Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 01.09.1989 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та в їх обґрунтування покликаються на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті позивач являється спадкоємцем за законом майна померлого, а від так правонаступником всіх прав та обов'язків [PERSON], які не припинилися внаслідок його смерті. Позивач вказує, що в процесі розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування будинку недійсним та зустрічним позовом [PERSON] про передачу в приватну власність земельної ділянки, йому стало відомо, що 01.09.1989 року його батько [PERSON] заповів усе своє майно відповідачу [PERSON], згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Дмитерко М.І. Позивач вказує, що оскаржуваний заповіт є недійсним, оскільки відповідач [PERSON] скориставшись важким хворобливим станом [PERSON] шляхом обману спонукав його на складання такого, взамін на який [PERSON] обіцяв надавати постійний догляд та утримання заповідача, однак відповідач його батька не доглядав та допомоги на утримання не надавав, водночас погрожував йому та наносив тілесні ушкодження, внаслідок чого [PERSON] звертався за допомогою до Солонківської сільської ради. Таким чином, оскаржуваний заповіт складений шляхом обману та за відсутності вільного волевиявлення заповідача, на підставі чого позивач просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заперечили. Свої заперечення мотивують тим, що доводи позивача є необгрунтовними та не відповідають дійсності, оскільки волевиявлення заповідача під час складення заповіту було вільним та відповідало його волі. На час укладення заповіту були відсутні будь-які обставини наявність яких створювали підстави недійсності такого. Проаналізувавши покази сторін та матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України, Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] який за життя склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської нотаріальної контори Дмитерко М.І. від 01.09.1989 року, згідно яким все своє майно заповів своєму зятеві, відповідачу по справі [PERSON]. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Досліджуючи зібрані у справі докази, щодо стану здоров'я заповідача [PERSON] на момент складення оскаржуваного заповіту, враховуючи положення інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5, згідно п. 15, якої нотаріус при посвідченні правочину визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть участь у ньому, судом не вбачається підстав які б вказували про існування обмежень цивільної дієздатності заповідача та обставини, які б могли вплинути на його волевиявлення, зокрема розуміння та значення своїх дій. Доводи позивача про не усвідомлення заповідачем [PERSON] значення своїх дій на час складення оскаржуваного заповіту у зв'язку з тяжкою хворобою, також спростовуються оглянутою та дослідженою судом, довідкою Солонківської середньої шкоди Пустомитівського району Львівської області № 42 від 02.07.2003 року, згідно якої заповідач [PERSON] до дня смерті був працездатний та працював на посаді сторожа. Таким чином, судом не встановлено жодних підстав передбачених ст. 215 та 225 ЦК України, які б вказували про недійсність оскаржуваного заповіту в момент його укладення. З урахуванням положень ч. 3 ст. 202 ЦК України, суд критично оцінює доводи позивача [PERSON] про недійсність оскаржуваного правочину з підстав вчинення такого під впливом обману відповідно до норм ст. 230 ЦК України, який з показів позивача виразився у невиконанні відповідачем [PERSON] досягнутої згоди з заповідачем про догляд та матеріальне утримання, оскільки відповідно до п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що складання оскаржуваного заповіту проведено з дотриманням всіх істотних умов та волевиявлення заповідача відображало його внутрішню волю, доводи позивачки про наявність підстав недійсності заповіту не знайшли свого жодного підтвердження, а тому є безпідставними. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав недійсності оскаржуваного заповіту, а від так позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed