Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без письмової згоди батька та надання дозволу матері на багаторазове тимчасове вивезення дитини за межі України. Позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] являються батьками малолітньої [PERSON], яка народилася у період їх шлюбу [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконком Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 11 березня 2011 року. 26 грудня 2012 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду їх шлюб розірвано. Спочатку вони проживали з [PERSON] в Італії разом, але на даний час вона проживає з малолітньою донькою з її батьками в м.Черетто Д'езі, а місце знаходження її колишнього чоловіка невідоме. Оскільки вона ([PERSON]) є вихідцем з Іршавського району часто перетинає український кордон, для відвідування рідних та близьких родичів. Для перетину українського кордону з малолітньою донькою необхідна згода її колишнього чоловіка, який відмовляється надавати такий дозвіл. Тому просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без письмової згоди батька та надати дозвіл матері на багаторазове тимчасове вивезення дитини за межі України Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомила. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення у засобах масової інформації. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Доробратівської сільської ради Іршавського -2- району Закарпатської області [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №8, батьком якої є [PERSON] а матір'ю [PERSON]. Згідно заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2012 року, шлюб укладений 17 листопада 2008 року в Доробратівській сільській раді Іршавського району між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Дитину - [PERSON], [INFO] залишено на вихованні у матері [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Приписами статтей 141, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як вбачається зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ч.2 ст. 4. ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, вимоги позивача про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без письмової згоди батька та надання дозволу матері на багаторазове тимчасове вивезення дитини за межі України, є підставними і підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved