Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулася 20 листопада 2013 року до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу за розпискою в розмірі 15000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач позичила у позивача 15000,00 грн., зобов'язалася їх повернути до 01.11.2013 року, проте зобов'язання свої не виконала. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав оригінал розписки. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливе розглянути справу по суті та постановити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року відповідач надала розписку позивачу, згідно з якою вона отримала грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. від позивача, які зобов'язалася повернути в строк до 01.11.2013 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 16). Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту розписки вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення договору позики, оскільки виходячи з положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України з моменту передання грошей договір позики вважається укладеним. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач не виконала своїх зобов'язань за укладеним 28.08.2013 року договором позики з повернення коштів у визначений строк, суд доходить висновку, що з неї підлягає стягненню на користь позивача сума боргу за вказаним договором позики в розмірі 15000,00 грн. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved