Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, надання позивачу право здійснення необхідних повноважень при реалізації предмета іпотеки, примусове виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України та повернення понесених судових витрат по справі. У позовній заяві зазначено, що 28.03.2007 року між АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є позивач, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір поновлювальної кредитної лінії №77 з максимальним лімітом заборгованості 39000 доларів США зі сплатою 14% річних, 1.5% комісії та кінцевим терміном повернення боргу до 27.03.2010 року. 28.03.2007 року між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно умов якого було забезпечено виконання вимог договору поновлювальної кредитної лінії №77, а саме двохкімнатна квартира по [ADDRESS] вартістю 353500 грн. Свої зобов'язання позичальник ФОП [PERSON] належним чином не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 19.11.2012 року в загальному розмірі 569940,69 грн., про що було направлено відповідні вимоги відповідачам (позичальнику та поручителю) 26.01.2013 року, які залишились останніми без належного реагування. Тому, позивач розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу приписів ст..38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель ставить вимогу звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізацію його будь-якій особі. Просить суд встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, який буде проведено в межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Одночасно з зверненням стягнення на предмет іпотеки, позивач просив винести рішення про виселення відповідача 1 з квартири, що підлягає реалізації. Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, а саме: звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості ФОП [PERSON] перед ПАТ «Імексбанк» за договором поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року в загальному розмірі 569940,69 грн. на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.03.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за №580, а саме нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], 23.03.2007 року, за реєстровим номером 1273, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 27.03.2007 року, номер запису 7971 в книзі 216, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №3934115; провести реалізацію предмету іпотеки за договором іпотеки від 28.03.2007 року шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а саме продати предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], 23.03.2007 року, за реєстровим номером 1273, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 27.03.2007 року, номер запису 7971 в книзі 216, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №3934115, від імені ПАт «Імексбанк», будь якій особі-покупцеві за ціною, визначеною шляхом проведення експертної оцінки суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу; надати ПАТ «Імексбанк» право здійснювати всі повноваження, необхідні для здійснення продажу вищевказаного предмету іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження з боку [PERSON], в тому числі право на зняття заборони та зняття обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання будь-яких документів, довідки, витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримання в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації витягу або його дублікату про реєстрацію права власності на нерухоме майно, оригіналу технічного паспорту або його копії, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств, незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів замість [PERSON], а також отримання у відповідних органах та організаціях довідки про склад сім'ї та прописки, довідки про відсутність заборгованості за квартиру та інших документів, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки; виселити [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], з квартири [ADDRESS]; зняти з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України з квартири [ADDRESS] [PERSON]; стягнути судові витрати по справі солідарно з відповідачів в сумі 3219 грн. Відповідач [PERSON] в першому судовому засіданні 26.03.2013 року позовні вимоги не визнав, в подальшому судові засідання 10.04.2013р., 08.11.2013р. не з'явився, належним чином повідомлений, та наступні судові засідання 12.06.2013р., 12.08.2013р., 02.10.2013 р, 05.12.2013 року просив відкласти, при цьому письмового заперечення чи доказів, які б підтверджували безпідставність вимог позивача не надав, процесуальні прав та обов'язки як сторони у справі не використав, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважав за можливе завершити розгляд справи з-за відсутності відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому суд вважає, що можливо провести розгляд справи без участі відповідача 2. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2007 року між АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є позивач, та ФОП [PERSON] було укладено договір поновлювальної кредитної лінії №77 з максимальним лімітом заборгованості 39000 доларів США зі сплатою 14% річних, одноразово 1.5% комісії та кінцевим терміном повернення боргу за всіма траншами до 27.03.2010 року на умовах визначених договором та додатковими угодами (а.с.5-6). З метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливає з договору поновлювальної кредитної лінії №77 28.03.2007 року (а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), 28.03.2007 року між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого була двохкімнатна квартира по [ADDRESS], що належить [PERSON], загальною площею 36.6 м.кв., вартістю визначену сторонами в сумі 353500 грн, договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за №581 (а.с.8-10). 16.04.2008 року між АКБ «Імексбанк» та СПД [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року, якою змінено п.1.1..1 договору, а саме надання коштів буде здійснюватися частинами в межах не поновлювальної кредитної лінії 39600 доларів США, зі сплатою 16% річних та 1% комісії одноразово. 23.04.2009 року між АКБ «Імексбанк» та СПД [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року, якою змінено п.1.1..1 договору, а саме надання коштів буде здійснюватися частинами в межах поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 312000 грн. зі сплатою 20% річних (а.с.7, зв.а.с.7). Згідно ст..14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - договору поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року. Проте, свої зобов'язання за договором поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року підприємець [PERSON] належним чином не виконував, та станом на 19.11.2012 року в виникла заборгованість в загальному розмірі - 569940,69 грн. (а.с.11). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Аналогічні положення містяться й у п.5.1, 5.4 договору іпотеки, укладеного між АКБ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, ПАТ «ІМЕКСБАНК» надіслав 24.01.2013 року відповідачам, в тому числі іпотекодавцю [PERSON] на дві відомі банку адреси (реєстрації та фактичного проживання) вимогу про усунення порушень та вимогу про виселення (а.с.12-15, 114), які залишені [PERSON] без задоволення та без відповіді, інших доказів на спростування цього суду не надано. ПАТ «Імексбанк» подав до суду позов до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за не виконанням взятих зобов'язань по договору поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року на суму 569940.69 грн., і рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.05.2013 року позов задоволено (а.с.98). Відповідно до довідки ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції (а.с.104) кошти з боржника [PERSON] не стягнуто, отже борг перед позивачем не погашено, що підтверджено і на час прийняття рішення суду в судовому засіданні представником позивача. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.9) право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Окрім того, [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду про розірвання договору іпотеки від 28.03.2007 року №048025 та припинення правовідносин, який укладено з метою забезпечення вимог, що випливають з договору поновлювальної кредитної лінії №77 від 28.03.2007 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.05.2013 року. Залишеного без змін ухвалою апеляційного суду від 22.08.2013р., в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.99-103). Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст..39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст.38 цього Закону. Представник позивача просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а саме продати предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] від імені ПАТ «Імексбанк», будь якій особі-покупцеві за ціною, визначеною шляхом проведення експертної оцінки суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу, оскільки такий порядок найбільш повно враховує інтереси сторін. Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення нерухомого майна закону не суперечить і найбільш повно враховує інтереси відповідачів, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача до відповідача 1 [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги на примусове виселення відповідача 1 [PERSON] з житлового приміщення, то суд приходить до висновку, що вона також підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону № 898-IV. Пункт 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що згідно з ч.4 ст. 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з листа-вимоги про виселення від 24.01.2013р. №81,82 (а.с.12,13), в якому вказується про добровільне виселення з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, відправлене рекомендованим листом (а.с.114) за вимогами п.5.1 договору іпотеки. Отже, на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки виконані імперативно-диспозитивні приписи, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, а тому такі позовні вимоги можуть бути задоволені, так як наявні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. Однак, не підлягають до задоволення вимоги про зняття з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України з квартири [ADDRESS] [PERSON], оскільки вимоги про покладення зобов'язання провести зняття з реєстрації є передчасними, тому що відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Окрім того, позовні вимоги до відповідача 2 Фізичної особи-підприємця [PERSON] в даному спорі взагалі не обґрунтовані, оскільки він не є іпотекодавцем, не підлягає виселенню з предмета іпотеки не є виконавцем і інших вимог, а тому ці вимоги не підлягають до задоволення. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача 1 також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 14,15, 16, 526, 530, 589-592, 610-612, 1054 ЦК України, ст..33-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial