Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява від [PERSON] до УМВС України в Рівненській області, Луганського державного університету внутрішніх справ ім..Е.О.Дідоренка про визнання частини договору недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позов та заяву про збільшення позовних вимог підтримав повністю з підстав викладених у позовні. Просив суд, визнати недійсним п.3.2 договору, укладеного між УМВС України в Рівненській області, Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка та [PERSON] в редакції від 01.12.2012 року та п.3.2 договору від 10.08.2009 року, якими передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача УМВС України в Рівненській області в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Представник відповідача Луганського ДУВС ім.Е.О.Дідоренка в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив розгляд справи проводити у його відсутність та відмовити у задоволені позову повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що наказом Луганського державного університету внутрішніх справ ім.Е.О.Дідоренка від 01 серпня 2009 року №157 о/с [PERSON] з 03.08.2008 року був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України та зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ЛДУВС ім.Е.О.Дідоренка, та йому було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції». 10.08.2009 року на виконання вимог Закону України «Про вищу освіту», Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України» між [PERSON], ЛДУВС ім.Е.О.Дідоренка та УМВС України в Рівненській області був укладений тристоронній договір про підготовку фахівця в вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Оскільки [PERSON] на час укладення Договору був неповнолітнім, то відповідно до вимог Цивільного кодексу України була отримана згода його матері [PERSON] на укладення вказаного договору, що підтверджується її власноручним посвідченням даного договору від 10 серпня 2009 року. Відповідно до ч.3 ст.54 СК України вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім'ї вчинені за згодою другого з подружжя. 07.07.2013 року наказом ЛДУВС ім. Е.О.Дідоренка від 04.07.2013 року №87 о/с лейтенант міліції [PERSON], як випускник, був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області. 29.08.2013 наказом УМВС України в Рівненській області від 28 серпня 2013 року №271 відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Укладення договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України передбачено статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» - випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником; статтею 18 Закону України «Про міліцію» - підготовка фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, управлінням МВС України в області та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти та науки. Умови договору повністю відповідають положенням Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України,затвердженому наказом МВС України від 14 травня 2007 року №150, зареєстрованому у міністерстві юстиції України 29 травня 2007 року. Враховуючи, що батьки [PERSON] знали про те, що їх син проходить службу у якості курсанта денної форми навчання за державним замовленням у ЛДУВС ім..Е.О.Дідоренка та про факт укладення ним договору, але ні вони ні відповідач ( після досягнення повноліття) протягом місяця не заявили жодних претензій з цього приводу. Крім того, в період з 03.08.2009 по 29.08.2013 [PERSON] належним чином виконував умови договору, а 01.02.2012 року [PERSON] маючи повну цивільну дієздатність, уклав Додатковий договір до договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ від 10.08.2009, що також свідчить про схвалення ним факту укладення договору. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання недійсним п.3.2 договору, укладеного між УМВС України в Рівненській обл., Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка та [PERSON] в редакції від 01.02.2012 року, та п.3.2 основного договору від 10.08.2009 року якими передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни задоволення не підлягають за їх недоведеністю та необґрунтованістю. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то вона задоволенню, не підлягаю, оскільки позивач просить також визнати недійсним п. 3.2 договору в редакції від 01.02.2012 року, тому строк позовної давності ще не закінчився. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed