Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач ТОВ «Промагролізинг-Україна» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи ФОП [PERSON] про визнання права власності та витребування майна. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 27.07.2012 року між ТОВ «Проагролізинг-Україна» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №11/07, однак станом на 29.05.2013 року не виконано п. 2.1. договору купівлі-продажу та допущено виникнення боргу в розмірі 475 500 гривень. На виконання п. 2.2. Договору купівлі продажу, 31 липня 2012 року між позивачем та третьою особою укладено договір зберігання. Відповідно до специфікації №1 та акту прийому-передачі від 31 липня 2012 року позивач передав, а третя особа отримав наступне майно, а саме: трактор МТЗ-82.1.26., заводський номер 014416, номер двигуна [NUMBER], 13 квітня 2012 року випуску. Підтвердженням права власності Позивача на вказане вище майно є: договір поставки №03/04 від 13 квітня 2012 року із специфікацією, акт №1 приймання-передавання товару від 24 липня 2012 року, акт №011768 приймання-передачі машини від 23.11.2012 року, свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER]. Договір зберігання набув чинності з моменту його підписання та діяв до 30 серпня 2012 року, після вказаної дати він припинив свою дію. Після закінчення договору зберігання Третя особа не повернув належне Позивачеві майно. З метою вилучення майна Позивач виїхав за місцем його зберігання та склав відповідний акт, а саме: відповідно до Акту №3 від 23 жовтня 2012 року, трактор «МТЗ-82.1.26» заводський номер 04416, двигун [NUMBER] знаходиться за адресою: [ADDRESS] у громадянина [PERSON] В порядку ст.400 Цивільного кодексу України, 23 жовтня 2012 року позивачем направлено до відповідача повідомлення №212 про перебування у нього майна товариства з вимогою повернути його в дводенний термін. Відповідач повідомив, що являється добросовісним набувачем вказаного вище майна та надав копію акту прийому-передачі транспортних засобів від 02.08.2012 року, укладеного з ТОВ «Ірина-Агро», в особі директора [PERSON], що одночасно є фізичною особою підприємцем [PERSON] третьою особою та відповідачем. У зв'язку з цим, просить суд визнати право власності за ТОВ «Промагролізинг-Україна» на трактор «МТЗ-82.1.26», заводський номер 014416, двигун номер [NUMBER], 2012 року випуску; витребувати від громадянина [PERSON] трактор «МТЗ-82.1.26», заводський номер 014416, двигун номер [NUMBER], 2012 року випуску; зобов'язати [PERSON] виконати вимогу про витребування майна та передачу його у володіння ТОВ «Промагролізинг-Україна» в розумний строк, але не пізніше 30 днів з моменту набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні представник позивача Макєєв В.М. позовну заяву підтримав з підстав, викладених у ній, подав суду письмові пояснення та суду пояснив, що заперечення проти позову відповідача про те, що він є добросовісним набувачем не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки відповідачем не було підтверджено факт оплати за придбаний трактор, крім того, вважає, що акт прийому-передачі не відповідає вимогам законодавства щодо форми договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки та не є підставою для державної реєстрації сільськогосподарської техніки, про що відповідачу було відомо. В судовому засіданні представник позивача Мельник О.С. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, подавши суду письмові заперечення та суду пояснив, що він є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки придбав вказаний трактор на підставі договору від 17.02.2011 року, укладеного між ним та ПП «Ірна-Агро» в особі директора [PERSON], згідно якого сплатив за придбаний трактор суму 155000 грн. 02 серпня 2012 року був складений акт прийому-передачі, згідно якого ним було прийнято у відповідача ПП «Ірна-Агро» трактор, надані транзитні номери та накладна на придбаний трактор. Також вказав, що у нього відсутні платіжний документ на підтвердження сплати коштів за придбаний у ПП «Ірна-агро» трактор та довідка-рахунок, оскільки директор ПП «Ірна-агро» не видав йому зазначених документів в день придбання трактора, пообіцявши надати вказані документи пізніше. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши суду, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, тому що не знав і не міг знати про те, що ПП «Ірна-агро», у якої він придбав трактор не мав права відчужувати зазначене майно. Третя особа фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належно повідомлений про день та час розгляду справи, повідомлення про причини неявки чи згоду на участь у справі суду не подав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він в 2011 році разом із відповідачем [PERSON] та дочкою [PERSON] відвозив гроші для оплати за трактор в м. Тернопіль на фірму, директором якої був [PERSON] Однак він не був присутній при оплаті [PERSON] коштів [PERSON], платіжного документу не бачив та за який саме трактор сплачував кошти, він не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік [PERSON] сплатив директору [PERSON] кошти в сумі 150000 грн. за трактор марки «МТЗ». При сплаті коштів вона була присутня, тоді ще був присутній бухгалтер, касир, її чоловік поклав гроші на стіл, та зазначені кошт забрала касир. Однак квитанція про сплату коштів не зберіглась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що близько 3-4 років вона позичила відповідачу [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. на придбання ним трактора у підприємця [PERSON]. Знає, що [PERSON] відразу не передав [PERSON] придбаний трактор та обіцяв віддати трактор чи повернути гроші. Під час оплати коштів за придбаний трактор вона присутня не була та їй невідомо, чи передав [PERSON] [PERSON] трактор, їй невідомо. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: 13 квітня 2012 року між ТОВ «Укравтозапчастина» (постачальник) та ТОВ «Промагролізинг - Україна» (покупець) укладено договір поставки №03/04, згідно п. 1.1 умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцю товар. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній чи акту прийомки-передачі, які після підписання сторонами мають юридичну силу специфікацій в розумінні ст. 26 ГК України. Актом прийому-передавання товару серії ДО № 011768 до договору поставки №03/04 від 13 квітня 2012 року, складеним 24 липня 2012 року, підтверджено передачу від постачальника ТОВ «Укравтозапчастина» покупцю ТОВ «Промагролізинг-Україна» товару, зокрема: трактора марки «МТЗ-82.1.26», номер 014416, двигун [NUMBER], 2012 року випуску. 23.11.2012 року складено акт прийняття-передачі машини серії ДО № 011768 про те, що ТОВ «Укравтозапчастина» передає, а ТОВ «Промагролізинг-Україна» приймає машину: трактор марки «МТЗ-82.1.26», номер 014416, двигун [NUMBER], 2012 року випуску та видано транзитні номери ІІ52909. Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. «Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.07.2009 року № 694 визначено процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація) та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов'язаних з реєстрацією та веденням обліку машин. Так, пунктом 3 «Порядку…» передбачено, що власник, крім суб'єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку, зобов'язані зареєструвати в інспекції машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Строк реєстрації може бути продовжений інспекцією у разі неможливості власника своєчасно її провести у зв'язку з хворобою, відрядженням чи з інших причин. Суб'єкт господарювання, який здійснює оптову або роздрібну торгівлю машинами, їх не реєструє за умови оформлення в установленому порядку актів прийняття-передачі (додаток 1) (якщо це стосується підприємства-виробника) або довідок-рахунків (додаток 2) (якщо це стосується іншого суб'єкта господарювання). Такі суб'єкти під час продажу машин видають власникові номерний знак «Транзит» (додаток 3), строк дії якого становить 10 діб. За позивачем ТОВ «Промагролізинг-Україна» як власником було проведено відомчу реєстрацію трактора та 19.02.2013 року Держсільгоспінспекцією видано Свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] на трактор марки «МТЗ-82.1.26» заводський номер 014416, двигун [NUMBER], 2012 року випуску. 27 липня 2012 року між ТОВ «Промагролізинг-Україна» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №11/07 за яким ТОВ «Проагролізинг-Україна» зобов'язується передати у власність ФОП [PERSON] сільськогосподарську техніку загальною вартістю 545 000 гривень згідно з Додатком № 1, в свою чергу ФОП [PERSON] зобов'язується сплатити відповідну вартість товару. На підставі п. 2.1 право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати покупцем вартості товару у сумі згідно п.2.1 цього договору. У Додатку № 1 до даного договору ( специфікації) вказано трактор МТЗ-82.1.26, трактор «Беларус-892» на загальну суму 545000,00 грн. 31 липня 2012 року між ТОВ «Промагролізинг-Україна» та ФОП [PERSON] укладено договір зберігання, відповідно до п. 1.1 якого за умовами цього договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання сільськогосподарську техніку (далі - майно) у кількості відповідно до специфікації № 1, якає невід'ємною частиною даного договору. відповідно до п. 1.3 договору, право власності на майно до зберігача не переходить. Відповідно до специфікації № 1 до договору зберігання позивач передав, а третя особа отримав наступне майно: трактор марки «МТЗ-82.1.26» заводський номер 014416. Договір зберігання набув чинності з моменту його підписання та діяв до 30.08.2012 року. Пунктом 2.1.10 даного договору передбачено, що зберігач зобов'язаний повернути майно після припинення договору; п. 2.1.11 передбачено право зберігача на користування майном поклажодавця, переданим за цим договором. Однак, третьою особою фізичною особою-підприємцем [PERSON] було порушено умови вищезазначених договорів та позивачу було завдано збитків за договорами купівлі-продажу № 11/07 від 27.07.2012 року та зберігання б/н від 31.07.2012 року на суму 472500 грн. 00 коп., про що вказано у листі ТОВ «Промагролізинг-Україна» № 75/1 від 29.05.2013 року та підтверджено розрахунком заборгованості станом на 16.10.2013 року, виписками з особового рахунку [NUMBER]. 23.10.2012 року було встановлено місцезнаходження майна поклажодавця, переданого по договору зберігання, а саме трактора марки «МТЗ-82.1.26» заводський номер 014416, двигун [NUMBER], у відповідача [PERSON] у [ADDRESS], про що було складено акт, один примірник якого вручено відповідачу [PERSON] 23.10.2012 року позивачем відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення про добровільне повернення спірного майна, яке відповідачем залишено без реагування. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що на даний час спірне майно знаходиться у відповідача [PERSON] у [ADDRESS]. Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що він є добросовісним набувачем, законно володіє та користується зазначеним майном, тому позивач не має права витребувати майно у нього. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Частинами 1, 3 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Так, на підтвердження заперечень відповідача про те, що він є добросовісним набувачем майна, ним надано договір купівлі-продажу від 17 лютого 2011 року, договір поставки від 02.08.2012 року та акт прийому-передачі від 02.08.2012 року. Також, відповідач зазначив, що на підтвердження придбання ним спірного майна йому було видано ПП «Ірна-агро» транзитні номери ІІ 00654 та товарно-транспортна накладна № 7 від 02.08.2012 року. Однак, з наданої відповідачем копії договору купівлі-продажу від 17 лютого 2011 року №2-171 між [PERSON] та ПП «Ірна-Агро» в особі директора [PERSON] вбачається, що предметом договору є трактор «МТЗ-892», ціна якого 155000,00 гривень, а не спірний трактор. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] у 2011 році сплатив за трактор директору ПП «Ірна-Агро» [PERSON], однак за який саме трактор сплачував кошти, їм невідомо, вони не були присутні під час передачі грошей продавцю [PERSON] Також, відповідач в судовому засіданні визнав, що директор ПП «Ірна-агро» не видав йому платіжний документ та довідку-рахунок на підтвердження укладення договору купівлі-продажу. Тому, суд не бере до уваги пояснення свідка [PERSON] про те, що сплата коштів відбувалась в присутності [PERSON] як директора фірми «Ірна-Агро» та ним було видано платіжний документ, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами. Також, з копії договору поставки від 02 серпня 2012 року №02-08/12, укладеного між ПП «Ірина-Агро» та [PERSON], вбачається, що ПП «Ірна-Агро» як продавець зобов'язався поставити покупцю трактор МТЗ-82.1.26, а покупець здійснює 100% передоплату на поточний рахунок продавця згідно виставлених рахунків за ціною 178000 грн. Однак, у зазначеному договорі відсутні точні відомості про предмет договору та додатки до нього, що вказують на те, який саме трактор було придбано відповідачем. У акті прийму-передачі транспортних засобів, складеному 02 серпня 2012 року між ПП «Ірина-Агро» та [PERSON], згідно якого останньому передано трактор марки «МТЗ-82.1.26» заводський номер 014416, номер двигуна [NUMBER], 2012 року випуску, також відсутні дані щодо угоди, на підставі якої було передано майно. До того ж, акт прийому-передачі не відповідає вимогам законодавства, оскільки згідно вищезазначеного «Порядку…» акт прийому-передачі видається підприємством-виробником на спеціальному бланку. Надані відповідачем суду копія транзитних номерів ІІ 00654 та товарно-транспортна накладна № 7 від 02.08.2012 року судом не беруться до уваги як докази придбання майна, оскільки згідно п. 3 та 18 «Порядку…», транзитні номери видаються суб'єктом господарювання, який здійснює оптову або роздрібну торгівлю машинами та Держсільгоспінспекцією. Таким чином, в судовому засіданні відповідачем не надано належних доказів на підтвердження укладення між [PERSON] та ПП «Ірна-Агро» оплатного договору щодо спірного майна, а саме: трактора марки «МТЗ-82.1.26» заводський номер 014416, номер двигуна [NUMBER], 2012 року випуску в порядку та на умовах, що відповідають закону. Також, відповідачем не доведено, що він є добросовісним набувачем, зокрема, не доведено факту надання продавцем ПП «Ірна-агро» з метою укладення договору відповідачу [PERSON] усіх передбачених законодавством документів, внаслідок чого [PERSON] не знав та не міг знати про те, що ПП «Ірна-Агро» не мало права відчужувати спірне майно. За даних обставин, при яких здійснювалась купівля-продаж, а саме: внаслідок ненадання продавцем покупцю [PERSON] документів, що підтверджують право власності на відчужуване майно, свідоцтва про відомчу реєстрацію машини з відміткою про зняття з реєстрації, довідки-рахунку, доказів на підтвердження оплати, суд приходить до переконання, що відповідач міг та зобов'язаний був знати, що купівля ним сільськогосподарської техніки не була здійснена в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що свідчить про недобросовісність набуття спірного майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Зважаючи на те, що за позивачем було проведено реєстрацію права власності на спірне мано: трактор марки «МТЗ-82.1.26», заводський номер 014416, двигун [NUMBER], 2012 року випуску та видано у встановленому законодавство порядку свідоцтво про реєстрацію машини, однак відповідачем [PERSON] не визнається право власності позивача на вказане спірне майно, тому суд вважає підставним вимоги позивача про визнання за ним права власності на вищезазначене спірне майно. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Абз. 2) ч. 1 ст. 399 Цивільного кодексу України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. На підставі ст. 400 Цивільного кодексу України володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Судом встановлено, що спірне майно, яке на праві власності належить позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» знаходиться у фактичному володінні відповідача [PERSON] без відповідних правових підстав, тобто відповідач [PERSON] є недобросовісним володільцем, та добровільно не повертає майно власнику. Тому приходить до переконання, що вимоги позивача про витребування майна є підставним та підлягають до задоволення. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, які підлягають до поновлення, тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг-Україна» права власності на спірне майно, витребування у відповідача [PERSON] спірного майна та зобов'язання відповідача [PERSON] виконати вимогу про витребування та передачу у володіння позивача наступного майна: трактора марки «МТЗ-82.1.26», заводський номер 014416, двигун [NUMBER], 2012 року випуску, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial