Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача в якій просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором який укладений між сторонами за рахунок чого задовольнити вимоги позивача по кредитному договору №NKCNGK04440033 від 28.07.2005 року в загальній сумі 73111,17 долл. США, що еквівалентно 584158.25 грн., та виселити мешканців квартири, що є предметом іпотеки без надання іншого житлового приміщення, скасувати їх реєстрацію. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 25 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 70000,00 доларів США із сплатою 11,04% річних. На забезпечення виконань зобов'язань за вказаним договором відповідач передав позивачу у іпотеку належне йому майно, квартиру, загальною площею 79,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідачем взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконані, та станом на 09.07.2013 року заборгованість складає 73111,17 доларів США, та позивач вважає що є достатні підстави для звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки і просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу, зазначену у довідці з адресно-довідкового бюро УМВС України в Миколаївській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судові відправлення, згідно відміток на зворотних поштових повідомленнях були вручені відповідачу належним чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача ухвалює про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини так кореспондуючі ним правовідносини. 28.07.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір №NKCNGK04440033, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 70000,00 доларів США, з відсотковою ставкою за користування кредитом 11,04% річних. Відповідач неналежним чином виконувв взяті на себе за вказаним договором зобов'язання внаслідок чого станом на 09.07.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 73111,17 дол. США, з яких: 61425,95 дол. США - борг за тілом кредиту, 7790,92 дол. США., - борг за простроченими відсотками, 1512,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2382,30 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На забезпечення виконання зазначеного договору між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки від 10.08.2005 року, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку належне йому майно, а саме - квартиру [ADDRESS], загальною площею 79,60 кв.м., Відповідно до договору іпотеки, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства в разі коли відповідач не виконає взяті на себе зобов'язання або виконає їх неналежним чином. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 37 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року, невиконання позивачем припису ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання, не є перешкодою для реалізації права іпотекодавця у будь-який час звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житлове приміщення. Разом з тим суд враховує вищезазначені положення, однак звертає увагу на те, що суду позивачем не надано достовірних відомостей про вручення відповідачу [PERSON] надісланої позивачем вимоги від 22.05.2013 року на ім'я відповідача про виселення з предмету іпотеки, тому не має підстав для задоволення позовних вимог позивача про виселення у зв'язку із недотримання процедури передбаченої ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України. Крім того, суд зазначає, що зняття з реєстрації осіб провадиться в іншому порядку, а за такого вказана вимога задоволенню не підлягає. Оскільки позивач, звертаючись до суду просив звернути стягнення заборгованості за кредитним договором, що визначена в іноземній валюті, та при конвертації валют застосовувати їх курс відповідно до розпорядження НБУ від 09.07.2013 року, на рівні 7,99 грн., до 1,00 дол. США, суд, виходячи з засад диспозитивності вважає вказану вимогу такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3441,00 гривень.

Outcome: partial