Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, в обґрунтування заявлених вимог, вказала, що 22.10.2011 року, [PERSON] позичила у неї гроші у розмірі 500 США, зобов'язалася повернути гроші за першою вимогою [PERSON], про що власноруч склала відповідну розписку. 30.03.2012 року, [PERSON], позичила знов гроші у позивача у розмірі 3000 доларів США, зобов'язалася повернути гроші за першою вимогою [PERSON], про що власноруч склала відповідну розписку. Термін повернення грошей за позиками вже давно настав тому, що позивач неодноразово вимагала від відповідача повернути гроші за обома розписками. Свого зобов'язання відповідач не виконала, гроші не повернула, від зустрічей з позивачем ухиляється, по телефону погрожувала, що не поверне борг. Поведінка відповідачки свідчить про намір не повертати гроші зовсім. Грошові кошти є власністю прозивача, а діями відповідача порушуються законні права та інтереси позивача, відповідач порушує взяті на себе зобов'язання. Тому, на підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду і просить стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 27965,00 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 280 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні доводи, викладені в позові, підтримав повністю, просила заявлені вимоги задовольнити, також пояснила, що з відповідачем знайома, стосунки нормальні. Раніше позичала гроші, відповідач завжди віддавала. В цей раз відповідач не повернула кошти, просила повернути пізніше, за сімейними обставинами. Коли вона стала вимагати повернення боргу відповідач відмовилась. Пізніше вона направила відповідачу повідомлення, сума не повернута. Ніяких коштів відповідач їй не сплачувала, нічого не повертала. Зазначені в розписці від 30.03.2012 року 150 доларів США відповідач повинна була сплатити 30.04.2013 року, однак вказаного не зробила. Представник позивача в судовому засіданні доводи, викладені в позові, підтримав повністю, просив заявлені вимоги задовольнити та стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за розписками в сумі 27965,00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 280,00 грн. Також пояснив, що сума розрахована виходячи з офіційного курсу НБУ на день звернення до суду, який становить 7,99 грн. за 1 долар США. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що з позивачем знайома з 2008 року, позичала гроші, завжди повертала. 22.10.2011 року позичила 500 доларів США, протягом 4 місяців сплачувала по 25 доларів за користування грошима. Потім їй знадобились ще гроші і вона позичила 30.03.2012 року ще 3000 доларів США, повинна була сплачувати щомісячно позивачу по 150 доларів США за користування грошима. Коли в неї не стало можливості сплачувати гроші, позивач почала вимагати повернення боргу. Розписок про часткове повернення коштів не брала. Боргові розписки на 500 доларів США та 3000 доларів США писала вона. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він чоловік позивача. Його дружина, позивач по справі, дійсно зайняла відповідачу 3500 доларів США, остання обіцяла повернути, однак вказаного не зробила. Він ніяких грошей від відповідача не отримував, процентів не брав. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:…3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі…». Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника…, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми…» Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає виплаті в гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки від 22.10.2011 року відповідач, [PERSON] позичила у позивача, грошові кошти в сумі 500 доларів США, що на день подання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ 3995,00 гривень. Відповідач зобовязалася повернути грошові кошти позивачу за першою вимогою позичальника через місяць. Відповідно до розписки від 30.03.2012 року відповідач, [PERSON] позичила у позивача, грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що на день подання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ 23970,00 гривень. Відповідач зобовязалася повернути грошові кошти позивачу за першою вимогою позичальника через місяць. Відповідно до вимог від 19.08.2013 року позивач просить відповідача повернути їй у строк до 23.08.2013 року грошові кошти, отримані у відповідності до договору та розписки у розмірі 28000,00 грн. До пояснень відповідача щодо часткового повернення коштів суд відноситься критично, оскільки відповідачем не було надано суду доказів в підтвердження цього, також вказане не підтверджується матеріалами справи і крім того заперечується позивачем та спростовується свідченням свідка наданими в судовому засіданні. Таким чином зобов'язання за договором позики відповідач не виконала, кошти не повернула, про що свідчить наявність у позивача боргового документу - оригіналів розписок від 22.10.2011 року та 30.03.2012 року. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 280,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved