Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» 08.07.2013 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3098,19 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 22.05.2009 р. між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі-Гарант», правонаступником якого є ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу у формі полісу № 19G-0284942. У відповідності до умов договору позивач зобов»язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв»язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Деу», д.н. [NUMBER]. 17.05.2010 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Деу», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2010 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний страхувальнику автомобіль зазнав пошкоджень, вартість відновлювального ремонту склала 3170,09 грн., що підтверджується калькуляцією № 8331. У відповідності з умовами договору страхування позивач виплатив суму страхового відшкодування. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.05.2009 р. між [PERSON] та ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» (відповідно до статуту новим найменуванням є Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу автомобіля «Деу», д.н. [NUMBER]. Строк дії договору з 23.05.2009 р. по 22.05.2010 р. 17.05.2010 року на пр.Оболонському, 20-б у м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Деу», д.н. [NUMBER], під час руху автомобіля заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Деу», д.н. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2010 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно Звіту № 5775 від 11.06.2010 р. ТОВ «ЕСТІМЕЙТ» з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, матеріальна шкода, заподіяна власнику транспортного засобу «Деу», д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 3857,51 грн. На підставі заяви страхувальника та у відповідності до умов договору страхування позивачем було складено страховий акт № 106118 від 25.06.2010 року та визначено розмір збитку завданого обєкту страхування 3098,19 грн. Позивач за заявою страхувальника у відповідності з умовами договору страхування виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 3098,19 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 470 від 08.07.2010 р. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 3098,19 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки шкода заподіяна з вини відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved