Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення правління садівничого товариства, визнання незаконним дії відповідачів та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 25 лютого 1997 року їй була виділена у постійне користування індивідуальна ділянка під садівництво, площею 0,0894га під [NUMBER] в дачному садівничому товаристві "Легенда" Червономотовилівської сільської ради Фастівського району. У 2002 році на базі реорганізованого СТ "Легенда"було створено садівницьке товариство "Будівельник". З 2004 року по уточненому генплану СТ "Будівельник" її земельній ділянці було присвоєно [NUMBER]. На даній земельній ділянці був збудований дерев"яний будиночок. У 2005 році позивач зустрілась із головою правління Заікіним Л.А. для того, щоб здійснити членські внески і погасити борг з 1998 року. Даний борг утворився через її скрутне матеріальне становище - позивачка працювала прибиральницею та отримувала мізерну платаю, яку до того ж платили із великими затримками. В той період у неї на утриманні знаходився малолітній син. У подальшому позивачу стало відомо з письмової відповідь Фастівської райдержадміністрації про вилучення у неї земельної ділянки згідно Протоколу №1 Загальних зборів від 26 вересня 2004 року ще у 2004 році на підставі пункту II Статуту товариства та її грошового боргу, після чого передали їй земельну ділянку [PERSON], який у 2009 році приватизував її на власне ім'я, про що їй стало відомо лише у 2012 році в результаті листування з Фастівською райдержадміністрацією. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили і просили визнати незаконним та скасувати рішення Правління СТ "Будівельник" від 26.09.2004 року протоколу №1 в частині виключення позивача з членів садового товариства, визнати право користування позивачем на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0894 г. розташованої на території СТ "Будівельник" Червономотовилівської сільської ради. Скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім"я [PERSON], зобов"язати Управління Держкомзему внести до державного реєстру земель інформацію про скасування державного акту та стягнути з правління СТ "Будівельник" судові витрати. Представник Садівницького товариства "Будівельник" проти позову не заперечувала і пояснила, що якщо за рішенням суду, яке на даний час не скасовано, визнано незаконним виключення з членів садового товариства позивача то і вона має право на земельну ділянку. На даний час вільних земельних ділянок немає. Відповідач - [PERSON] судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснив, що він звернувся з заявою до садівницького товариства про прийняття його до членів товариства і надання земельної ділянки. На засіданні правління коли вирішувалася його заява він присутнім не був. Він заплатив кошти за дерев"яну споруду, яка знаходилася на виділенній йому земельній ділянці та сплатив необхідні членскі внески. В подальшому отримав державний акт на право на земельну ділянку. Вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Представник третьої особи проти позову не заперечувала і суду пояснила, що дійсно при вилученні земельної ділянки у позивача, відбулося порушення норм чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача. Управління Держкомзему у Фастівському районі надало письмову заяву про слухання справи у відсутність їх представника. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] була прийнята до садово-городнього товариства "Легенда-3" 25 лютого 1997 року, їй була виділена у постійне користування індивідуальна ділянка під садівництво, площею 0,0894 га [NUMBER](а.с.12). Відповідно до Протоколу № І Зборів членів садово-городнього товариства "Легенда-3"від 11 травня 2002 року було створено садове товариство "Будівельник" в межах товариства "Легенда-3"(а.с.29). Відповідно до Протоколу №1 Правління садівницького товариства "Будівельник" від 26 вересня 2004 року [PERSON] виключено із членів садівницького товариства "Будівельник"у зв'язку із несплатою членських внесків більше двох років на підставі п.11(в) Статуту садівницького товариства "Будівельник"(а.с.14-15). Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 грудня 2012 року в справі за позовом [PERSON] позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення правління СТ "Будівельник" від 26.09.2004 року в частині виключення [PERSON] з членів садівницького товариства. Та вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено (а.с.89-93). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2013 року вищевказане рішення залишено без змін (а.с.142-143). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2013 року рішення Фастівського міськрайонного суду та Ухвалу апеляційного суду Київської області в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд (а.с.190-191). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячі з наведеного вищевказаними судовими рішеннями визнанно незаконним та скасовано рішення Правління СТ "Будівельник" від 26.09.2004 року протоколу №1 в частині виключення позивача з членів садового товариства та стягнуто на користь позивача судові витрати і дані позовні вимоги неможуть бути предметом розгляду даної справи. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Позивачка, як член садового товариства була землекористувачем земельної ділянки для садівництва, площею 0,0894 га [NUMBER] в подальшому з 2004 року після внесених уточнень [NUMBER] розташованої на території СТ "Будівельник" Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області. Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) даної земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін земельна ділянка яка належала позивачу була надана [PERSON] без вилучення даної земельної ділянки, із користування позивача, як передбачено нормами ЗК України. Відповідно до ст.151 Земельного кодексу України особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані були погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання), що небуло здійснено. На даний час право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0894 га розташованої на території СТ "Будівельник" Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області належить, як члену вказаного товариства, [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Однак згідно до п.7 Статуту СТ "Будівельник", що діяв на час прийняття [PERSON] до членів товариства, прийом до членів товариства здійснювався рішенням правління за поданням відповідних начальників управлінь, служб військових частин (а.с.21-24). [PERSON] було прийнято до членів товариства за його заявою рішенням правління СТ "Будівельник" від 09.10.2005 року, що не відповідає нормам вищевказаного Статуту. Відповідно до п.ІІ Статуту товариства особі, що вибула (виключена) із членів товариства, повертається цільові внески (за вирахуванням ізносу побудованих об"єктів), а також відшкодовується згідно з актом оцінки вартість затрат на освоєння ділянки. Будь-яких належних доказів, щодо вчинення даних дій Товариством не надано, що дає суду вважати про їх не проведення. Виходячі з пояснень учасників процесу та письмових матеріалів справи, вищевказана земельна ділянка, що є предметом спору була надана [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині скасування державного акту підлягають до задоволення. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів влади або органів місцевого самоврядування тощо. Позивач відмовилася від позову в частині скасування розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 1124 від 13 жовтня 2009 року і дана відмова ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 13 грудня 2012 року прийнята судом і провадження в цій частині закрито (а.с.78-79, 85). Що стосується зобов'язання Управління Держкомзему у Фастівському районі Київської області внести до державного реєстру земель інформацію про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № 100 в цій частині позовні вимоги також не підлягають до задоволення так, як відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та відповідно до порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України від 26.10.2011 року №703, запис про скасування державної реєстрацію права власності вчиняється державним реєстратором і скасування державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку судом не передбачено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час виступу в судових дебатах [PERSON] послався на те, що як зазначив свідок, в наданих поясненнях, позивачкою пропущено строк позовної давності звернення до суду. В ідповідно до ст.ст.257,267 ЦК України встановлено загальний строк (3 роки) для захисту права за позовом особи, право якої порушено. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, до винесення рішення. Будь яких заяв, щодо застосування позовної давності, з боку [PERSON] надано суду небуло. Разом з тим, вищевказаними рішеннями судів встановлено факт, що позивачка дізналася про порушення її прав стосовно виключення її з членів СТ "Будівельник" та вилучення земельної ділянки в 2012 році.

Outcome: partial