробленого ТОВ Агати-5, на підставі наявних в проекті позитивних висновків, тому просить у позовах відмовити. Відповідач [PERSON] і її представник в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що земельна ділянка була видана їм на законних підставах, тому просять у позовах відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хотіла вступити в ОК СТ Стадне та придбати там земельну ділянку. Їй пояснили, що земельну ділянку [PERSON] займає незаконно і ця ділянка буде передана їй. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що [PERSON] дійсно займала та використовувала земельну ділянку, але чи розташована ця земельна ділянка в межах ОК СТ Стадне їм достеменно не відомо. Суд дослідив, проаналізував та оцінив зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов прокурора підлягає частковому задоволенню, позов ОК СТ Стадне підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельне законодавство, згідно п.п. а), г) ст. 5 Земельного кодексу України, базується на принципах, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення раціонального використання та охорони земель. Підстави набуття права на землю встановлені у ст. 116 Земельного кодексу України, згідно вимог якої, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 5 вказаної статті надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України. Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 02.07.09р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 Земельного кодексу України особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. Однак, в порушення вимог ст.ст. 116, 118, 151 Земельного кодексу України [PERSON] з ОК СТ Стадне (як землекористувачем) вилучення з користування спірної земельної ділянки не погоджувала. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст.ст. 3, 7 Закону України Про місцеві державні адміністрації одною з засад діяльності місцевих державних адміністрацій є верховенство права та законності. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України Про місцеві державні адміністрації розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільним, незаконним, неефективним за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 09.09.09р. №2844 Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та №3479 від 18.11.09 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області прийнято з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації, ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, а тому підлягає скасуванню як незаконне. На підставі вищезгаданих незаконних розпоряджень управлінням Держкомзему у Бориспільському районі 25.11.09р. виготовлений та виданий [PERSON] державний акт Серії ЯД №950427 на право власності на земельну ділянку площею 0,0649 га для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, який зареєстровано за №010993800082. Згідно вимог ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 вказаної статті даного Кодексу передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст.ст. 152, 155, 211 Земельного кодексу України державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного земельного законодавства України визнається недійсним в судовому порядку. Оскаржуваний державний акт виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 17, 116, 118, 151 Земельного кодексу України. Прокурором в судовому засіданні доведено, що про існування вищевказаного державного акта на право власності на землю [PERSON] міжрайонній прокуратурі стало відомо лише у 2012 році, під час проведення перевірки за зверненням [PERSON] з приводу законності набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, надану [PERSON] у користування ОК СТ Стадне. Статтями 13, 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Оскаржуваним розпорядженням, виданими державними актами на земельні ділянки та подальшим їх відчуженням порушено право власності держави на землю, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель. Зазначене право та охоронювані законом інтереси підлягають захисту судом у спосіб, визначений п. 7 ст. 16 Цивільного кодексу України, шляхом припинення правовідношень власності. З огляду на викладене для захисту порушених прав та інтересів необхідно визнати відсутність у відповідачів прав на спірні земельні ділянки. Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Незаконне виділення спірних земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Відповідно до ст. 5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель здійснення державного контролю за використанням та охороною земель покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким чином, слід дійти висновку, що позивачами доведено ті обставини, що розпорядження [PERSON] РДА від 18.11.09р. №3479 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області прийнято із порушенням статей 149 та 151 Земельного кодексу України, а саме - без погодження з ОК СТ Стадне. Вказана обставина підтверджується належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи. На підстави зазначеного розпорядження, [PERSON] виданий державний акт на право власності на землю. Вищевказані порушення, згідно з ч. 2 ст. 144 Конституції України, ст. 21 ЦК України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України Про місцеві державні адміністрації, є підставою для визнання недійсним розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №3479 від 18.11.09р. На підставі вищезгаданого незаконного розпорядження, було видано державний акт Серії ЯД №950427, який 25.11.09р. зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010993800082 на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0649 га, із кадастровим номером 3220882600:04:007:1535, для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України по справі № 6-103цс12 від 26.09.12р. Виділення [PERSON] РДА у власність [PERSON] порушує право ОК СТ Стадне, як орендаря земельної ділянки. Порушене право підлягає захисту та відновленню в порядку глави 29,30 Цивільного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial