Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

24 вересня 2013 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором овердрафту. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 6 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Інвестиційний Банк» та відповідачем був укладений договір №38112/1 про надання овердрафту по картковому рахунку, відкритому відповідно до договору № 38112 про відкриття карткового рахунку, видачу платіжних карток та їх обслуговування в рамках продукту «Кредитна картка», відповідно до якого остання отримала ліміт овердрафту в сумі 10000 гривень з кінцевим терміном погашення 05.07.2012 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у його відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід частково задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 6 липня 2011 року Публічним акціонерним товариством «Перший Інвестиційний Банк» та відповідачем був укладений договір №38112/1 про надання овердрафту по карковому рахунку, відкритому відповідно до договору № 38112 про відкриття карткового рахунку, видачу платіжних карток та їх обслуговування в рамках продукту «Кредитна картка», відповідно до якого остання отримала ліміт овердрафту в сумі 10000 гривень з кінцевим терміном погашення 05.07.2012 року (а.с. 5-14). Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 10 вересня 2013 року перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом в сумі 20542,67 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 10000 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 7356,53 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту - 1740,46 гривень, пеня за прострочення сплати процентів - 862,28 гривень, неустойко за своєчасне повернення частин кредиту - 500 гривень, комісія банку за користування послугою GSM-banking - 83,40 гривень (а.с.22-31). Умовами кредитного договору, передбачено обов'язок відповідача щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 500,00 грн. в якості неустойки (штраф) за неналежне виконання зобов'язання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. У зв'язку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: partial