Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Будьоннівського районного суду м. Донецька із позовом до Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, третя особа Державна реєстраційна служба Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації м. Донецька про припинення права власності на 15/100 частки домоволодіння та визнання права власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що 17 вересня 1980 року виконкомом Донецької міської ради народних депутатів йому було видано свідоцтво про право особистої власності на 85/100 частки домоволодіння, що складається із двох житлових будинків, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво видано на підставі рішення Пролетарського виконкому ради народних депутатів №15/426в від 28 червня 1980 року та зареєстровано Міським відділом комунального господарства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 22 вересня 1980 року, про що зроблено запис № 26872 у реєстраційну книгу. Позивач вказує, що 08 жовтня 1980 року на ім'я [PERSON] виконкомом Донецької міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право особистої власності на 15/100 частки домоволодіння, що складається із двох житлових будинків, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво видано замість свідоцтва про спадщину від 06 серпня 1966 року №2793 на підставі рішення Пролетарського виконкому ради народних депутатів №19/587а від 27 серпня 1980 року та зареєстровано Міським відділом комунального господарства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 20 жовтня 1980 року, про що зроблено запис № 26872 у реєстраційну книгу. Водночас позивач зазначає, що [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Пролетарським б/РАЦС м. Донецька 09.01.1974 р. актовий запис №33. З часом 15/100 частки домоволодіння, що належали померлій [PERSON] без застосування будь-яких дій, направлених на її знищення, повністю зруйнувалась, оскільки у 15/100 частки домоволодіння після смерті [PERSON], ніхто не проживав та зазначене майно нікому у спадщину не перейшло, будинок не ремонтувався. Позивач зазначає, що у вересні 2012 року звернулися до виконкому Будьоннівської районної ради м. Донецька із заявою про складання акта комісії по контролю за станом житлових будинків та 01 жовтня 2012 року було отримано акт комісії по контролю за станом житлових будинків, належних громадянам на праві приватної власності про знос житлового будинку А-1 і господарських споруд В, Д, Е по [ADDRESS]. Згідно вищезазначеного акта комісія встановила, що домоволодіння раніше складалося із двох житлових будинків: літ. А-1, загальною площею 34,4 кв. м., житлового будинку літ Б-1 загальною площею 83,4 кв.м, сараїв В, Д, Е, вбиральні літ. Г, огорожі №1-3, водопроводу І, які на теперішній час знесені. На підставі вищезазначеного акта та заяви позивачів виконавчим комітетом Будьоннівської районної у м. Донецьку ради прийнято рішення № 285 від 12 грудня 2012 року про затвердження акта комісії по контролю за станом житлових будинків, належних громадянам на праві приватної власності, про знос житлового будинку А-1 і господарських споруд В, Д, Е, огорожі №1-3 від 01 жовтня 2012 року та рекомендовано КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» внести відповідний запис в документацію домоволодіння [ADDRESS], у зв'язку із знищенням майна. Позивачі зазначають, що 01 серпня 2013 року ними було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 3527402 від 01 липня 2013 року, в обґрунтування якого вказано, що зареєструвати право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], не є можливим, оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Також із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 3527402 від 01 липня 2013 р. вбачається, що право власності [PERSON] на 15/100 частини домоволодіння припинилось у зв'язку із її смертю, однак позивачами не додано жодного документу на підтвердження переходу зазначеного права. У зв'язку зі знищенням 15/100 частин домоволодіння, належна позивачам частина домоволодіння у розмірі 85/100, фактично складає цілу частку від всього домоволодіння. Оскільки зазначене домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності, позивачі не мають можливості повною мірою володіти користуватися та розпоряджатися своїм майном, відтак просять суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та припинити право власності [PERSON] на 15/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. у зв'язку із знищенням майна із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав та їх обтяжень та визнати за ними право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається із: житлового будинку прибудинкових споруд. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Будьоннівської районної у м. Донецьку ради Стрюкова Н.В. у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Державної реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставна та таку слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 17 вересня 1980 року, [PERSON] належало 85/100 частини на домоволодіння, яке розташоване за адресою:[ADDRESS] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08 жовтня 1980 року, [PERSON] належить 15/100 частини на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно ухвали Будьоннівського районного суду м. Донецька від 12 липня 1982 року у цивільній справі №2-751 за позовом [PERSON] та [PERSON] про поділ домоволодіння затверджено мирову угоду, згідно умов якої 85/100 частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], поділено між [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] отримав грошову компенсацію. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вищевказане домоволодіння (а.с. 19). Відповідно до акта комісії по контролю за станом житлових будинків від 01 жовтня 2012 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] раніше складалося із двох житлових будинків: літ. А-1, загальною площею 34,4 кв. м.; житлового будинку літ Б-1, загальною площею 83,4 кв.м.; сараїв В, Д, Е; вбиральні літ. Г; огорожі №1-3, водопроводу І. На теперішній час житловий будинок А-1 та господарські споруди: сараї В, Д, Е, огорожа №1-3 знесені (а.с. 16). Згідно рішення виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради № 285 від 12 грудня 2012 року затверджено акт комісії по контролю за станом житлових будинків, належних громадянам на праві приватної власності, про знос житлового будинку А-1 і господарських споруд В, Д, Е, огорожі №1-3 від 01.10.2012 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблено відповідний актовий запис № 33. (а.с. 18). Як вбачається з технічного паспорту, складеного Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька станом на 02 грудня 2011 року самовільних добудов, прибудов, переобладнань у житловому будинку [ADDRESS] зроблено не було. (а.с.20-22). Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально та визнані сторонами. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Знищення майна може бути результатом дій власника або інших особі. Зокрема, це може бути таке використання майна, внаслідок якого воно повністю і назавжди втрачає свої властивості, індивідуальні ознаки тощо. Знищення майна може статися і незалежно від волі власника. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Ураховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 15/100 частин вищевказаного домоволодіння, однак спадкоємці відсутні та на час розгляду справи у суді вищевказана частина домоволодіння зруйнована, суд вважає що позов слід задовольнити, оскільки припинення права власності на 15/100 частин домоволодіння не вплине на права та обов'язки можливих спадкоємців, не порушить їх права власності на частину домоволодіння, яка повністю зруйнована. З огляду на вищенаведене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] та [PERSON] права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], та припинити право власності на 15/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], у зв'язку із знищенням майна.

Outcome: approved