Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд виселити відповідача [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі [ADDRESS], м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 14.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Кредитний договір № KRKRG100150925, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 14 967,00 доларів США строком до 13.08.2022 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості. Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON], між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений Договір іпотеки квартири від 14.08.2007 року, згідно якого, позивачу в іпотеку відповідач передав квартиру загальною площею 34,70 кв.м, житловою площею 17,40 кв.м, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. Однак [PERSON] своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував, в результаті утворилась заборгованість за названим Кредитним договором та позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.01.2012 року, яке 23.02.2012 року набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме належну відповідачу квартиру розташовану за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], шляхом продажу предмету іпотеки. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так,14.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», організаційно-правова форма якого змінилась «Публічне акціонерне товариство» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № KRKRG100150925 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 14 967,00 доларів США строком до 13.08.2022 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с.8-12). Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON], між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки квартири від 14.08.2007 року, згідно якого, позивачу в іпотеку відповідач передав квартиру [ADDRESS] м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с11-12). У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Однак у порушення зазначених норм закону та умов укладеного Кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим за Кредитним договором утворилась заборгованість, в результаті чого позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.01.2012 року, яке 23.02.2012 року набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме належну відповідачу квартиру [ADDRESS] м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. шляхом продажу предмету іпотеки (а.с.13). Вказаним документом булдо прийнято рішення про виселення [PERSON] та зняття з реєстрації [PERSON], про те не вказано з якого приіщенн він підлягає виселенню та зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 26.02.2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про добровільне звільнення квартири [PERSON] (а.с.36). З документів випливає, що відповідач вимогу позивача про виселення не виконав. Документів, в яких вказано хто саме , крім [PERSON] повинен бути виселений суду не надано. Таким чином, позивачем виконано всі умови зазначених правових норм, у зв'язку з чим у нього виникло право на звернення до суду з вимогою про виселення відповідача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, лише в частині виселення відповідача. Оскільки ст. 55 Конституції України передбачено право людини захищати свої права в судовому порядку, суд не вправі вирішувати витання про виселення належного дослідження обставин справи що до конкретних осіб. Оскільки позивач не надав суду доказів та не вказав в позові конкретних осіб, про виселення яких він звернувся до суду, в задоволенні вказаних вимог належить відмовити. Окрім того, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп. (а.с.1). Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial