Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, з посиланням відсутність правоустановчих документів на спадщину після смерті свого батька. В судове засідання позивачка не з»явилась, про час слухання справи повідомлена належним чином, своєю письмовою заявою просить справу розглядати в її відсутність та позов задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, своєю письмовою заявою просить справу розглядати в його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 30.06.1994р. померла мати позивачки - [PERSON]. 13.10.1999р. помер батько позивачки - [PERSON] . Після їх смерті залишилось спадкове майно , яке складається із житлового будинку по вул. Гагаріна № 25 в с. Вишняки , Фастівського р-ну , Київської області. Відповідно до ст. 1261ЦК України позивачка є єдиною спадкоємицею по закону першої черги на зазначену спадщину. Згідно довідки № 48 Фастівського МБТІ Київської обл. від 22.08.2013 р житловий будинок по вул. Гагаріна,буд.№25 в с.Вишняки, Фастівського р-ну , Київської області зареєстровано на ім»я [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 11.03.1991р. та знаходиться на території Червономотивилівської сільської ради Фастівського р-ну , Київської області. На підставі ст. 120 ЗК України в обслуговування житлового будинку в порядку користування знаходиться земельна ділянка розміром - 0,1879 га Житлова будівля придбана батьками позивачки як подружжям. Після смерті батька позивачки в 1999 році позивачка почала здійснювати догляд за житловим будинком. Правовстановлюючі документи та технічна документація на будинок та рухоме майно знаходяться у позивачки та в її користуванні, до смерті батька позивачка його доглядала, офіційно звернулась до нотаріальної контори щодо оформлення своїх падкових прав. Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно інформації Фастівської районної нотаріальної контори Київської області від 19.10.2013р. 25.11.2006р. за № 561/2006 року за письмовою заявою позивачки заведена спадкова справа після смерті її батька - [PERSON] , який на день своєї смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті матері позивачки в 1994 році офіційно спадкове право на визначений вище житловий будинок ніхто не оформлював. На сьогодні правоустановчі документи на спадковий житловий будинок оформлено на ім»я матері позивачки. За цих підстав позивачка офіційно не може оформити спадщину та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Таким чином, за п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2004р. до спадкових прав і інтересів позивачки застосовуються норми закону , які діяли як на момент відкриття спадщини , так і чинні. За нормами ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963р.), чинної ст. 1268 ЦК України, п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( наказ Мінюсту України № 18/5 від 18.06.1994р.), 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( наказ Мінюсту №96/5 від 22.02.2012р.) після смерті матері позивачки в 1994 році спадщину на 1/2 частину житлового будинку прийняв батько позивачки, як спадкоємець першої черги за законом переживши свою дружину, оскільки вони постійно проживали разом і він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном Інша 1/2 частина будинку належала батьку позивачки на правах спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст. 22 КпШС України (в редакції 1969р.), чинної ст. 60 СК України, п. 4 постанови ПВСУ № 7 д 04.10.1991р.( зі змінами 1998р.) «Про практику застосування судами законодавства , що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Отже , на момент смерті батька позивачки в 1999 році спадщина відкрилась на весь житловий будинок за визначеною вище адресою. За нормою ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), яка діяла на момент відкриття спадщини в 1999 році, спадкоємець який фактично вступив в управління чи володіння спадщиною протягом шести місяців з дня її дкриття , вважається, що її прийняв. За нормами вище зазначеної Інструкції від 18.06.1994р. ( п.113 ) доказом вступу в Управління чи володіння спадковим майном з боку спадкоємця може бути наявність майна спадкодавця , безпосереднє проживання з ним перед смертю, наявність документів , виданих відповідними органами на ім»я спадкодавця на майно , користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Нормами ст.ст. 560,561 ЦК України ( в редакції 1963р.), чинними ст.ст. 1296,1298 ЦК Ураїни передбачено право спадкоємця , який прийняв спадщину одержати свідоцтво про право на спадщину . Відповідне свідоцтво видається після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини і немає обмежень в часі щодо його отримання. В 2013 році позивачка звернулась до Фастівської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав і отримання відповідного свідоцтва, але отримала відмову з посиланням відсутність правоустановчих документів на спадщину після смерті свого батька. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем по закону на зазначене спадкове майно , відсутні будь-які заперечення щодо її прав , але спадщина не оформлена по сьогодні і можливо оформити в досудовому нотаріальному порядку , за ст. 335 ЦК України відповідачем по справі виступає орган місцевого самоврядування. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що спадщину прийняв..

Outcome: approved