Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.10.2007 року він є власником житлового будинку по [ADDRESS]. На підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 001503 від 26.03.2002 року за вказаною адресою у відповідача в справі знаходиться у користуванні земельна ділянка площею 0,4093 га, яка була виділена рішенням 37 сесії 23 скликання Генічеської міської ради від 05.03.2002 року. Просить суд визнати недійсним та скасувати цей Державний акт на право постійного користування землею, оскільки даний акт видано з істотними порушеннями, а також наявність Державного акту порушує права позивача щодо виділення йому земельної ділянки для обслуговування свого житлового будинку. 01.11.2010 року ухвалою суду провадження в справі зупинено до розгляду іншої справи за адміністративним позовом Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини до виконавчого комітету Генічеської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], Генічеське державне бюро технічної інвентаризації про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень стосовно видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, анулювання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.10.2007 року. Ухвалою суду від 14.10.2013 року провадження в справі відновлено. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 001503 від 26.03.2002 року, який видано Генічеською міською радою на ім'я відповідача. В судовому засіданні представник відповідача Пікуль К.В. позовні вимоги не визнала, оскільки враховуючи постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року в справі № 2107/2-а-119/11 позивач не є власником житлового будинку по [ADDRESS], оспорюваним держактом права позивача не порушуються, а також вважає неможливим скасування Державного акту приналежного Відповідачу за наявністю не скасованого рішення 37 сесії 23 скликання Генічеської міської ради від 05.03.2002 року, на підставі якого і було видано Державний акт. В судовому засіданні представник Генічеської міської ради - Порохня Є.С. на початку розгляду справи проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с. 30), однак свою позицію 31.10.2013 року щодо позовних вимог змінив, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних причин. Згідно договору дарування від 16.10.1999 року серії АВЕ № 745861, який посвідчено приватним нотаріусом Генічеського районного округу [PERSON] позивач отримав у власність гараж, площею 93,3 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 04.07.2007 року позов [PERSON] до виконкому Генічеської міської ради про зобов'язання виконати певні дії задоволено, зобов'язано виконком прийняти в експлуатацію житлову будівлю, загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. по [ADDRESS]; у задоволенні зустрічного позову виконкому Генічеської міської ради до [PERSON] про зобов'язання провести перебудову - відмовлено (а.с. 35). Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2010 року постанову Генічеського районного суду від 04.07.2007 року в цій справі скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволені позову [PERSON] відмовлено, провадження по справі за позовом виконкому міської ради - закрито (а.с. 36-37). Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 01.03.2012 року в адміністративній справі №2107/2-а-119/11 за позовом Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини до виконавчого комітету Генічеської міської ради, треті особи - [PERSON], Генічеське ДБТІ про визнання протиправними дій, анулювання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності в задоволені позову відмовлено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року в цій справі постанову суду першої інстанції скасовано, в справі ухвалено нову постанову, якою позов Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини задоволено: визнано протиправними дії виконкому Генічеської міської ради щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS]; анулювано свідоцтво про право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] від 17.10.2007 року, видане на ім'я [PERSON] та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначений об'єкт нерухомості. 26.03.2002 року Генічеська районна державна лікарня ветеринарної медицини на підставі рішення 37 сесії 23 скликання Генічеської міської ради від 05.03.2002 року отримала Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 001503 на земельну ділянку загальною площею 0,4093 га за адресою: [ADDRESS] - під службовими та виробничими спорудами; [ADDRESS] - під ветеринарною лабораторією (а.с. 5-8). Рішення Генічеської міської ради від 31.07.2003 року «Про розгляд пропозицій виконкому Генічеської міської ради із земельних питань в частині відміни рішення 37 сесії 23 скликання Генічеської міської ради від 05.03.2002 року про надання Державного акту на право постійного користування землею Генічеській районній державній лікарні ветеринарної медицини» визнано нечинним Постановою господарського суду Херсонської області від 14.06.2007 року. Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести в чому полягають порушення його прав як землекористувача та надати відповідні докази. Позивачем в справі не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] або іншим особам за вказаною в Державному акті адресою коли не будь відводилася земельна ділянка, як для будівництва гаражу, який згодом був реконструйований у житловий будинок, як й для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім цього, статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тобто, обов'язковою умовою для визнання недійсним держакта, є порушення права особи, яка звертається до суду щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Згідно ч.3 ст.152 ЗК України, п.п.«в»,«г», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З наданих суду матеріалів, і цей факт не оспорюється сторонами в справі, рішення 37 сесії 23 скликання Генічеської міської ради від 05.03.2002 року, на підставі якого було видано оспорюваний держакт, на день розгляду справи по суті є чинним і ні ким не оспорюється. З огляду на вище вказані норми матеріального права, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Outcome: dismissed