Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить визнати за ним право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його матері [PERSON] було надано право на заняття квартири [ADDRESS]. 05.08.1990 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] було у повному обсязі сплачено пайові внески за вказану вище квартиру. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв спадщину у вигляді вказаної спірної квартири, оскільки мешкав разом із спадкодавцем та був зареєстрований за вказаною вище адресою, 06.03.1992 року право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано МКП «Маріупольське БТІ», про що видано реєстраційне посвідчення. Проте при зверненні [PERSON] до Реєстраційної служби ММУЮ з метою реєстрації його права власності на вказану квартирі, у реєстрації позивачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на спірну квартиру, з огляду на що, з метою захисту його прав власності, позивач вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON], не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON] Від відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення у справі відповідно до яких відповідач посилається на відсутність спору між сторонами у даному конкретному випадку, з огляду на що в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ознайомившись із матеріалами справи та наданими сторонами доказами суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР№2427303 [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Жовтневого РАЦС ММУЮ ГУЮ в Донецькій області [PERSON] померла 04.08.1990 року. [PERSON], як члену ЖБК «Протон-4» було надано право на заняття квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину у вигляді квартири [ADDRESS]. Право власності [PERSON] було зареєстровано МКП «Маріупольське БТІ» 06.03.1992 року, відповідно до реєстраційного посвідчення, що міститься у матеріалах справи. Крім того в матеріалах справи міститься довідка ЖБК «Протон-4» від 26.10.2013 року, відповідно до якої [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], оскільки ним в повному обсязі виплачено позику за наведену квартиру. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 04.11.2013 року, загальна площа вказаної квартири складає 63,9 кв. метрів, жила 47,3 кв. метрів. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацію держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], оскільки ним в повному обсязі сплачено пайовий внесок за вказану квартиру, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК «Протон-4». Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно через відсутність у нього правовстановлюючого документу на спірну квартиру, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved