Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у квітні 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], у якому зазначив, що на умовах укладеного кредитного договору № DNU0AK00510610 від 19 серпня 2005 року Банк надав, а [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 12 908,00 доларів США на наступні цілі : 9735,00 доларів США на купівлю автомобіля, 3173, 00 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.08.2010 року. Позивач стверджує, що [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконувала, допустила прострочення кредитних зобов'язань, внаслідок чого станом на 15 квітня 2013 року має заборгованість всього у сумі 4 596, 87 доларів США, яка складається із: - 1862, 32 доларів США - заборгованості за кредитом, - 1348, 82 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом, - 128, 52 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, - 1257, 21 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № DNU0AK00510610 від 19 серпня 2005 року, згідно умов якого відповідачка надала в заставу автомобіль CHEVROLE, модель AVEO,SF48Y, рік випуску 2005, тип ТЗ: Легковий-комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить їй на праві власності. Але в порушення договору застави, відповідачка умови договору не виконує, предмет застави в заклад банку не передає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором № DNU0AK00510610 від 19 серпня 2005 року в розмірі 4596, 87 доларів США, що у еквіваленті складає 36 728, 99 грн. вилучити у [PERSON] і передати в заклад Банку предмет застави: автомобіль CHEVROLE, модель AVEO,SF48Y, рік випуску 2005, тип ТЗ: Легковий-комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], належний їй на праві власності; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. А також звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку ДАІ України (а.с.45-49). Зі своєї сторони відповідачка [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із зустрічними вимогами. В обґрунтування підстав зазначила, що користуючись правом на дострокове повернення кредиту, на підставі виданих Банком розрахунково-касових документів, 19 лютого 2010 року здійснила у повному обсязі погашення кредиту, тим самим виконала свої зобов'язання за умовами договору. Проте, Банк не визнає цих обставин, продовжує їй розраховувати до сплати платежі, з метою задоволення своїх вимог систематично ініціює щодо предмету застави майнові спори у судовому порядку. Тим самим перешкоджає їй у реалізації права власності, завдає моральної шкоди. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просила суд визнати припиненими укладені між нею та Банком зобов'язання за кредитним договором № DNU0AK00510610 від 19 серпня 2005 року та договором застави рухомого майна № DNU0AK00510610 від 19 серпня 2005 року; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» подати до нотаріуса заяви про виключення з реєстру обтяжень обтяження на автомобіль; стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь моральну шкоду у сумі 30000грн.00 коп. (а.с.163-165) В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Сеннов О.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини та надані суду докази. Зустрічні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Відповідачка - [PERSON], позовні вимоги не визнала. Посилаючись на необґрунтованість і незаконність вимог, доводи свого зустрічного позову, просила суд у задоволенні вимог Банку відмовити, зустрічні вимоги підтримала у повному обсязі. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивачів до суду є захист права сторін за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди належить до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Судом встановлено, що 19 серпня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0AK00510610, згідно п.1.1., п.2.1.1 якого Банк зобов'язувався у вигляді невіднолювальної кредитної лінії надати Позичальнику на строк до 19.08.2010 року кредитні кошти всього у розмірі 12908,00 доларів США, зокрема, на купівлю автомобіля у сумі 9735,00 доларів США та сплату страхових платежів у сумі 3173,00 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 0,88% на місяць залишку заборгованості і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, яким вважається період із 21 по 28 число кожного місяця. В забезпечення виконання умов кредитного договору № DNU0AK00510610, 19 серпня 2005 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], договір застави рухомого майна № DNU0AK00510610, на умовах якого [PERSON] передала в заставу належний їй на праві власності автомобіль CHEVROLE, модель AVEO, SF48Y, 2005 року випуску, тип ТЗ: Легковий-комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], заставною вартістю 57726,00 грн. (п.2, 6, 9 Договору ). За змістом пунктів 1.1., 1.2, 2.1.3 кредитного договору, Банк зобов'язувався шляхом відкриття клієнту кредитного ліміту надати кошти позичальнику в межах чітко визначеної кредитним договором суми та строку, по мірі виникнення у клієнта потреби у позичкових коштах. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором, наданого позивачем із врахуванням поточного залишку на момент укладання Договору (а.с.6-13) відповідач отримав від Банку 19.08.2005 року грошові кошти у сумі 9735,00 доларів США, що також не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, належним чином. Із наданих суду відповідачем касових документів, виписки руху коштів по рахунку [NUMBER], відкритому Банком Позичальнику для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, згідно п.1.2 кредитного договору, вбачається, що в період із 01 січня 2005 року по 19 лютого 2010 року відповідачкою на виконання умов кредитного договору сплачено всього 14 260, 78 доларів США (а.с.88-91), що за термінами погашення, розмірами платежів спростовує надану Банком виписку як розрахунок заборгованості наданий позивачем (а.с.6-13). На підставі касового чеку КБ «ПриватБанк» від 19.02.2010 року із зазначенням повної суми залишку за кредитним договором у розмірі 1896, 71 доларів США, відповідачкою того ж розрахункового дня сплачено на погашення кредиту суму у розмірі 1937, 58 доларів США, що підтверджується виданим банківською установою їй приходно-касовим чеком (а.с.86). Але ні у розрахунку суми боргу, ні у виписках по кредитному рахунку (а.с.71-72) наданих Банком до суду, сплачені позичальником грошові кошти у повній мірі за датою фактичного платежу не відображено, що свідчить про неповноту обліку. Таким чином, доводи Кредитора щодо допущених Позичальником умов кредитного договору, суд вважає неспроможними, адже 19 лютого 2010 року відповідачка у повному обсязі дострокового належним чином виконала свої зобов'язання по погашенню кредиту, у зв'язку із чим укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] Кредитний договір № DNU0K00510610 від 19.08.2005 року, в силу вимог ст.599 ЦК України, вважається припиненими. У відповідності до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно ч.2 цієї статті, у разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. За змістом ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Будь-яких інших відповідних належних та допустимих доказів, в обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач за зустрічним позовом суду не надав, незважаючи на неодноразове роз'яснення у судовому засіданні покладеного обов'язку щодо доказування позовних вимог, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку щодо недоведеності вимог позивача в цій частині Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають до часткового задоволення, при зверненні до суду [PERSON] не сплачено у повному обсязі судовий збір, тому із [PERSON] на користь держави належить до стягнення судовий збір у сумі 529 грн. 40 коп. (п'ятсот двадцять дев'ять грн. 40 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial