Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що з самого початку шлюбних відносин вони не можуть порозумітися в силу різних рис характеру, що притаманні кожному з них. Між ними, як подружжям, постійно виникали постійні непорозуміння, вони не могли знайти спільної мови якого б питання життя сім'ї це не стосувалось, що негативно впливає на виховання та психологічний розвиток їх дитини, а тому як наслідок вони припинили сумісне проживання, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, господарства не ведуть. Неодноразові спроби налагодити відносини в сім’ї позитивних наслідків не давали, вважає, що сім'я розпалась остаточно та збережена бути не може, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам сім'ї в цілому. Просила суд їх шлюб припинити шляхом розірвання, залишити їй для подальшого іменування прізвище набуте нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу, стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтвердженні судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. хоча про час та місце розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС у Вінницькій області, однак заяви про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи за його відсутності до суду не направив. Враховуючи те, що позивачка скористалась своїми правами, передбаченими ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає не поважною, відтак підстав для відкладення розгляду справи. що передбачені ст.169 ЦПК України, не встановлено, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у порядку визначеному законом. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] ( дошлюбне прізвище "Лейбук") [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 3 та видано свідоцтво про шлюб, серії 1-АМ № 099473 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище "Гончар". Від шлюб, 18 липня 2011 року, народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-АМ №197075 (а.с.6). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, наміру зберегти шлюб не мають, позивачка наполягала на розірванні шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Вирішуючи питання судових витрат суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому стягує їх з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved