Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, який був нею неодноразово уточнений. Остаточною редакцією позовних вимог є (т.1 а.с.201-203): - скасувати розпорядження відділу приватизації №12493НИ1 від 09.11.2006р., - визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові, від 09.11.2006р., р.№9-06-265698, - визнати недійсною реєстрацію [PERSON] за адресою: м.Харків, пров.Повстання, 4/6, кв.2, - визнати недійсним договір купівлі продажу від 07.02.2007р. квартири №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові, укладений між [PERSON] лідією Олександрівною та [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що позивачка разом зі своєю родиною з 1988 року мешкає за адресою: м.Харків, пров.Повстання, 4/6, кв.1, і є основним наймачем цією квартири. У зв'язку з тим, що будинок №4/6 був визнаний ветхим, у 1988 році мешканці спірної квартири №2 отримали нову квартиру та виїхали з квартири №2. Більше нікого у цю квартиру не заселили. Позивачка звернулася до виконкому з Червонозаводської районної ради з проханням надати їй та її сім'ї спірну квартиру як підсобне приміщення. Рішенням виконкому Червонозаводської райради від 12.05.1992р. спірна квартира була виділена позивачці як підсобне приміщення. Позивачка зробила у спірній квартирі ремонт за власні кошти, а також звернулася до ЖЕД, і площа квартири №2 була приєднана до площі квартири №1. Тому позивачка стала сплачувати квартирну плату за всю площу квартири №1 та квартири №2. Крім того, на підставі вказаного рішення виконкому позивач відкрила особовий рахунок для сплати електроенергії. 22.02.2007р. до неї звернулися [PERSON], а також [PERSON] і [PERSON] з проханням віддати ключі від спірної квартири та вивезти з неї свої особисті речі. Відтоді позивач дізналася, що [PERSON], яка ніколи не проживала у спірній квартирі, приватизувала її та продала [PERSON] Позивачка звернулася до виконкому Червонозаводської районної ради, і цей орган надав їй відповідь, що [PERSON] не значилася на квартирному обліку у виконкомі, і рішення про надання їй спірної квартири виконкомом не приймалося. Позивач вважає, що вона є наймачем спірної квартири, і оскільки своєї згоди на вселення [PERSON] у спірну квартиру не надавала, правових підстав для реєстрації [PERSON] у спірній квартирі та приватизації нею спірної квартири немає. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON]А.О. підтримали уточнений позов та підтвердили обставини, які в ньому викладені. Представник співвідповідача [PERSON] – [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що у 1990 році вони сім'єю у складі 7 осіб були прописані та проживали у квартирі №4 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові. З метою поліпшення житлових умов вони звернулися до виконавчого комітету Червонозаводської районної ради для отримання спірної квартири №2 як підсобного приміщення, яке було вільним, оскільки його мешканці - сім'я [PERSON] виїхала у січні 1990 року. Рішенням виконкому від 20.02.1990р. це приміщення було надано їх сім'ї. В подальшому деякі члени сім'ї виїхали з квартири №4, у тому числі, співвідповідач [PERSON], але інші залишились проживати у квартирі №4, а потім – у квартирі №7 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові. У 1992 році подруга позивачки попросила дозволити їй тимчасово пожити у спірній квартирі №2, і вони дозволили їй. У 2001 році [PERSON] була прописана у Тернопільскій області, але враховуючи вік та стан здоров'я потребувала догляду, тому переїхала у м.Харків до своєї доньки – [PERSON] У 2001 році [PERSON], яка перебувала на квартирному обліку 17 років, звернулася до виконкому Червонозаводської районної ради з проханням прописати [PERSON] у спірній квартирі №2, і з дозволу виконкому [PERSON] була прописана у спірній квартирі. Спірна квартира, хоча і надавалася сім'ї як підсобне приміщення, ніколи не переводилася зі статусу жилого у статус нежилого приміщення. Співвідповідач [PERSON] заперечувала у судовому засіданні проти позову та пояснила, що у 1990 році вона (тоді – [PERSON]О.) та її чоловік виписалися з квартири №4 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові, де проживали з сім'єю. У 2006 році у зв'язку з сімейними обставинами вона купила [PERSON] спірну квартиру №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові. При цьому, коли [PERSON] пустила її до квартири, будь-яких речей, окрім шафи, що залишалася ще від сім'ї [PERSON], у спірній квартирі не було. З 1990р. по 1994 р. з дозволу її матері [PERSON] у спірній квартирі проживала подруга позивачки [PERSON] – Гетьман. Позивачка ніколи не користувалася спірною квартирою так, як вона зазначає у своєму позові, а лише деякий час на початку 1990-х р.р. до кінця 1991 року підробляла прасувальницею у кооперативі, який був відкритий їх сім'єю та використовував приміщення спірної квартири. У зв'язку з цим позивачка мала ключі від спірної квартири, які після залишення роботи у кооперативі не повернула. Представник співвідповідача [PERSON] – [PERSON] також заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність. Представники третіх осіб, належно повідомлених про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули з невідомих причин. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» від 21.04.2011р. №935 до 07.02.1990р. у спірній квартирі №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та були виписані 07.02.1990р. (т.2 а.с.134). Довідкою дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» від 11.05.2010р. №694 підтверджується, що [PERSON] разом з членами сім'ї (чоловіком [PERSON], донькою [PERSON], сином [PERSON], невісткою [PERSON], онукою [PERSON] та онуком [PERSON]В.) з 12.06.1955р. проживала у квартирі №4 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові (т.2 а.с.229). Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 20.02.1990р. №33/2 спірна квартира №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові у якості підсобного приміщення була надана гр..[PERSON], яка перебувала на квартирному обліку у виконкомі, та її родині, з 7 осіб, які мешкали у квартирі №4 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові (т.2 а.с.32-36). Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 12.05.1992р. №86/2 спірна квартира №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові у якості підсобного приміщення була надана позивачці [PERSON] з сім'єю 3 особи, які мешкають у квартирі №1 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові (т.2 а.с.85-87). В той же час суду не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів того, що усі члени сім'ї [PERSON] виїхали з квартири №4 будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові, і, як наслідок, звільнили надану їй під підсобне приміщення спірну квартиру №2, на момент прийняття рішення виконкому від 12.05.1992р. №86/2. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.07.2013р. у справі №2а-639/11/2035 було визнано незаконним п.13.1 рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 12.05.1992р. про надання [PERSON] з сім'єю із трьох осіб в підсобне приміщення квартири №2 площею 23,6 кв.м у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові. Це судове рішення було залишене без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013р. та набрало законної сили (т.2 а.с.210-212). Відповідно до копії листа від 27.03.2008р. №26Е-06/12-6473 за адресою: м.Харків, пров.Повстання, буд.4/6, кв.2, з 01.08.1994р. по 21.06.2007р. було відкрито особовий рахунок №1255234 на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.175). Згідно з листом АК «Харківобленерго» від 14.02.2007р. №26-с/30-2238 за адресою: м.Харків, пров.Повстання, буд.4/6, кв.2, відкрито особовий рахунок №1255234 на ім'я [PERSON] на підставі договору про користування електричної енергією №1255234 від 08.06.2007р., а за адресою: м.Харків, пров.Повстання, буд.4/6, кв.1, відкрито особовий рахунок №1255015 на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.104). Як вбачається з листа виконавчого комітету Червонозаводської районної у м.Харкові ради від 30.01.2008р. №01-10/201 (т.1 а.с.114) та довідки дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» (т.1 а.с.115), спірна квартира не переводилася у нежиле приміщення. Згідно з довідкою дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» договір найму щодо квартири №1 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові між [PERSON] та КЄЕП №61 не укладався, а заборгованість з квартплати щодо цієї квартири станом на 01.01.2008р. становить 725,22 грн. при щомісячном нарахуванні 27,19 грн. (т.1 а.с116). Надана позивачкою копія типового договору не є допустимим доказом, оскільки не містить конкретної дати його укладення, а також підпису наймача (т.1 а.с.172). Згідно листа Червонозаводського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області від 04.12.2013р. №24/3287 гр.[PERSON] була зареєстрована за адресою: м.Харків, пров.Повстання, 4/6, кв.2. з 10.10.2001р. по 28.02.2007р. (т.2 а.с.240). Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на запит суду було надано копію інвентаризаційної справи №П9-15109, у тому числі приватизаційної справи (т.1 а.с.146), які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з копії вищевказаної інвентаризаційної справи, 12 жовтня 2006 року [PERSON] звернулася до відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з заявою про оформлення передачі у приватну власність згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири №2 у будинку №4/6 по пров.Повстання у м.Харкові. Розпорядженням відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 09.11.2006р. №12493НИ1 вищевказана заява [PERSON] була задоволена, та було вирішено передати у приватну власність [PERSON] квартиру №2 у будинку №4/5 по пров.Повстання у м.Харкові. На підставі цього розпорядження відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради було оформлене свідоцтво про право власності на житло від 09.11.2006р. №9-06-265698НИ1 на спірну квартиру на ім'я [PERSON]. Право власності [PERSON] на спірну квартиру на підставі вказаного свідоцтва було зареєстроване 22.01.2007р., про що свідчить копія витягу №13292567, який також міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. 07.02.2007р. між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири №2 у будинку №4/5 по пров.Повстання у м.Харкові, посвідчений нотаріусом ХМНО [PERSON] в реєстрі за №443. Право власності на спірну квартиру на підставі вказаного правочину було зареєстроване за [PERSON], про що свідчить копія витягу №13509493, який також міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»- приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з нормами п.п.5, 13, 14, 15, 15 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992р. №56 (яке було чинним на час приватизації [PERSON] спірної квартири), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або в оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані агентства, бюро та інші організації, які виконують покладені на них обов'язки на договірних умовах з органом приватизації. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. З огляду на встановлені в судовому засіданні факти, проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд не вбачає підстав для скасування розпорядження відділу приватизації про передачу спірної квартири у власність [PERSON] та визнання свідоцтва про право власності недійсним. Позивачка не є наймачем спірної квартири і не була ним на момент звернення [PERSON] з зачвобю про приватизацію спірної квартири. Разом з тим, як зазначалося вище, п.13.1 рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 12.05.1992р. про надання [PERSON] з сім'єю із трьох осіб в підсобне приміщення спірної квартири визнано незаконним. Крім того обставин, які передбачені законом як підстави для визнання правочинів недійсним, щодо спірного договору купівлі-продажу від 07.02.2007р. в судовому засіданні не встановлено. окрім зазначеного, законом, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не передбачено такого способу захисту цивільного права як визнання недійсною реєстрації місця проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed