Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: визнати за нею, право власності на: - земельну ділянку площею 2,2847 га (кадастровий номер 5922688900:03:002:0222) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ярославецької сільської ради Кролевецького району Сумської області, - земельну ділянку площею 0,2703 га (кадастровий номер 5922688900:03:002:0268) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ярославецької сільської ради Кролевецького району Сумської області, - земельну ділянку площею 0,1521 га (кадастровий номер 5922688900:03:002:0430) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ярославецької сільської ради Кролевецького району Сумської області. Свої позовні вимоги вона мотивують тим, що відповідно до розпорядження голови Кролевецької районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Ярославецької сільської ради» від 24 вересня 2002 року №433 та додатку до розпорядження - списку громадян, яким видаються державні акти на право приватної власності на землю на земельні паї на території Ярославецької сільської ради (№169 у списку), їй 7 грудня 2002 року Ярославецькою сільською радою було видано два державні акти на право приватної власності на землю на три земельні ділянки загальною площею 3,120 га, зокрема, державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №661627 на земельну ділянку площею 2,285 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ярославецької сільської ради та державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №641716 на дві земельні ділянки загальною площею 0,422 га для ведення особистого селянського господарства на території Ярославецької сільської ради. Указані державні акти були зареєстровані у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю відповідно за №315 та № 316. Вищевказані земельні ділянки мають відповідні кадастрові номери 5922688900:03:002:0222, 5922688900:03:002:0268, 5922688900:03:002:0430 та зареєстровані у Державному земельному кадастрі із зазначенням її, як власника (площі земельних ділянок згідно з витягами відповідно 2,2847 га, 0,2703 га, 0,1521 га), однак правовстановлюючі документи на земельні ділянки - державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №661627 на земельну ділянку площею 2,285 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №641716 на дві земельні ділянки загальною площею 0,422 га для ведення особистого селянського господарства - загублені нею при переїзді на інше місце проживання (із с.Ярославець у м.Кролевець), що на сьогодні позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власності (здавати в оренду та ін.) 12 серпня 2013 року відділ Держземагентства у Кролевецькому районі надав їй копії 2-х архівних державних актів та повідомив про неможливість видачі нових державних актів у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінено видачу державних актів. 09 грудня 2013 року вона отримала відповідь з відділу про те, що видати дублікати державних актів неможливо у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінено державні акти, та у зв'язку з тим, що на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №404 від 03.07.2013 року з 23.08.2013 року втратила чинність Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему 04.05.1999 року №43 (якою було передбачено видачу дублікатів державних актів). З відповіді реєстраційної служби Кролевецького РУЮ від 05.12.2013 року вбачається можливість проведення державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після подання заявником заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за встановленою формою разом з оригіналами документів та їх копіями, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України від 22.06.2011 року №703, зокрема, в її випадку необхідно подати оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку або рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, вона позбавлена можливості позасудовим шляхом вирішити вказану проблему, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки нею загублені, дублікати державних актів не видаються, свідоцтво про право власності на нерухоме майно видається державним реєстратором відповідно до вказаного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише на новостворені земельні ділянки, а тому не може бути їй видане. Сторони і третя особа були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак позивачка в судове засідання не з’явилася, відповідач і третя особа своїх представників не направили. Позивачка у позовній заяві просить суд розглянути справу без неї у зв’язку з похилим віком та незадовільним станом здоров’я. Відповідач надіслав суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі його представника, зазначивши у заяві, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.40) Третя особа у справі Кролевецька районна державна адміністрація надала суду письмове пояснення про те, що позасудовим шляхом позивачка не може вирішити питання видачі їй належного правовстановлюючого документа. У зв’язку із набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року видача державних актів не передбачена. Крім того, третя особа у поясненні просить справу розглядати без участі її представника. (а.с.39). Суд, вивчивши матеріали справи, та дослідивши надані позивачкою докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розпорядження голови Кролевецької районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Ярославецької сільської ради» від 24 вересня 2002 року №433 та додатку до розпорядження - списку громадян, яким видаються державні акти на право приватної власності на землю на земельні паї на території Ярославецької сільської ради (№169 у списку), позивачці [PERSON] 7 грудня 2002 року Ярославецькою сільською радою було видано два державні акти на право приватної власності на землю на три земельні ділянки загальною площею 3,120 га, зокрема, державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №661627 на земельну ділянку площею 2,285 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ярославецької сільської ради та державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №641716 на дві земельні ділянки загальною площею 0,422 га для ведення особистого селянського господарства на території Ярославецької сільської ради. Указані державні акти були зареєстровані у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю відповідно за №315 та № 316. Указані обставини підтверджуються копіями вказаних державних актів та розпорядження голови районної державної адміністрації №433 від 24.09.2002 року з додатком (а.с.10, 11, 17-18). Вказані державні акти при переїзді на інше місце проживання (із с.Ярославець у м.Кролевець) позивачкою були загублені, що на сьогодні позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю (здавати в оренду та ін.). Позивачка двічі давала оголошення у місцевих газетах про втрату державних актів (а.с.12-13, 23). Позивачка позбавлена можливості позасудовим шляхом вирішити вказану проблему, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки нею загублені, дублікати державних актів не видаються, свідоцтво про право власності на нерухоме майно видається державним реєстратором відповідно до вказаного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише на новостворені земельні ділянки, а тому не може бути їй видане. Дані обставини підтверджуються відповідями Відділу Держземагенства у Кролевецькому районі Сумської області, Реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції, Кролеаецької районної державної адміністрації (а.с.9, 15, 21-22, 39). Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачці державних актів на право власності на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності, та його державної реєстрації, а згідно з ч.1 ст.126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчувалося державними актами, форми яких затверджувались Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1066-УІ від 05.03.2009 року, чинній на сьогодні) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно зі ст.126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Вищевказані земельні ділянки мають відповідні кадастрові номери 5922688900:03:002:0222, 5922688900:03:002:0268, 5922688900:03:002:0430 та зареєстровані у Державному земельному кадастрі із зазначенням позивачки, як власника (площі земельних ділянок згідно з витягами відповідно 2,2847 га, 0,2703 га, 0,1521 га), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: НВ-5900737782013 від 20.11.2013 року (а.с.24—26), НВ-5900770242013 від 02.12.2013 року (а.с.27-29), НВ-5900770352013 від 02.12.2013 року (а.с.30-32) та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки: №№1362, 1363, 1364 (а.с.33, 34, 35), однак правовстановлюючі документи на земельні ділянки - державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №661627 на земельну ділянку площею 2,285 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №641716 на дві земельні ділянки загальною площею 0,422 га для ведення особистого селянського господарства - загублені позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визнання права може бути способом захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України, воно набувається і здійснюється відповідно до закону. Крім того, згідно з ч.2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Виділення в натурі (на місцевості) належної громадянину земельної частки (паю) є підставою набуття права власності на земельну ділянку громадянами України відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України; указана норма діяла і на час видачі позивачці державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. При визнанні за позивачкою права власності на вказані земельні ділянки не будуть порушені права інших осіб, не буде завдана шкода довкіллю або культурній спадщині, а отже відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд не має підстав для відмови позивачці у захисті цього права. Суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказані земельні ділянки, оскільки їй були видані і належно зареєстровані відповідні правовстановлюючі документи - державні акти на право приватної власності на землю, однак вони нею загублені, а нові державні акти або їх дублікати не можуть бути видані через законодавчі зміни, у зв'язку з чим вона не може розпоряджатися своєю власністю та позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на земельні ділянки згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Outcome: approved