Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-02 00:00:00

В листопаді 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2012 року до участі у розгляді справи залучено у якості третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилається на те, що вона є донькою померлого 02 травня 2011 року [PERSON], якому належало 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Також 1/3 частина вказаної квартири належить їй, [PERSON], та її доньки [PERSON] Батько мав онкологічне захворювання, часто перебував у лікарні. В червні 2010 року сестра [PERSON] забрала батька на деякий час до себе. В цей період часу вона підбурила батька, щоб він заповідав свою частину квартири їй. Згодом зясувалось, що батько навіть не знав, що він підписує, оскільки він був похилого віку, хворим, німим і не міг вільно висловлювати свою думку. Батько склав заповіт, відповідно до якого 1/3 частину вказаної квартири він заповідав відповідачці. Хоча ще в 2003 році сестрі віддав гараж, а свою частину квартири хотів віддати позивачці. Просила визнати недійсним заповіт [PERSON] від 16 липня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Представник позивачки у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON]. у судове засідання зявилась. Позовні вимоги не визнала суду пояснила, що немає підстав для визнання заповіту від 16.07.2010 року недійсним, оскільки він був складений із додержанням вимог законодавства, був власноруч підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом, відбувалося у присутності свідків. Посилання позивачки на той факт, що в 2003 році батьком було повідомлено, що частина квартири відходить позивачці, нічим не підтверджено. Просила у задоволені позову [PERSON] відмовити. Представник позивачки у судове засідання зявилась. У задоволені позову просила відмовити, оскільки відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Представник третьої особи, Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, до суду надали заяву № 1481 від 19.11.2012 року про розгляд справи без їх участі. [PERSON] особа приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання зявилась. Суду пояснила, що заповіт було складено згідно вимог діючого законодавства. [PERSON] особисто підписував заповіт, він ставив розпис не тільки в заповіті, але й в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Заповіт був прочитаний [PERSON] На питання, чи розуміє він значення цих дій, він відповідав кивком голови. Заповіт було підписано в присутності свідків, розписи яких є в заповіті і в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], померлому [PERSON] належало по 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.9-12). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 02 травня 2011 року (а.с.42). 16 липня 2010 року [PERSON], в присутності двох свідків, було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого усе належне йому майно він заповідав [PERSON] (а.с.43). Тобто 1/3 частини квартири [ADDRESS] В.В. заповідав своїй доньці [PERSON] Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживають в [INFO], і є сусідами померлого [PERSON] та [PERSON] Стосунки у позивачки з батьком і сестрою завжди були добрими. Позивачка забезпечувала батька. Розмов про складання заповіту він з ними не вів. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони були присутніми у якості свідків 16 липня 2010 року, під час складання [PERSON] свого заповіту. При цьому заповідача ніхто не примушував його складати, він підписав заповіт при вільному волевиявленні. На запитання нотаріуса, який посвідчував заповіт, відповідав кивком. Він розумів зміст документи, який підписував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивачки [PERSON] і проживала з нею і з дідом [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Конфліктів з померлим дідом у них ніколи не було. Ним завжди опікувались як і її мати, так і [PERSON] Про те, що він хоче заповідати свою частину квартири [PERSON] він не казав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знаходився з померлим [PERSON] на лікування в одній палаті. За весь час його перебування там, його донька [PERSON] завжди його провідувала, опікувалась ним. При цьому суд не може прийняти у якості доказів, наданих позивачкою [PERSON], письмові записки, що нібито належать померлому [PERSON], оскільки по-перше, інформація, що є в них не має суттєвості для справи, по-друге, суду достеменно не відомо, хто складав ці записки. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб. Згідно зі ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом. Згідно ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту, має відбуватися при свідках. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вище викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 16 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки заповіт було складено з додержанням вимог чинного законодавства, що підтверджено у судовому засіданні показаннями свідків, приватного нотаріуса, який посвідчував вказаний заповіт. Позивачкою не було надано суду доказів того, що складення заповіту відбувалося не за вільним волевиявленням заповідача, тобто не було доведено обставин, на які вона спирається у своїй позовній заяві.

Outcome: dismissed