Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

позивач просить суд визначити частку [PERSON], який помер 29.04.2010 року, у спільній сумісній власності у розмірі 43/100 частки на земельну ділянку площею - 0,1303 га в межах з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер – 0120783400:01:001:0011, розташовану за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ № 910294 на право власності на земельну ділянку від 26.08.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010900900051, яка підлягає спадкуванню [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 29.04.2010 року помер її батько – [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 43/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8. Позивач прийняла спадщину після смерті батька та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.07.2011 року на 43/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8. 29.08.2009 року на ім’я [PERSON] був виданий державний акт ЯЖ № 910294 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1303 га в межах з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташований за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8. 27.10.2010 року позивач звернулася до приватного нотаріусу Білогірського районного нотаріального округу АР Крим [PERSON] з заявою про оформлення спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 29.04.2010 року, на частину у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Білогірський район, АР Крим, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку було відмовлено, оскільки згідно державного акту про право власності на земельну ділянку ЯЖ № 910294 кадастровий номер 0120783400:01:001:0011, у графі список співвласників земельної ділянки вказаний [PERSON], а у графі “частка у спільній власності” частка кожного з співвласників не вказана. Таким чином, позивач просить визначити частку [PERSON] який помер 29.04.2010 року, у спільній сумісній власності у розмірі 43/100 частки на земельну ділянку площею 0,1303 га в межах з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер – 0120783400:01:001:0011, розташовану за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ № 910294 на право власності на земельну ділянку від 26.08.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010900900051, яка підлягає спадкуванню [PERSON] У попереднє судове засідання позивач не з’явилася, представила заяву, у якій просить суд розглядати справу у її відсутності, на позові наполягає (а.с.22). Відповідач у попереднє судове засідання не з’явився з невідомої суду причини, хоча сповіщений був належно та своєчасно. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з’явилася, представила заяву, у якій просить суд розглядати справу у її відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.23-24). Третя особа – приватний нотаріус Білогірського районного нотаріального округу АР Крим [PERSON] у судове засідання не з'явилася, представила заяву, у якій просить суд розглядати справу у її відсутність, вирішити питання розсуд суду (а.с.25). Третя особа – представник відділу Держземегенства у Білогірському районі АР Крим у попереднє судове засідання не з’явився з невідомої суду причини, хоча сповіщений був належно та своєчасно. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез’явившихся осіб за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можна ухвалити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Суд, дотримуючись положень ч.4 ст.174 ЦПК України, прийняв визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії ЯЖ № 910294, виданого 26.08.2009 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010900900051, земельна ділянка, загальною площею 0,1303 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, знаходилась у власності [PERSON] (а.с.10). Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 910294 до вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що розташована за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0120783400:01:001:0011, у графі список співвласників земельної ділянки вказаний “Шелюг Олександр Петрович” (а.с.10). 29.04.2010 року [PERSON] помер (а.с. 6). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 43/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2011 року на 43/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8 та копією витягу про державну реєстрацію прав від 11.08.2011 року (а.с. 6-7). 27.10.2010 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу АР Крим [PERSON] з заявою про оформлення спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 29.04.2010 року, на частину у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку було відмовлено, оскільки у державному акті ЯЖ № 910294, спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що розташована за адресою: АР Крим, Білогірський район, с. Криничне, вул. Садова, буд. 8, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0120783400:01:001:0011, у графі список співвласників земельної ділянки вказаний [PERSON], а у графі “частка у спільній власності” частка кожного з співвласників не вказана (а.с. 10-11). За змістом ст.ст. 355, 368 Цивільного кодексу України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом. Якщо хтось із спадкоємців одночасно виступає співвласником спільного майна, це не дає йому жодних переваг при спадкуванні. Водночас такий спадкоємець-співвласник при розподілі спадщини має переважне перед іншими спадкоємцями право на виділ його у натурі майна у межах його спадкової частки, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 1279 ЦК України). Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частина 2 статті 370 ЦК України, встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Інший розмір часток може бути встановлений домовленістю між ними, законом або судовим рішенням. Оскільки склад спадщини згідно ст. 1218 ЦК України, визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент. Особливості спадкування частки у спільній сумісній власності визначені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до пункту 224 Інструкції нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування. Правом у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України “Про нотаріат”, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України “Про нотаріат”. Видача нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для спадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, питання про визначення належної йому частки може бути вирішене лише в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 4 статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. З огляду на вказані обставини, враховуючи, що заявлені вимоги відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, визначеним у ст. 16 Цивільного кодексу України, є законними, обґрунтованими та доведеними, тому суд вважає, що позовні вимоги про визначення частки у спільному сумісному майні підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved