Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-14 00:00:00

Представник Кредитної спілки «Взаємний кредит»» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.04.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 020409-К. У відповідності до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] поновлювану кредитну лінію з правом користування кредитними коштами по частинам з лімітом кредитування в сумі 60 000 грн., строком до 02.04.2010 р. для купівлі побутової техніки. Згідно п.1.2 кредитного договору, плата за користування кредитними ресурсами встановлена у розмірі 33 % річних. Повернення кредиту відповідно до п.3.1 Кредитного договору повинно статися не пізніше 02 квітня 2010 року. 02 квітня 2009 року [PERSON] були отримані грошові кошти в сумі 50 100 (п'ятдесят тисяч сто) грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером № 47 від 02.04.2009 року, а 03.04.2009 року [PERSON] було отримано ще 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., що також підтверджується видатковим касовим ордером № 50 від 03.04.2009 року На забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 02.04.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 020409-п, згідно умов якого останній прийняв на себе зобов'язання перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] своїх зобов'язань, вказаних в Договорі кредитної лінії № 020409-к від 02 квітня 2009 року. Згідно п. 1.3 Договору поруки, [PERSON] відповідає солідарно та в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON] в тому ж об'ємі та на тих же умовах в тіж самі строки, що і вона. Згідно п.8.1 Договору кредитної лінії строк дії договору встановлюється з дня його підписання до повного повернення кредиту, а також отримання позивачем усіх належних йому відсотків, штрафів, пені. [PERSON] порушуючи виконання умов п.п.1.1, 3.1, 3.3 кредитного договору в односторонньому порядку припинила сплачувати кредит, у зв'язку з чим, станом на [INFO] виникла заборгованість у загальному розмірі 177 636 грн. 95 коп., яка складається із суми кредиту - 54 100 грн. 00 коп., процентів за користування кредитом - 40 841 грн. 30 коп., штрафу - 65 183 грн. 55 коп., пені - 17 512 грн. 10 коп. Далі, позивач зазначає, що як [PERSON], так і [PERSON] неодноразово висувалась вимога про необхідність повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій. [INFO] [PERSON] померла у віці 60 років. У зв'язку з чим, представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме просить суд стягнути солідарно з [PERSON], як спадкоємця після смерті [PERSON], та [PERSON], як поручителя, заборгованість за Договором кредитної лінії № 020409-к від 02.04.2009 року у розмірі 182 167 (сто вісімдесят дві тисячі сто шістдесят сім) грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 1 821 (одна тисяча вісімсот двадцять одна) грн. 67 коп. Оскільки [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 23 квітня 2012 року, позивач просить стягнути солідарно із вказаних відповідачів заборгованість за вказаним Договором кредитної лінії № 020409 від 02.04.2009 року у названому розмірі. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, і пояснив про обставини описані в уточненій позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] (його представник) у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали, просили відмовити позивачу в задоволені уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] також у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в позові в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 02.04.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 020409-К (далі - Кредитний договір), відповідно до якого позивач надав останній поновлювальну кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинам з лімітом кредитування в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). 02 квітня 2009 року [PERSON] були отримані грошові кошти в сумі 50 100 (п'ятдесят тисяч сто) грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером № 47 від 02.04.2009 року (а.с. 7), а 03.04.2009 року [PERSON] було отримано ще 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., що також підтверджується видатковим касовим ордером № 50 від 03.04.2009 року (а.с.8). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти у загальною розмірі 54 100 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими касовими ордерами № 47 та № 50 від 02 квітня 2009 року та 03 квітня 2009 року відповідно (а.с. 7,8). Також судом встановлено, що 02.04.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 020409-п, згідно умов якого останній прийняв на себе зобов'язання перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] своїх зобов'язань, вказаних в Договорі кредитної лінії № 020409-к від 02 квітня 2009 року (а.с.9-10). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] у віці 60 років, що підтверджуються свідоцтвом про смерть з Відділу державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смерті 23 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 2820 (а.с.44). Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив із наступного. Згідно приписів ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням умов його виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що за своє життя [PERSON] всупереч вказаних умов кредитного договору та вимог ст.ст. 1054, 1050 ЦК України не повернула кредит у строки та розмірах, визначених умовами вказаного кредитного договору, а також не сплачувала відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим, у такого позичальника за його життя перед позивачем виникла заборгованість, яка була облікована позивачем станом на [INFO] в сумі 177 636 грн. 95 коп., яка складається із суми кредиту - 54 100 грн. 00 коп., процентів за користування кредитом - 40 841 грн. 30 коп., штрафу - 65183 грн. 33 коп., пені - 17 512 грн. 10 коп. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 своєї постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності спадкоємців суди мають враховувати, що відповідно до положень статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З наведеного вбачається, що у разі смерті боржника, боргові зобов'язання померлого, що витікають з договірних правовідносини учасником яких той був, відповідно до статей 1216, 1281-1282 ЦК України, з договірних переходять в сферу дії норм спадкового права. Зі смертю учасника договору, до спадкоємців переходить борг померлого в обсязі, який існував на час смерті. За статтею 523 Цивільного кодексу України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті боржника за кредитним договором [PERSON] прийняв відповідач [PERSON], [INFO], заяв від інших спадкоємців до органів нотаріату не надходило (а.с.53, 54). З огляду на наведені вимоги матеріального закону у зобов'язанні за кредитним договором, які були укладені між позивачем та померлою [PERSON] відбулась заміна боржника, яким став відповідач [PERSON] внаслідок спадкування. Доказів в спростування правильності розрахунків суми заборгованості таким відповідачем суду не надано, як і не надано доказів того, що дійсна вартість спадкового майна є меншою суми кредитної заборгованості. Суд зауважує, що за клопотанням такого відповідача було неодноразово відкладено розгляд даної цивільної справи для отримання таким відповідачем необхідної правової допомоги, поданням своїх розрахунків та заперечень, однак така особа жодного розрахунку суду в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав, своїх заперечень з приводу позову не представив, а тому суд вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній матеріалами та доказами, наданими позивачем. Як зазначалось вище, заборгованість за вказаним кредитним договором дорівнює 177 636 грн. 95 коп., яка складається із суми кредиту - 54 100 грн. 00 коп., процентів за користування кредитом - 40 841 грн. 30 коп., штрафу - 65183 грн. 33 коп., пені - 17 512 грн. 10 коп. Разом з цим, суд вважає, що на користь Кредитної спілки «Взаємний кредит» підлягає стягненню сума заборгованості за договором кредитної лінії № 020409-К від 02.04.2009 року в загальному розмірі 141 748 (сто сорок одна тисяча сімсот сорок вісім) грн. 18 коп., що складається з суми простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54 100 грн. 00 коп., суми заборгованості за сплатою відсотків по кредиту у розмірі 40 841 грн. 30 коп., суми пені за порушення строків повернення кредиту у розмірі 5 965 грн. 58 коп., суми штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом у розмірі 40 841 грн. 30 коп., з огляду на наступне. Так, суд погоджуючись із майновими вимогами щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та суми заборгованості за сплатою відсотків по кредиту, вважає, що сума пені за порушення строків повернення кредиту та сума штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом підлягає зменшенню у нижченаведеному порядку з огляду на таке. Відповідно до вимог п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Положеннями ч.1 ст.11 Цього Закону визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Таким чином, вказаному договору кредитної лінії № 020409-К від 02.04.2009 року притаманні усі ознаки договору споживчого кредитування. Пунктом 9.1 такого кредитного договору сторони передбачили, що договір діє до повного погашення Позичальником заборгованості за всіма платежами (тіла кредиту, процентів за користування кредитом, плати за обслуговування кредиту та пені). До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України). Таким чином, на момент звернення до суду з позовом строк дії укладеного сторонами кредитного договору не сплинув, у зв'язку з чим позивачем не пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням строку вимог ч. 2 ст.258 ЦК України, роз'яснень, що містяться п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд стягує пеню із відповідача в межах строків позовної давності у розмірі 5 965 грн. 58 коп., а не за весь час дії договору, як того вимагає позивач. Також відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи ту обставину, що розмір штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом у розмірі 65 183 грн. 55 коп., обрахований в межах строку позовної давності, однак в даному випадку значно перевищує розмір основного зобов'язання зі сплати відсотків, тому, враховуючи обставини виникнення заборгованості по такій штрафній санкції у вказаному розмірі, суд вважає за можливе зменшити розмір такого виду неустойки та обмежитись стягненням з відповідача штрафу у розмірі, що дорівнює сумі основного боргу зі сплати відсотків за кредитним договором, а саме: 40 841 (сорок тисяч вісімсот сорок однак) грн. 30 коп. Такий розмір суми штрафу відповідає принципам розумності та справедливості, та відповідає вимогам положень про застосування терміну позовної давності. Щодо одночасного стягнення суми пені за порушення строків повернення кредиту та суми штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом, то суд вважає, що така вимога ґрунтується на законі, з огляду на нижченаведене. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Пунктом 7.1., 7.2. кредитного договору передбачено такі санкції пеня за порушення строків повернення кредиту та відповідний штраф за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом, а тому вимога про одночасне стягнення таких сум відповідає умовам договору та не суперечить вимогам чинного законодавства. Суд зауважує, що у випадку порушення виконання договірних зобов'язань за кредитним договором чинне законодавство не встановлює для учасників цивільних відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. А тому суд вважає що вимога про одночасне стягнення пені за порушення строків повернення кредиту та суми штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків не суперечить вимогам матеріального закону. Разом з цим, безпідставними є посилання представника позивача та відповідача [PERSON] на ту обставину, що за зобов'язаннями боржника має відповідати у солідарному порядку поручитель, оскільки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Суд з цього приводу зауважує, що на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та одночасної згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що поручитель [PERSON] не надавав згоду відповідати за зобов'язанням у разі переходу обов'язків позичальника, в даному випадку до відповідача [PERSON], а відтак не поручався за виконання зобов'язань ними, а тому в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором слід відмовити, оскільки така вимога не ґрунтується на законі. У зв'язку з викладеним позов підлягає задоволенню, а тому із відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Кредитної спілки «Взаємний кредит» сума заборгованості за договором кредитної лінії № 020409-К від 02.04.2009 року в загальному розмірі 141 748 (сто сорок одна тисяча сімсот сорок вісім) грн. 18 коп., що складається з суми простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54 100 грн. 00 коп., суми заборгованості за сплатою відсотків по кредиту у розмірі 40 841 грн. 30 коп., суми пені за порушення строків повернення кредиту у розмірі 5 965 грн. 58 коп., суми штрафу за порушення зобов'язання по сплаті відсотків за кредитом у розмірі 40 841 грн. 30 коп., а в решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 821 (одна тисяча вісімсот двадцять одна) грн. 67 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial