Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] з 10.01.1981 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 1994 році рішенням Зачепилівського районного суду, свідоцтво про розірвання шлюбу було отримано 01.06.2012 року. До червня 2012 року сторони проживали однією сім»єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Позивач зазначає, що за час спільного сімейного проживання з відповідачем ними було придбано житловий будинок в [ADDRESS], який був зареєстрований на ім»я відповідача, приблизна вартість будинку становить 100 000 грн. Крім того під час спільного сімейного проживання за спільною згодою та за спільні кошти був придбаний магазин по [ADDRESS], який 16.08.2010 року за спільною згодою було продано за 80 000 грн. Дану суму коштів між сторонами було поділено порівну по 40 000 грн. кожному та покладено на рахунок до Красноградського відділення «Приват Банк». [PERSON] стверджує, що на вказаний банківський рахунок на ім»я відповідача вкладалися всі їхні спільні сімейні кошти, а саме близько 200 000 грн., тобто на рахунку відповідача було 240 000 грн., на дану суму нараховувались відсотки. Крім того, згідно відповіді КБ «Приватбанк» на валютному рахунку відповідача було вкладено 16 000 доларів США. Крім того у 2004 році сторонами було придбано новий автомобіль «Шкода суперБ комфорт» д.н. [NUMBER], який в подальшому, без попередньої згоди, було продано відповідачем 06.11.2011 року за 12 000 доларів США. Гроші від продажу даного автомобіля відповідач залишив у себе. Як запевняє [PERSON], в літку 2012 року відповідач після сварки вигнав її з будинку і вона вимушена була оселитись у знайомих. Скориставшись її відсутністю, без її відома та згоди, [PERSON] зняв їхні спільні кошти з банківського рахунку в сумі 240 000 грн. та придбав автомобіль «Субару Форестер», який з його слів зареєстрував на ім*я одного зі своїх батьків. [PERSON] вважає, що вона має право на половину всього спільного сумісного майна подружжя, а так як відповідач відмовляється в добровільному порядку вирішити питання про розподіл майна, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. [PERSON] просить суд поділити спільне майно подружжя, яке є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинковою територією, який розташований в [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі ? спільних коштів, а саме 100 000 грн., 8 000 доларів США (64 000 грн.), 48 000 грн. від продажу автомобіля, а всього 212 000 грн. Від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява в якій він вказав, що після розірвання шлюбу з [PERSON] 01.06.2012 року вони залишились проживати спільно однією сім»єю до 31.08.2012 року, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. За час спільного проживання було набуто слідуюче нерухоме майно: холодильник «Дніпро» вартістю 2000 грн., телевізор кольоровий «LG» вартістю 1000 грн., скутер вартістю 8000 грн., шкаф для одежі вартістю 500 грн., комп»ютер вартістю 5000 грн., диван вартістю 2000 грн., 4 килими вартістю 2000 грн., штори вартістю 500 грн., меблева стінка вартістю 2000 грн., набори кришталевого посуду вартістю 5000 грн., 3 столи вартістю 2000 грн., 8 стільців вартістю 1000 грн., 2 велосипеди вартістю 1500 грн., 100 книг вартістю 1500 грн., 2 кози загальною вартістю 2000 грн., 50 курей загальною вартістю 2500 грн., 18 індиків загальною вартістю 4500 грн. Загальна сума нажитого майна становить 42 000 грн. [PERSON] стверджує, що 31.08.2012 року [PERSON] забрала все вищевказане спільно нажите майно, тварин та перевезла до іншого домоволодіння в якому вона мешкала. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу від 08.11.2004 року відповідач [PERSON] без його згоди продала спільний житловий будинок за 40 000 грн., розпорядившись отриманими коштами на власний розсуд для своїх потреб. Тому [PERSON] вважає, що він має право на грошову компенсацію замість його частки у вказаному спільно нажитому майні в загальному розмірі 41 000 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, пояснила, що просить суд присудити їй частку грошових коштів, меншу від половини вкладених коштів у зв*язку із тим, що від продажу магазину грошові кошти в сумі 80 000 грн. було поділено порівну і свою частку в сумі 40 000 грн. [PERSON] доклав до спільних коштів в сумі 200 000 грн., які в подальшому було покладено на рахунок в банку. Крім того пояснила, що відмовляється від поділу нарахованих відсотків. Зустрічний позов [PERSON] визнала частково, вказавши, що з будинку забрала лише деяке майно, але його вартість значно нижча від заявленої, як вказав [PERSON] Вартість забраного майна сторони погодили в судовому засіданні - телевізор кольоровий «LG» вартістю 1000 грн., скутер вартістю 6200 грн., шафу для одежі вартістю 500 грн., килим вартістю 500 грн., 2 кухонні столи вартістю 100 грн. кожен, 4 стільці вартістю 50 грн. кожен, 100 книг вартістю 5000 грн. Іншого майна не забирала. В частині стягнення 20000 грн. за частину проданого житлового будинку позов не визнала, вказала, що будинок був проданий за значно менші кошти, продаж було вчинено за згоди [PERSON] і отримані кошти були витрачені на сімейні потреби. Представник [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв'язку з їх недоведеністю. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, на своєму заявленому зустрічному позові наполягав та просить його задовольнити. Представник [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог [PERSON], просить суд залишити їх без задоволення, а зустрічну позовну заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він на прохання [PERSON] перевозив своїм автомобілем її речі з будинку [PERSON], пояснивши, що опису майна не було проведено, які саме речі перевозились він не пам*ятає. Допитаний в якості свідка [PERSON] зазначив, що він на початку січня 2013 р. їздив разом з [PERSON] на трасу Москва-Сімферополь віддавати гроші його колишній дружині [PERSON] в сумі 16 000 доларів США, як її частку у спільно нажитому майні. [PERSON] стояла на автобусній зупинці одна. Додав, що [PERSON] перерахував гроші та віддав їх [PERSON] Відповідної розписки про передачу та отримання вказаних грошових коштів він не бачив, в його присутності [PERSON] її не писала. Свідок [PERSON] вказав, що був присутній 30 або 31 серпня 2012 р. в домоволодінні сім*ї [PERSON] та побачив, що у дворі стоїть автомобіль ГАЗ-53 на кузові якого знаходились речі. На його запитання [PERSON] повідомив, що він розходиться з дружиною і остання вивозить речі. Які саме речі знаходились в кузові автомобіля свідок пояснити не може. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] та [PERSON] до нього, як до представника сільської ради з приводу складання опису майна ніхто не звертався. Свідок пояснив, що коли він 30 чи 31 серпня 2012 р заїжджав до [PERSON], то бачив автомобіль ГАЗ-53 на кузові автомобіля він бачив деякі меблі, телевізор. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи: - копію паспорта [PERSON], - копії свідоцтв про народження дітей сторін, - копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.06.2012 року, - копію договору купівлі-продажу житлового будинку розташованого в с. Бердянка Зачепилівського району Харківської області від 01.04.1992 року, - копію рішення Бердянської сільської ради від 31.03.2004 року про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS], - копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю магазин на ім'я [PERSON], - довідку КП «Зачепилівське БТІ» про наявність у [PERSON] зареєстрованого нерухомого майна за адресою [ADDRESS], - довідку ВРЕР ДАІ про наявність зареєстрованого автотранспорту за [PERSON], - дві облікові картки приватного ТЗ зареєстровані на ім'я [PERSON], - копії виписок з банківськх рахунків відкритих на ім»я [PERSON] та [PERSON] в ПАТ КБ «Приват Банк», - довідку КП «Зачепилівське БТІ» про відсутність у гр.. [PERSON] зареєстрованого нерухомого майна на території Зачепилівського району Харківської області, - копії виписок по банківським рахункам [PERSON] відкритих в ПАТ КБ «Приват Банк», - довідку видану відділом Держземагентства у Зачепилівському районі про відсутність зареєстрованого права власності за гр.. [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], - копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2004 року, згідно якого [PERSON] продала житловий належний їй житловий будинок розташований в [ADDRESS], - копію витягу з Державного реєстру правочинів від 09.11.2004 року, - копії товарних чеків про придбання меблів за 11.12.2012 року, 19.12.2012 року, 29.06.2012 року, - виписки щодо руху грошових коштів на рахунках відкритих на ім'я [PERSON] та копії договорів з ПАТ КБ «Приват Банк», - копії договорів про відкриття [PERSON] депозитних вкладів, особових рахунків відкритих в ПАТ КБ «Пориват Банк», - копії справ з юридичного оформлення рахунків, які були відкриті на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ «Приват Банк», суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На виконання ухвали суду від 05.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було надіслано копії договорів про відкриття [PERSON] депозитних вкладів, особових рахунків та детальну інформацію про надходження коштів на рахунки та нарахування відсотків. Згідно виписки по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] 25.08.2010 року було здійснено грошовий вклад в сумі 240 000 грн., на особовий рахунок [NUMBER] було здійснено грошовий вклад в сумі 16000 доларів США. Як встановлено в судовому засіданні, з 10.01.1981 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у колгоспу Ім.Фрунзе було придбано житловий будинок розташований в [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу в 1994 році вони залишилися спільно проживати однією сім*єю до червня 2012 року, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Як пояснили сторони за час спільного проживання всі кошти були спільні і за взаємної згоди було відкрито рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк» на [PERSON] Однак гроші з даних рахунків [PERSON] отримав особисто та розпорядився ними на власний розсуд. При винесенні рішення суд враховує, що під час судових дебатів представник [PERSON] вказав, що гроші в сумі 240 тис. грн.. не підлягають розподілу, так як сторони в момент закриття рахунку мешкали разом і тому дані кошти були розділені між ними добровільно. [PERSON] заперечила проти даного факту, вказала, що дійсно спільно нажите майно вивозила в кінці серпня 2012 року, однак разом перестали мешкати з 26 червня 2012 р. коли її з будинку заставила виїхати донька, яка допомагала перевозила особисті речі. Суд вважає, що своїми свідченнями [PERSON] та його представник намагаються завести суд в оману, так як раніше в судовому засіданні 19.09.2013 р. представник відповідача долучив до справи товарні чеки за придбані меблі, які, як пояснив представник та сам відповідач, придбавались вже після того як [PERSON] залишився проживати сам. Під час дослідження даних чеків було встановлено, що товарний чек за придбання спальні «Лора» датований 29.06.2012 р., що не суперечить показам [PERSON], щодо періоду коли вона виїхала з спільного будинку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що дійсно сторонами під час спільного проживання було придбано житловий будинок з надвірними будівлями. Суд, враховуючи, що [PERSON] бажає визнання за нею права власності на ? частку даного житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинковою територією, не бажаючи отримати грошову компенсацію, що не суперечить ч.4 ст. 71 СК України згідно якої присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України, вважає за можливе визнати за нею право власності на ? частку даного житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинковою територією з урахуванням довідки відділу Держземагенства у Зачепилівському районі, згідно з якою право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. При вирішенні питання про поділ спільно нажитих грошових коштів суд враховує постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.07 р. « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно ч.2 п.21 якого у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя… Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того суд враховує пояснення [PERSON], що в 2011 р., без її згоди, за 12 тис дол.. США, що є еквівалентом 96 тис. грн.., [PERSON] продав автомобіль «Шкода Суперб», який у 2004 р. був придбаний за спільні кошти. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти факту продажу без згоди [PERSON], однак доказів цьому в су домову засіданні не надав. При вирішенні питання поділу грошових коштів отриманих від продажу даного автомобіля суд враховує постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.07 р. « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно ч.2 п.30 якої у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При вирішенні питання про поділ спільно нажитих грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих в період спільного проживання сторін на ім*я [PERSON], суд, враховуючи позицію останнього, який до моменту надходження відповіді банка не визнавав вкладу в сумі 240 000 грн., після надходження відповіді вказував, що це його особисті кошти, вважає за можливе присудити [PERSON] грошову компенсацію спільних коштів в розмірі вказаному [PERSON], а саме 100 000 грн., 8 000 доларів США (еквівалент 64 000 грн.), 48 000 грн. від продажу автомобіля, а всього 212 000 грн. Позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково лише в частині, яку визнала [PERSON], присудивши йому грошову компенсацію в розмірі 14 300 грн. замість його частки в спільно нажитому майні. В іншій частині відмовити у зв*язку з не доведенням наявності іншого майна та суми продажу житлового будинку. В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229,40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial