Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом про визнання недійсним договору іпотеки. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 28 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нині ПАТ - «УкрСиббанк») був укладений кредитний договір за №11225672000, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 28 000 (Двадцять вісім тисяч) доларів США, що дорівнювало еквіваленту 141 400 за курсом НБУ на день укладення договору, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в даному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 28 вересня 2007 року, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [NUMBER], загальною площею 36,86 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та службових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що Договір іпотеки має бути визнаний недійсним, оскільки станом на дату укладання даного договору у Квартирі проживала малолітня дитина, донька позивача - [PERSON], яка мала право користування квартирою. При цьому, позивач посилається на положення ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" та ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", якими передбачено обов'язок отримувати дозвіл органу опіки та піклування при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Також, позивач посилається на те, що дружина позивача [PERSON] була прописана 02 березня 2005 року в зазначеній вище квартирі разом з дитиною [PERSON] і малолітня дитина проживала в даному помешканні з моменту її придбання, а саме 06 липня 2004 року, а відтак набула права користування вказаним житлом. Дана обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї та прописку Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради № 507 від 07.03.2013 року. Позивач просить визнати Договір іпотеки недійсним, зобов'язати зняти заборону щодо відчуження Квартири та зобов'язати виключити запис про обтяження нерухомого майна, оскільки на момент укладання Договору іпотеки в Квартирі проживала дитина, а згода відповідного органу опіки і піклування (Служби у справах дітей Житомирської міськради) отримана не була, та вилучити запис про державну реєстрацію договору іпотеки. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутності представника ТОВ «Кей-Колект», заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на положення п.1.4 Договору Іпотеки. На підтвердження своїх доводів, що станом на дату укладання Договору іпотеки малолітня дитина - [PERSON] в зазначеній вище Квартирі не проживала, надав суду довідку КВЖРЕП-14 за №1331 від 22.09.2007 р. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі. Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві [PERSON] та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення представників Позивача та Служби у справах дітей Житомирської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нині ПАТ - «УкрСиббанк») був укладений кредитний договір за №11225672000, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 28 000 (Двадцять вісім тисяч) доларів США, що дорівнювало еквіваленту 141 400 за курсом НБУ на день укладення договору, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в даному договорі. З метою забезпечення належного виконання взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [NUMBER], загальною площею 36,86 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та службових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, ч. 6 ст. 203 ЦК України встановлює, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх заміняють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Як зазначено в ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: - укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; - видавати письмові зобов'язання від імені дитини; - відмовлятися від майнових прав дитини. Виходячи з положень ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування. Законом України «Про іпотеку», зокрема ст. 6 цього Закону також передбачені спеціальні умови передачі нерухомого майна в іпотеку, згідно з якими у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування (в даному випадку органу опіки та піклування) така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Кореспондуються з приписами зазначених нормативно-правових актів і положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 (яка була чинна станом на дату укладання Договору іпотеки), в абз. 3 п. 40 якої зазначено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від її майнових прав. Отже, законодавцем та спеціальною Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено обов'язок отримувати згоду органу опіки та піклування при вчиненні правочину, що підлягає нотаріальному посвідченню, в тому числі укладання договору іпотеки, відносно нерухомого майна, право власності на яке, право користування яким має дитина. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку), як і народження дитини після укладення договору іпотеки не є підставою для визнання такого договору недійсним у зв'язку з невиконанням вимог ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» про отримання згоди органу опіки та піклування. Такої ж позиції дотримується Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 Постанови від 30 березня 2012 року № 5, який зокрема зазначив, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду довідку про склад сім'ї та прописку Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради № 507 від 07.03.2013 року, з якої випливає факт проживання [PERSON] в Квартирі та факт реєстрації даної особи в Квартирі з 02.03.2005 р. Також на запит суду КВЖРЕП № 14 була надана довідка про склад сім'ї та прописку №1559 від 05.08.2013 року, з якої також випливає факт проживання [PERSON] в Квартирі та факт реєстрації даної особи в Квартирі з 02.03.2005 р. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності та кожен окремо, не приймає зазначені довідки в якості належного доказу по справі в розумінні ст. 58 ЦПК України, оскільки ці довідки були видані не станом на дату укладання договору іпотеки, а вже після цього. В той же час, суд приймає до уваги наявну в матеріалах справу копію довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради № 1331 від 22.09.2007 року видану безпосередньо перед укладанням Договору іпотеки, з якої вбачається, що станом на 22.09.2007 року, малолітня дитина [PERSON] не була зареєстрована в [ADDRESS]. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що оскільки станом на дату укладання Договору іпотеки [PERSON] не мала жодних прав на квартиру, в тому числі права користування нею, то під час укладання Договору іпотеки отримувати згоду Служби у справах дітей Житомирської міськради необхідності не було. Відповідно, укладання Договору іпотеки жодним чином не порушувало прав та законних інтересів малолітньої дитини [PERSON] Окрім цього суд приймає до уваги, що згідно умов п. 1.3 Договору іпотеки, Іпотекодавець (Позивач) засвідчив, що укладанням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, в тому числі дітей. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд, оцінюючи належність та допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги Позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed