Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення суми, обгрунтовуючи заявлені вимоги тим, що споживач [PERSON] проживає в будинку за адресою [ADDRESS] і зобов'язана своєчасно вносити відповідну плату за спожиту електричну енергію. Однак, відповідач у період часу з 11.04.2013 року по 29.05.2013 року ухиляється від сплати платежів за отриману електричну енергію, внаслідок чого за цей період утворилася заборгованість у розмірі 2746 грн. 33 коп. На теперішній час сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку на користь позивача не сплачена. Оскільки відповідач своєчасно не виконала зобов'язання стосовно сплати платежів за споживання електричної енергії, тобто прострочила виконання цього зобов'язання, вона повинна сплатити суму виниклої заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, що в грошовому вираженні складає 0 грн. 00 коп., та відповідно 3% річних - 11 грн. 06 коп. Загальна сума заборгованості, яку відповідач повинен сплатити позивачу складає 2757 грн. 39 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за електричну енергію береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (надалі ПКЕЕН) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше наступного місяця. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] відповідач по справі є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до розрахунку заборгованості по оплаті за комунальні послуги позивачем за період часу з 11.04.2013 року по 29.05.2013 року нарахований розмір плати за спожиту електричну енергію в сумі 2746 грн. 33 коп. (а.с.5). За цей же період відповідач не платила за спожиту електроенергію. Таким чином, заборгованість за отриману електричну енергію, яка виникла за цей період часу складає 2746 грн. 33 коп. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконує свої обов'язки по оплаті послуг за спожиту електричну енергію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На теперішній час сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку не відшкодована. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] В статті 625 ч. 2 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих позивачем та перевірених судом розрахунків сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми складає 2757 грн. 39 коп. (а.с. 3, 5). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума спричиненої шкоди з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача повністю доведені, тому підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку позивача, який суд перевірив та зазнав правильним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved