Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

15 липня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Третьої Донецької державної нотаріальної контори, третя особа: [PERSON] «про визнання відмови нотаріуса незаконною», в обґрунтування якої зазначив: Впродовж чотирьох років він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка залишилася після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року, яка, як зазначає позивач, належить йому за заповітом. Нотаріус Третьої Донецької державної нотаріальної контори Сабардина О.Б. вважає, як вказано у позові, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю квартиру не може бути видано, оскільки дружина померлого [PERSON] - [PERSON], [INFO], є спадкоємцем на обов'язкову частку, як непрацездатна вдова і своєю заявою від 15.03.2010 року за №337 спадщину прийняла, у тому числі й обов'язкову частку, яка складає 1/6 частину спірної квартири. Як зазначає позивач у своєму позові, у даній справі ніяких порушень не було, оскільки ця квартира отримана його батьком у 1967 році, коли [PERSON] не була дружиною померлого, тобто, вважає, що ця квартира не є спільним майном подружжя. Між тим, позивач вказує на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 25.04.2000 року. На вищевказаних підставах, позивач не погоджується з рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю спірну квартиру, оскільки вважає, що вказана квартира належить йому за заповітом, а [PERSON] в ній ніколи не була зареєстрована та не проживала. В неї є своя приватна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач у своєму позові зазначив, що 11.06.2010 року за реєстром № 1-615,1-614,1-613 нотаріус Третьої Донецької державної нотаріальної контори видала [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину та свідоцтво про право на спадщину на 1/4 грошових внесків, а необхідно було видати на 1/6. Вказані свідоцтва про право на спадщину були визнані у судовому порядку недійсними. Також, позивач вказує, що спірну квартиру необхідно було поділити наступним чином: 1/3 частина - [PERSON]; 1/3 частини - [PERSON]; 1/3 частини - [PERSON], а в подальшому 1/3 частина квартири, яка залишилася після смерті [PERSON], повинна ділитися між трьома спадкоємцями: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та кожному зі спадкоємців припадає по 1/9 частини квартири, з урахуванням цього вважає, що обов'язкова частка [PERSON] повинна складати 1/18 частини квартири. Просив суд зобов'язати Третю Донецьку державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а також визнати долю [PERSON] у спадковому майні, вказати , яка частка повинна спадкуватися і частку долі кожного спадкоємця. 05 грудня 2013 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній, посилаючись на ст.. 31 ЦПК України, змінив позовні вимоги та просив суд зобов'язати [PERSON] повернути свідоцтва про право на спадщину за № 1-613, 1-614,1-615 до нотаріальної контори, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2010 року за реєстром № 1-613,1-614,1-615 нотаріус Третьої Донецької державної нотаріальної контори видала [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину та свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину грошових внесків, а необхідно було видати на 1/6. Вважає, що вказані свідоцтва видані з порушенням чинного законодавства та прав інших осіб та підлягають визнанню недійсними. Крім того, зазначив, що вказані свідоцтва були визнані судом недійсними. У судовому засіданні позивач заявлені ним уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Прокурор прокуратури Пролетарського району м. Донецька у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник третьої особи Новак С.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що під час звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у березні 2010 року [PERSON] не претендувала на обов'язкову частку у спірній квартирі, про що надавала відповідну заяву. Представник відповідача Третьої Донецької державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.58), надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. (а.с.59) Заслухавши пояснення позивача [PERSON], прокурора, представника третьої особи Новак С.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. У відповідності до положень ст.. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Третьої Донецької державної нотаріальної контори «про визнання відмови нотаріуса незаконною», в подальшому до початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви предмет та підстави позову, а саме просив суд зобов'язати [PERSON], яка має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у справі, повернути свідоцтва про право на спадщину за № 1-613, 1-614, 1-615 до нотаріальної контори. Відповідно до наданої суду копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.12.2011 року по цивільній справі № 2-1989/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Третя Донецька державна нотаріальна контора «про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину», свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, видане на ім'я [PERSON], 11 червня 2010 року нотаріусом Третьої Донецької державної нотаріальної контори Шевченко О.М. за реєстровим № 1-613,1-615 визнані недійсними. Рішення суду набрало законної сили 03.01.2012 року. (а.с.7) Як вбачається з копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.03.2013 року по цивільній справі № 2/262/543/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Третя Донецька державна нотаріальна контора «про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину» свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, видане на ім'я [PERSON], 11 червня 2010 року нотаріусом Третьої Донецької державної нотаріальної контори Шевченко О.М. за реєстровим № 1-614 визнано недійсним. Рішення суду набрало законної сили. (а.с.8) Крім того, з оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 898 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 31 травня 2013 року державний нотаріус Третьої Донецької державної нотаріальної контори зверталася до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення виданих свідоцтв про право на спадщину за законом за реєстровими № 1-613,1-614,-1-615 від 11.06.2010 року, у зв'язку з визнанням їх недійсними у судовому порядку. (а.с. 60 спадкової справи № 898), та 13.06.2013 року за вхідним № 681/02-14 від Новак С.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON], надійшла письмова заява, відповідно до якої повернути вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом, видані [PERSON] 11.06.2010 року за реєстровими № 1-613,1-614,1-615 не є можливим, оскільки відповідно до цих свідоцтв [PERSON] у Ощадбанку були отримані грошові кошти та вказані свідоцтва знаходяться у Ощадбанку. (а.с. 61 спадкової справи № 898). Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, а також з урахуванням того, що судом було роз'яснено позивачу його права та обов'язки, а також попереджено про вчинення або не вчинення процесуальних дій, встановлених ЦПК України, та з урахуванням того, що позивачем не було заявлено суду клопотання про заміну первісного відповідача Третьої Донецької державної нотаріальної контори належним відповідачем [PERSON], оскільки з позовних вимог про зобов'язання [PERSON] повернути свідоцтва про право на спадщину за № 1-613, 1-614, 1-615 до нотаріальної контори не вбачається порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод та інтересів [PERSON] саме Третьою Донецькою державної нотаріальною конторою, суд приходить до висновку, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом про зобов'язання повернути свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні його позовних вимог судом відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed