Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт родинних відносин матері та доньки між фізичними особами: [PERSON] (мати) та нею [PERSON] (донькою). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її матір'ю є саме [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем першої черги є саме заявник, інших спадкоємців у [PERSON] не має. [PERSON] після смерті матері у встановленому законом порядку звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. При вивченні документів, що підтверджують родинні зв'язки спадкодавця та спадкоємця з'ясувалося, що в свідоцтві про народження [PERSON] її прізвище зазначено лише російською мовою «[PERSON]», україномовний варіант відсутній. В паспорті громадянки України прізвище заявника було помилково перекладено на українську мову як «[PERSON]», тоді, наприклад, у її батька в паспорті зазначено прізвище «[PERSON]». Для документального підтвердження факту наявності родинних відносин між [PERSON] та її матір'ю - [PERSON] заявник звернувся до суду. В судове засідання зявився заявник, представник заявника та заінтересована особа, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 вересня 1972 року Жовтневим «Домом щастя» м. Дніпропетровська батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ від 19 березня 2013 року. Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 Цивільного кодексу України заявник є спадкоємцем першої черги. Інші спадкоємці відсутні. У встановленому законом порядку, після смерті матері - [PERSON] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа №10/2013 від 04.07.2013 р.). При вивченні документів, що підтверджують родинні зв'язки спадкодавця та спадкоємця, з'ясувалося, що в свідоцтві про народження заявника її прізвище зазначено лише російською мовою «[PERSON]», україномовний варіант відсутній. Записи в свідоцтві про народження містяться в наступному вигляді: стосовно народженої дитини (прізвище) [PERSON], ім'я і по батькові [PERSON]. Стосовно батьків: (батько) [PERSON] (російською мовою), (мати) [PERSON] (російською мовою). В паспорті громадянки України прізвище заявника було помилково перекладено на українську мову як «[PERSON]», тоді як, у її батька в паспорті зазначено прізвище «[PERSON]». Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.10.1994 року [PERSON] уклала шлюб із гр.. [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]), у зв'язку з чим відбулась зміна прізвища на «[PERSON]». 23.07.2003 року шлюб було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]), прізвище «[PERSON]» було залишено за заявником. Факт наявності родинних відносин між заявником та матір'ю ніким не оспорюється, що підтверджується сторонами у судовому засіданні. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки прямо впливає на її право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. Підстави для розгляду судом питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення»№ 5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема такі як правовстановлюючі документи на об'єкти нерухомості та транспортні засоби. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення»№ 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог заявника та враховуючи викладене, встановити факт належності родинних відносин матері та доньки між фізичними особами: [PERSON] [PERSON].

Outcome: approved