Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 27.07.2006 року, та уточнивши позовні вимоги, просить суд в рахунок погашення заборгованості її брата [PERSON], визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки [PERSON] повернути борг не може. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно з яким відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 25 000 гривень, та зобов'язався повернути їх до 27.07.2013 року. Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідач не зміг. Відповідач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.1980 року, реєстровий № 2-696, є власником 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 691 кв.м., та складається у цілому з: житловий будинок літ. «А» житловою площею 80,7 кв.м., загальною площею 133,7, літньої кухні літ. «Б», баня літ. «Л», гараж літ. «К», убиральня літ. «Н», споруди № 1-5, І, ІІ. Вимоги щодо визнання права власності за позивачем на належну відповідачу 1/6 частину будинку [ADDRESS], в рахунок заборгованості за договором позики, суд вважає обґрунтованими та спів мірними. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved