Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], яка діє особисто та в інтересах дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, посилаючись на те, що 13 вересня 2006 року, близько 8 год. 55 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем " Ауді-100" з реєстраційним н/з [NUMBER] та рухаючись по вул. Ст.Будного в м. Тернополі, в напрямку від " Петриківского перехрестя " до перехрестя з вул. Микулинецькою, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який знаходився на проїзній частині дороги. Внаслідок вищезазначеного наїзду [PERSON], що доводиться батьком [PERSON], тестем [PERSON], дідусем [PERSON] та [PERSON] та сватом [PERSON], отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди слідчим відділу по розслідуванню ДТП при УМВС України в Тернопільській стосовно [PERSON] була порушена кримінальна справа № 1176910, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28 КК України. За наслідками проведеного досудового слідства по вказаній кримінальній справі слідчим СУ УМВСУ України в Тернопільській області прийнято рішення про закриття справи на підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року) - за відсутності в діях [PERSON] складу злочину. Однак незважаючи на відсутність в діях відповідача складу злочину завдана з його вини смерть [PERSON] спричинила їм значної моральної шкоди, яка полягає в сильних душевних хвилювання з приводу втрати близької людини оскільки вони втратили батьківську та дідову опіку, його тепло, любов, ласку і турботу. [PERSON] утримував їх матеріально, щоденно піклувався про них і був опорою в житті. Смерть [PERSON] це непоправна втрата близької, дорогої і любимої людини - є раною, яка ніколи в них не загоїться. Тому, просять стягнути з відповідача завдану їм моральну (немайнову) шкоду в розмірі 460 000 гривень з розрахунку: [PERSON] - 100 000 грн.; [PERSON] -100 000 грн.; [PERSON] - 100 000 грн.; [PERSON] -100 000 грн.; [PERSON] - 60 000 грн. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмові заперечення згідно яких зазначає, що [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON], оскільки собака яку останній тримав на повідку раптово вибігла на проїжджу частину та потягнула за собою потерпілого, що підтверджується проведеними в рамках досудового слідства по кримінальній справі порушеній відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України неодноразовими експертизами та постановою про закриття справи на підставі п.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року) - за відсутності в діях [PERSON] складу злочину. Оскільки причиною трагічної загибелі [PERSON] стала його груба необережність та порушення останнім Правил тримання собак, котів та хижих тварин у населених пунктах та Закону України «Про дорожній рух», тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Постановою слідчого СУ УМВСУ України в Тернопільській області від 26.12.2011 року кримінальну справу № 1176910, порушену відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України по факту ДТП, яка мала місце 13 вересня 2006 року, близько 8 год. 55 хв. під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем " Ауді-100" з реєстраційним н/з [NUMBER] та рухаючись по вул. Ст.Будного в м. Тернополі, в напрямку від " Петриківского перехрестя " до перехрестя з вул. Микулинецькою, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], закрито за відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину на підставі ст. 6 ч.2 КПК України. Відповідно до вище зазначеної постанови встановлено, що в умовах події водій " Ауді-100" з реєстраційним н/з [NUMBER] [PERSON] був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON], який раптово вибіг на проїжджу частину дороги, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Згідно висновку додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи №2454 року від 26.11.2008 року, встановлено, що водій " Ауді-100" з реєстраційним н/з [NUMBER] [PERSON] під час екстреного гальмування здійснив наїзд на пішохода [PERSON], 1930 р.н., який дійшовши до середини проїзної частини зупинився та перебуваючи у зоровому контакті з водієм продовжив рух внаслідок раптового ривка собаки, яку тримав на повідку. У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Доводи позивача про те, що шкода заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, у зв'язку з тим, що, як вказує відповідач, ДТП сталося через те, що собака раптово потягнув за собою пішохода через смугу руху відповідача, суд вважає необґрунтованими, оскільки в конкретній обстановці те, що потерпілий в момент наїзду переходив дорогу разом з собакою, не є взаємодією джерел підвищеної небезпеки. Також, вказана обставина не може вважатися обставиною непереборної сили, в розумінні ч.5 ст. 1187 ЦК України. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування її шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, з врахуванням поданих позивачами доказів, суд приходить до переконання, що позивачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], зазнали непоправної моральної шкоди внаслідок ДТП, що спричинила трагічну загибель їх батька, тестя та дідуся [PERSON], тому суд з урахуванням глибини душевних страждань позивачів, доведеність наявного причинного зв'язку між діями відповідача [PERSON] та смертю [PERSON], а також засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума грошового відшкодування моральної шкоди [PERSON] становить 15000 грн., [PERSON]- 1000, [PERSON] -2000 грн., [PERSON] -1000 грн. Одночасно в судовому засіданні позивачем [PERSON] не подано, а судом не здобуто доказів завдання останній моральної шкоди внаслідок трагічної загибелі свата [PERSON], тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в користь [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 15000 грн., в користь [PERSON]- 1000, в користь [PERSON] - 2000 грн. в користь [PERSON] -1000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: partial