overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS] яка була госпіталізована 30.12.2013 р. в відділення № 13 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 14527 від 30.12.2013 р., [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 30.12.2013 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 28.12.2013 р. в відділення № 15 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 14519 від 30.12.2013 р., [PERSON] встановлено діагноз: помірна деменція внаслідок епілепсії. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 30.12.2013 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної деменції внаслідок епілепсії. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 27.12.2013 р. в відділення № 13 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON]. зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 14385 від 30.12.2013 р., [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 27.12.2013 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [ADDRESS], який був госпіталізований 29.12.2013 р. в відділення № 13 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та суттєву шкоду його здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з його психічним станом, він був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 14526 від 30.12.2013 р., [PERSON] встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 30.12.2013 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що він виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

26.07.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить звільнити з-під арешту та інших обмежень (оголошення в розшук) заставне майно, згідно кредитно-заставного договору № ZPО0АU57252219 від 23.08.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], а саме: автомобіль марки OPEL, модель: VECTRA 0ZCF69, 2007 року випуску, легковий седан, номер шасі (кузова): [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, та на який накладено арешт та оголошено заборону на відчуження постановами: державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції при примусовому виконанні ухвали № 2-3428, виданої 06.04.2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ та державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 06.11.2009 року при примусовому виконанні ухвали № 2-3393, виданої 29.10.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Крім того, зазначений автомобіль оголошено у розшук. Також, позивач просить заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки OPEL, модель: VECTRA 0ZCF69, 2007 року випуску, легковий седан, номер шасі (кузова): [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача судові витрати. До судового засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружнє життя не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2004 року, який зареєстрований Остриківською сільською радою Токмацького району Запорізької області за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 25.09.2004 року. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.06.2010 року, серії [NUMBER] від 03.03.2005 року. Діти проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Остриківської сільської ради від 06.12.2013 № 964. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторони відновлювати намірів не мають. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливі та суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружнє життя не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами. Після розірвання шлюбу прізвище залишити теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2008 року, який зареєстрований Таврійською сільською радою Токмацького району Запорізької області за актовим записом № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторони відновлювати намірів не мають. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливі та суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 листопада 1993 року. Проте через протилежні погляди на сімейне життя подальше спільне проживання стало неможливим, більше десяти років проживають окремо, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, до суду не з'явився, не повідомивши про причину неявки, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до одруження [PERSON]), зареєстрували шлюб 26 листопада 1993 року у Хмелиськівській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 11, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 12 серпня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області. За час перебування у шлюбі у сторін народився син, який на даний час досяг повноліття. З пояснень позивача судом встановлено, що спільне подружнє життя у них не склалося, протягом тривалого часу проживають окремо, неповнолітніх дітей у шлюбі немає. За вказаних обставин судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить їх інтересам, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхнього сина, який навчається, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною 23 років. В судове засідання позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позов в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Третя особа - [PERSON] був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали 13 січня 1999 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), який навчається на 1 курсі денної форми навчання Київського національного університету імені Тараса Шевченка, строк закінчення навчання - 30 червня 2017 року (а.с.4). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON] (рос. мовою), [INFO], яка померла [INFO]; [PERSON] (рос. мовою), [INFO], [PERSON] (рос. мовою), [INFO]; [PERSON] (рос. мовою), [INFO], який помер в [INFO]; [PERSON] [INFO], у свідоцтвах про народження яких вона по-різному вказана по-батькові. Встановлення даного факту необхідне для звернення в державні органи. У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, почавши стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує наступним. Сторони від шлюбу мають спільних дітей. Відповідач з родиною не проживає і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Домовленості між сторонами про участь відповідача в утриманні дітей не досягнуто. Позивач не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми. Відповідач працює в ТОВ «Базис-ЛТД» майстром і отримує стабільний дохід. Аліменти нікому не платить, на здоров'я не скаржиться. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути позов за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути позов за його відсутності, позов визнав повністю. Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 22.01.2005 року до 17.10.2013 року, що підтверджується копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області в справі № 328/3460/13-ц. Сторони є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданим 28.04.2005 року та серії [NUMBER], виданим 20.01.2010 року. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується копією довідки про склад сім'ї від 06.12.2013 року. Відповідач працює в ТОВ «Базис-ЛТД» майстром і отримує стабільний дохід. Разом з дітьми не проживає, добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved