Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення одноразової допомоги при звільнені у зв'язку з виходом на пенсію. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 02.09.1958 р. по 16.08.2002 р. він працював на шахті «Центральна» в/о «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є Державне підприємство «Красноармійськвугілля». 16.08.2002 р. відповідно наказу Відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» № 372 к від 16.08.2002 р. його було звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст.116 КЗпП України його не було письмово повідомлено про виплату нарахованих йому сум при звільнені, тому він не міг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 р. З метою з'ясування сум належних йому при звільнені з ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» він 25.09.2013 р. звернувся до відповідача. Відповідачем 31.10.2013 р. надано довідку №01-876 від 31.10.2013 р., яка підтверджує, що при звільнені його з шахти 30.12.2001 р. за власним бажанням у зв'язку із переходом на пенсію вихідна допомога йому не нараховувалася та не сплачувалася. В зв'язку з тим, що відповідачем в порушення ст.116 КЗпП України не було його письмово повідомлено про виплату нарахованих сум при звільнені, про те що одноразова допомога при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію відповідачем не була нарахована він дізнався після вручення йому відповіді шахти за № 01-876 від 31.10.2013 р. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 р. працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому його звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше 10 років середньомісячного заробітку, 15 років - двохмісячного заробітку, 20 і більше -трьохмісячного. При звільненні з шахти 16.08.2002 р. вказана допомога йому не була виплачена. Оскільки його стаж роботи на підприємстві на час звільнення складав понад 20 років, він мав право на виплату одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що складає відповідно довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» 1313,40 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.2 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Його середньомісячна заробітна плата передуюча звільненню становить 437,80 грн., а середньоденна заробітна плата становить 21,36 грн., що підтверджується довідкою відповідача № 01-876 від 31.10.2013 р. Так, як він був звільнений з 16.08.2002 р., а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 17.08.2002 р. по 31.10.2013 р. - становить 2 815 днів. Отже, 2 815 днів затримки розрахунку х 21,36 грн. = 60 128,40 грн. Загалом за затримку належних звільненому працівникові сум при звільнені відповідач за період з 17.08.2002 р. по 31.10.2013 р. повинен виплатити середній заробіток у розмірі 60 128,40 грн. До судового засіданні позивач не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участи. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи без його участи, заперечував проти задоволення позовних вимог. Cуд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 02.09.1958 р. по 16.08.2002 р. він працював на шахті «Центральна» в/о «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є Державне підприємство «Красноармійськвугілля». 16.08.2002 р. відповідно наказу Відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» № 372 к від 16.08.2002 р. його було звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст.116 КЗпП України [PERSON] не було письмово повідомлено про виплату нарахованих йому сум при звільнені, тому він не міг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 р. З метою з'ясування сум належних позивачеві при звільнені з ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» він 25.09.2013 р. звернувся до відповідача. Відповідачем 31.10.2013 р. надано довідку №01-876 від 31.10.2013 р., яка підтверджує, що при звільнені його з шахти 30.12.2001 р. за власним бажанням у зв'язку із переходом на пенсію вихідна допомога йому не нараховувалася та не сплачувалася. (а. с. 8). В зв'язку з тим, що відповідачем в порушення ст.116 КЗпП України не було його письмово повідомлено про виплату нарахованих сум при звільнені, про те що одноразова допомога при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію відповідачем не була нарахована він дізнався після вручення йому відповіді шахти за № 01-876 від 31.10.2013 р. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 р. працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому його звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше 10 років середньомісячного заробітку, 15 років - двохмісячного заробітку, 20 і більше -трьохмісячного. Судом встановлено, що при звільненні з шахти 16.08.2002 р. вказана допомога [PERSON] не була виплачена. Оскільки його стаж роботи на підприємстві на час звільнення складав понад 20 років, він мав право на виплату одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що складає відповідно довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» 1313,40 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.2 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] передуюча звільненню становить 437,80 грн., а середньоденна заробітна плата становить 21,36 грн., що підтверджується довідкою відповідача № 01-876 від 31.10.2013 р. (а. с. 9). Судом встановлено, так, як [PERSON] був звільнений з 16.08.2002 р., а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 17.08.2002 р. по 31.10.2013 р. - становить 2 815 днів. Отже, 2 815 днів затримки розрахунку х 21,36 грн. = 60 128,40 грн. З урахуванням викладеного, загалом за затримку належних звільненому працівникові сум при звільнені відповідач за період з 17.08.2002 р. по 31.10.2013 р. повинен виплатити середній заробіток у розмірі 60 128,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial