Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

В жовтні 2013 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду із даним позовом, в якому просив: позбавити громадянина [PERSON], [INFO], та громадянку [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в інтересах неповнолітнього; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, на користь державної установи або фізичної особи, які будуть здійснювати функції опіки та піклування щодо дитини; передати неповнолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, 16.12.2011 року до Служби у справах дітей звернувся неповнолітній [PERSON] та повідомив, що у звязку із непорозуміннями з батьком, додому він іти не хоче. Цього же дня дитину було влаштовано до Миколаївського центру соціально психологічної реабілітації дітей, де він знаходився до 16.05.2012 року. В ході перевірки Службою було встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], яка змінила своє прізвище та імя на [PERSON]. Батьки неповнолітнього [PERSON] розірвали свій шлюб та проживають окремо, дитина проживала з батьком, який належним чином не виконував свої батьківські обовязки щодо виховання, утримання та догляду дитини. Мати [PERSON] також ухилялась від виконання своїх батьківських обовязків. Починаючи з травня 2012 року до весни 2013 року дитина проживала з матірю, однак навесні 2013 року [PERSON] залишила свого сина на знайому, мотивуючи необхідністю пошуку роботи, де дитина проживала до літа 2013 року. Спочатку вона телефонувала дитині, а потім перестала виходити на контакт і змінила своє місце проживання. 22.07.2013 року неповнолітній за особистим зверненням був влаштований до Центру соціально психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Миколаївської міської ради, де знаходиться до теперішнього часу. Відповідачам неодноразово направлялися повідомлення про місцезнаходження їх дитини і можливість позбавлення їх батьківських прав, проте вони жодного разу не поцікавилися долею дитини та не виявили бажання забрати дитину. Посилаючись на викладене та неналежне виконання відповідачами батьківських обовязків щодо дитини, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені у позові підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільним задовольнити позов у повному обсязі. Представники третіх осіб у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, будь яких заяв від них не надходило, причина їх не явки суду не відома. Суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висноку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідачі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі. 16.03.2005 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9). Від даного шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживала разом з батьком за адресою: м. Миколаїв, вул. Металургів, 29 та відвідувала Миколаївську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 40. 16.12.2011 року до служби звернувся неповнолітній [PERSON] та повідомив, що у звязку із непорозуміннями з батьком, додому він іти не хоче. Цього же дня дитину було влаштовано до Миколаївського центру соціально психологічної реабілітації дітей, де він знаходився до 16.05.2012 року (а.с.22). За час перебування дитини в закладі, з метою збереження родинних стосунків між сином та батьком, з відповідачем - [PERSON] проводилася профілактично-роз'яснювальна робота. Однак, вся проведена робота позитивного результату не дала. 26.09.2012 року до Служби у справах дітей надійшла інформація з Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 40 про вчинення батьком жорстокого поводження та насилля відносно сина, що є порушенням Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" від 15.11.2001 року N 2789-ІИ (а.с.11-12, 20-21). В звязку з цим була створена комісія та здійснено вихід за адресою проживання дитини, що підтверджується актами про обстеження матеріально побутових умов сімї (а.с.15-16). Відповідач [PERSON] з членами комісії поводив себе грубо. Також Службою було встановлено місце знаходження матері неповнолітнього [PERSON], та зясовано, що [PERSON] змінила своє прізвище та імя на [PERSON]. В ході бесіди з матірю неповнолітнього було встановлено, що [PERSON] ухилялася від батьківських обовязків, в звязку із категоричною забороною та погрозами з боку [PERSON] Відповідач [PERSON] проявила бажання піклуватися своїм сином та з годи неповнолітнього [PERSON], вони почали проживати разом однією сімєю. Навесні 2013 року [PERSON] покинула сина на знайому, де він проживав до літа 2013 року. 22.07.2013 року неповнолітній за особистим зверненням влаштований до центру соціально психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Миколаївської міської ради, де знаходиться до теперішнього часу (а.с.23). Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради, згідно з висновком № 1038/05.05.01-08 від 12.08.2013 року, вважає недоцільним повернення неповнолітнього [PERSON] на виховання та утримання батькам, оскільки, батьки долею дитини цікавляться та не йдуть на контакт зі Службою у справах дітей, не телефонні дзвінки не відповідають. Суд приходить до висновку, що вищевказані обставини та неявка відповідачів у судове засідання по даній справі, свідчать про те, що вони злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків щодо дитини та не цікавляться долею їхньої дитини (а.с.24). Крім цього, із висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2062/0202.01-22/22/14/13 від 19.09.2013 року зазначено, що відповідачі вихованням та утриманням дитини не займаються, не цікавляться його долею та станом здоровя, чим самоусунулися від виконання батьківських обовязків, що суперечить ст. 150 СК України. Тому, враховуючи думку неповнолітнього [PERSON] про бажання позбавити своїх батьків батьківських прав, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с.45-46). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. З огляду на вищевикладене суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved