Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 10 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будовами та спорудами по вулиці Набережна, №3 в с. М-Ларине Жовтневого району Миколаївської області та на земельну ділянку площею 0, 22 га, розташовану за цією ж адресою. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 8 грудня 2012 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки. Вона та відповідачі є спадкоємцями першої черги та проживали із спадкодавцем на час його смерті, а тому вважаються спадкоємцями які спадщину фактично прийняли. Однак відповідачі не бажають примати спадкове майно, та відповідачка [PERSON] заявила про відмову від свої прав на спадкове майно на користь позивачки, а відповідач [PERSON] вчасно не подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, через що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно в цілому. Окрім цього, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з ненаданням всіх документів, необхідних для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, а саме: витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги. Так як спадкодавець за життя не подав до відповідної державної установи заяву щодо відкриття поземельної книги та не провів державної реєстрації вказаного майна, то такі документи вона надати не може. Крім того, вона позбавлена можливості нотаріально оформити спадкові права відносно житлового будинку у звязку з помилками у правовстановлюючих документах на це майно. Так, 1/ 2 частина вказаного житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину. Інша частина цього будинку була успадкована матірю спадкодавця, яка в подальшому свою частину подарувала спадкодавцю [PERSON], однак у вказаному договорі дарування вказано про дарування всього будинку, а не його частини, що перешкоджає нотаріальному оформленню спадкових прав також відносно цього майна. За вказаного, за захистом своїх спадкових прав, позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але в адресованій суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення цього позову та визнання права власності на вищевказане майно за її матірю [PERSON] не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, проте причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними свідоцтва про шлюб І-ФП № 364712, [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 7 березня 1981 року (а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть І-ФП № 175038, [PERSON] помер 8 грудня 2012 року, про що Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за № 5 від 15.02.2013 року (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 31 березня 1990 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належало спадкове майно після смерті [PERSON], батька спадкодавця по цій справі, а саме: житловий будинок, що розташований в с.М-Ларине по вул. Набережна, 3 Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 21). Згідно договору від 14 жовтня 1991 року, посвідченого секретарем виконкому М-Ларинської сільської ради, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар житловий будинок, розташований в с. М-Ларине по вул. Набережна № 3 Жовтневого району Миколаївської області. При цьому, у п.2 вказаного договору, зазначено, що вказаний житловий будинок належить дарувальнику на підставі даних погосподарської книги (а.с. 22). Проте належність вказаного майна [PERSON] як першочерговому власнику спростовується копією свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, згідно якого власником цього нерухомого майна є [PERSON] (а.с. 20). За такого, суд дійшов висновку про належність вказаного житлового будинку [PERSON], після смерті якого вказане майно у спадок в рівних частках прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], та в подальшому [PERSON] своєю частиною житлового будинку розпорядилася, подарувавши сонові [PERSON] Вказані розбіжності є перешкодою для нотаріального оформлення позивачкою її спадкових прав відносно цього майна як спадкоємця після смерті [PERSON]. Пояснення позивачки щодо її підстав звернення до суду із цим позовом також підтверджується листом приватного нотаріуса [PERSON] від 21.05.2013 року про необхідність надання для оформлення спадкових прав на земельну ділянку також витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги (а.с. 54). Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 06425, [PERSON] на час смерті, окрім вищевказаного житлового будинку, також належала земельна ділянка площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. Набережній № 3 в с.М-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 23). За даними відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області у Державному земельному кадастрі відсутні дані про вищевказану земельну ділянку, тобто кадастровий номер останній не присвоювався (а.с. 38). Відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, в тому числі, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1 Закону України Про Державний земельний кадастр, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. \~ \~ \~ \~За ст.3 цього Закону слідує про обовязковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його обєкти (земельні ділянки, розташовані на території України). Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки, а отже позивачка позбавлена можливості надати всі необхідні документи для нотаріального оформлення своїх спадкових прав щодо цього майна. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд дійшов висновку, що цивільні права [PERSON] підлягають захисту судом. Проте її вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. За даними спадкової справи № 27/2013, заведеної приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою, в якій від своїх спадкових прав щодо майна після смерті батька [PERSON] відмовилася на користь своєї матері та дружини померлого [PERSON] (а.с. 40-55). Проте, за даними М-Ларинської сільської ради, на час смерті [PERSON] із ним проживав та був зареєстрований окрім цих осіб, також його син [PERSON], отже останній за приписами ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, є спадкоємцем, який фактично спадщину прийняв. Із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відповідач до нотаріуса не звертався. За такого, з урахуванням відмови [PERSON] від своєї частки у спадковому майні на користь матері [PERSON], суд дійшов висновку про належність позивачці 2/ 3 частини вищевказаного спадкового майна. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] та спадщину прийняла, проте через розбіжності у правовстановлюючих документах на житловий будинок та не проведенням спадкодавцем державної реєстрації земельної ділянки, позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому відповідно до ст.16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частини вищевказаного спадкового майна.

Outcome: partial