Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, третя особа: служба у справах дітей Київської районної у м.Донецьку ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 16 березня 2010 року між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 27 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з її матір'ю - [PERSON], яка не дає позивачу зустрічатися з донькою, яку він не бачив вже більш року та не спілкувався з нею, хоча бажає як і раніше приймати участь у вихованні своєї доньки, проводити з нею час, піклуватися нею, матеріально та морально їй допомагати. Після марних спроб вирішити розбіжності з [PERSON] мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він звернувся з заявою до Служби у справах дітей Київської районної в м.Донецьку ради. Рішенням Київської районної в м.Донецьку ради № 158/2 від 12.06.2013 року щодо розгляду висновку Служби у справах дітей Київської районної в м.Донецьку ради, визначено йому наступну участь у вихованні малолітньої дитини: враховуючи стан здоров'я дитини, відвідування дитиною установи освіти, погодні умови: кожного вівторка з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00 в присутності матері дитини (за згодою матері дитини) та кожну середу з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00 (за згодою матері дитини). Однак, [PERSON] зазначене рішення ігнорує та не виконує, до теперішнього часу він доньку не побачив жодного разу. Таким чином, він не може повноцінно спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у реалізації своїх батьківських прав та виконанні обов»язків. Разом з тим, відповідно до законодавства України батьки мають однакові права й обов»язки щодо своєї дитини, тому він вважав, що його права як батька підлягають захисту в судовому порядку і просив суд визначити способи його участі у вихованні своєї дитини шляхом встановлення порядку його спілкування кожного вівторка з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00 та кожну середу з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00, без обумовлення побачення з дитиною з матір'ю дитини. Позивач, представник позивача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулись на адресу суду з письмовими заявами, у яких просили справу розглянути під час їх відсутності. В письмовій заяві представник позивач вказала, що не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про причини не явки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому на адресу суду від неї не надходило повідомлень про причини неявки. При таких обставинах суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути цивільну справу під час відсутністі не з»явившегося відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. При таких обставинах суд, вважає за можливе розглянути цивільну справу під час відсутності сторін, представника третьої особи, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст. 141,157, 159 СК України , ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи сторони є батьками [PERSON] [INFO]./а.с.10/ Шлюбні між [PERSON] та [PERSON] розірваний 27 квітня 2012 року. /а.с.7/ Дитина проживає разом зі своєю матір'ю за її місцем проживання: [ADDRESS], а батько дитини мешкає окремо за адресою: [ADDRESS]Рішенням виконавчого комітету Київської районної у місті Донецьку ради від 12.06.2013 р. № 158/2 визнана доцільність участі [PERSON] у вихованні своєї доньки [PERSON] [INFO] (встановлення порядку побачення із донькою), шляхом систематичних побачень з урахуванням віку дитини, стану його здоров'я, погодних умов (за згодою із матір'ю дитини): кожного вівторка з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00 в присутності матері дитини (за згодою матері дитини) та кожну середу з 08.00 до 09.00 та з 18.00 до 20.00 (за згодою матері дитини). Для прийняття вищевказаного висновку представниками служби у справах дітей Пролетарської районної у м.Донецьку ради та Київської районної у м.Донецьку ради були досліджені всі необхідні обставини, документи, такі як побутові умови сторін, стан їх споров»я та дитини, спосіб життя, прихильність дитини до обох батьків та інші суттєві обставини. Умови проживання для дитини у Позивача визнані відповідними. Таке рішення ніким не оскаржувалось, не скасовано. /а.с.6/. Аналіз вищенаведених норм законодавства України щодо даних правовідносин та встановлених судом обставин дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони у справі, які є батьками [PERSON] мають ріні права та обов»язки щодо своєї доньки, а позов позивача є обґрунтованим, тому що його права, передбачені ст.141 СК України, ст.15 Закону України « Про охорону праці» і обмеженими бути не можуть. В даному випадку, враховуючи, що сторони не можуть дістатися порозуміння щодо способів участі батька у вихованні дитини, право позивача підлягає судовому захисту і такі способи участі у вихованні відповідно до ч.2 ст.159 СК України мають бути встановлені судом. Разом з тим, враховуючи всі обставини, прямо вказані у ст.159 СК України, зокрема, вік дитини, стать, приймаючи до уваги інші суттєві обставини справи, наявність неприязнених стосунків між батьками, а також виходячи виключно з інтересів самої дитини, суд не може погодитись з визначеним позивачем порядком спілкування батька з дитиною без обумовлення побачення з дитиною з матір'ю дитини, оскільки дитина є малолітньою, повний вік якої 2 роки, відповідний до віку режим та раціон харчування, за віком вона ще не взмозі себе повністю обслуговувати у побуті, тому дуже залежить від знаходження матері поряд. Таким чином, суд вважає що дані систематичні спілкування батька з дитиною повинні відбуватися у присутності матері дитини (за її згодою). Суд вважає, що цей позов є частково обґрунтованим, батьківські права позивача підлягають захисту, тому суд задовольняє такі вимоги частково. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 19,141,157,158,159 СК України , ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial