Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпроптеровськоїобласті з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 7 вересня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1060 грн. 70 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням Позичальником умов договору станом на 27 вересня 2013 року заборгованість перед банком становить 23591 грн. 18 коп., в тому числі: 858 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 62 грн. 12 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 229 грн. 14 коп. - заборгованість за комісією; 20 841 грн. 62 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 500 грн. - штраф (фіксована частка); 1099 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 7 вересня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № DZXRRX14240068, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1060 грн. 70 коп. на строк до 7 вересня 2010 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1% в місяць. Погашення заборгованості згідно з умовами договору здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору. Окрім того умовами договору передбачено сплату Позичальником щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (а.с. 7). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 27 вересня 2013 року становить 1150 грн. 97 коп.: 858 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 62 грн. 12 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 229 грн. 14 коп. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які є невід'ємною частиною договору, передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 5.1 встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Згідно з розрахунком позивача за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 27 вересня 2013 року нараховану пеню в сумі 20841 грн. 62 коп. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та пені законними та обґрунтованими. Суд приймає до уваги те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, проте за відсутності відповідної заяви відповідача про її зменшення, сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які є невід'ємною частиною договору також передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивачем надано розрахунок штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 1099 грн. 58 коп. (процентна складова). При цьому процентна складова, а саме 5% розрахована від ціни позову, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, а не сумою заборгованості. Нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У зв'язку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитними коштами та комісії. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства та умовам договору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 500 грн. - фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (1150 грн. 97 коп.) - 57 грн. 55 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial