Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 22 березня 2013 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, на підставі якого вона передала останній у борг грошові кошти в сумі 6656,00 доларів США, що згідно з курсом іноземних валют, затвердженим Розпорядженням державного ощадного банку України від 22.02.2013 року №73, становить 54213.12 грн, які позичальник зобов'язувалася повернути до 22 травня 2013р. На підтвердження укладення договору позики відповідачка надала позивачці боргову розписку від 22 березня 2013 року. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання покладених на неї зобов'язань і до теперішнього часу не виконала взяті на себе зобов'язання, позивачка звернулася до суду та просила суд винести рішення, яким стягнути з останньої суму боргу у розмірі 54213.12 грн., три відсотки річних в сумі 1626.40 грн. та судові витрати в сумі 558.40 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву якою підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності та у разі неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи (а.с.42). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не сповістила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 книги п'ятої Цивільного кодексу України. Судом у ході розгляду справи встановлено, що 22 березня 2013 року [PERSON] передала [PERSON] у борг 6656 доларів США які позичальник зобов'язувалася повернути до 22 травня 2013 року, що підтверджується розпискою від 22 березня 2013 року (а.с.10). Позивачка свої зобов'язання за договором позики виконала та передала відповідачці у борг кошти в сумі 6656 доларів США. Відповідачка вчасно борг не повернула і від виконання зобов'язань за договором ухиляється. Строк повернення відповідачкою коштів за договором позики настав 22 травня 2013 року. Станом на 16 грудня 2013 року виконання зобов'язання прострочено відповідачкою більш ніж на пів року. Будь-яких доказів виконання відповідачкою своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять. Розписку від 22.03.2013р. з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідачки. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу Відповідно до ст.1049ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою від позивачки коштів у сумі 6656 доларів США, а також той факт, що борг у сумі 6656 доларів США. на момент розгляду справи нею не повернено у встановлений договором термін, оскільки розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. За даними Національного банку України від 16.12.2013р. офіційний курс гривні до долару США станом на 30.08.2013 року становить 7,993грн. за 1 долар США, що підтверджується довідкою ПАТ «Приватбанк» від 16.12.2013р. № Г-31.0.0.0/1-131216103613 (а.с.44) За даними Національного банку України від 16.12.2013р. офіційний курс гривні до долару США станом на 16.12.2013 року становить 7,993грн. за 1 долар США, що підтверджується довідкою ПАТ «Приватбанк» від 16.12.2013р. № Г-31.0.0.0/1-131216103542 (а.с.45) Встановлено, що станом на 16.12.2013 року загальна сума заборгованості відповідачки склала 53201,41грн., що є еквівалентом 6656 доларів США (6656,00 доларів США х 7, 993). У судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачкою умов договору, позивачка має право відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за вказаний період, що на день ухвалення рішення складає 892,03 грн. (53201,41:365 дн. х 204 дн. х 3% ). Таким чином, з відповідачка на користь позивачки підлягають стягненню сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за вказаний період, а саме: з 22.05.2013р. по 16.12.2013р. в розмірі 54093,44 грн. Відповідачкою до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на власний розсуд. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За такими обставинами суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 540,93 грн., які сплачено позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: partial