Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: с.Новокатеринівка, пров.Леніна, 1 Старобешівського району Донецької області. Мотивує заяву тим, що вона проживає у цьому будинку з 1997 року. Право власності на цей будинок зареєстровано за [PERSON] Іванінвною на підставі рішення виконкому Старобешівської районної ради №15/3 від 18.01.1989 року Оскільки вже протягом 15 років добросовісно володіє чужим, нерухомим майном звернулась до суду для визнання за нею права власності на нього за набувальною давністю. В судове засідання позивачка надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Суд, заслухавши представників учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна відомості на нерухоме майно відсутні. Відповідно до витягу Старобешівського БТІ №3-4-147 від 12.12.2013 року право приватної власності на будинок 1 по вулиці Леніна в с.Новокатеринівка зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1989 року, що видане на підставі рішення виконкому Старобешівської райради №15/3 від 18.01.1989 року. Згідно із листом завідувача Старобешівської державної нотаріальної контори №1498/01-16 від 05.12.2013 року після смерті гр.[PERSON], яка мешкала та померла у с.Новокатеринівка на теперішній час спадкову справу не відкрито, з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 11.11.2013 року [PERSON] проживає в спірному домоволодінні з 1997 року по теперішній час. У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до роз'ясень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою-вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно. Тобто одна з основних вимог, встановлених законодавством, для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - 10 років відкритого безперервного володіння нерухомим майном. В позові позивачка вказує на те, що з 1997 року добросовісно володіє також чужим нерухомим майном - будинком 1 по вулиці Леніна в с.Новокатеринівка, та несе усі затрати по утриманню даного нерухомого майна. Обгрунтованих заперечень щодо даних обставин суду не надано. Враховуючи зазначене, аналізуючи зібрані докази, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на визнання за нею права власності на будинок за набувально давністю, оскільки добросовісно заволоділа чужим майном, та відкрито безперервно більше 10 років володіє ним, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved