Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-17 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до [PERSON], [PERSON], просило винести рішення, згідно до якого зобов'язати відповідачів демонтувати за власний рахунок кондиціонер встановлений на фасаді будинку [ADDRESS], що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] Відповідачі самовільно, без дозволів органів місцевого самоврядування, встановили кондиціонер на фасаді будинку [ADDRESS] По факту незаконного встановлення кондиціонеру, працівниками ЖРЕО №418 проведені обстеження та складені акти від 03 серпня 2011 року та 06 серпня 2012 року, але незважаючи на винесені приписи про усунення допущених порушень, вимоги позивача до цього часу відповідачами не виконанні. Оскільки, відповідачами не надано дозволу на встановлення на фасаді будинку кондиціонеру, добровільно демонтувати кондиціонер відповідачі відмовляються, тому підприємство позивача змушене звернутись до суду з позовом про зобов'язання відповідачів демонтувати за власний рахунок кондиціонер встановлений на фасаді будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.96-99), пояснила, що відповідач разом з членами сім'ї: чоловіком [PERSON], відповідачем по справі, та неповнолітнім сином [PERSON], проживають в квартирі [ADDRESS]. Зважаючи на кліматичні умови та високі показники температури повітря в літню пору року, стан здоров'я членів родини відповідача та її особисто, відповідачами було встановлено на фасаді будинку побутовий кондиціонер, також на фасаді вказаного житлового будинку розміщенні побутові кондиціонери інших мешканців цього будинку. Відповідач вважає, що ствердження позивача щодо незаконних дій відповідачів, пов'язаних з встановленням побутового кондиціонеру, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки встановлення кондиціонеру для потреб мешканців житлових будинків у власних квартирах не може бути визнано як переобладнання чи переплануванням будинку, в той же час діючий Порядок підготовки дозволів на проектування та реконструкцію, реставрацію та капітальний ремонт об'єктів, перепланування квартир та нежилих приміщень, інших вбудовано прибудованих приміщень, опорядження фасадів, встановлення антен стільникового (мобільного) зв'язку та переведення жилого будинку (житлового приміщення) до нежитлового фонду у місті Києві, який затверджений наказом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 30 січня 2010 року № 59, не передбачає отримання дозволу на встановлення кондиціонера в житловому будинку, також відсутні інші нормативно-правові акти, які регулюють питання підготовки та отримання дозвільної документації для встановлення побутового кондиціонеру. Відповідач наголосила, що позивачем не надано належних і допустимих доказів порушення прав інших мешканців будинку внаслідок встановлення відповідачами кондиціонера, в тому числі позивачем не надано висновків Державної санітарно-епідеміологічної служби про порушення санітарних норм і правил в наслідок використання відповідачами кондиціонеру для своїх потреб, не проведено санітарно - технічну або будівельну експертизи для підтвердження підвищеного шуму та вібрації, які впливають на конструкцію будинку та порушують права інших мешканців багатоквартирного будинку. Відповідач підтвердила, що жодної претензії від сусідів щодо роботи кондиціонеру до неї особисто не надходило, будь-які непорозуміння з мешканцями квартир, розташованих нижче по стояку від квартири [NUMBER] відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позов заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи. (а.с.96-99) Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], відповідача [PERSON], оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України, наймач, допустивши самовільне переобладнання або перепланування житлового приміщення зобов'язаний за власний рахунок привести приміщення до попереднього стану. Як передбачено у ст. 152 Житлового кодексу України переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. Контроль за утриманням квартир, що належать громадянам, згідно до ст.154 Житлового кодексу України, здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] що підтверджується довідкою Житлової ремонтно-експлуатаційної організації (форма №3) від 13 липня 2012 року (вих.№102). (а.с.5) Відповідно до положень ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкової території, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, передбачено, що власник наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Обладнання житлових будинків додатковим обладнанням, не визначеним проектом забудови будинку, та отримання дозволу на його встановлення здійснюється у відповідності до Правил забудови міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року № 11/2587 із змінами від 22 січня 2009 року №37/1092 і Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051. Отже, вказані нормативні та підзаконні акти не визначають розміщення кондиціонерів на зовнішніх фасадах, стінах житлових будинків як переобладнання чи перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень будинку або встановлення додаткового обладнання у житловому будинку, на здійснення якого особа (власник або користувач) повинна обов'язково отримати відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування. Як визначено у ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва посилається на недотримання [PERSON] та [PERSON] порядку встановлення кондиціонеру на фасаді будинку [ADDRESS] ці порушення зафіксовані Актами від 03 серпня 2011 року та 06 серпня 2012 року, які складено працівниками Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №418, де встановлено, що мешканцями квартир [ADDRESS] встановлені кондиціонери, на адресу мешканців вказаних квартир направлялись приписи про усунення порушень, які залишились без належного реагування та виконання. (а.с.6,7) Відповідно до ст. 10 Житлового Кодексу України громадяни зобов'язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Згідно з ч. 2 ст.10 Житлового Кодексу України жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ст. 29 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду має своїм завданням забезпечити додержання громадянами правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані. Згідно зі ст. ст. 15, 30 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється виконавчими комітетами районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті. Згідно зі ст. 24 Закону України "Про основи містобудування" державний контроль у сфері містобудування здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими спеціально уповноваженими на це державними органами. Порядок підготовки дозволів на проектування та реконструкцію, реставрацію та капітальний ремонт об'єктів, перепланування квартир та нежилих приміщень, інших вбудовано- прибудованих приміщень, опорядження фасадів, встановлення антен стільникового (мобільного) зв'язку та переведення жилого будинку (житлового приміщення) до нежитлового фонду у місті Києві затверджений наказом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 30 січня 2010 року № 59, цим порядком не передбачено отримання дозволу на встановлення побутового кондиціонера в житловому будинку. Разом з тим, Правила забудови міста Києва, які затверджені рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року № 11/2587 (із змінами від 22 січня 2009 року №37/1092) та втратили чинність згідно з рішенням Київської міської ради від 13 вересня 2011 року № 11/6227, у редакції Правил, чинній на час затвердження рішення, були відсутні положень, які мали регулювати процедуру отримання дозвільної документації для встановлення побутових кондиціонерів. Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Разом з тим, всупереч вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо незаконного встановлення кондиціонеру, не долучило висновку спеціалістів інженерно-технічного обстеження будівельних конструкцій будинку №30-А по вулиці Березняківській у місті Києві, досліджень санітарно-епідеміологічної служби щодо шумового навантаження та інфразвуку під час використання побутового кондиціонеру, розташованого на фасаді житлового будинку, а також інші докази, які мали довести незаконного встановлення побутового кондиціонеру, та, як наслідок проведеного перепланування, погіршення технічного стану будинку в цілому та його несучих конструкцій. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва безпідставно пред'явлено позов до [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання демонтувати за власний рахунок кондиціонер встановлений на фасаді будинку [ADDRESS], оскільки в межах даного спору позивачем не доведено факт недотримання відповідачами порядку встановлення побутового кондиціонеру, зважаючи на відсутність законодавчо визначеного порядку отримання дозволу на встановлення побутового кондиціонеру, відсутні відомості про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності в порядку, передбаченому ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в той же час докази, які надано Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, є суперечливими та такими, що зібрані у спосіб не передбачений чинним законодавством, яке регулює правовідносини, що склались між сторонами спору, інших обставин, які свідчили б про те, що неправомірними діями відповідачів порушенні права інших власників (наймачів) житлового будинку, який перебуває на балансі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, позивачем не наведено. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до [PERSON], [PERSON] про незаконне встановлення кондиціонеру є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed