Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Прокурор Самарського району м. Дніпропетровська в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 06 жовтня 2005 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON], про передачу в іпотеку домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,0704 за адресою: [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3525. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-34/923-41 про надання кредиту в сумі 10000,00 (десять тисяч) доларів США під 15% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Банком та [PERSON] 06.10.2005 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3525. Згідно п. 1.2 Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON] Під час перевірки прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровська з'ясовано, що [PERSON] з 2003 року знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: епілепсія, виражені зміни особистості по епітипу (F 07.83), з 01.03.2004 року є інвалідом ІІ групи безстроково. Прокурор вважає, що [PERSON] в момент підписання Договору іпотеки 06.10.2005 року внаслідок стану свого здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій, не розуміла змісту Договору іпотеки, не усвідомлювала та не передбачала його наслідків. Коштів внаслідок Договору іпотеки [PERSON] не отримувала. Крім того, її неповнолітній син [PERSON] [INFO], онук [PERSON] [INFO], а також її чоловік [PERSON], який є інвалідом І групи, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки залишаться без житла. Про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а отже підстав вважати, що вона не розуміла значення свої дій під час укладання Договору іпотеки, прокурору Самарського району м. Дніпропетровська стало відомо лише 20.02.2013 року під час розгляду цивільної справи № 436/8855/12 з довідки від 13.02.2013 року № 11/36, наданої [PERSON] Комунальним закладом «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» Дніпропетровської обласної ради. Прокурор прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] в судовому засіданні з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.119-120) позовні вимоги підтримала з тих самих підстав, просила задовольнити. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що будь - яких сумнівів а ні у представника банку, а ні у нотаріуса, який засвідчував спірний договір, відносно психічного стану [PERSON] не виникало. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлено належним чином. Вислухавши пояснення сторін та представників сторін, дослідивши надані докази, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України „Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Судом встановлено, що 06 жовтня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3525 (а.с.15-19). Згідно вказаного договору іпотеки іпотекодавець - [PERSON] передала іпотекодержателю - Акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль» нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого у Восьмій дніпропетровській державній нотаріальній конторі 24.07.1998 року, за № 2-713 та зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 11.08.1998 року в реєстровій книзі № 572, номер запису 14, реєстраційний номер в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11748791, та земельну ділянку площею 0,0704 га розташовану за вищевказаною адресою та належна [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ДП Д*№ 020488 84323002 виданого 14.09.1998 року Дніпропетровською міською радою народних депутатів. Зазначене нерухоме майно передане в іпотеку, як забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту в розмірі 10000 доларів США, за кредитним договором № 014/17-34/923-41, який було укладено між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року, правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Згідно довідки від 13.02.2013 року № 11/36 Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» Дніпропетровської обласної ради, а також довідки серії МСЕ-ДНА-01 № 394734, Міжрайонної психіатричної МСЕК № 2, [PERSON] з 2003 року знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: епілепсія, виражені зміни особистості по епітипу (F 07.83), з 01.03.2004 року є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.10-9). Відповідно до акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 33 від 05.08.2013р.- 05.09.2013 р., проведеної в рамках даної справи, слідує, що на період часу, що відноситься до моменту підписання договору іпотеки 06 жовтня 2005 року, [PERSON] виявляла та в даний час виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі вираження розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії (а.с.105-108). Суд враховує, що вказаний висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, суд зазначає, що проведеною у справі стаціонарною судово-психіатричною експертизою зроблено висновок про неспроможність [PERSON] в період укладення оспорюваного договору іпотеки розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.108). Психічний розлад здоров'я [PERSON] підтверджений також поясненнями свідка [PERSON] При таких обставинах, суд вважає доведеним факт того, що на момент укладення вказаного договору [PERSON] перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюванний договір іпотеки повинен бути визнаний судом недійсним з підстав ч. 1 ст. 225 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку " - іпотека припиняється у разі: визнання іпотечного договору недійсним, при цьому відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. При посвідченні договору іпотеки 06 жовтня 2005 року до державного реєстру заборон, внесено запис за № 2464952, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.11.2013 р. (а.с.142). Як встановлено ст.ст. 73,74 Закону України "Про нотаріат", нотаріус накладає заборону на відчуження нерухомого майна. Одержавши повідомлення банку про погашення кредиту, припинення іпотечного договору, нотаріус знімає заборону на відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114грн. 70 коп.

Outcome: approved