Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 21.07.2008р. з [PERSON], укладено кредитний договір на суму 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишу заборгованості за кредитом. Проте, відповідачем не дотримано умов вищезазначеного договору внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 60459,37 грн. Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеним зустрічним позовом, в якому зазначає, що в провадженні судді Гляня С.І. знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаний вище позов [PERSON] не визнає в повному обсязі, внаслідок чого й звертається із зустрічним позовом. Як зазначає [PERSON], між ним та ПАТ «Приватбанк» 21.07.2008 року укладений кредитний договір. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав від банку кредит на суму 10000 грн. На виконання умов вказаного договору [PERSON] у визначені графіком строки вносились платежі та сплачено повну суму отриманого кредиту. Проте, як на даний час з'ясувалося, опісля сплати всіх внесків, необхідно було написати заяву про заблокування кредитної картки. Враховуючи вищезазначене позивач просить суд розірвати кредитний договір. У судове засідання представник позивача, по довіреності, Бучакчийський С.В., не з'явився, проте надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, уточнив позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] заборгованість. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, на позовних вимогах наполягав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не визнав в повному обсязі. Свої зустрічні позовні вимоги щодо розірвання кредитного договору підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні, що 21.07.2008р. з [PERSON], укладено кредитний договір на суму 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник свою частину зобов'язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями, не виконував. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобов'язання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Крім, того ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Загальна заборгованість позичальника складає всього: 60459,37 грн. Банк вимагав від відповідача своєчасного виконання договірних зобов'язань, проте останній не сплачував заборгованість. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв'язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що згідно зустрічного позову [PERSON] просить розірвати кредитний договір, а представник ПАТ КБ «Приватбанк», Бучакчийський С.В. заперечує щодо зустрічних позовних вимог суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог зустрічного позову про розірвання кредитного договору укладений 21.07.2008р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк». Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved