Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

24.09.2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу згідно договору позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2009 року позивач позичив грошову суму у розмірі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ на день подачі позову складає 31972 гривень [PERSON] Про отримання грошей у вказаному розмірі від позивача, [PERSON] була надана відповідна розписка. Відповідно до домовленості, [PERSON] зобов'язувався повернути дану суму рівними частинами, кожний місяць до погашення боргу, але вказане зобов'язання не виконав. В порушення домовленості відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення коштів, у зв'язку з чим заборгованість з боку відповідача перед позивачем становить 31972 гривень, які підлягають поверненню за борговою розпискою, що є предметом позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву просив задовольнити з підстав, викладених у ній, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] надав [PERSON] грошову позику у розмірі 4000 доларів США, про що [PERSON] власноручно написано боргову розписку (а.с.3). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошових коштів. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідача за договором позики складає 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ на день подачі позову складає 31972 гривень, та відповідачем не надано доказів виконання даного договірного зобов'язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу згідно договору позики підлягають задоволенню, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 31972 гривень. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320 гривень. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, що не суперечить граничним розмірам компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних справ, встановлених Постановою Кабінету міністрів України №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних і адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року.

Outcome: approved