overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 28841012 від 21.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 620, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість - 13 772 грн. 66 коп., та яка складається з наступного: - 3160, 04 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 0, 24 грн. - заборгованість по процентам, за користування кредитом; - 3416, 89 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом; - 7195, 49 грн. - пеня за прострочення графіку погашення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 772 грн. 66 коп., а також судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 28841012 від 21.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 620, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість - 13 772 грн. 66 коп., та яка складається з наступного: - 3160, 04 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 0, 24 грн. - заборгованість по процентам, за користування кредитом; - 3416, 89 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом; - 7195, 49 грн. - пеня за прострочення графіку погашення заборгованості. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню і витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 229, 40 грн. На підставі ст.ст. 590, 526, 553, 554, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що маю юридичне значення, у якій зазначає, що він народився [INFO] в місті Донецьк, що підтверджується копією паспорта. На теперішній час заявник зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що з вересня 1973року по 25 липня 1974 року заявник проходив навчання в Технічному училищі № 50. Після закінчення навчання в училищі, а саме 26 липня 1974 року наказом № 70 заявнику було прийнято електромонтажником до Донецького спеціалізованого управління «ЛІФТМОНТАЖ № 47». В цей день на його ім'я на підприємстві було заведено трудову книжку. Між тим, оскільки у 1974 році діловодство на Україні, яка перебувала у складі колишнього СРСР велося переважно російською мовою, отже його прізвище та ім'я в трудовій книжці мовою оригінала було помилково зазначено «[PERSON]». 29 травня 2011 року заявником було отримано паспорт громадянина України, з якого вбачається, що на українській мові його прізвище та ім'я записано як [PERSON], російською мовою на зворотній сторінці та записано: [PERSON]. Отже на теперішній час існують сумніви того, що трудова книжка, видана на його ім'я 26 липня 1974 року не є його власною трудовою книжкою. Через цю обставину на даний момент заявник не може звернутися до УПФ в Мар»їнському районі для обчислення його трудового стажу, необхідного для отримання пенсії. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи заяву в судове засідання з'явився, але на адресу суду надав заяву, у якій вказує, що із заявою згоден та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної лади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. На підставі п.6 ч.1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначає в документі, не збігається з ім'ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приписами ч.1 статті 257 ЦПК України зазначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем проживання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сім'я розпалася, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнала, на розлучення згодна, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2005 року, в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, в шлюбі мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], вже на протязі тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з липня місяця 2013 року, сторони спільного господарства не ведуть, мають окремі сімейні бюджети, в сім»ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, в сім»ї постійно виникають сварки та непорозуміння, примирення між сторонами неможливе, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 114 грн. 70 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сім'я розпалася, просить шлюб, - розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб між нею та відповідачем, - розірвати. Відповідач в суді позов визнав, на розлучення згодний. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 грудня 2003 року в виконкомі Узинської міської ради, Білоцерківського району, Київської області, в шлюбі дітей не мають. Розірвати шлюб через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовився. Вже на протязі тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з червня місяця 2013 року, спільного господарства не ведуть, мають окремі сімейні бюджети, в сім»ї постійно виникають сварки та непорозуміння, в сім»ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, примирення між сторонами неможливе, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнав, згодний на розірвання шлюбу, що примирення між сторонами не можливе, і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме: 114 грн. 70 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у якій зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 800 гривень на утримання кожної дитини щомісячно до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач свої позовні вимог підтримала, суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва народження сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 186 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину доходу отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника або отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, відповідно до ст.180, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, у якій зазначила, що 10 квітня 2010 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із позивачем і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 14 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, у якій зазначає, що із позовом погодився у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року та є дитиною відповідача. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров"я і приходить до висновку про задоволення позову і стягнення аліментів в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним вказані витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.180, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 13 частини з усіх видів його доходу щомісяця на утримання дочки [PERSON], [INFO], на період її навчання в обласному Одеському базовому медичному училищі, посилаючись на важке матеріальне становище, а відповідач є батьком дівчини і має можливість надавати дочці на період навчання таку матеріальну допомогу. Відповідач до суду не з»явився, про час та місце слухання справи сповіщався відповідно до вимог закону, причини неявки суду не повідомив. Суд вислухав позивачку, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 1992 року по 2001 рік. Від цього шлюбу сторони мають дочку- [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилась проживати за матір»ю, батько надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку до травня місяця 2012 року. З вересня місяця 2012 року [PERSON] навчається в Обласному Одеському базовому медичному училищі по спеціальності «акушерська справа» на денній контрактній формі навчання. Позивачка просить стягнути з відповідача на період навчання дочки аліменти, посилаючись на тяжке матеріальне становище: вона - мати дівчини- працює викладачем в університеті, а дочка не має можливості працювати у зв»язку з навчанням на денній формі; батько дівчини має матеріальну можливість надавати дочці допомогу на період навчання - він працює інженером у філії НВЦ «Техдіагаз», інших утриманців не має. При вищевикладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав: ст.199 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Надані суду докази свідчать, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги від свого батька на період навчання в середньому спеціальному учбовому закладі, а батько має матеріальну можливістьі надавати щомісячну допомогу дочці на період навчання у розмірі 13 частини з усіх видів його доходу щомісяця. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання повнолітнього сина, регулюються ст.199-200 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки на їхню неповнолітню дитину, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. Відповідач визнав позов частково, у розмірі ? частки заробітку на неповнолітню дитину сторін, посилаючись на те, що у більшій частці не в змозі сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2003р., який було розірвано рішенням Київського районного суду міста Одеси, що набрало законної сили 07.10.2013 р, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

06.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою «Про встановлення факту, що має юридичне значення», в якому з урахуванням уточнень до заяви просила суд: - встановити, що особа, яка вказана в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] є тією самою особою, вказаної у паспорті, виданого на ім'я [PERSON] та є чоловіком [PERSON]. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка було видано свідоцтво про смерть, в якому зазначено прізвище, імя, по-батькові «[PERSON]» замість необхідного «[PERSON]». У зв'язку із наявними розбіжностями у свідоцтві про смерть та паспортом чоловіка заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, уточнену заяву підтримала у повному обсязі. Зацікавлена особа - представник Третьої Одеської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, встановлення факту залишили на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судом встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Крім того, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні дані. [INFO] помер [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що 16.06.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі складений відповідний актовий запис, в якому помилково зазначено прізвище імя по-батькові «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Наявність вищевказаних розбіжностей перешкоджає заявниці отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка. Факт того, що особа, яка вказана в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], є тією самою особою, вказаної в паспорті, виданого на ім'я [PERSON] та є чоловіком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження від 25 жовтня 1997 року, копією посвідки на постійне проживання від 19.02.1998 року, копією паспорту, довідкою з місця проживання №2166 від 05.08.2013 року, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які також підтвердили вищевказані обставини. На підставі викладеного та ст.ст. 234 ч.2 п.5, 256 ч.1 п.4,6 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

01.10.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 04.02.2000 року від імені [PERSON], зареєстрований 10.02.2000 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» за реєстраційним номером №5267. При цьому позивач посилається на те, що 10.02.2000 року вона придбала квартиру [ADDRESS] шляхом укладення договору купівлі-продажу на товарній біржі «Центральна Одеська біржа». Умови договору були виконані, але договір не був нотаріально посвідчений. На даний час посвідчити договір у нотаріуса немає змоги, оскільки відповідач [PERSON] виїхала з квартири та її місце перебування невідоме, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явилась, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не з'явились, повідомлялись належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.02.2000 року [PERSON], який діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, продав, а [PERSON] купила квартиру під [ADDRESS], що складається з двох кімнат житловою площею 29,4 кв. м., загальною площею 47,6 кв. м. /а.с.7-8/. Зазначений договір було зареєстровано на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» /реєстраційний номер № 5267 від 10.02.2000 року/ та зареєстровано право власності [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» 22.02.2000 року під № 349 пр. стр. 189 реєстр 241. Умови договору були виконані сторонами повністю, позивач передала представнику відповідача обумовлену суму грошей, а представник відповідача передав, а позивач прийняла зазначену квартиру. Позивачем до суду надано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 18.10.2013 року, в якій вона дає свою згоду на реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] /а.с.17/. Відповідно до ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились відносно усіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем, так як продаж вказаної квартири ним було здійснено на підставі довіреності та він не був її власником.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial