Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

До суду звернулись позивачі [PERSON], та [PERSON], з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, державна реєстраційна служба Верхньодніпровського районного управління юстиції, які згідно уточнених позовних вимог просять визнати за кожним із позивачів право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 75,6 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці розміром 0.627 га, в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON], померлого [INFO], визнати за відповідачкою [PERSON], право власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON], та зобов»язати державну реєстраційну службу Верхньодніпровського РУЮ зареєструвати за ними та відповідачем право власності відповідно до визначених їм часток на вищезазначений житловий будинок посилаючись на наступне: [INFO] померла їхня мати [PERSON], [INFO], а [INFO] помер її батько, а їх дід - [PERSON], [INFO], який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на земельній ділянці площею 627 кв.м. по [ADDRESS], дійсна вартість якого в даний час складає 234604 грн., який належав [PERSON], на підставі договору дарування від 03.09.1981 року, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-1613. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є відповідач [PERSON]. і відповідно до ст. 1266 ЦК України вони: [PERSON], та [PERSON], як діти померлої доньки [PERSON], до його смерті [PERSON] 02.11.2012 року вони звернулись до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори для видачі кожному з них свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Проте державний нотаріус своєю постановою від 02.11.2012 року відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, за тими обставинами, що вони не надали правовстановлюючий документ на будинок, а саме договір дарування вказаного вище будинку від 03.09.1981 року, а витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий КП «Верхньоднірповське БТІ» від 03.10.2012 року сам по собі не може замінити договору дарування будинку. Вони дійсно не можуть надати вказаний вище договір дарування будинку на ім»я померлого [PERSON], тому, що даний договір перебуває у відповідачки [PERSON],. і вона на їх прохання і на пропозицію державного нотаріуса категорично відмовилась надати вказаний договір дарування будинку, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. . Відповідача в судове засідання не з«явилась, причини неявки її в судове засідання визнані судом не поважними. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник державної реєстраційної служби Верхньодніпровського РУЮ в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON],, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На день смерті [PERSON],. залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на земельній ділянці площею 627 кв.м. по [ADDRESS], дійсна вартість якого в даний час складає 234604 грн., який належав [PERSON], на підставі договору дарування від 03.09.1981 року, посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-1613, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та матеріалами технічного паспорту на дане домоволодіння. Позивачі [PERSON], та [PERSON], є онуками померлого [PERSON], та дітьми [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копією актового запису про народження [PERSON],. та копіями свідоцтв про одруження. Також судом встановлено, що мати позивачів [PERSON], померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідач [PERSON], є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду від 31.07.2013 року. Таким чином судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON],. спадкоємцями за законом першої черги є відповідачка [PERSON], - його донька та позивачі: [PERSON],. та [PERSON],- онуки померлого. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так як мати позивачів була спадкоємицею першої черги разом з відповідачкою [PERSON], але померла до смерті батька [PERSON],. то позивачі є спадкоємцями після його смерті за правом представлення. Судом встановлено, що позивачі своєчасно звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їм постановою від 02.11.2012 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за тими обставинами, що вони не надали правовстановлюючий документ на будинок, а саме договір дарування вказаного вище будинку від 03.09.1981 року, а витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий КП «Верхньодніпровське БТІ» від 03.10.2012 року сам по собі не може замінити договору дарування будинку. З пояснень позивачів судом встановлено, що вони не мають можливості надати нотаріусу договору дарування спадкового будинку, так як його не мають, і так як вони не є стороною укладення даного договору вони не можуть отримати його дублікат. Відповідач, яка має договір дарування спадкового будинку, відмовляється надавати його нотаріусу, з метою перешкоджання позивачам оформити їх спадкові права. Факт невизнання відповідачкою права позивачів на отримання спадщини та перешкоджання в її оформленні підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2013 року, з якого вбачається, що відповідач [PERSON], зверталась до суду з позовом до [PERSON],. та [PERSON], про усунення їх від права на спадкування за законом. Проте даним рішенням суду у задоволенні позовних вимог [PERSON],. про усунення [PERSON],. та [PERSON],. від права на спадкування після смерті [PERSON],. було відмовлено, рішення суду набрало чинності 11.10.2013 року після перегляду його судом апеляційної інстанції. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що саме через дії відповідача, які полягають у ненаданні нотаріусу правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачі не можуть оформити свої спадкові права. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], на час смерті був власником домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується витягом витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином дане домоволодіння є спадковим майном після смерті [PERSON] Посилання відповідача [PERSON],. в своїх позовах на те, що вона будувала даний будинок, а потім подарувала його батьку, суд не вважає такими, що виключать вищезазначене домоволодіння зі складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], так як відповідачкою не надавалось ніяких доказів для підтвердження факту будівництва нею цього будинку. Крім того подарувавши його своєму батькові в 1981 році, відповідач свідомо передала своє право власності на дане домоволодіння [PERSON], і протягом тривалого часу не вчиняла ніяких дій, спрямованих на повернення свого права власності на даний будинок. Відсутність у спадкоємців правовстановлюючого документу на спадкове майно в силу ст. 346, 378 ЦК України, не припиняє право власності спадкодавця на дане майно. За таких обставин. суд вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 75,6 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці розміром 0.627 га, в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON], померлого [INFO] підлягають задоволенню. Так як відповідно до ч. 2 ст. 1266 ЦК України - якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Позивачі, згідно уточненої позовної заяви просять визнати право власності в порядку спадкування за законом за відповідачкою [PERSON],. на ? частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 75,6 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці розміром 0.627 га. суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином оформлення спадкових справах відноситься до компетенції нотаріуса, а не суду. Суди розглядають справи, що виникають із спадкових правовідносин. лише при наявності спору, або невизнання права спадкоємця на спадщину. Ні позивачі, ні відповідач [PERSON],. не надали суду доказів того, що [PERSON],. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише з тієї причини, що вони не змогли надати нотаріусу правовстановлюючого документу - договору дарування спадкового домоволодіння. Також з матеріалів справи вбачається, що такий договір є у відповідачки і при його наданні нотаріус зобов»язаний видати їй свідоцтво про право на спадщину на належну їй частину у спадковому майні. Відповідно перешкод для оформлення спадкових прав відповідачки у встановленому в законі порядку судом не встановлено. Також позивачі просять зобов»язати державну реєстраційну службу Верхньодніпровського РУЮ зареєструвати право власності на спадкове майно та внести відомості в державний реєстр. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною радою України - і за її межами. Відповідно рішення суду про визнання за позивачами права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування є підставою для реєстрації їх права власності та внесення відповідних відомостей до державного реєстру. Крім того відповідно до п. 5 ст. 19 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Таким чином додаткового обов»язку на органи реєстраційної служби щодо реєстрації права на нерухоме майно покладати не потрібно, так як такий обов»язок визначається компетенцією цих органів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь кожного позивачів підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 586 грн. 60 коп.

Outcome: partial