Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Житлово-будівельного кооперативу №92 (далі ЖБК №92) про визнання незаконними дій відповідача та зобов’язання вчинити певні дії, мотивуючі позовні вимоги тим, що він є членом ЖБК №92, який з 1996 року обслуговує житловий будинок, розташований за адресою: м. Сімферополь. вул. Світла, 29. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований тільки позивач, однак за сімейними обставинами він у ній фактично не проживає, хоча квартирну плату та житлово-комунальні послуги сплачував у повному обсязі. З кінця 2009 року позивачу почали нараховувати необґрунтовано великі суми для сплати житлово-комунальних послуг. Спроби досудового врегулювання спору між позивачем та відповідачем результату не дали. З урахуванням наведеного та з посиланням на ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 16 ЦК України, позивач просив суд: визнати незаконними дії посадових осіб ЖБК №92 щодо стягнення з позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги; визнати незаконними дії посадових осіб ЖБК №92 по нарахуванню та стягненню з позивача пені за неіснуючою заборгованістю; визнання незаконними дій голови правлінню ЖБК №92 з відключення води; зобов’язати відповідача нараховувати оплату житлово-комунальних послуг із розрахунку одної зареєстрованої у квартирі особи; Зобов’язати відповідача провести перерахунок сплати житлово-комунальних послуг з 01.10.2009 року до 01.08.2013 року з врахуванням показників приладів обліку помісячно та по кожному з виду послуг; Зобов’язати правління ЖБК №92 укласти з позивачем договори про надання житлово-комунальних послуг відповідно до діючого законодавства; стягнути з ЖБК №92 судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 5107 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя віл 13.08.2013 року позовні вимоги [PERSON]: про визнання незаконними дій посадових осіб ЖБК №92, що направлені на стягнення з позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги; про визнання незаконними дій посадових осіб ЖБК №92 по нарахуванню позивачу оплати за житлово-комунальні послуги; про визнання незаконними дій посадових осіб ЖБК №92 по нарахуванню та стягненню пені за неіснуючу заборгованість по житлово-комунальним послугам – залишені без розгляду. Під час провадження по справі позовні вимоги декілька разів уточнювалися та остаточно у заяві, датованій 27.06.2013 року [PERSON] просив суд: зобов’язати відповідача нараховувати оплату житлово-комунальних послуг із розрахунку одної зареєстрованої у квартирі особи; Зобов’язати відповідача провести перерахунок сплати житлово-комунальних послуг з 01.10.2009 року до 01.08.2013 року з врахуванням показників приладів обліку помісячно та по кожному з виду послуг; Зобов’язати правління ЖБК №92 укласти з позивачем договори про надання житлово-комунальних послуг відповідно до діючого законодавства; стягнути з ЖБК №92 судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 5107 грн. (а.с.181-183) Представник позивача у судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, просив позовні вимоги задовольнити та у разі неявки належно повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи, положення проведення заочного розгляду, представникові відомі та зрозумілі. Відповідач у судове засідання по розгляду позову по суті не з’явився, повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення на а.с. 187, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надав. Цивільна справа розглядається судом у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. З урахуванням письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи убачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №2188 від 26.12.2003 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 184). Житловий будинок по вул. Світлій, 29 у м. Сімферополі належить на праві колективної власності Житлово-будівельному кооперативу №92 (а.с. 145) Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовними вимогами до ЖБК №92, [PERSON]Г в обґрунтування заявлених вимог посилається на ст. 16 ЦК України та ст.ст.20-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( уточнена позовна заява). Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту об’єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушення (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України. В абзаці першому частини 2 статті 16 ЦК України перелічені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зазначений перелік не містить в собі такого способу захисту як покладення на правління Житлово-будівельного кооперативу (який за своїм правовим режимом є добровільним об’єднанням громадян), обов’язку вчинити певні дії. Одночасно, абзацом другим частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Однак, як встановлено судовим розглядом, між сторонами по справі відсутній договір, що передбачає обов’язок відповідача перед позивачем вчинити дії, які у позові вимагає вчинити [PERSON] Положення Закону України – ст.ст. 20-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (на які [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог, не розповсюджуються на відносини, що виникли між сторонами по справі, оскільки ЖБК-92 не є виконавцем послуг, а є лише балансоутримувачем) Враховуючи усе вищевикладене у сукупності, суд дійшов до висновку про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог – у повному обсязі. На підставі статей 11,15,16 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed