Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

У червні 2013 року до суду з позовом звернувся [PERSON], який просив сягнути з відповідачки [PERSON] майнову шкоду в розмірі 16 644 грн. 52 коп. та моральну в розмірі 15 000 грн. На підтвердження своїх вимог вказував, [PERSON], працюючи в його продовольчому магазині, будучи матеріально відповідальною особою, за період липня 2010 року по 30 березень 2011 року привласнила та розтратила майна на суму 16 644 грн. 52. Кримінальна справа відносно неї була закрита внаслідок акта амністії, а цивільний позов [PERSON] - залишений без розгляду. Сума майнової шкоди була встановлена в ході розгляду кримінальної справи. Своїми неправомірними діями відповідачка завдала позивачу моральної шкоди, оскільки її вчинок вплинув на його ділову репутацію, внаслідок чого він закрив свій бізнес. Позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] подали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула. Про день,час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не направляла. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем (а.с. 12). 01 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір на невизначений строк, відповідно до умов якого остання виконувала обов'язки продавця продовольчих товарів, їх прийом та зберігання (а.с. 13). 15 липня 2013 року між ними був укладений договір про повну матеріальну відповідальність [PERSON] за ввірені їй товари. Відповідно до п. е) договору у разі незабезпечення з вини робітника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, встановлення розміру збитків, спричинених роботодавцю, та їх відшкодування, здійснюється відповідно до діючого законодавства (а.с. 15). Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2012 року кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КПК України, була закрита внаслідок акту амністії, а цивільній позов [PERSON] був залишений без розгляду. Допитана в сі [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю визнала. Згідно з висновком № 969 судово - економічної експертизи від 29 вересня 2011 року нестача товарно - матеріальних цінностей ФОП [PERSON] по відділу матеріально - відповідальної особи [PERSON] становить 16 644 грн. 52 коп. (а.с. 6-8). Вина відповідачки доведена в кримінальній справі, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 4. ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Дії останньої мають бути неправомірними, а між ними та шкодою повинен бути безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на вищевикладене підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

Outcome: partial