Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] у власних інтересах, а також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, про укладення окремого договору найму житлового приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.10.1996 р до 2011 р., шлюб був розірваний на підставі судового рішення, з ініціативи [PERSON] Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], який постійно мешкає при матері, знаходиться на її повному утриманні. Під час шлюбу родина [PERSON] отримали у постійне користування квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій мешкають та постійно зареєстровані три особи: [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Після погіршення шлюбних відносин, відповідач [PERSON] добровільно виїхав із даної квартири, не мешкає в ній, не виконує обов’язки користувача, не сплачує комунальних платежів, місто перебування його невідоме, він навмисно приховує свої місце мешкання. Відповідач категорично відмовляється від приватизації спільної квартири, чим створює позивачці та дитині значні перешкоди у придбанні та здійсненні права власності на відповідну частину вказаного житлового приміщення. Позивачка у судове засідання не з’явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 1996 року сторони по справі уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-ЖД № 041680, виданим Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області 19.10.1996 року, актовий запис № 15. 03 листопада 1997 року від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 135509, виданим Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області 02.12.1997 року, актовий запис № 24. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що Під час шлюбу родина [PERSON] отримали у постійне користування квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надала до суду жодного доказу того, що сторони отримали у постійне користування квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно Відповіді КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 13.09.2012 року № 2205, квартира за адресою: [ADDRESS] належить Державі Україна в особі Державної прикордонної служби України в оперативному управлінні Південного регіонального управління на підставі свідоцтва про право власності від 09.09.2009 року. Позивач просить суд установити порядок користування вищевказаним житловим приміщенням, наступним чином: [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] виділити у постійне користування 2/3 ідеальних частин даної квартири; [PERSON] виділити у постійне користування 1/3 ідеальну частину даної квартири. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, законодавством чітко встановлено, що співвласників має право на отримання у володіння та користування тільки тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Для вирішення питання про встановлення порядку користування, необхідно призначити відповідну будівельно-технічну експертизу. Однак, позивач не зверталась до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи. Щодо позовних вимог про розділ особистих рахунків та надання права [PERSON] здійснити приватизацію належної їй та її неповнолітньому синові [PERSON] 2/3 частини квартири, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, позивач не надала до суду жодних доказів того, що компетентні органи відмовляють їй у розділі особистих рахунків та здійсненні приватизації; крім того, позивач не зазначила ці компетентні органи, як відповідачів. Таким чином, позивач не довела суду факт порушення її прав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] у власних інтересах, а також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, про укладення окремого договору найму житлового приміщення – є необґрунтованою, недоведеною і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed