Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 26.12.2009 року відділом актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 264. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2012 року. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим виникали постійні сварки, що призвело до втрати взаємної поваги та любові. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо. Крім того на теперішній час відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу, але в недостатньому обсязі. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини від усіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, пояснила, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2012 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Крім того просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у попередньому судовому засіданні у повному обсязі визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та пояснив, що фактичні шлюбні відносини припинені між ними у грудні 2012 року, матеріальну допомогу на утримання дитини надає за наявністю такої можливості. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26.12.2009 року відділом актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 264 (а.с. 7). Від цього шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON], у свідоцтві про народження батьком дитини записаний відповідач (а.с. 8). Факт проживання дитини разом з позивачкою підтверджується довідкою про склад сім'ї №1/1645 від 05.12.2013 року, виданою КП «Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька» (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у грудні 2012 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично, за наявності такої можливості. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 79, 112, 113, 180, 181 СК України,

Outcome: approved