Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-04 00:00:00

В травні 2010 р. ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 22464,20 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 15.05.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 430-О відповідно до якого Банк надав останньому грошові кошти в сумі 15000,00 грн., з оплатою за процентною ставкою 0,0001 % річних та 2,7 грн. щомісячної комісійної винагороди. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 430-О між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 430-О від 15.05.2008 р. у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Банком як солідарні боржники. Відповідачі взятих на себе зобов'язань не виконують , а тому станом на 16.09.2010 р. борг складає 22464,20 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. 16.09. 2010 року Октябрським районним судом м. Полтава було прийнято заочне рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» 22464,20 грн. заборгованості за кредитним договором №430-О від 15.05.2008 р. Ухвалою від 31.07.2013 р. заочне рішення Октябрського районного суду від 16.09.2010 р. у справі № 554/9073/2013 скасоване. 26.07.2013 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору поруки припиненим. В заяві вказала , що банк протягом шести місяців від дати прострочення виконання зобов'язання [PERSON] до [PERSON] з вимогами до травня 2010 року не звертався, тобто понад шість місяців, вважає, що Договір поруки №430-О від 15.05.2008 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» припинив свою дію. Прохала визнати припиненим договір поруки № 430-О від 15.05.2008р. укладений між ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» та нею та стягнути судові витрати. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник Банку не з»явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи вчасно повідомленим про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15.05.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 430-О відповідно до якого Банк надав останньому грошові кошти в сумі 15000,00 грн., з оплатою за процентною ставкою 0,0001 % річних та 2,7 грн. щомісячної комісійної винагороди. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 16.09.2010 р. року має заборгованість, яка складається з наступного: - 2916,69 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; - 5322,31 грн. - заборгованість за кредитом; - 2025,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісійною винагородою; - 810,00 грн. - заборгованість за простроченою комісійною винагородою. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору Банк нарахував пеню за прострочення сплати кредиту та комісійної винагороди в сумі 11390,20 грн. спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. ст. 546 ч. І, 549 ч. І, З ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до вимог ст. 611 ч. 1 п. 1, З ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 15.05.2008 року між [PERSON] та Банком укладено договір поруки №430-О. Відповідно до умов вищенаведеного Договору поруки [PERSON] поручилась перед Банком за належне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, що виникають з умов кредитного договору №430- О від 15.05.2008 року. Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку не виконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору № 430-О від 15.05.2008 р. [PERSON] солідарно з [PERSON] відповідають перед Банком. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлений моментом пред'явлених вимог, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. З доданих додатків до позовної заяви про стягнення заборгованості по кредитному договору, встановлено, що право вимоги у Банка виникло 30.09.2008 року, що стверджується відомостями розрахунку заборгованості по кредиту. Натомість з відповідною вимогою до поручителя [PERSON] про погашення у розмірі 5 322,31 грн. за основним зобов'язанням та процентів за користування кредитними коштами за порушення умов кредитного договору Банк звернувся лише 23.05.2010 року, про що свідчить зміст позовної вимоги. Отже банк звернувся з відповідною вимогою до поручителя через 33 місяці з моменту набуття такого права. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не можна розглядати як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки №430-О від 15.05.2008 року не встановлено. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З наведеного вбачається безспірний факт недодержання банком встановленого законом шестимісячного строку про настання цивільно - правової відповідальності за порушення позичальником кредитних зобов'язань. Аналізуючи умови договору поруки та враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання настав з 30 вересня 2008 року (з моменту виникнення заборгованості по кредитному договору №430-О від 15.05.2008 р.), а також те, що Банк протягом шести місяців від цієї дати до [PERSON] з жодними вимогами до травня 2010 року не звертався, тобто понад шість місяців, Договір поруки №430-О від 15.05.2008 року укладений між [PERSON] та Банком припинив свою дію.

Outcome: partial