Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Прокурор в інтересах держави в особі Військового інституту Київського університету імені Тараса Шевченка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 143 від 31 липня 2010 року відповідач був зарахований курсантом першого курсу за спеціальністю «Психологія» до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 31 липня 2010 року. При цьому, після закінчення навчання, відповідач повинен був продовжити проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу протягом не менше п'яти років. Проте, 13 серпня 2012 року у зв'язку з недисциплінованістю відповідача останнього було відраховано з Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Разом з тим, позивач зазначає, що курсанти, які навчаються в Військового інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка перебувають на повному державному забезпеченні і відповідно кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними. Таким чином, у зв'язку із відрахуванням відповідача з вищезазначеного інституту державі було завдано збитків, які полягають у витратах пов'язаних з утриманням відповідача у вищому військовому навчальному закладі, зокрема, продовольчого, речового і медичного забезпечення, а також забезпечення комунальними послугами та енергоносіями. На підставі зазначеного позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь держави в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка завдані збитки, які у загальному розмірі становлять 25 321 грн. 39 коп. Прокурор та представник Військового інституту Київського університету імені Тараса Шевченка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представники позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що наказом начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 31 липня 2010 року за № 143 [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу за спеціальністю «Психологія» до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та поставлений на всі види забезпечення з 31 липня 2010 року (а.с. 6). При цьому, на підставі зазначеного 01 вересня 2011 року між Міністерством оборони в особі начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченко та [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу строком на чотири роки (надалі - Контракт) (а.с. 8). Згідно даного Контракту відповідач, серед іншого, зобов'язався проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті Київського національного університету імені Т.Шевченка, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов'язки. Також, згідно умов Контракту після закінчення навчання відповідач також повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу не менше п'яти років. Разом з тим, відповідно до витягу з Наказу № 151 від 13 серпня 2012 року начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) Міністерства оборони України за недисциплінованість відповідача було відраховано зі складу курсантів Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 13 серпня 2012 року та виключено із списків особового складу забезпечення Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а також знято з усіх видів забезпечення (а.с. 7). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем було порушено умови Контракту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, п. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «й» ч. 6 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. При цьому, відповідно до п. 67 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військового навчання підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001, надання курсантам (слухачам) грошового, речового, продовольчого, житлового та інших видів забезпечення здійснюється за рахунок державного бюджету. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (надалі - Порядок), який визначає механізм відшкодування таких витрат у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Згідно з п. 3 та ч. 1 п. 6 цього Порядку відшкодування здійснюються у розмірі фактичних витрат пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, сплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю - курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом державі в особі Військового інституту Київського університету імені Тараса Шевченка було завдано збитків у розмірі 25 321 грн. 39 коп., які пов'язані та складаються з: продовольчого забезпечення в сумі - 15 300 грн. 90 коп.; речового забезпеченням - 4 586 грн. 96 коп.; грошового забезпечення - 3 678 грн. 53 коп.; медичного забезпечення - 360 грн. 00 коп.; забезпечення комунальними послугами та енергоносіями - 1 395 грн. 00 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 9-20), перевіреними у судовому засіданні. Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається прокурор у позовній заяві як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов Київського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Військового інституту Київського університету імені Тараса Шевченка, до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, підлягає задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 253 грн. 21 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст. 526 ЦК України та

Outcome: approved