Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особового рахунку. Ухвалою суду від 20.05.2013 року зустрічну позовну заяву об'єднано в одне провадження з первісним позовом. У первісному позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказують наступне. На підставі рішення Запорізької міської ради №1884 від 26.03.1992 року [PERSON] одержано ордер на квартиру за адресою [ADDRESS]. Разом з ним в зазначеній квартирі мешкають його доньки [PERSON], [PERSON], онука [PERSON], а також колишня дружина [PERSON], шлюб з якою було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2012 року. Квартира [ADDRESS] є не приватизованою і складається з трьох кімнат житловою площею 38,1 кв.м., з яких: 1-а кімната площею 11,5 кв.м., 2-а кімната площею 9,2 кв.м., 3-я кімната площею 17,4 кв.м.. Також є не житлові приміщення, які складаються з кухні площею 9,5 кв.м., коридору площею 11,6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., ванної площею 2,9 кв.м., комори площею 0,7 кв.м., балкону площею 1,62 кв.м., лоджії площею 1,62 кв.м.. Оскільки шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися задовго до офіційного розірвання шлюбу, остання тривалий час займала та користувалася двома кімнатами „1" та „2", а [PERSON] з доньками [PERSON], [PERSON] та онукою [PERSON] вимушені були мешкати в одній кімнаті „3". Крім того, [PERSON] не сплачувала жодного рахунку за комунальні послуги та постійно створювала умови для нестерпного проживання під одним дахом. Із-за відмови [PERSON] вони не мають можливості скористатися своїм правом на приватизацію житлового приміщення. На неодноразові пропозиції щодо зміни договору користування житловим приміщенням і розподіл особового рахунку по оплаті комунальних послуг, [PERSON] відмовляється. У зв'язку з категоричною відмовою [PERSON] брати участь у сплаті комунальних послуг, перешкоджання використання права на приватизацію квартири, створенні нестерпних умов проживання, вони змушені звернутися до суду з вимогою визначити порядку користування спірною квартирою та розподілу особового рахунку. На підставі викладеного позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] просять: визначити порядок користуванні квартирою [ADDRESS] наступним чином - кімнати „1" та „3" площею 11,5 кв.м. та 17,4 кв.м. відповідно, виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON]; кімнату „2" площею 9,2 кв.м. виділити в користування [PERSON]; у спільному користуванні залишити нежитлові приміщення, які складаються з кухні площею 9,5 кв.м., коридору площею 11.6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., ванної площею 2,9 кв.м., комори площею 0,7 кв.м.; зобов'язати МКП „Основаніє" розділити особовий рахунок по сплаті комунальних послуг між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] у зустрічному позові просить: визнати [PERSON], [PERSON] та її неповнолітню донько [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй в користування кімнату площею 11,5 кв.м. та кімнату площею 9,5 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату площею 17,4 кв.м., а кухню площею 9,5 кв.м., коридор площею 11,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну площею 0,7 кв.м. залишити в їх загальному користуванні; розділити між нею та [PERSON] особовий рахунок по сплаті житлово-комунальних та інших послуг, пов'язаних з утриманням квартири за адресою [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] мотивує наступним. Їхні з [PERSON] доньки та онука з часу їх одруження мешкають окремо, зі своїми родинами. [PERSON] з 2004 року мешкає за адресою [ADDRESS], [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] з 2006 року мешкають за адресою [ADDRESS]. Вважає, що [PERSON], [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] втратили право користування спірною квартирою у зв'язку з тим, що не мешкають в ній понад шість місяців. Крім того, [PERSON], після припинення сімейних відносин, самостійно та добровільно зайняв кімнату площею 17,4 кв.м. і вільно користується нею, а вона займає дві кімнати площею 9,2 кв.м. та 11,5 кв.м, а інші приміщення знаходяться у їхньому спільному користуванні, що свідчить про те, що між ними фактично склався певний порядок користування спірної квартирою. Вона вважає, що не має підстав змінювати цей порядок користування спірною квартирою та виділити кожному з них відповідне приміщення для укладення окремих договорів найму спірної квартири. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] первісний позов підтримали, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] позов підтримала, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позові. Просить зустрічні позовні вимоги задовольнити. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], позов не визнали. Вважають зустрічні позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи МКП „Основаніє" - Пінаєв В.В. в судовому засіданні пояснив, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі МКП „Основаніє". Він підтримує первісний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вважає що запропонований позивачами порядок користування спірною квартирою відповідає вимогам діючого законодавства. Зустрічний позов вважає необґрунтованим і просить в задовленні зустрічних позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Суду надала письмову заяву у якій просила розгляду справу за її відсутності та при ухваленні рішення врахувати інтереси неповнолітньої [PERSON]. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляду справи за його відсутністю. Ухвалою суду від 20.09.2013 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Представник Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.169 ЦПК України, з урахуванням думки осіб, які брали участь у розгляді справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників третіх осіб, що не з'явилися, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Запорізької міської ради №1884 від 26.03.1992 року [PERSON] одержано ордер на квартиру за адресою [ADDRESS]. Разом з ним в зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], його доньки [PERSON], [PERSON], онука [PERSON], а також колишня дружина [PERSON], шлюб з якою було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2012 року. Квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та знаходиться на балансі МКП „Основаніє". Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 38,1 кв.м., з яких: 1-а кімната площею 11,5 кв.м., 2-а кімната площею 9,2 кв.м., 3-я кімната площею 17,4 кв.м.. Також є не житлові приміщення, які складаються з кухні площею 9,5 кв.м., коридору площею 11,6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., ванної площею 2,9 кв.м., комори площею 0,7 кв.м., балкону площею 1,62 кв.м., лоджії площею 1,62 кв.м.. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову [PERSON], суд виходить з наступного. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення немає. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В підтвердження своїх позовних вимог в частині визнання [PERSON], [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], [PERSON] надані такі докази: акти опитування сусідів від 07.05.2013 року, від 10.06.2013 року складені МКП „Основаніє", рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2012 року про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], в якому встановлено, що їхні неповнолітні діти мешкають окремо з моменту їх одруження; довідку №232 від 13.06.2013 року видану МКП „Основаніє" на підставі акту від 10.06.2013 року, а також судом допитані свідки [PERSON], [PERSON]. Суд вважає, що рішення Орджонікідзевського районного суду від 08.08.2012 року не може бути належним доказом, оскільки винесено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і місце проживання [PERSON], [PERSON] та її неповнолітню доньки [PERSON] не було предметом судового розгляду. Акти опитування сусідів від 07.05.2013 року, від 10.06.2013 року складені МКП „Основаніє" зі слів [PERSON], [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], пояснили, що мешкають у будинку [ADDRESS]. Їм відомо що в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку мешкають [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] вони бачать у дворі будинку один-два рази не місяць. Їм відомо, що останні після одруження мешкають зі своїми родинами за іншою адресою. При складанні актів про не проживання, до квартири вони не заходили. Суд вважає, що вищезазначені Акти опитування сусідів та свідчення [PERSON], [PERSON] не можуть переконливо доводити факт того, що [PERSON] та [PERSON] відсутні у спірному житловому приміщення понад встановлені законом строки. Крім того, допитані за клопотанням представника [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідки [PERSON], [PERSON] пояснювали, що мешкають у будинку [ADDRESS]. Їм відомо що в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку мешкають [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] вони бачать у дворі будинку один-два рази не місяць. Тобто, допитані судом свідки підтвердили, що відсутність [PERSON] і [PERSON] у спірному житловому приміщенні не несе безперервний характер та останні втратили інтерес до спірної квартири. Крім того, в суді [PERSON], [PERSON] пояснювали, що після одруження продовжують періодично мешкати в квартирі [ADDRESS], залишаються там на ніч. Більше шести місяців у квартирі відсутніми не були. У квартирі знаходяться їхні особисті речі. Вони сплачують комунальні послуги, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг. Суд вважає, що [PERSON] не доведено факт тимчасової відсутності [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS], строк якої перевищує шести місяців, тому підстав для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення нема. Крім того, щодо зустрічних вимог [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування спірною квартирою неповнолітньої доньки [PERSON] - [PERSON], суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Так, згідно зі ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Неповнолітня донька відповідача за зустрічним позовом є членом його сім'ї та її не проживання у спірній квартирі пов'язане з поважними причинами, а саме відсутністю можливості вирішення цього питання самостійно в силу свого віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи первісні позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно частин 1 та 2 ст.104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст.63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Запропонований позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] порядок користування квартирою, відповідає вимогам ст.63 ЖК України, оскільки всі три кімнати у квартирі [ADDRESS] є ізольованими, тому суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою наступним чином: - кімнати 1 та 3 площею 11,5 кв.м. та 17,4 кв.м. відповідно, виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON]; кімнату 2 площею 9,2 кв.м. виділити в користування [PERSON]; залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON] кухню площею 9,5 кв.м.; коридор площею 11,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м.; ванну площею 2,9 кв.м., комору площею 0,7 кв.м. та зобов'язати МКП „Основаніє" розділити особові рахунки по сплаті комунальних послуг між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved