Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 30 грудня 1992р. його матір [PERSON], [INFO] склала заповіт на користь свого сина- [PERSON] Заповіт був засвідчений нотаріусом. [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті [PERSON] оформив спадщину та 09.10.2010р. йому нотаріусом Сьомої Донецької Державної нотаріальної було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з квартири за [ADDRESS] реєстраційний № 2-790. Свідоцтво було зареєстровано у КП БТІ м. Донецька 26.10.2010р. за реєстровим №31095047 у книзі 151дк-27.Однак при складені свідоцтва була допущена помилка, його дату народження нотаріус вказав « [INFO]», а не [INFO] Він звернувся з заявою про виправлення помилки в Сьому Донецьку Державну нотаріальну контору, але йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що нотаріус [PERSON], яка видала йому свідоцтво про право на спадщину по заповіту звільнилась за власним бажанням. У зв'язку з допущеною помилкою нотаріусом, заявник просив суд виправити помилку, оскільки в подальшому він не зможе здійснити будь-які правові дії з квартирою з таким правовстановлюючим документом. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, про розгляд справи без участі представника, рішення винести на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що 30 грудня 1992р. його матір [PERSON], [INFO], склала заповіт на користь свого сина - [PERSON] [INFO], який був посвідчений нотаріусом Сьомою Донецькою Державною нотаріальною конторою Саприкіною В.В. [INFO]. померла його мати [PERSON] Після її смерті [PERSON] оформив спадщину та 09.10.2010р. йому нотаріусом Сьомої Донецької Державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з квартири за [ADDRESS] реєстраційний № 2-790. Свідоцтво було зареєстровано у КП БТІ м. Донецька 26.10.2010р. за реєстровим №31095047 у книзі 151дк-27. Як вбачається з матеріалів справи у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого Сьомою Донецькою Державною нотаріальною конторою державним нотаріусом [PERSON] від 09.10.2010року дата народження [PERSON], зазначена як [INFO], у той час, як згідно паспортних даних, [PERSON] народився [INFO] Згідно п.6.13. «Правила ведення нотаріального діловодства» у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Так, [PERSON] звернувся з заявою про виправлення помилки в Сьому Донецьку Державну нотаріальну контору, але йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що нотаріус [PERSON], яка видала йому свідоцтво про право на спадщину по заповіту звільнилась за власним бажанням. Так, суд вважає, що факт належності вказаного правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] [INFO] підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народженні [PERSON], де у графі мати зазначається [PERSON](а.с.13). Крім того він постійно проживає у спадковій квартирі з 30.10.1985року, що підтверджується штампом реєстрації в його паспорті громадянина України(а.с.10). Відповідно до положення п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення". При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові, суд повинен з'ясувати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, на підставі п 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином суд дійшов до висновку, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику [PERSON] необхідно для здійснення ним свого права власності на квартиру [ADDRESS]. За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON], який народився [INFO], правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2010року на квартиру [ADDRESS], видане Сьомою Донецькою Державною нотаріальною конторою 09.10.2010р. На підставі викладеного та

Outcome: approved