Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловою площею у будинку [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що будинок [ADDRESS] належить йому на підставі договору дарування від 21 листопада 2002 року, право власності на який було зареєстровано 11 березня 2009 року. Відповідач є його колишньою невісткою та не проживає з дітьми у даному будинку з квітня 2013 року, ні речей, ні речей дітей там немає. Позивач не може сплачувати за неї та дітей комунальні послуги та скористатись своїм право власності. Просить визнати відповідача та неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні також наполягав на задоволенні його позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти визнання неї такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, а в частині визнання дітей такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням просила суд відмовити, оскільки не має іншого житла, де вона могла би зареєструвати дітей. Зазначила, що вона перебуває на квартирному обліку, однак питання з житлом до теперішнього часу не вирішився. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, при цьому посилалась на те, що відповідач не була членом сім'ї позивача на момент реєстрації в спірному будинку, крім того відсутність у неї іншого житла не надає їй права чинити перешкоди у здійсненні власником свого права власності на будинок. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. На підставі ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору дарування від 21 листопада 2002 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], право власності на будинок зареєстровано 11 березня 2009 року. Згідно акту про не проживання від 4 квітня 2013 року, відповідач [PERSON] та неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] за даною адресою не проживає з квітня 2013 року. Тобто судом встановлено, що [PERSON] та неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] були зареєстровані у спірному будинку за згодою позивача, але без поважних причин там з квітня 2013 року там не проживали, та вибула на постійне проживання в інше жиле приміщення. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач та неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS].

Outcome: approved