Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Імексбанк» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням зменшення позовних вимог, про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 242/07 від 02.10.2007 року в розмірі 6951 дол. США 25 цент., що за курсом НБУ становить 55417,45 грн. на предмет іпотеки, а саме: нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 73,9 м.кв., що розташоване за адресою [ADDRESS], яке на сьогоднішній день належить спадкоємцям Іпотекодавця [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю за мотивів, що викладені у позовній заяві, просив позов задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на заперечення проти позову. Додатково вказала, що частка [PERSON] у спадковому майні становить 4/6 частки, а тому вона повинна сплатити 4/6 заборгованості, що є незаконно та не відповідає вимогам чинного законодавства. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала що [PERSON] категорично заперечує всі доводи позивача та вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Імексбак» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Імексбанк») та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № 242/07, що підтверджується копією вказаного договору, що наявна в матерілах справи. Згідно п. 1.1 та 1.2 Кредитного Договору Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18000,00 дол. США зі сплатою 14% річних та погашення заборгованості по кредиту до 04.10.2010 року згідно Додатку №1 до вказаного Договору. Відповідно до п. 3.3.6 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, у термін визначений п.п. 1.1.1., 2.4.1 цього договору та Додатком № 1. З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором № 242/07 від 02.10.2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 242/07/1 від 02.10.2007 року, за яким останній передав в іпотеку - нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 73,9 м.кв., яке розташоване за адресою: [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу об'єкта державної власності групи А нежитлових підвальних приміщень гуртожитку загальною площею 73,9 м.кв., що підлягає продажу шляхом викупу від 22.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець, за реєстровим № 5036, Витягу з реєстром правочинів № 1638700 від 22.10.2005 року. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копію Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей 28.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 1991. Судом встановлено, що за час свого життя боржник [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобов'язання. У період із 28.11.2007 року по 03.04.2009 року у встановлені строки сплачувались щомісячні платежі. 28 січня 2009 року відповідач [PERSON] звернулась до директора філії АКБ «Імексбанк» із заявою, у якій повідомила, що її чоловік [PERSON] помер. В той же день, 28.01.2009 року позивач звернувся до Першої Рівненської державної нотаріальної контори з проханням призупинити видачу свідоцтв на право на спадщину для спадкоємців померлого [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та повідомити потенційних спадкоємців про те, що померлий має грошові зобов'язання перед банком. 04 лютого 2009 року Перша Рівненська нотаріальна контора надала відповідь № 216/2-14 про те, що в разі звернення спадкоємців до нотаріальної контори, повідомить та ознайомить їх зі змістом претензії № 88 від 28.01.2009 року. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у в'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216 - 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. 20 жовтня 2009 року між спадкоємцями - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду по розподілу спадкового майна, що належало [PERSON], а саме: нежитлового приміщення по [ADDRESS] Так, у власність [PERSON] та [PERSON] перейшла 2/6 частки, а [PERSON] 4/6 частки. Також, [PERSON] відступив свою частку у спадковому майні на користь [PERSON] Таким чином, спадщина [PERSON] перейшла у частках 2/6 [PERSON] та 4/6 [PERSON] Право власності на 4/6 частки [PERSON] зареєстроване у комунальному підприємстві «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 21 лютого 2011 року. Із матеріалів справи вбачається, що на момент смерті заборгованість [PERSON] перед Банком становила 17500,00 дол. США. Беручи до уваги вимоги ст. 1282 ЦК України, [PERSON] повинна була виплатити Банку 4/6 частки заборгованості за Кредитним договором № 242/07 від 02.10.2007 року, що, відповідно, становила 11666,67 дол. США. Як вбачається із копій квитанцій, наданих відповідачем [PERSON] до заперечення проти позову, вона належним чином сплачувала заборгованість [PERSON] та, відповідно, сплатила Банку 10775,79 дол. США. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед банком становить 890,88 дол. США. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Однак, в суду немає відомостей про зареєстроване за [PERSON] право власності на 2/6 спадкового майна, а звернення стягнення на предмет іпотеки можливо лише тоді, коли право власності встановлено беззаперечно. Крім того, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності, однак при цьому сума основної заборгованості не розділена між спадкоємцями згідно їх частин. При укладені Договору іпотеки від 02.10.2007 року, Банк та [PERSON] погодила, що вартість майна, переданого в іпотеку становила 247000,00 грн. Станом на день подачі позову вартість майна, переданого в іпотеку, не визначена. Згідно розрахунку представника позивача, заборгованість за Кредитним договором становить 6951,25 дол. США, що за курсом НБУ становить 55417,45 грн. Таким чином, при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки суд враховує співмірність суми заборгованості за кредитним договором із вартістю іпотечного майна. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що позивачем не надано відомостей чи зареєстроване за відповідачем [PERSON] право власності на 2/6 частки спадкового майна, відповідачем [PERSON] практично виплачено свою частину заборгованості, а вартість майна значно вища ніж заборгованість за Кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed