Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Громадська організація Спортивний клуб "Фаворит" звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи позов тим, що 15.08.2013 року між Громадською організацією Спортивний клуб "Фаворит" в особі президента Дорош В.М., що діє на підставі статуту та [PERSON] було укладено контракт № 14-В. Згідно п.1.1 предметом контракту є спільна діяльність спортсмена та клубу пов'язана з підготовкою і виступом спортсмена на всіх змаганнях в період дії контракту. Пунктом 1.3 контракту встановлено період його дії з 15.08.2013 року по 15.05.2014 року. Проте всупереч умовам укладеного контракту відповідачем було порушено умови контракту, а саме 04.11.2013 року [PERSON], не попередивши керівництво клубу, без дозволу клубу посеред ігрового сезону покинув клуб. Лише будучи вдома, відповідач зателефонував до головного тренера та повідомив, що він покидає клуб. Жодних письмових звернень чи листів від відповідача на надходило. На даний час клуб приймає участь у спортивних змаганнях, а саме в ХХІІІ Чемпіонаті України з волейболу серед чоловічих команд і займає почесні місця, проте даний випадок поставив команду в досить скрутне становище, оскільки знайти професійного гравця посеред сезону досить складно. Позивачем умови контракту виконувались в повній мірі та претензій зі сторони відповідача щодо невиконання умов контракту не було. В контракті оговорювались правила та умови спільної діяльності спортсмена та клубу, які пов'язані з виконанням кожним своїх обов'язків, а також чітко оговорювались штрафні санкції за порушення цих зобов'язань, які полягають в компенсації позивачу матеріальної шкоди відповідного розміру, що передбачено п. 1.3 контракту. Підписуючи даний контракт відповідач повністю приймав на себе зобов'язання, передбачені контрактом та погоджувався на належне виконання його умов, проте своїми діями порушив взяті на себе зобов'язання. В зв'язку з порушенням умов контракту відповідачем, позивач був змушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції за порушення умов контракту в розмірі 100 000 грн. та понесені позивачем судові витрати. Представник позивача Ломака А.В. позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав та суду пояснив, що 15.08.2013 року між сторонами було укладено контракт. Відповідно до умов контракту відповідач мав приймати участь в іграх цілий сезон, однак відповідач, прийнявши участь в двох іграх, не попередивши керівництво клубу та не отримавши згоди клубу, зібрав речі та покинув клуб. 04.11.2013 року відповідач зателефонував та повідомив, що покинув клуб. З письмовими претензіями щодо невиконання умов контракту відповідач до клубу не звертався. На даний час контракт не розірвано. В порушення умов контракту відповідач самовільно покинув клуб, чим клубу було нанесено шкоду, оскільки клуб приймає участь в іграх Чемпіонату України з волейболу серед чоловічих команд, після того, як відповідач покинув клуб було проведено чотири гри, в яких відповідач участі не приймав. Відповідно до п. 1.3 контракту у випадку невиконання умов контракту передбачено штрафні санкції в розмірі 100 000 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що відповідач 03.11.2013 року дійсно покинув клуб, оскільки в нього погіршився стан здоров'я, про це спілкувався із тренером. Наступного дня у м. Вінниці відповідач звернувся до лікарні. З письмовими заявами до керівництва клубу відповідач не звертався, про те, що має намір покинути клуб письмово не попереджав, доказів того, що звертався до клубу надати не може. Участі в наступних іграх клубу відповідач не приймав. За деякий час до того, як покинути клуб, відповідач в усному порядку просив відпустити його в інший клуб, також звертався до тренера та до лікаря клубу та повідомляв, що у нього погіршився стан здоров'я. Вважають, що клубом не виконувалися умови контракту щодо виплати заробітної плати та медичного обстеження, в зв'язку з чим відповідач не мав можливості сплачувати кошти за орендовану квартиру та в нього погіршився стан здоров'я. Вважають, що відповідачем не було порушено умови контракту. Крім того, вважають, що штрафні санкції в розмірі 100 000 грн. не можуть бути встановлені в розділі 1 контракту, а мають бути встановлені у пункті, яким передбачено відповідальність сторін. Просять в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з наданих сторонами доказів та пояснень учасників процесу встановлено наступне. 15.08.2013 року між Громадською організацією Спортивний клуб "Фаворит" в особі президента Дорош В.М., що діє на підставі статуту та [PERSON] було укладено контракт № 14-В. Контракт укладено в письмовій формі та підписано сторонами. Згідно п.1.1 предметом контракту є спільна діяльність спортсмена та клубу пов'язана з підготовкою і виступом спортсмена на всіх змаганнях в період дії контракту. Пунктом 1.3 контракту встановлено, що контракт укладено на визначений період з 15.08.2013 року по 15.05.2014 року. Протягом цього періоду гравець бере участь у матчах від імені клубу, виконує зобов'язання відповідно цього контракту і не укладає ніяких інших контрактів з іншим клубом і не анонсує перехід до іншого клубу протягом терміну дії цього контракту без письмового попередження і письмової згоди клубу. У випадку, якщо гравець не виконує цього зобов'язання, клуб і гравець узгодили штрафні санкції в сумі 100 000 грн. Згідно п.4.1 контракту у разі невиконання або неналежного виконання обов'язків, передбачених контрактом сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та передбачену контрактом. 03.11.2013 року [PERSON], без письмового попередження і письмової згоди клубу, посеред ігрового сезону покинув клуб, про що 04.11.2013 року телефоном повідомив тренера клубу. В наступних іграх команди відповідач участі не приймав. Дані обставини сторонами в судовому засіданні визнаються та не оспорюються. Як вбачається з довідки №1109 від 16.12.2013 року виданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та звертався на амбулаторний прийом 04.11.2013 р, 09.11.2013 р., 20.11.2013 р. Згідно ст. 2 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» законодавство України про фізичну культуру і спорт базується на Конституції України і складається з цього Закону, відповідних міжнародних договорів України та інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини у цій сфері. Суб'єктами сфери фізичної культури і спорту є фізичні або юридичні особи, які здійснюють свою діяльність з метою розвитку фізичної культури і спорту. Суб'єктами сфери фізичної культури і спорту є: фізичні особи, які займаються фізичною культурою і спортом, у тому числі спортсмени; фахівці сфери фізичної культури і спорту; заклади фізичної культури і спорту; відповідні органи влади. Згідно ст. 9 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» спортивні клуби є закладами фізичної культури і спорту, які забезпечують розвиток визначених напрямів фізичної культури і порту, видів спорту, здійснюють фізкультурно-оздоровчу та/або спортивну діяльність, надають фізкультурно-спортивні послуги. Спортивні клуби діють на підставі статуту (положення) та реєструються у встановленому порядку. Засновниками спортивних клубів можуть бути фізичні та юридичні особи. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють діяльності спортивних клубів шляхом надання організаційної, методичної та іншої допомоги. Фінансування діяльності спортивних клубів здійснюється за рахунок коштів власника (засновника), інших джерел, не заборонених законодавством. Як передбачено ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до постанови Kабінету Mіністрів України від 19 березня 1994 р. «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. Відповідно до п.п. 1-3, 7, 9, 10, 12 Положення «Про порядок укладвння контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників», затвердженого постановою Kабінету Mіністрів України від 19 березня 1994 р. «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», це Положення визначає порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників на підприємства, в установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та галузевої приналежності, а також до громадян. Відповідно до статті 21 Кодексу аконів про працю України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін. Прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином (надалі - роботодавець) може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами. Відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України контракт укладається у письмовій формі і підписується роботодавцем та працівником, якого приймають (наймають) на роботу за контрактом. Контракт оформляється у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу і зберігаються у кожної із сторін контракту. Контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі. У контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. На основі Типової форми контракту з працівником у контракті можуть бути зафіксовані (в межах норм, що не суперечать цьому Положенню) особливі умови праці по окремих професіях і видах робіт, з урахуванням їх специфіки, професійних особливостей. В судовому засіданні встановлено, що контракт між сторонами укладено в письмовій формі, його зміст не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, контракт підписано сторонами, що на думку суду свідчить про те, що відповідач розумів значення своїх дій та правові наслідки підписання контракту, волевиявлення його було вільним і відповідало його внутрішній волі. На даний час контракт є чинним. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 03.11.2013 року відповідач дійсно покинув клуб без письмового попередження та письмового дозволу клубу, участі в наступних іграх клубу не приймав, отже, відповідачем були порушені умови п. 1.3 контракту. Суд відкидає твердження відповідача та його представника про те, що клубом не виконувалися умови контракту та що штрафні санкції в розмірі 100 000 грн. передбачено в неналежному розділі договору, оскільки відповідач із зустрічним позовом щодо невиконання позивачем умов контракту не звертався, хоча таке право йому судом роз'яснювалося, крім того, відповідач також не звертався із позовами про оспорювання контракту. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами у справі, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved