Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON] подав до Івано-Франківського міського суду позов до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 74035.52 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. У позовній заяві зазначено, що 14.04.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] загальною площею 153.8 м.кв., з розміром орендної плати 54363 грн. щомісячно, що еквівалентно 6804 Євро по курсу НБУ, при цьому сума орендних платежів коригується з урахуванням зміни курсу НБУ на день оплати не нижче 6804 Євро, терміном дії на 5 років, та передано за Актом приймання-передачі від позивача відповідачу дане приміщення 15.04.2008 року. До липня 2012 року відповідач належним чином оплачував орендні платежі. Заборгованість по орендній платі за період з липня 2012 року по березень 2013 року в сумі 675788.97 грн. (орендна плата та 3% річних) стягнута з відповідача за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2013 року. Однак, з врахуванням звільнення орендованого приміщення ПАТ КБ «Надра» 15.04.2013 року в день завершення дії договору оренди, залишилась не сплачена орендна плата за період 1 місяця (з березня 2013 р. по квітень 2013 року) в сумі 69709.7 грн. та 4325.82 грн. нарахованої пені. Також діями відповідача завдано позивачу моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10000 грн. 14.11.2013 року представником позивача було збільшено позовні вимоги, а саме стягнення з відповідача 73062.41 грн. заборгованості по орендній платі (за період з березня 2013 р. по квітень 2013 року) та 4503.89 грн. пені, а також 20000 грн. завданої моральної шкоди. Представник позивача та позивач просили позов задовольнити з врахуванням збільшених позовних вимог, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності,приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», був укладений договір оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] загальною площею 153.8 м.кв., терміном дії на 5 років, який посвідчено нотаріально за реєстровано в реєстрі за №371 (а.с.7-8). Пунктом 4.2 даного договору обумовлено і узгоджено сторонами розмір орендної плати - 54363 грн. щомісячно, що еквівалентно 6804 Євро по курсу НБУ, при цьому сума орендних платежів коригується з урахуванням зміни курсу НБУ на день оплати не нижче 6804 Євро. Дане приміщення передано позивачем відповідачу за Актом приймання-передачі від 15.04.2008 року (а.с.10), отже договір оренди діяв до 15.04.2013 року. За статтею 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ. До липня 2012 року відповідач належним чином оплачував орендні платежі. Заборгованість по орендній платі за період з липня 2012 року по березень 2013 року в сумі 675788.97 грн. (орендна плата та 3% річних) стягнута з відповідача за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2013 року (а.с.11-12). Рішення набрало законної сили 20.08.2013 року, що не заперечується сторонами. Між сторонами 29.04.2009 року було укладено додатковий договір №1 до договору оренди, яким викладено в новій редакції умови договору щодо орендної плати. Так, п.4.3 із змінами передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5 числа поточного місяця, на підставі рахунку, отриманого від орендодавця та акту приймання-передачі послуг оренди за попередній місяць (попередня редакція цього пункту обумовлювала сплату орендних платежів орендарем самостійно без будь-якого представлення щомісячно орендодавцем рахунку та підписання акту). Однак, правова оцінка такого зобов'язання по сплаті орендної плати після щомісячного представлення рахунку та підписання звіту, надана Шевченківським районним судом м.Києва який зазначив в рішенні (набрало законної сили), що посилання орендаря на неможливість слати орендної плати через ненадання відповідного ранку щомісяця орендодавцем, не може бути підставою для несплати орендної плати з врахуванням вимог ст..762, 629 та 525 ЦК України. За ст..759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Як слідує зі ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу (ст..526). За вимогами ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступить до виконання зобов'язання. Як слідує зі ст..525 ЦК України забороняється одностороння відмова від виконання зобов'язань. А тому, з врахуванням надання орендованого приміщення позивачем в користування відповідачу, зобов'язує останнього проводити оплату за використання даного приміщення в розмірі обумовленого договірними відносинами. Однак, з врахуванням звільнення орендованого приміщення ПАТ КБ «Надра» 15.04.2013 року, в день завершення дії договору оренди, залишилась не сплачена орендна плата за період одного місяця (з березня 2013 р. по квітень 2013 року) в сумі 73062.41 (6804 Єх10.735 грн.) та 4503.89 нарахованої пені. Дана обставина щодо несплати орендної плати за цей період не заперечується відповідачем. Договором оренди від 14.04.2008 року сторонами узгоджено, що у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати орендодавцю, більше як на місяць, орендар сплачує пеню в розмірі 2% річних від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на день сплати (п.4.6 договору від 14.04.2008р.). Про оплату пені за прострочення зобов'язань, в змінах по додатковому договору №1 від 29.04.2009 року, не обумовлювалось, однак передбачено, що в усьому іншому, що не передбаченого додатковим договором, сторони керуються договором оренди та чинним законодавством (п.2). Статтею 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, ст..611 цього ж кодексу вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Отже, нарахування пені в розмірі 4503.89 (73062.41х(2х7.5%):365х152 дні) є також обґрунтованою вимогою. Також діями відповідача завдано позивачу, за його доводами, моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 грн. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак, позивач не довів суду, що несплата за один місяць орендної плати призвела до його душевних стражданнях, а тому в зв'язку з недоведеність, та на вимога не підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 549, 612, 629, 762 ЦК України,

Outcome: partial