Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

- у вересні 2013р. позивачка [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], звернулася до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують право свободи, ганьблять честь і гідність позивачки, відомості зазначені на стор. 117 книги «[INFO]», а саме: «Відбуваються зміни, твориться нова історія. Розвалилось ССТ споживчої кооперації. [PERSON] розбазарила паї членів кооперації.», та на стор.143 «В роки окупації попід ручку гуляли з німцями і гестапівцем [PERSON], [PERSON]:, [PERSON] (родичі [PERSON]), веселилися, сміялися, наводячи страх на сигнаївчан, вирішували кого відправити на каторгу до Німеччини, кого віддати на побиття [PERSON].», мотивуючи тим, що вказані відомості, зазначені в книзі «[INFO]», виданої в липні 2013р. рекламно-інформаційним видавничим агентством «Бізнес-стиль» м.Черкаси, автором якої є відповідач [PERSON] неправдиві, ганьблять її честь і гідність і нанесли їй велику моральну травму. Вона почала сильно хвилюватися, душевно переживати, боячись, що до неї зміниться відношення односельців та родичів, тому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив що на стор.143 книги «[INFO]», автором якої він є, іде мова не про позивачку, а про інших людей, які до позивачки немають ніякого відношення, а на стор.117 іде мова про [PERSON],яка народилася в центрі України, але проживала в Києві і займаляся житловою будівельною кооперацією, яка зазнала праху. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що позивачка ветеран праці, колишній директор Сигнаївської дирекції сільського споживчого товариства (сільпо), сумлінна і відповідальна працівниця районного споживчого товариства і те, що вказано на стор.117 книги «[INFO]» є несправедливою недоречністю. В 1972р. пройшла реорганізація споживчих товариств і директори дирекції до пайових внесків і дивідендів ніякого відношення не мали, [PERSON] і [PERSON] які пояснили, що коли автор книги [PERSON] представляв свій пробний екземпляр книги «[INFO]», то на зауваження він пояснив, що в книзі іде мова про [PERSON], яка займалася в Києві житловою кооперацією, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині спростування відомостей підлягає задоволенню, а в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Дійсно на стор.117 книги «[INFO]» вказано, що розвалилось ССТ споживчої кооперації . [PERSON] розбазарила паї членів кооперації, а в судовому засіданні відповідач стверджує, що це мова йде про іншу [PERSON], про [PERSON], яка проживала в Києві, то яке відношення вона мала до Сингаївського сільпо, як вона могла розбазарити паї членів Сингаївського ССТ споживчої кооперації. Тут відповідач суперечить сам собі. В своєму листі на ім.»я суду від 16.11.2013р., який [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, він вказує: «хто дав їй, [PERSON] право самостійно вирішувати про наші гроші, нерухомість, дивіденди. [PERSON] не зробила перерегістрацію пайщиків ССТ Сигнаївської дирекції, а тому вони втратили свої паї і за це на ній лежить пряма відповідальність», тобто відповідач знову і в письмовій і в усній формі стверджує, що позивачка [PERSON] все таки «розбазарила» паї членів Сигнаївської кооперації, директором якої вона була. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка [PERSON] на протязі всіх років характеризується позитивно, шанована в селі Сигнаївка людина, є ветераном праці, нагороджувалась почесною грамотою, заносилась на Дошку пошани, їй висловлювалась подяки і сам [PERSON] 06.07.1994р., як голова виконкому Сигнаївської сільської ради, надсилав позивачці з нагоди її 55 річчя, вітальний лист, в якому дякував за довголітню, сумлінну працю на посаді директора Сигнаївської торгівельної дирекції, депутатську діяльність та участь в громадській роботі. Виходячи з тексту листа датованого 1994 роком, претензій до позивачки, як до директора торгівельної дирекції не було і мова про «розбазарювання» паїв членів кооперації не велася і це питання ніде не розглядалося. Отже, відомості про розбазарювання [PERSON] паїв членів кооперації є наклепом. Аргументація відповідача та його свідків [PERSON] і [PERSON] відносно відомостей про родичів [PERSON], вказаних на стор.143 книги є надуманими, а посилання,що це родичі тої [PERSON], що проживає а Києві є сумнівними, нічим не доведені, тобто недостовірними. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно в книзі відповідача [PERSON] «[INFO]» вкралася несправедлива недоречність, яку автор повинен спростувати у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, тобто опублікувати спростування в газеті «Черкаський край» і «Шполянські вісті». Поскільки відомості, зазначені відповідачем на стор. 117 і 143 в книзі «Миь історії у центрі України» вразили позивачку, спонукали її до сильних хвилювань, душевних переживань, їй стало зле, вона зверталася за медичною допомогою до сільського лікаря, нанесли їй моральну шкоду, тому згідно ст..280 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачці нанесену їй моральну шкоду. Враховуючи душевні страждання позивачки, пов»язані з приниженням її честі та гідності, похилий вік відповідача, його матеріальну спроможність, що він є пенсіонером і тяжко хворіє, суд вважає необхідним зменшити розмір моральної шкоди і стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка є розумною і справедливою. Від додаткових позовних вимог: вилучити з книги «[INFO]» при її перевиданні відомості, вказані на стор 117,143,151, а саме «Дуже агітували [PERSON] - директор Сингаївського споживчого товариства» та посилання «Почесний голова» відносно [PERSON], позивачка в судовому засіданні відмовилася. На підставі викладеного , Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи…» ст.ст..46,48,49 Закону України «Про інформацію», ст..ст.23,277, 280 ЦК України,

Outcome: partial