Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], у якій просить стягнути з них на користь банку заборгованість станом на 20 травня 2013року у розмірі 91436, 35 доларів США за договором кредитної лінії № 119/МК/2006 -840 від 01 серпня 2006року та додатковими угодами. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: Згідно з договором кредитної лінії № 119/МК/2006 -840 від 01 серпня 2006року [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 20000 доларів США на строк до 01 серпня 2013року зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією із розрахунку 16% річних, додаткової угоди №1 від 02 серпня 2006року до договору кредитної лінії було надано кредит у сумі 15000 доларів США на строк до 20 липня 2009року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 16% річних по терміновому кредиту і 25 процентів річних по простроченому кредиту, додаткової угоди №2 від 02 лютого 2007року до Договору кредитної лінії було надано кредит в сумі 7100 доларів США на строк до 01 лютого 2010року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 16 % річних по терміновому кредиту і 25% річних по простроченому кредиту, додаткової угоди №3 від 21 червня 2007року до Договору кредитної лінії було надано транш у сумі 2500 доларів США на строк до 20 серпня 2008року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 16% річних по терміновому кредиту і 25% річних по простроченому кредиту, Додатковї угоди №4 від 05 листопада 2007року до Договору кредитної лінії було відкрито відновлювальну лінію в сумі 49500 доларів США на строк до 01 серпня 2013року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 16% відсотків річних, Додаткової угоди №5 від 05 листопада 2007року до Договору кредитної лінії було надано транш у сумі 32500 доларів США на строк до 5 липня 2013року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% відсотків річних по терміновому кредиту і 25% річних по простроченому кредиту, Додаткової угоди №5 від 29 липня 2008року до Договору кредитної лінії було надано транш в сумі 9950 доларів США на строк до 20 липня 2013року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 16% відсотків річних по терміновому кредиту і 25% по простроченому кредиту. Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором та Додатковим угодами до нього банк 01 серпня 2006року уклав з [PERSON] договір поруки, додаткову угоду до договору поруки, за якими поручитель зобов»язався відповідати перед кредитором за виконання зобов»язань у тому ж обсязі, що і позичальник. Позичальник не виконує умов кредитного договору, у зв»язку з чим станом на 20 травня 2013року виникла заборгованість у розмірі 91436,35 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 730850,77 доларам США, з яких: - 935,41 долар США, що еквівалентно 7476,72грн.- пеня за порушення строків платежів по кредиту та відсотках, яка була нарахована відповідно до п.8.2. кредитного договору; - 37382,21 долар США, що еквівалентно 298795,97 грн.- відсотки за користування кредитом разом, які були нараховані відповідно до пункту1.2 кредитного договору; - 4309,57 доларів США, що еквівалентно 34446,38 грн.- штраф за порушення положень кредитного договору, який нараховано відповідно до п.8.3 кредитного договору; - 48809,17 доларів США, що еквівалентно 390131,70 грн.- заборгованість по кредиту. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила суд позов задовільнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, а саме: визнала, що отримувала кредитні кошти у зазначеному позивачем розмірі, але вважає, що розмір штрафних санкцій та нарахованих процентів є завищеним. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01 серпня 2006року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», було укладено договір кредитної лінії №119/МК/2006 -840, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію в сумі 20000 доларів США до 01 серпня 2013року зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами (а.с.6). Для забезпечення виконання позичальником умов вказаного кредитного договору банком 01 серпня 2006року було укладено договір поруки з [PERSON], за умовами якого поручитель зобов»язався відповідати за виконання умов договору у тому ж обсязі, що і позичальник (а.с.7). В подальшому між банком та позичальником [PERSON] було укладені додаткові угоди до кредитного договору, а саме: №1 від 02 серпня 2006року (а.с.9), №2 від 02 лютого 2007року (а.с.11); №3 від від 21 червня 2007року (а.с.13), №4 від 05 листопада 2007року (а.с.15); №5 від 05 листопада 2007 року (а.с.16). За договором кредитної лінії та додатковими угодами банк видав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 57100 доларів США, що підтверджується заявами на видачу готівки (а.с.10,12,14,17) і не оспорюється відповідачкою. Отримані від банку кошти в обумовлений договором та додатковими угодами строк [PERSON] не повертала, у зв»язку з чим станом на 20 травня 2013року утворилася заборгованість по кредиту та відсотках за користування кредитними коштами, розмір яких за розрахунком банку складає відповідно 48809,17 доларів США, що еквівалентно 390 131,70грн, та 37382,21 доларів США, що еквівалентно 298795,97 грн. Відповідачка хоч і зазначила, що відсотки нараховані у завищеному розмірі, проте не спростувала розрахунку банку щодо нарахування відсотків. Розмір заборгованості за кредитом відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Оскільки відповідач не повернув позичені кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом у визначений договором строк, то ці кошти мають бути стягнені з відповідачки [PERSON] примусово. Крім кредиту та процентів, банк просить стягнути пеню у розмірі 935,41 доларів США, що еквівалентно 7476,72 грн.- за порушення строків платежів по кредиту та, яка згідно обґрунтувань банку була нарахована відповідно до п.8.2. кредитного договору, та штраф за порушення положень кредитного договору у розмірі 4309,57 доларів США, що еквівалентно 34446,38 грн. Відповідно до ч.2 ст. 258ЦК України до вимог про стягнення неустойки(пені штрафу) застосовується строк позовної давності встановлений в один рік (спеціальна позовна давність). Про застосування спеціального строку позовної давності зазначено у Постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, що є обов»язковим для застосування судами. З урахуванням річного строку позовної давності пеня підлягає стягненню з 20.07.2012 року, що складає 659,25 доларів США, що еквівалентно 9977,40 грн. Вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п.8.3 Кредитного договору, на який, як на підставу своїх вимог посилається позивач, за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/ чи сплати відсотків, вказаних у графіку, визначених на дату прострочення. Пеня банком нараховувалася відповідно до п.8.2 кредитного договору - за порушення строків повернення Кредиту та/чи сплати відсотків від суми прострочення зобов»язань за кожен день прострочення. Таким чином, за одні і ті ж порушення банк нараховував і пеню, і штраф, а відповідно до ст.61Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, представник банку пояснював, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] сплатила у вересні 2008 року, а тому у банку право на нарахування штрафу виникло у жовтня 2008 року. Таким чином, банк пропустив і строк для пред»явлення вимоги про стягнення штрафу У наданому банком розрахунку взагалі не зазначено, коли банк нарахував штраф, але нарахування штрафу є банківською операцією, яка не може бути без дати. За договором поруки від 01 серпня 2006 року поручитель [PERSON] взяла зобов"язання солідарно відповідати за невиконання зобов"язань позичальником за кредитним договором. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору. Згідно графіку сплати платежів за кредитом кошти вносяться щомісячно визначеними сумами. Сторонами не оспорювалося, що останній платіж по кредиту [PERSON] внесла у вересні 2008 року, і за таких обставин у банку виникло право вимоги до поручителя, оскільки право банку на отримання чергового платежу за кредитом було порушено, але банк вимог до поручителя не заявив. За викладених обставин позов в частині вимог до поручителя задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed