Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 26999,00 грн. та судових витрат по справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 09.01.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс», яке 18.05.2012 року уклало договір відступлення права вимоги за кредитними договорами з позивачем, та відповідачем по справі укладено кредитний договір № 2007968198, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 47900 грн. із розрахунку 12,5% річних, строком до 10.01.2013 року. Згідно кредитного договору позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,07% від початкової суми кредиту. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідач порушив умови договору і станом на 10.08.2013 року заборгованість складає 26999,00 грн. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає можливим проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09.01.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс», яке 18.05.2012 року уклало договір відступлення права вимоги за кредитними договорами з позивачем, та відповідачем по справі укладено кредитний договір № 2007968198, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 47900 грн. із розрахунку 12,5% річних, строком до 10.01.2013 року. Згідно кредитного договору позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,07% від початкової суми кредиту. Як було встановлено судом, кошти в сумі 47900 грн. відповідачем були отримані, утім, як вбачається із наданого позивачем розрахунку, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків, що призвело до утворення заборгованості, яка, сплачена добровільно не була та станом на 10.08.2013 року заборгованість складає 26999,00 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом - 25961,53 грн., заборгованість по відсотках - 1003,94 грн., заборгованість по комісії - 33,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тому, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 26999,00 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом - 25961,53 грн., заборгованість по відсотках - 1003,94 грн., заборгованість по комісії - 33,53 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 269 грн. 99 коп. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved