Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він працював у відповідача в шкідливих умовах праці. МСЕК від 2 серпня 2007 року йому первинно встановлено ступінь втрати працездатності 5% безстроково. Згідно довідки МСЕК від 28 липня 2011 року при первинному огляді йому було встановлено, що у наслідок отриманого професійного захворювання втрата професійної працездатності складає 25 % та підтверджено 5 % втрати професійної працездатності по травмі 2007 року безстроково. Позивач вважає, що виробничим захворюванням йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він змушений регулярно звертатись за медичною допомогою до лікувальних установ, почуває себе немічним, не в змозі виконувати домашню роботу, та займатися іншим видами трудової діяльності. Все це порушило нормальні життєві стосунки, він прикладає зусиль для організації свого життя. Просить стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 30000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача у судове засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причини своєї неявки не повідомив, а тому суд, за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно копії трудової книжки позивача, він працював у відповідача на різних посадах у шкідливих умовах праці ( а. с. 10-12) МСЄК від 2 серпня 2007 року йому первинно встановлено 5% втрати професійної працездатності. МСЕК від 28 липня 2011 року при первинному огляді йому було встановлено , що у наслідок отриманого професійного захворювання втрата професійної працездатності складає 25 % та підтверджено 5 % втрати професійної працездатності по травмі 2007 року безстроково. ( а. с. 19); Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла при наявності її вини. Відповідно із ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичній болі та стражданнях, які фізична особа отримала внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров"я, що дає підстави суду вважати про заподіяння позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗОТ України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових старань для організації свого життя. Таким чином, судом безперечно встановлено, що внаслідок професійного захворювання, отриманого у результаті шкідливих та небезпечних умов виробництва з боку відповідача [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя - необхідністю звернення до лікарів, неможливість отримати високооплачувану роботу та таке інше. Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-X1V. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗПП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування на користь позивача, суд враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка первинно за професійним захворюванням становить 25 % та підтверджено 5 % втрати професійної працездатності по травмі 2007 року безстроково, конкретні обставини справи, стан здоров'я позивача, та з урахування усіх обставин, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування у розмірі 30000 гривень занадто велика, тому на користь позивача повинно бути стягнуто моральна шкода у розмірі 9000 гривень. У задоволенні іншої частини позову треба відмовити.

Outcome: partial