Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У березні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила Визнати неповнолітню [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], яку вона отримала в дар від [PERSON] В належній їй квартирі були зареєстровані відповідач [PERSON] та його неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] з грудня 2012 року в квартирі не проживає. Його неповнолітня дочка [PERSON] також не проживає в зазначеній квартирі. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2013 року, що набрало законної сили 16 вересня 2013 року, відповідач [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Проте, до цього часу [PERSON] не зняв з реєстрації в належній їй квартирі свою неповнолітню дочку і відмовляється це робити, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом належним чином. Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області проти позову заперечувала. Прокурор проти позову також заперечувала. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 06 грудня 2000 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2013 року, що набрало законної сили 16 вересня 2013 року, визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] Згідно із Довідкою «Фастівської житлово-експлуатаційної контори» № 3255 від 08 жовтня 2013 року виданої в квартирі [ADDRESS] власником, якої є [PERSON] зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с.12). Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №3/6 від 06 березня 2013 року надано дозвіл [PERSON] на припинення реєстрації малолітньої дочки [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], з наступною реєстрацією дитини за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано гр..[PERSON] до 01 квітня 2013 року надати до служби у справах дітей довідку з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Судом встановлено, що [PERSON] не зняв з реєстрації в належній позивачу квартирі свою неповнолітню доньку [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з вересня 2012 року (а.с.17-19). Частиною третьою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, та ту обставину, що батьки [PERSON] не зареєстровані та не проживають в квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON], позов є обґрунтованим, вимоги законні. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень ї прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до статей 29, 317, 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved