Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд із вказаною позовною заявою, яку в ході розгляду справи уточнювали, а також змінювали та збільшували позовні вимоги. Просили визнати шлюб, зареєстрований 18 липня 1989 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області (актовий запис №183) – недійсним; актовий запис №183 від 18 липня 1989 року про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вчинений відділом ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області – анулювати; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 18 липня 1989 року (серія І-СГ №317901), видане 18 липня 1989 року відділом ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області – визнати недійсним. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON], який помер 16.04.1998 року, був їхнім батьком. Під час укладення-реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) було грубо порушено вимоги ст. 15 КпШС УРСР. Так, висновком №809 від 08.07.2005 р. повторної комісійної судово-криміналістичної почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи на двох примірниках актового запису від 18.07.1989 р. №183 виконані не [PERSON], а іншою особою. Згідно висновку №1466 від 15.09.1999 р. судової почеркознавчої експертизи, підпис в актовому записі від 18.07.1989 р. №183 свідка [PERSON] виконаний не нею. [PERSON]Кузан ([PERSON]) та свідок [PERSON], були відсутні при реєстрації шлюбу і вчинений актовий запис про укладення шлюбу є сфальсифікованим. Після смерті батька позивачі, як спадкоємці першої черги, вступили у користування та володіння спадковим майном, проте відповідач [PERSON] незаконно заволоділа їхнім спадковим майном. Для захисту своїх прав на спадщину, які порушені цим шлюбом, для відновлення справедливості та законності, повернення майна єдиним законним спадкоємцям, вони вимушені були звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON], позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, крім того пояснила, що [PERSON] довгий час жив за межами України, а з мамою позивача – [PERSON] розлучився у 1987 році. [PERSON] ніколи не була прописана по місцю проживання [PERSON] [INFO]. Вона була як служниця, доглядала [PERSON] і про його смерть дітей не повідомила. Похоронами [PERSON] займалися частково [PERSON], а частково [PERSON] Прізвище [PERSON] на Кузан вона змінила тільки у 1998 році, тобто через 9 років після нібито шлюбу. Також [PERSON] оформила і отримувала пенсію на прізвище [PERSON]. Всі документи після смерті [PERSON] забрала [PERSON] Нікому [PERSON] не повідомляв про своє одруження. Право на спадкування є порушеним, так як впливає на частку в спадковому майні. Просила позов задовольнити повністю. Позивач [PERSON] повністю погодився із доводами представника позивача [PERSON], підтримав їх, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що 15.11.1986 р. вона познайомилася з [PERSON], який приїхав з Приморського краю, почала з ним зустрічатися. Проживала разом із [PERSON] з 1986 р. по вул. Шухевича, 80/20, у м.Самборі, Львівської області. Він їй не казав, що мав дружину. Діти з [PERSON] не говорили. У 1989 році вони розписалися і перейшли жити до [PERSON] на вул. Стуса, 20, у м.Самборі, Львівської області. Вона була присутня на шлюбі, розписувалась. При цьому був свідок [PERSON], а свідка [PERSON] не було і за неї хтось розписався. Вона, при укладенні шлюбу з [PERSON], розписувалась сама один раз. Перший розписувався [PERSON], а потім вона. Розписувалась вона довгим підписом – «Лазоряк». Після одруження залишалася на своєму прізвищі, бо такі в неї були обставини. Прізвище «Лазоряк» на «Кузан» поміняла тільки після смерті [PERSON] Про заповіт [PERSON] на її користь дізналася за 3-4 роки до його смерті, коли він віддав їй його. Про майно, яке належало [PERSON] – хата, город, знала. Просила в позові відмовити. Представник відповідача, [PERSON] – [PERSON], позов не визнала та повністю погодилась із доводами свого довірителя. Крім того пояснила, що дві експертизи, які проведені в справі, є суперечливими, може [PERSON] неправильно розписалась. У 1987 р. [PERSON] розірвав шлюб, щоб укласти шлюб із [PERSON], з якою жив 3 роки у «цивільному» шлюбі. [PERSON] не була домогосподаркою у [PERSON], а прожила разом із ним 13 років. Просила в позові відмовити. Представник відповідача - відділу РАЦС Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, позов не визнав та пояснив, що експертизи дають різні дані. Дві особи зобов’язані прийти на реєстрацію шлюбу, представництво не допускається. Чи повинні були бути свідки сказати не може. В актовому записі про шлюб дві особи розписуються особисто. Чи повинні розписуватись свідки не знає. Якщо особа не підписується особисто в актовому записі про шлюб, то працівник РАЦС не вправі укладати такий шлюб. Відсутність штампу в паспорті – не є підставою для визнання шлюбу недійсним. Вважає, що, навіть якщо і були порушені умови укладення шлюбу, то відбулася санація шлюбу, бо [PERSON] та [PERSON] 12 років жили разом. Просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача та представників відповідачів, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] та [PERSON] (дів. [PERSON]) [PERSON] були: батько - [PERSON], [INFO], мама – [PERSON], [INFO]. Із запису акта про розірвання шлюбу №91 від 11 листопада 1987 року, вчиненого відділом ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області, відомо, що [PERSON] та [PERSON], які постійно проживали з 1957 року по вул. Чкалова (тепер. – вул. Стуса), 20, у м.Самборі, Львівської області, розірвали шлюб, який було укладено в відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому від 01 березня 1941 року (актовий запис №5). Ч.1 ст.12 КпШС України (1969 р.) встановлено, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно ч.1 ст.14 КпШС України (1969 р.), укладення шлюбу відбувається по закінченні місячного строку після подачі бажаючими одружитися заяви в державний орган реєстрації актів громадянського стану. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (ІІ-СГ №317901), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 липня 1989 року (актовий запис №183) у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області і після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на «Кузан». Із запису акта про укладення шлюбу №183 від 18 липня 1989 року, вчиненого відділом ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області, відомо, що [PERSON], [INFO], який постійно проживав з 1986 року по вул. Чкалова (тепер. – вул. Стуса), 20, у м.Самборі, Львівської області, та [PERSON], [INFO], яка постійно проживала з 1989 року по вул. Переяславській, 80, у м.Самборі, Львівської області, уклали шлюб. Особами, які засвідчили укладення [PERSON] та [PERSON] шлюбу своїми підписами, зазначені – [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про смерть від 17 квітня 1998 року засвідчується, що [PERSON] помер 16 квітня 1998 року, у віці 78 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно – будинок №20 по вул. Стуса у м.Самборі, Львівської області, і позивачі входили до кола осіб, які при спадкоємстві за законом були спадкоємцями першої черги. Заявою [PERSON] від 08.02.1993 року на ім’я зав. Самбірським міськсобезом про призначення пенсії засвідчується, що вона написана власноручно і підписана прізвищем «Лазоряк». В протоколі-поданні №29 від 03.03.1993 р. засідання комісії по призначенню пенсій при виконкомі Самбірської міської ради зазначено, що [PERSON] призначена пенсія по віку. Із наявних в матеріалах справи копій заяв [PERSON] від 12.08.1980 р. та [PERSON] від 01.09.1998 р. про видачу паспорта вбачається, що працівниками Самбірського МВ УМВСУ у Львівській області зроблений запис про обмін паспорта громадянина України, який відбувся у зв’язку із зміною прізвища на «Кузан» і видано [NUMBER] від 03.09.1998 року. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №1466 від 15.09.1999 року: - підписи від імені [PERSON] в графах «Підписи осіб, які одружуються /дошлюбні прізвища/», «Він», на Запису акта про укладення шлюбу №183 від 18.07.1989 р. – виконані самим [PERSON]; - підпис від імені [PERSON], розташований в графах «Підписи осіб, які одружуються /дошлюбні прізвища/», «Вона», на Запису акта про укладення шлюбу №183 від 18.07.1989 р. – виконаний самою [PERSON]; - підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Прізвище, ім’я, по-батькові осіб, які засвідчують укладення шлюбу та їх підписи» після прізвища «Подоляк Іван Іванович», виконаний самим [PERSON]; - підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Прізвище, ім’я, по-батькові осіб, які засвідчують укладення шлюбу та їх підписи» після прізвища «Кучкова Леся Андріївна», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Висновком повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №809 від 08.07.2005 року встановлено, що: - підписи від імені [PERSON] на двох примірниках акту укладення шлюбу від 18.07.1989 р. за №183 виконані [PERSON]; - підписи від імені [PERSON] на двох примірниках акту укладення шлюбу від 18.07.1989 р. за №183 виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] до одруження зустрічалися три роки. Два роки жили разом на квартирі [PERSON] по вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської області. Вона там була один раз, але де ця квартира знаходиться не знає, хоч 30 років живе в м.Самборі, Львівської області. Вона мала бути свідком на їхній розписці, але присутньою не була і про реєстрацію шлюбу нічого не знає. 60-ти річчя [PERSON] справляли у неї на квартирі. Після того, як [PERSON] вийшла на пенсію, то вони переїхали жити в будинок до [PERSON] Вона у них в будинку не була. Свідок [PERSON], який є двоюрідним братом відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] розписалися 17 липня 1989 року в ЗАГСі. Бачив, як вони розписувалися особисто. Він був як свідок і теж підписувався. Він сприймав їх як чоловіка і жінку. Жили вони скоріш (два роки) у [PERSON] по вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської області, а потім в хаті [PERSON] Разом вони прожили 12 років. На момент одруження вони жили в хаті [PERSON] і там, крім них двох, ніхто не проживав. Враховуючи встановлені обставини суд не приймає до уваги п.2 висновку судово-почеркознавчої експертизи №1466 від 15.09.1999 року, яким було встановлено, що «підпис від імені [PERSON], розташований в графах «Підписи осіб, які одружуються /дошлюбні прізвища/», «Вона», на Запису акта про укладення шлюбу №183 від 18.07.1989 р. – виконаний самою [PERSON]», оскільки він в цій частині спростовується висновком повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №809 від 08.07.2005 року, а саме що «підписи від імені [PERSON] на двох примірниках акту укладення шлюбу від 18.07.1989 р. за №183 виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON]С.», який суд вважає обґрунтованим, таким що відповідає встановленим обставинам справи. Крім того, повторну комісійну судово-почеркознавчу експертизу №809 від 08.07.2005 року проводили і складали відповідний висновок троє судових експертів, які мали достатню кваліфікацію, тривалий стаж експертної роботи, а двоє з них і спеціальну криміналістичну підготовку ([PERSON], [PERSON]А.), на противагу одному експерту під час проведення першої експертизи. На дослідженні у цих експертів перебувала значно більша кількість документів із зразками підписів [PERSON], а також експертам була надана можливість ознайомитись із оригіналами документів у Львівському обласному архіві відділу ЗАГСу та у Самбірському міському відділі ЗАГСу, що, на переконання суду, значно підвищило якість роботи експертів і усунуло будь-які сумніви у достовірності та неупередженості їхнього висновку. Твердження представників відповідачів, що експертизи є суперечливими, дають різні дані, а тому, відповідно, їх не можна використовувати як доказ, суд відхиляє, зважаючи на те, що вони ґрунтуються на домислах, оскільки необхідна технічна освіта чи знання для таких тверджень у представників відповідачів відсутні. Інших доказів, які б спростовували зазначений висновок суду, ними не представлено, проведення повторної експертизи на предмет підтвердження або спростування висновків зазначених експертиз - не ініційовано. Суд також не приймає до уваги і відхиляє твердження свідка [PERSON] щодо перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, так як вони є суперечливими, неточними, не відповідають встановленим в суді обставинам справи. Зокрема, свідок стверджуючи, що [PERSON] та [PERSON] два роки жили разом на квартирі [PERSON] по вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської області, не може вказати де ця квартира знаходиться, хоч 30 років живе в м.Самборі, Львівської області. Крім того, свідок показала, що « 60-ти річчя [PERSON] справляли у неї на квартирі. Після того, як [PERSON] вийшла на пенсію, то вони переїхали жити в будинок до [PERSON] Вона у них в будинку не була». У зв’язку з цим, станом на 15.02.1998 року ([PERSON] [INFO]), [PERSON] та відповідач [PERSON] мали б проживати у відповідача по вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської області, однак згідно пояснень самої [PERSON] – «у 1989 році вони розписалися і перейшли жити до [PERSON] на вул. Стуса, 20, у м.Самборі, Львівської області». Свідок [PERSON] дав іще інші показання, а саме, що «на момент одруження вони жили в хаті [PERSON] і там, крім них двох, ніхто не проживав». Крім того суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], який є двоюрідним братом відповідача [PERSON], і тому, на переконання суду, є заінтересованою в результатах розгляду справи особою, яка не дає об’єктивних, безсторонніх та детальних показань, хоч при цьому дуже чітко пам’ятає дату укладення шлюбу, яку записав собі на паперовому носії. Відповідно до ст. 15 КпШС України (1969 р.), для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку. Згідно п.68 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні», затвердженої Міністром юстиції України від 29 грудня 1984 р. №22/5 (чинної станом на 18 липня 1989 року) (надалі Інструкція), якщо особи, які подали заяву, не з’явились до органу реєстрації актів громадського стану протягом місячного строку після дня, призначеного для реєстрації шлюбу, і не повідомили причину неявки, заява втрачає силу. У відповідності із п.71 Інструкції, реєстрація шлюбу проводиться в органах реєстрації актів громадянського стану в присутності осіб, які укладають шлюб, а також за їх бажанням в присутності свідків, родичів, знайомих. … Укладення шлюбу по довіреності або через представника, тобто заочно – не допускається. Згідно ст. 45 КпШС України (1969 р.), шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім’ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку. На підставі ст. 47 КпШС України (1969 р.), позов про визнання шлюбу недійсним може бути пред’явлений одним з подружжя, прокурором і особами, права яких порушені. За таких обставин, враховуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] при укладенні шлюбу із [PERSON] 18 липня 1989 року (актовий запис №183) у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області присутньою не була і особистий підпис на двох примірниках акту укладення шлюбу від 18.07.1989 р. за №183 не ставила. У зв’язку з цим, необхідної взаємної згоди [PERSON] для укладення шлюбу із [PERSON] - не було, чим відповідачами порушені вимоги ст.15 КпШС України (1969 р.). Про відсутність у відповідача [PERSON] наміру одружуватися з [PERSON] і проживати разом з ним однією сім’єю (створити сім’ю) свідчить і той факт, що паспорт громадянина України на прізвище «Лазоряк» на аналогічний паспорт на прізвище «Кузан», вона змінила лише на п’ятому місяці після смерті [PERSON] та більш як через дев’ять років після вчинення актового запису про укладення шлюбу, оформлення та отримання пенсії по віку здійснювала також на прізвище «Лазоряк» і в судове засідання, всупереч із ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, не представила жодних доказів, які б спростовували дані висновки суду. Відтак наявні підстави визнання цього шлюбу недійсним, відповідно до 45 КпШС України, оскільки порушені права позивачів щодо оформлення спадщини після смерті їхнього батька, а тому позов в цій частині слід задовольнити. З урахуванням встановлених обставин, суд також вважає, що дії відділу ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області при вчиненні актового запису №183 від 18 липня 1989 року про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та видачі свідоцтва про укладення між ними шлюбу (серія І-СГ №317901) від 18.07.1989 р. були неправомірними, у зв’язку з чим вказаний актовий запис про укладення шлюбу слід анулювати, а дане свідоцтво про укладення шлюбу – визнати недійсним. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] та відділу РАЦС Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області солідарно в користь [PERSON], [PERSON] документально підтверджені судові витрати в сумі 791 грн. 84 коп.

Outcome: approved