Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

22.07.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON] звернулись до суду з дійсним позовом та просили: - визнати земельну ділянку площею 0,1859 га, розташовану за адресою: село Нижня Вільхова, вул. 8 Березня, 26 Станично-Луганського району, Луганської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку – спадковим майном, після смерті [PERSON], яка померла 10.08.2009 року. - визнати за ними в рівних частках право власності на земельну ділянку площею 0,1859 га, розташовану за адресою: с. Нижня Вільхова, вул. 8 Березня, 26 Станично-Луганського району, Луганської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 10.08.2009 року. - перерозподілити спадщину за згодою спадкоємців [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1859 га, розташовану за адресою: с. Нижня Вільхова, вул. 8 Березня, 26 Станично-Луганського району, Луганської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, залишивши частки у спадщині на ? частку житлового будинку у розмірах визначених у свідоцтві про право на спадщину, виданому приватним нотаріусом Станично-Луганського районного округу 20.04.2010 року за реєстром №194. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що до спадкового майна, після смерті їхньої матері та дружини – [PERSON], належить ? частка житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,1859 га, яка знаходиться за вищевказаною адресою та на яку вже оформлено свідоцтво про право на спадщину, однак на теперішній час вони позбавлені можливості нотаріально оформити свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки спадкодавець [PERSON] придбавши цю земельну ділянку за договором купівлі-продажу, не зареєструвала її у встановленому законом порядку, при своєму житті не отримала і державного акту на своє ім’я. Позивачі також посилаються на те, що лише у судовому порядку можливо визнати право власності на вищевказану земельну ділянку та після цього змінити розмір часток у спадщині, визнавши це право за одним з них, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, що перешкоджає їм укласти таку угоду нотаріально та належним чином оформити і зареєструвати. Тому, позивачі за захистом свого спадкового права були змушені звернутися до суду з дійсним позовом та просили його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача – Вільхівської сільської ради, в судове засідання не з’явився, подав заяву про розглядати справу за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Вказані обставини, згідно ст. 61 ЦПК України, суд вважає достовірними, не підлягаючими доказуванню бо вони визнані сторонами. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 81 ч.1 п. «г». Земельного кодексу України - громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1225 ЦК України – право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.. З матеріалів справи вбачається, що позивачі дійсно є спадкоємцями [PERSON] (а.с. 11, 15-16, 19-21), яка була дружиною позивачу [PERSON] (а.с. 14) та матір’ю – позивачам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13), їй належала вищевказана земельна ділянки на підставі відповідного договору купівлі-продажу, однак державний акт на право приватної власності на землю залишився на ім’я попереднього власника (а.с. 23-24). Представлені докази переконали суд в тому, що зазначена земельна ділянка дійсно є спадковим майном після смерті [PERSON], позивачі мають право на спадкування даної земельної ділянки в порядку спадкування за Законом, після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на спадкування зазначеного майна не має. Також, суд вважає можливим перерозподілити спадщину за згодою спадкоємців та визнати за [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку. За такими обставинами, суд не бачить підстав у відмові позову.

Outcome: approved