Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимоги про встановлення факту належності та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 82,5 кв.м. Дане майно належало матері позивача [PERSON], яка померла [INFO], але не встигла скласти заповіт та через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів позивач не може прийняти спадщину нотаріальним шляхом, що змусило її звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового слухання справи повідомлялася належним чином, представила до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Випасненскої сільської ради у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового слухання справи сповіщався. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис 10. За життя [PERSON] заповіт не складала. Єдиним її спадкоємцем за законом є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], оскільки чоловік - [PERSON], помер [INFO], а син - [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвами про смерть, доданими до матеріалів справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 82,5 кв.м., гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», підвалу літ. «в», навісу літ. «в1», сараю літ. «Г», навісу літ. «Д», «г», убиральні літ. «Є», споруд № 1-5. За радянські часи в селах будинки будувались та правовстановлюючі документи не оформлялись, а єдиним доказом власності були записи в господарських книгах. З матеріалів справи, зокрема з технічного паспорту виготовленого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 28.10.2009 року, вбачається, що житловий будинок збудований в 1980 року, а інші будівлі будувались з 1980 по 1990 рік. Відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, втратила чинність 13.12.1995 року). Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі (№ 19) сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника (№ 2973). Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. У відповідності з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідок виконкому Випасненської сільської ради від 01.02.2013 року та 26.07.2013 року вбачається, що позивач проживала разом з спадкодавцем, вели спільне господарство, тобто позивач, відповідно до положень ст..1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину матері. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved