Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У вересні 2013 року до суду із позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по сплаті відсотків за договором позики від 21 листопада 2012 року у розмірі 10 790, 55 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати процентів за користування позикою - у сумі 3 427, 96 грн., штрафу за прострочення виконання зобов'язання зі сплати процентів - у розмірі 7 193, 70 грн. В позовній заяві зазначено, що 21 листопада 2012 року між [PERSON] (позикодавцем) з однієї сторони і [PERSON] (позичальником) з другої сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (поручителі) з третьої сторони було укладено письмовий договір позики, у відповідності до якого позивачкою було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США зі строком повернення до 21 листопада 2013 року, що підтверджується розпискою, написаною відповідачем. Відповідно до умов зазначеного договору позичальник зобов'язався сплачувати позикодавцю проценти в розмірі 60 % річних від суми позики щоквартально до 21 числа поточного місяця та у разі несвоєчасного виконання зобов'язання зі сплати процентів у визначений договором строк, сплатити позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми позики за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - штраф у розмірі 10 % від суми позики. Однак своїх зобов'язань по сплаті процентів за договором позики відповідач [PERSON] не виконував, у зв'язку з чим станом на 23 вересня 2013 року за ним утворилась заборгованість по сплаті процентів в розмірі 10 790, 55 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати процентів за користування позикою - в розмірі 3 427, 96 грн., штрафу за прострочення виконання зобов'язання зі сплати процентів - в розмірі 7 193, 70 грн. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою про сплату процентів за договором позики, однак відповідачі дані вимоги ігнорували, заборгованість не погасили. З підстав, зазначених вище, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала щодо його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча були належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду даної цивільної справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року між [PERSON] (позикодавцем) з однієї сторони і [PERSON] (позичальником) з другої сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (поручителі) з третьої сторони було укладено письмовий договір позики, у відповідності до якого позивачкою було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США (а.с. 33). Пунктом 2.2. зазначеного договору встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю проценти в розмірі 60 % річних від суми позики. Відповідно до п. 2.3. договору проценти виплачуються щоквартально до 21 числа поточного місяця. Згідно з п. 4.1 договору строк користування позикою становить 1 рік з моменту укладення даного договору. Пунктом 8.2. договору позики передбачено, що у разі несвоєчасного виконання зобов'язання зі сплати процентів у визначений договором строк, позичальник зобов'язався сплатити позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - штраф у розмірі 10 % від суми договору. У відповідності до п.п. 6.2.-6.4 договору у разі порушення позичальником зобов'язання, позичальник і поручителі відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники. Поручителі відповідають перед позикодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У разі несвоєчасної сплати позичальником суми позики та процентів або сплати в неповному обсязі, поручителі зобов'язуються компенсувати в повному обсязі всі суми боргу. Відповідно до п. 9.2. договору позики сторони домовились, що всі можливі претензії за даним договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 10 календарних днів з моменту одержання претензії. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США підтверджується договором позики від 21 листопада 2012 року та розпискою від цієї ж дати, відповідно до яких позичальник зобов'язався повернути позику в строк до 21 листопада 2013 року (а.с. 8). В порушення вимог п. 2.3. договору позики відповідачем [PERSON] жодного разу не було сплачено позивачці у встановлений строк проценти за користування позикою, у зв'язку з чим позивачкою на адресу відповідачів 22 серпня 2013 року було направлено листи-претензії з вимогою про сплату процентів за користування позикою та штрафних санкцій відповідно до доданого до претензії розрахунку заборгованості (а.с. 9-25). У встановлений пунктом 9.2. договору позики строк та на час подання позовної заяви в суд відповідачі відповіді на зазначені вище листи-претензії не надали, заборгованість не погасили. Враховуючи наведене вище, станом на 23 вересня 2013 року заборгованість відповідачів перед позивачкою складає: 10 790, 55 грн. - по сплаті відсотків за договором позики, 3 427, 96 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати процентів за користування позикою, 7 193, 70 грн. - штрафу за прострочення виконання зобов'язання зі сплати процентів, що підтверджується відповідними розрахунками (а.с. 25-28). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачі в порушення взятих на себе зобов'язань, не повертають позивачці заборгованість по сплаті відсотків за договором позики від 21 листопада 2012 року у розмірі 10 790, 55 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню на користь позивачки. Щодо задоволення вимог позовної заяви про одночасне стягнення з відповідачів пені у розмірі 3 427, 96 грн. та штрафу у розмірі 7 193, 70 грн. за вищевказаним договором позики, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній ним у своїй постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-47цс12. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved