Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, зазначав, що під час проведення інвентаризації земель, які знаходяться у його постійному користуванні було встановлено, що в смузі відведення залізниці на території Панківської сільської Ради з км 27 + 219 м до км 27 + 330 м перегону Адинкота- Берхомет на відстані 8 м від осі колії розташована земельна ділянка [PERSON], яка передана йому у власність сільською Радою для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку на підставі рішення сільської Ради №79-6/06 від 22 грудня 2006 року і яка накладається на земельну ділянку залізниці загальною площею 0,0491 га. На підставі цього рішення було виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки. Посилаючись на те, що цим рішенням порушується право позивача на користування земельною ділянкою та воно суперечить чинному законодавству, просив визнати незаконним та скасувати рішення Панківської сільської Ради № 79-6/06 від 22.12.2006 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,47 га та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Під час розгляду даної цивільної справи було встановлено, що [PERSON] помер 24.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-МИ № 091654 від 27.06.2011 року. Відповідно до листа Сторожинецької державної нотаріальної контори від 27.03.2013 року 30 серпня 2011 року до Сторожинецької державної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 13 березня 2013 року їй видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому ухвалою Сторожинецького районного суду від 02 квітня 2013 року [PERSON] була залучена у справі як правонаступник [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні змінила та просила визнати недійсним та скасувати рішення Панківської сільської ради № 79-6/06 від 22.12.2006 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки для ведення сільського господарства, яка розташована на куті Царина та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,1629 га, серії ЯМ № 620286, виданого на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 13.03.2012 року та визнати недійсним вказане свідоцтво, оскільки саме ця земельна ділянка знаходиться в межах землекористування позивача. Представник відповідача - Панківської сільської Ради в судове засідання не зявився, надав суду лист в якому просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги не визнають. Представники -відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, пояснила, що спірна земельна ділянка належала покійному [PERSON], [PERSON] успадкувала за заповітом земельні ділянки. Вважають, що Львівська залізниця не надала документи, що підтверджують її право власності на дану земельну ділянку, крім того в базі кадастрової реєстраційної системи відсутні дані землекористування ДТГО Львівська залізниця на території Панківської сільської ради, тому просять в позові відмовити. Представник третьої особи, залученої за ухвалою суду відділу держкомзему в Сторожинецькому районі [PERSON] вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з тих підстав, що на момент виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку покійному [PERSON] у позивача ніяких право установчих документів, передбачених діючим земельним законодавством, на земельну ділянку у смузі відведення залізниці не було, а, отже і не було підстав відмовити [PERSON] у наданні у власність земельної ділянки та видачі державного акту. Суд знаходить, що змінені позовні вимоги представника позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 23 Закон України Про транспорт до земель залізничного транспорту належать землі надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування. З матеріалів справи, зокрема плану меж смуги відводу напрямку Адинкота-Берхомет Львівської залізниці, розробленому в 1959 році вбачається, що ширина смуги відведення з привязкою до колії з км 27+105 до км 27+330 ліва сторона за ходом кілометра до 8-10м при початково зазначеній ширині смуги відведення 15 м від осі головної колії. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України Про транспорт, ст.6 Закону України Про залізничний транспорт, до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам частина земельної ділянки смуги відведення Залізниці була передана у власність [PERSON], а в подальшому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], де остання веде особисте господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, в той час як, згідно затвердженого плану смуги відведення, відстань від залізничного полотна має становити від 15 м. до 78 м. Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою від 24.07.2012 року № 1969 ДТГО Львівська залізниця. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п. б) 4.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Панківська сільська рада не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Приймаючи до уваги, що позов підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved