Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення розміру часток у спільному майні та визнання права власності у порядку спадкування. В заяві вказав, що 01 вересня 1993 року він та його матір [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло №8121 від 01.09.1993р., у вказаній квартирі на праві спільної власності позивачу належить - 26,49кв.м., [PERSON] - 6,0 кв.м. [INFO] матір позивача - [PERSON] померла, заповіту остання не залишила, після її смерті спадкоємцями першої черги є чоловік померлої - [PERSON], донька померлої - [PERSON] та позивач. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з двохкімнатної квартири [ADDRESS], грошових внесків в банківських установах та частина однокімнатної квартири [ADDRESS], площею 6,0 кв.м. Спадкоємці в установлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та 17 вересня 2013 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір про розподіл спадкового майна, за умовами якого позивачу у спадщину переходить частина однокімнатної квартири [ADDRESS], площею 6,0 кв.м. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину зазначеної квартири, постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 19.09.2013р. позивачу відмовлено, оскільки у наданому позивачем правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] не визначено, в яких частках та яка форма власності існує на вказану квартиру. З метою захисту своїх прав, позивач просить встановити частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS], з урахуванням кількості квадратних метрів належних на праві власності позивачу та спадкодавцю та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву якою справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд встановити частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS], з урахуванням висновку експерта від 17.12.2013р. та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно . Від відповідачів [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Представник третьої особи Держаного підприємства «Житловик» в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 вересня 1993 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло № 8121, відповідно до якого на праві спільної власності [PERSON] належить 26,49кв.м., [PERSON] 6,0 кв.м. в квартирі [ADDRESS], при цьому розмір часток співвласників у праві власності не визначено. (а.с.4). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 05.12.2013р. вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо зареєстрованого права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. (а.с.87). З копії спадкової справи №19-2013 вбачається, що [INFO] [PERSON] померла, після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS], частки квартири [ADDRESS], грошових вкладів, що знаходяться у ТВБВ №10004/0460 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України», у відділені ПАТ «Банк Форум». Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON], які в установлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Спадкове майно поділено між спадкоємцями за договором, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2013р. За умовами договору про поділ спадкового майна [PERSON] у спадщину переходить частка однокімнатної квартири [ADDRESS], площею 6,0 кв.м. (а.с. 55-79). Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19.09.2013р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру (свідоцтво про право власності на житло, видане 01.09.1993р. ДП «Житловик», реєстровий № 8121) не визначено, яка форма власності існує на квартиру [ADDRESS], тобто спільна сумісна або спільна часткова, та не зазначено, якій частці у праві власності відповідають належні спадкодавцю 6,0 кв.м. в квартирі (а.с.14). Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), яка за ч.4 цієї ж статті вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 8121, позивачу та спадкодавцю [PERSON] передано у спільку власність квартиру із визначенням розміру площі кожного, то квартира належить їм на праві спільної часткової власності, а розмір часток кожного з співвласників повинен відповідати розміру належної площі. Звітом технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту від 17 грудня 2013р., проведеного для встановлення ідеальних часток, що відповідають розміру площі кожного власника у праві власності, встановлено, що у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] частка [PERSON] складає 265/325 частки, а частка [PERSON] складає 60/325 частки. (а.с.92-103). Відповідно до статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] набуто в порядку, який існував на час отримання ними Свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1993р., визнається державною та додаткової державної реєстрації не вимагає. Враховуючи наведені положення закону та приймаючи до уваги висновок експертного дослідження, суд вважає можливим визначити, що у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] належить 265/325 частки, а [PERSON], яка померла, належить 60/325 частки квартири, що і є спадковим майном, яке за спадковим договором переходить позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], звернувся за прийняттям спадщини у встановлений законом строк, досяг відповідної згоди про розподіл спадкового майна між іншими спадкоємцями за законом, проте реалізувати свої спадкові права та отримати спадщину йому заважає відсутність визначення у правовстановлюючому документі форми власності на квартиру та розміру частки, що є спадковим майном, суд вважає, що права позивача потребують судового захисту та вважає можливим визнати за ним право власності на 60/325 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкувіання після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved