Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Октярського районного суду м.Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] , Першої Полтавської державної нотаріальної контори про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на спадкове майно, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. 08.10.199 року батько уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] та проживав спільно з нею однією сім»єю. На час укладення шлюбу спадкодавець [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] . За життя батько позивача [PERSON] уклав договір дарування спірної квартири [ADDRESS], який посвідчений 17.02.2010 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В. в реєстрі №4-161. Після смерті батька, позивач [PERSON] звернувся до нотконтори з заявою, як спадкоємець, який має обов»язкову частку в спадкуванні, але йому повідомили, що на день смерті спадкодавця [PERSON] майно відсутнє. На час складання заповіту [PERSON] був інвалідом 2 групи, в силу свого захворювання він не міг оцінювати те, що з ним відбувається, не розумів значення своїх дій. Дружина умовила його подарувати квартиру обманним шляхом, скориставшись його станом здоров»я. Позивач вважає, що він має право на обов»язкову частку, як інвалід 2 групи з 2003 року. Окрім того позивач вважає, що відповідачка шляхом обману та умовлянь заволоділа квартирою батька. Просив визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 17.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на ? частину квартири, як обов»язкову частку непрацездатного сина на день смерті [INFO] батька [PERSON] та виділити в натурі ? частину майна , яке має йому належати. Первинний позов було уточнено 15.03.2013 року, позивач просив визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 17.02.2010 року та визнати за ним, [PERSON] право власності на ? частину квартири, як обов»язкову долю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та адвокат [PERSON] в його інтересах, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що доводи позивача про те, що при укладенні договору дарування спірної квартири 17.02.2010 року було порушено його право власності на квартиру, спростовується тим, що [PERSON] не був зареєстрований в квартирі, не мав на неї права власності, ніколи в ній не проживав і не користувався нею. Що стосується доводів позивача в частині хвороби відчуджувача квартири та в силу його захворювання не міг розуміти значення договору, то немає жодного доказу психічної або іншої хвороби, яка впливала на його стан при укладенні договору дарування. Не доведено позивачем і факт обману з боку відповідачки [PERSON] при укладенні договору. Твердження позивача, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька не відповідає дійсності . З жовтня 1999 року відповідачка [PERSON] та [PERSON] знаходилися в шлюбі до смерті [PERSON] От же вона, відповідачка, є спадкоємцем першої черги після померлого чоловіка. Позивач зазначав, що після смерті [PERSON] не залишилося заповіту, але це не так. 19.03.199 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав [PERSON]. Заповіт посвідчувався в Державній нотконторі і зберіг свою чинність до настання смерті [PERSON] Відповідачка [PERSON] вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач Перша Полтавська держнотконтора суду надала письмові пояснення в яких зазначили, що позовні вимоги позивача [PERSON] до задоволення не підлягають з наступних підстав. Позивач посилається на ст.1241 ЦК України та зазначає, що він має право на обов»язкову частку в спадковому майні. Але на день смерті до складу спадкового майна спадкодавця спірна квартира не відносилася, оскільки вона була відчуджена ( подарована) [PERSON] відповідачці [PERSON] При укладенні договору дарування нотаріус не мав права розголошувати таємниці договору та залучати до участі в договорі сторонніх осіб , також і сина відчуджувача [PERSON], навіть якщо він і був непрацездатним. А відтак позивач не зазначив які саме права позивача було порушено при укладенні договору дарування. Таким чином нотконтора не порушувала прав позивача а тому не може нести моральної відповідальності та відшкодовувати на користь позивача моральну шкоду. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи. Прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено , що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача [PERSON] . 08.10.199 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] та проживав спільно з нею однією сім»єю по день смерті. На час укладення шлюбу спадкодавець [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] уклав договір дарування спірної квартири [ADDRESS], який посвідчений 17.02.2010 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Дробітько В.В. в реєстрі №4-161. Згідно зазначеного договору [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS].. своїй дружині [PERSON] - відповідачці по справі. Доводи позивача в частині того, що на день укладення договору дарування [PERSON] будучи інвалідом 2 групи не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати спростовуються висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної за ухвалою суду 15 березня 2013 року , в якій зазначено, що [PERSON] 1937 року народження станом на 17.02.2010 року виявляв ознаки легкого когнітивного розладу внаслідок церебрального атеросклерозу .Ступінь змін особистості не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.124-129) . Що стосується визнання права власності на обов»язкову частку, то положення ст.1241 ЦК України на яку посилається позивач, стосуються до відносин спадкування а не до відносин, що випливають з договору дарування . Відносини спадкування виникають у зв»язку зі смертю спадкодавця на майно, щ входить до складу спадщини. Квартира, яку [PERSON] подарував за час свого життя не входить до складу спадкового майна . Право власності на квартиру у [PERSON] припинено з часу укладення договору дарування. Таким чином суд вважає, що позивач не набув права на квартиру [ADDRESS] , оскільки вказана квартира не належала його батькові [PERSON] на день смерті. Суду не надано належних доказів, які вказують на завдання діями нотаріальної контори або відповідачки [PERSON] моральної шкоди позивачу, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Зібрані по справі докази дають підстави суду для відмови в задоволенні позову [PERSON] повністю. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Outcome: dismissed