Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та непрацездатну дружину, в якій зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.08.2000 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей – сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають із матір’ю і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що в даний час з відповідачем відносини ускладнилися внаслідок взаємного непорозуміння, сварок. Відповідач повністю відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на неї. Їй відомо, що він працює приватним підприємцем, інших дітей не має, утримань за виконавчими документами з відповідача не проводиться, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом не є. Зараз вона потребує матеріальної допомоги, так як не працює знаходиться у декретній відпустці, джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, не має. Угоди про добровільну сплату аліментів на її утримання між ними не досягнуто. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 30 відсотків з всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до настання повноліття найстаршої дитини, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 20 відсотків з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач у судове засідання не з’явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю. (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з’явився, але подав до суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив справу розглянути без його присутності (а.с. 14-15). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вищевказані позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, також судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-НО № 091370, виданого 26 серпня 2000 року відділом РАЦС по місту Краматорськ Донецької області за № 578.(а.с. 3). Сторони від даного шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 402146, виданого 06 липня 2011 року відділом РАЦС по місту Краматорськ Донецької області (а.с. 4), та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №251553, виданого Артільскою сільською радою Лозівського району Харківської області, України, (а.с.5), які мешкають із матір’ю і знаходиться на її утриманні. Діти проживають разом із позивачем за адресою: Харківська область, м. Лозова,мікрорайон №3[ADDRESS] (а.с. 6). Сторони фактично ще знаходяться у шлюбі, але сімейні відносини між ними припинені через сварки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, [PERSON] на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує незначну грошову державну допомогу, інших доходів не має. Для задоволення вимог про стягнення аліментів, надання суду доказів того, що дружина з якою проживають діти, потребує матеріальної допомоги, не є обов’язковим, оскільки право на аліменти належить дружині – матері незалежно від цієї обставини. Згідно із ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач працює приватним підприємцем, що він сам підтвердив у своїй телефонограмі на адресу суду за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Суворова,33, отримує заробітну плату, по виконавчим листам з нього стягнення не провадяться, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є. На підставі ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Оскільки відповідач працює, має постійний заробіток, суд вважає за необхідним стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 20 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 19 липня 2014 року, тим паче він проти цього не заперечує. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст. 183 Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 11 ЦПК України, а також оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Outcome: approved