Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

У вересні 2013 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла справа за позовом [PERSON] до Легнідіса Васілеіоса про стягнення боргу за договором позики, відсотків та неустойки. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2013 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Легнідіса Васілеіоса про стягнення боргу за договором позики, відсотків та неустойки. Позивач вказує на те, що 08 квітня 2010 року між ним та Легнідісом Васілеіосом був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згідно якого останній отримав від нього у борг 1 268 506 грн. За згодою сторін за цим договором відповідач отримав від нього 154 810 доларів США, що еквівалентно 120 000 Євро, що підтверджується розпискою від 16.04.2010 року. Відповідач взяв на себе зобовязання повернути отримані гроші не пізніше 08 квітня 2011 року. Відповідно до п.2 договору відповідач, за користування позиченою сумою грошей, зобовязався сплати 25 % річних від позиченої суми. Виплата відсотків повинна була здійснюватись у розмірі 2,78 % від позиченої суми грошей щомісячно до 9 числа кожного місяця, починаючи з липня 2010 року до кінцевого терміну погашення боргу до 09 квітня 2011 року; у разі несвоєчасної сплати відсотків за цією позикою сплачується пеня в розмірі 1 % за кожен день прострочення платежу від невиплаченої суми відсотків (п.3 Договору); у разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором позики в строк до 09 квітня 2011 року відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу від невиплаченої суми (п.5 Договору). Також посилається на те, що починаючи з липня 2010 року відповідач жодного разу не сплатив проценти за користування позиченою сумою та пеню, визначену п.3 Договору та у визначений договором термін не повернув всю суму позики, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.76). Відповідач, його представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали (а.с.61, 75). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлено, що 08 квітня 2010 року між [PERSON] та Легнідісом Васілеіосом було укладено договір позики, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 644, відповідно до умов якого [PERSON] передав Легнідісу Васілеіосу у позику грошові кошти у розмірі 1 268 506 грн., що еквівалентно 120 000 Євро за курсом НБУ станом на 08 квітня 2010 року, які зобовязався повернути позикодавцю не пізніше 08 квітня 2011 року зі сплатою 25 % річних від позиченої суми за користування кредитом (виплата відсотків повинна була здійснюватись у розмірі 2,78 % від позиченої суми грошей щомісячно до 9 числа кожного місяця, починаючи з липня 2010 року до кінцевого терміну погашення боргу до 09 квітня 2011 року); пені у розмірі 1 % у разі несвоєчасної сплати відсотків за цією позикою за кожен день прострочення платежу від невиплаченої суми відсотків; пені у розмірі 0,5 % у разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором позики в строк до 09 квітня 2011 року за кожен день прострочення платежу від невиплаченої суми (а.с.6). Відповідно до розписки від 16 квітня 2010 року про отримання позики за договором позики від 08 квітня 2010 року Легнідіс Васілеіос отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 154 810 доларів США, що станом на 16 квітня 2010 року за курсом НБУ еквівалентно 120 000 Євро (а.с.11). Як встановлено судом до теперішнього часу Легнідіс Васілеіос не повернув позивачу суму позики, відсотки за користування позикою, чим порушив встановлені договором позики умови. Станом на 09 квітня 2013 року заборгованість за договором позики складає 7 414 537 грн. 43 коп., з яких: 1 128 463 грн. 04 коп. - заборгованість за користування позиченою сумою грошей (відсотки) на протязі 32 місяців, починаючи з липня 2010 року (2,78 % х 32 х 1 268 506 грн. / 100 = 35264,47 х 32 = 1 128 463 грн. 04 коп.); 4 636 389 грн. 43 коп. розмір пені за неповернення грошей за договором позики (0,5% х 731 х 1 268 506/100 = 6342,53 х 610 = 4 636 389 грн. 43 коп.); 381 178 грн. 96 коп. розмір пені за несвоєчасну сплату відсотків за позикою (а.с.14-22). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що укладеними між позивачем та відповідачем договорам позики їх безпроцентність не передбачена. Оскільки цими договором розмір процентів, які відповідач зобовязаний сплатити позивачу, визначений, їх розмір має визначатися на підставі договору позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Суд приймає як належні докази надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами позики, у тому числі процентів за користування коштами, пені за основною сумою боргу за позикою, пені за сумою відсотків за користування позикою, що наведені в додатках до позовної заяви. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що Легнідіса Васілеіоса не виконав взяте на себе зобовязання за укладеним із [PERSON] договором позики, взяті у борг кошти не повернув, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з Легнідіса Васілеіоса заборгованості за договором позики, відсотків та неустойки, яке виражено у національній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки судове рішення задовольняється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved