Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 849632,77 грн. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про його народження та про встановлення батьківства. 28 березня 1997 року постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Відповідач ухиляється від їх сплати. Згідно розрахунку державної виконавчої служби сума заборгованості, станом на червень 2013 року, складає 56157,10 грн. Позивачка звернулася до суду, щоб з відповідача було стягнуто суму неустойки. Ухвалою суду до участі у справу був залучений Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області у якості третьої особи. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких вказали, що заявлені позовні вимоги підтримують та просили задовольнити в повному обсязі, справу просили розглянути без їх участі. Раніше в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилався на пояснення, які викладені в позовних вимогах. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких заперечували проти задоволення даного позову та просили відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. Раніше в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та вказали, що вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, оскільки про існування даного рішення та виконавчого листа, він не знав, жодних повідомлень чи викликів з державної виконавчої служби щодо стягнення з нього аліментів на його адресу не надходило. Також вказали, що після того як відповідач дізнався про існуванні рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 1997 року про стягнення з нього аліментів, він одразу почав здійснювати платежі, що підтверджується квитанціями та розрахунком заборгованості який міститься у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.11.1995 року відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1090 (а.с.7), та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданим 14.11.1995 року відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 95 (а.с.8). Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 1997 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, в особі матері дитини (а.с.9). На підставі вищевказаної постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 1997 року - був виданий виконавчий лист № 12-91, який було втрачено, внаслідок чого ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2013 року - був виданий дублікат вищевказаного виконавчого листа № 12-91 (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 12-91 (дублікатом), виданим відносно [PERSON], наданого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Черниш О.М. - заборгованість [PERSON] по аліментам станом на червень 2013 року складає 56157 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачкою та її представником не було надано належних доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] виникла саме з його вини. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про існування постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 1997 року про стягнення з нього аліментів, а також про виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів. Крім того, згідно Листа Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 19.02.2013 року за № 4812/05 року, вищевказаний виконавчий лист 12-91 від 28.03.1997 року, згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні на території України не значиться. Однак перевіркою книг вихідної кореспонденції Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за 2001 рік встановлено перебування виконавчого листа 12-91 від 28.03.1997 року на виконанні у Красногвардійському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, та на підставі п. 10 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2001 року та направлено на подальше примусове виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.12-13). Зі слів представника позивачки, остання 20 лютого 2013 року звернулась із заявою про надання відомостей про стан зазначеного виконавчого провадження до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, проте відповідно до Доповідної Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в наслідок знищення архівних документів здійснити перевірку вхідної документації, надати копії документів та інших відомостей про стан виконавчого провадження за виконавчим листом № 12/91, виданим Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, не має можливості. Тобто, з вищенаведеного вбачається, що фактично у період з жовтня 2001 року по квітень 2013 року (коли до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшов дублікат вищевказаного виконавчого листа № 12-91, що підтверджується листом відділу від 14.11.2013 року за № 36471/05, а.с.49) взагалі було відсутнє виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 12-91, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Крім того, раніше в судовому засіданні представник Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області пояснив, що рахував заборгованність з 795 грн. на 01.05.1999 року, з копії подання держвиконавця, яка була надана до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, належним чином не завірена та орігінал відсутній. (а.с. 11) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що з лютого 2013 року, коли відповідач дізнався про вищевказану постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 1997 року, [PERSON] почав здійснювати перерахування аліментів позивачці, що підтверджується фіскальними чеками про здійснення грошових переказів (а.с.56-57) та розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 12-91 (дублікатом), наданим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Черниш О.М. (а.с.15-16). За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed