Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся із позовом до Державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. «Про визнання незаконною постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину», мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 09 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 447, місцем реєстрації визначено Гірницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецький області /свідоцтво про смерть серії [NUMBER]/. Рішенням Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 05.09.2012 року встановлено факт сумісного проживання померлої [PERSON] з позивачем внаслідок мешкання однією сім'єю понад п'яти років до часу її смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Згідно статті 1264 Цивільного кодексу України він є спадкоємцем четвертої черги. 04 жовтня 2012 року, тобто у встановлений законом термін та порядок, він звернувся до Першої Макіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для оформлення своїх прав та для отримання свідоцтва про право на спадщину, він подав до нотаріуса усі необхідні документи. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено із наданням роз'яснень листом № 1047/02-31 від 02.04.2013 року стосовно неможливості отримання вказаного свідоцтва у зв'язку із тим, що «... в справах Першої Макіївської державної нотаріальної контори є відомості про іншу спадкоємицю [PERSON], яка має право на першочергове спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, та в справі виникло багато суперечливих моментів…», і рекомендовано йому звернутися до суду. Зазначив, що із даною постановою не погоджується, звернувши увагу суду на те, що підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються статтею 49 Закону України "Про нотаріат", перелік яких є вичерпним. Відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з підстав, не підтвердження кимось своїх родинних відносин, не передбачена Законом України "Про нотаріат". Крім того, відповідно до частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пунктом 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пункт 4.13. цього ж Наказу передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Враховуючи, що підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не була відсутність документів, тому у відповідача не має перешкод для вчинення нотаріальної дії. До того ж, в постанові нотаріус вказує, що є ще одна спадкоємиця - [PERSON], але ж документів, що підтверджують її родинні відносини з померлою не надані. Крім того, свою заяву про прийняття спадщини [PERSON] направила до П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори, але її одразу не було зареєстровано в книзі спадкових справ. Тільки 11 березня 2013 року ця заява найшла до Першої Макіївської державної нотаріальної контори. Відповідно до пункту 3.11. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою, він підлягає також реєстрації у журналі реєстрації вхідних документів. Усі наступні заяви /додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів/ також реєструються у книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи. Враховуючи, що нотаріус П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори не виконав умови вказаного порядку, на теперішній час не відомо, коли саме надійшла заява від [PERSON], чи в термін вона здала її на пошту, чому дану заяву не зареєстрували відповідним чином, чи відповідає вона вимогам подачі документів для прийняття спадщини, чи були перевірені належним чином усі інші документи, копії котрих також надійшли із заявою, чи завірені ці копії. Не можливо також говорити й о відповідності як вказаних документів, так і самої заяви. Главою 7 пункту 7 підпункту 5 Порядку передбачено, що на копіях /фотокопіях/ документів проставляється відмітка "згідно з оригіналом" з проставленням дати та підпису нотаріуса. Якщо [PERSON] в необхідний термін подано вказану заяву, відповідно до пункту 2.4. Порядку, нотаріус повинен був перевірити наявність спадкової справи іншим нотаріусом, а так як о 14 годині 45 хвилин вже було заведено спадкову справу за заявою [PERSON], нотаріус повинен був відмовити заявнику у прийнятті заяви та роз'яснити право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби /неправильно визначено місце відкриття спадщини/ витребувати цю справу для подальшого провадження. Згідно з пунктом 2 глави 7 Порядку неподання відомостей та документів на вимогу нотаріусу є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Таким чином, якщо саме [PERSON] не подала необхідні документи для прийняття спадщини, то вірогідно їй нотаріус повинен відмовити в здійснення нотаріальної дії, а йому слід видати свідоцтво про право на спадщину. Отже відмова державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. від 02.04.2013 року у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом безпідставна та незаконна. Просив визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.04.2013 року та зобов'язати її видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], - після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності за умови участі його представника - адвоката [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у судовому засіданні позов [PERSON] підтримала повністю та просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. В подальшому до суду не з'явилась та звернулась із письмовою заявою про розгляду справи за її відсутності внаслідок зайнятості у іншому процесі в місті Кривому Розі. Відповідач - державний нотаріус Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарова Н. І. у судове засідання також не з'явилась, про місце та час судового розгляду справи сповіщалась своєчасно та належним чином, надала суду письмові пояснення із проханням справу розглядати за її відсутності, зазначивши, що в справах Першої Макіївської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 733 за 2012 рік до спадкового майна [PERSON], яка померла [INFO] року, що заведено згідно заяви про прийняття спадщини № 1816 від 04.10.2012 року [PERSON]. Але в нотаріальній конторі є відомості про наявність ще одного спадкоємця за законом - племінниці померлої - [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], - якій 13.08.2012 року повернуто заяву для оформлення належним чином. [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], - та є згідно рішення Гірницького районного суду міста Макіївки від 05 вересня 2012 року за № 26/0510/108/2012 особою щодо якої «встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю із спадкодавцем - [PERSON], померлою [INFO] року, понад п'ять років до часу відкриття спадщини». На підставі його відповідної заяви в день спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця [PERSON] 04 жовтня 2012 року в 14 годин 45 хвилин заведено спадкову справу № 733/2012 до спадкового майна [PERSON]. Також надійшла заява від спадкоємиці [PERSON] до П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори поштою 04.10.2012 року вхідний № 765, але заяву не було зареєстровано в книзі реєстрації спадкових справ і тільки 11 березня 2013 року ця заява надійшла до Першої Макіївської державної нотаріальної контори за вихідним № 135/01 -16 від 27.02.2013 року та вхідним № 514/02-14 від 11.03.2013 року. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України « 4.2. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. 4.3. Факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрав законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. 4.4. Непрацездатність утриманця за віком може бути підтверджена паспортом, свідоцтвом про народження; непрацездатність за станом здоров'я - за пенсійною книжкою або довідкою, виданою відповідним органом медико-соціальної експертизи Факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. 4.5. Якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. 4.6. Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття». Громадянином [PERSON] було надано рішення Гірницького районного суду міста Макіївки від 05 вересня 2012 року за № 26/0510/108/2012, яким «встановлено факт - сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON], померлою [INFO] року, понад п'ять років до часу відкриття спадщини», це є спадкоємець четвертої черги. Згідно статті 1264 Цивільного кодексу України «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини», а [PERSON] є племінницею померлої [INFO] року [PERSON] згідно до пункту 3 статті 1266 Цивільного кодексу України «...3. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові /сестрі, братові спадкодавця/, якби вони були живими на час відкриття спадщини», тобто вона має право спадкувати у відповідності до статті 1262 Цивільного кодексу України. На теперішній час сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини, але в справах Першої Макіївської державної нотаріальної контори є відомості про іншу спадкоємицю [PERSON], яка є спадкоємицею, що має право на першочергове право спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а також в справі виникло багато суперечливих моментів. Просила прийняти рішення згідно до зібраних в судовому засіданні доказів. Відповідно до положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать їх відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 12298/13 від 06.06.2013 року, № 22621/13 від 21.10.2013 року та № 24619/13 від 12.11.2013 року, долучені до матеріалів справи. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які сторона позивача посилалась як на підставу своїх вимог та відповідач при їх невизнані, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази у справі, - суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно свідоцтва про смерть /серії [NUMBER]/, виданого 09.04.2012 року Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року у віці 79 років, про що 09.04.2012 року складено відповідний актовий запис за № 447 /а. с. 8/. Зі свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1993 року, виданого комітетом з економіки, приватизації та управління комунальної власністю міськвиконкому, впливає, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], - належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та його дружині [PERSON] Зазначене свідоцтво зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації міста Макіївки Донецької області 16.02.1994 року в реєстраційній книзі № 200 за реєстровим № 40109 /а. с. 9/. Рішенням Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 05.09.2012 року встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON], померлою [INFO] року, понад п'ять років до часу відкриття спадщини. 21.03.2013 року [PERSON] звернувся до завідуючої державної нотаріальної контори № 1 міста Макіївки Донецької області Макарової Н. І. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину /а. с. 10 - 12/. Постановою державного нотаріусу Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. від 02.04.2013 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], - після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року /а. с. 14- 15/. Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 31900060 від 04.10.2012 року, 04.10.2012 року зареєстрована спадкова справа під № 53488713 /номер у нотаріуса 733/2012/, у якій спадкодавцем є [PERSON] Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється положеннями Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, Цивільного кодексу України від 16 січня 1993 року та Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за номером 296/5 від 22 лютого 2012 року /в редакціях, які були чинні на дату виникнення спірних правовідносин/. Як убачається із змісту позовної заяви [PERSON], правовою підставою його звернення до суду є відмова нотаріуса у вчиненні дій, що забезпечують реалізацію належного йому права на спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. При цьому, суд враховує, що правові засади здійснення спадкових прав безпосередньо визначенні положеннями Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Норми права, які містяться у частині 1 статті 1269 Цивільного кодексу України визначають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У свою чергу, з огляду на положення статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріатом в Україні є система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах /державні нотаріуси/ або займаються приватною нотаріальною діяльністю /приватні нотаріуси/. Положеннями частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, як убачається з положень статті 34 Закону України «Про нотаріат», однією з нотаріальних дій, які повноважений вчиняти нотаріус, є видача свідоцтва про право на спадщину. Крім того, положеннями частини 2 статті 48 та частини 1 статті 66 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що на підтвердження права на спадщину видаються відповідні свідоцтва. Безпосередньо порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначений Наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року /далі за текстом - Наказ/. Як убачається з положень глави 10 Наказу видачі свідоцтва про право на спадщину передують юридичні дії з відкриття спадщини. Так, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою /частина 1 статті 1220 Цивільного кодексу України та пункт 1.1. глави 10 Наказу/. У ході розгляду справи судом встановлено, що виникненню спірних правовідносин передувало відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. У свою чергу, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття /частина 1 статті 1268 Цивільного кодексу України та пункт 3.1. глави 10 Наказу/. Відповідно до положень пункту 3.3. глави 10 Наказу заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Крім того, системний правовий аналіз положень пункту 3.5. глави 10 Наказу дає підстави дійти суду до висновку проте, що заява про прийняття спадщини може бути подана нотаріусу не лише шляхом особистої явки спадкоємця до нього, а й шляхом її надіслання поштою. Виходячи з встановлених судом обставин, на підставі досліджених ним доказів, за прийняттям спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], до нотаріуса 04 жовтня 2012 року звернулось дві особи, а саме: позивач [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини особисто, та [PERSON], яка надіслала заяву про прийняття спадщини поштою. При цьому, судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] надіслала заяву про прийняття спадщини не до Першої Макіївської державної нотаріальної контори, а до П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори. Крім того, як випливає з пояснень сторін по справі та не заперечується жодною із них, фактично заява [PERSON] про прийняття спадщини була передана з П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори до Першої Макіївської державної нотаріальної контори лише 11 березня 2013 року. Як убачається з положень пункту 2.1. глави 10 Наказу подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини заява про прийняття спадщини є підставою для заведення спадкової справи. Згідно до встановлених судом обставин, [INFO] внаслідок смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини Першою Макіївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Отримавши заяву про відкриття спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна /пункт 2.1. глави 10 Наказу/. У свою чергу, при здійсненні дій з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва /стаття 68 Закону України «Про нотаріат», пункт 4.1. глави 10 Наказу/. При цьому, вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття /частина 1 статті 1217, частина 1 та 2 статті 1223, частина 1 та 2 статті 1258 Цивільного кодексу, пункт 4.6. глави 10 Наказу/. Крім того, суд приймає до уваги, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові /сестрі, братові спадкодавця/, якби вони були живими на час відкриття спадщини - у другу чергу, а особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини здійснюють право на спадкування - у четверту чергу /частина 1 статті 1262, частина 1 статті 1264 та частина 3 статті 1266 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 2 статті 66 та частини 1 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому порядку, в строки, визначені цивільним законодавством України. Як убачається з положень частини 1 статті 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Тотожне за своїм юридичним змістом положення стосовно строків видачі свідоцтва про право на спадщину міститься також у пункті 4.9. глави 10 Наказу. У ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 21 березня 2013 року шляхом подачі заяви поштою, тобто після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Станом на дату отримання нотаріусом зазначеної заяви від позивача [PERSON] Першою Макіївською державною нотаріальною конторою також були отримані документи від [PERSON] про прийняття спадщини, які надійшли з П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори 11 березня 2013 року, що не оспорюється сторонами у справі, а тому не підлягає додатковому доведенню відповідними доказами. При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріальних дій у відношенні оформлення спадщини спадкоємицею [PERSON] було відкладено у зв'язку із необхідністю витребування додаткових документів, що підтверджують її родинні відносини з померлою [PERSON] Як убачається з положень частини 2 статті 42 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4.13. глави 10 Наказу відкладення вчинення нотаріальних дій є правом нотаріуса, яке він реалізовує на власний розсуд, з дотриманням вимог чинного законодавства. Зокрема однією з таких вимог є строк відкладення вчинення нотаріальної дії, який для видачі свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця /частина 3 статті 42 Закону України «Про нотаріат» та пункт 4.13. глави 10 Наказу/. Виходячи з того, що документи [PERSON] надійшли до Першої Макіївської державної нотаріальної контори 11 березня 2013 року, то станом на дату звернення позивача [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину /21 березня 2013 року/, строк відкладення вчинення нотаріальної дії, наданий [PERSON] для надіслання додаткових відомостей, на той час не сплинув. Таким чином, суд виходить з того, що на дату звернення позивача [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарова Н. І. мала відомості про наявність двох спадкоємців майна, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: позивача та [PERSON] При цьому, спадкування майна [PERSON] здійснювалось за законом, тобто згідно до встановленої чинним законодавством України черги, у якій [PERSON] є спадкоємцем другої черги, а позивач [PERSON] - четвертої. Отже, видача державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON], який є спадкоємцем четвертої черги, до моменту спливу строку, наданого спадкоємцю другої черги [PERSON] для надання додаткових документів, фактично може призвести до порушення спадкових прав останньої у майбутньому. Виходячи з наведеного, вчинення такої нотаріальної дії не відповідає положенням законодавства України. З огляду на приписи абзацу п'ятого статті 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. У свою чергу, положення пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 глави 13 Наказу також передбачають, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Як убачається із змісту спірної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вона прийнята нотаріусом з дотриманням вимог, встановлених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» та пунктами 1, 3, 4 глави 13 Наказу, тобто складена у письмовій формі та у визначені строки, а також містить причини відмови та роз'яснення порядку її оскарження, що дає підстави суду дійти до висновку про правомірність дій державного нотаріуса Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарової Н. І. та відсутності у її діях порушень прав позивача [PERSON] Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та неможливість задоволення його позову повністю. Окремо суд вважає необхідним зауважити, що з огляду на визначений статтею 61 Конституції України принцип індивідуальної юридичної відповідальності будь-якої особи, відповідач по справі - державний нотаріус Першої Макіївської державної нотаріальної контори не повинен відповідати за дії, які здійснювались іншої особою, зокрема П'ятою Макіївською державною нотаріальною конторою. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed