Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником житлового будинку, що розташований в с.Гаврилівці по вул. Центральній,4 Кіцманського району Чернівецької області. З відповідачем, [PERSON], проживає у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач періодично приходить до будинку позивача, влаштовує там сварки, систематично порушує правила співжиття, створює нестерпні умови для проживання інших членів сім'ї. Відповідача притягували до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Зважаючи на таку поведінку останнього, [PERSON] просить суд постановити рішення, яким виселити його без надання іншого житлового приміщення. При цьому позивач покликається на положення ст.ст. 116, 156, 157 ЖК України. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що був випадок, коли відповідач її побив і по даному факту було порушено кримінальну справу за ст. 125 КК України. Вважає свій позов доведеним та обґрунтованим, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомленим про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником житлового будинку, який знаходиться в с.Гаврилівці по вул. Центральній,4, Кіцманського району Чернівецької області, що підтверджується\~ \~ копією витягу про державну реєстрацію прав № 29795539 від 27.04.2011 року. В цьому будинку проживає відповідач, співмешканець позивача. З наданих матеріалів справи, вбачається, що відповідач систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки, знищує майно, добровільно залишити житлове приміщення не бажає. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій відносно позивачки, що підтверджується постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/505/13-п. Також відповідача було визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ст.125 ч.1 КК України, а саме: завдання легких тілесних ушкоджень [PERSON], та призначено покарання у виді штрафу. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У відповідності з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. З таких підстав, суд прийшов до висновку, що заходи попередження, які застосовувались до відповідача згідно постанови та вироку суду не дали позитивного результату, [PERSON] і надалі порушує правила співжиття, що на думку суду робить неможливим проживання з ним в одному будинку інших осіб, тому відповідач підлягає виселенню з житлового будинку в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття без надання йому іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved