Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

06 листопада 2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON], за договором дарування, є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0794 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю належить відповідачці, цільове призначення спірної земельної ділянки - обслуговування житлового будинку. Посилаючись на те, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок та на підставі ч. 1 ст. 120 ЗК України до нього перейшло право власності й на земельну ділянку у розмірі та за цільовим призначенням, відповідно до державного акту на землю на ім'я попереднього власника просив про задоволення позову. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій крім цього зазначила, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи - управління Держземагенства у Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився. До суду надана заява про розгляд справи у відсутність їх представника в якій, крім цього зазначено, що проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору дарування, серія та номер 83, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 25 лютого 2013 року, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74861 від 25 лютого 2013 року. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0794 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 026132, належить відповідачці [PERSON], та була їй передана для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Листом управління Держземагенства у Очаківському районі Миколаївської області № 2265/1-28 від 13 грудня 2013 року, позивачу відмовлено у видачі державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку, оскільки з 01 січня 2013 року до Земельного кодексу України внесені зміни, а саме статтею 126 цього кодексу передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється без оформлення державних актів, в зв'язку з чим позивачу рекомендовано звернутися до суду для реалізації свого права власності на спірну земельну ділянку. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач є власником розташованого на спірній земельній ділянці житлового будинку та відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України з набуттям права власності на розміщений на даній земельній ділянці житловий будинок до нього перейшло право власності й на земельну ділянку у розмірі та за цільовим призначенням, відповідно до державного акту на землю на ім'я попереднього власника, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідачка визнала позов в повному обсязі, а обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України. Обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб судом не виявлено.

Outcome: approved