Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 09.07.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого остання подарувала йому (позивачу) належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровано місце проживання його (позивача - власника) та [PERSON], який є його батьком. Відповідачі, не будучи власниками квартири та не маючи права користування нею, вчиняють дії, що порушують його (позивача) право власності. В 2006 році до [PERSON] - колишнього власника, звернулися відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з проханням надати згоду на вселення у спірну квартиру, а в подальшому - на реєстрацію їхнього місця проживання в даній квартирі. Отримавши згоду, відповідачі вселилися в указаній квартирі, а в 2008 році були зареєстровані в ній. Договір найму квартири між [PERSON] та відповідачами не укладався. Після спливу п'яти років з моменту вселення в квартиру, у 2011 році [PERSON] звернулася з вимогою до відповідачів звільнити спірну квартиру та припинити нею користуватися, а також подати до органу реєстрації заяви про зняття їх з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що наявність їх реєстрації перешкоджає їй вільно користуватися своєю власністю, та крім того, квартира була необхідна для проживання у ній [PERSON] та членів її сім'ї. На зазначену пропозицію відповідачі відповіли відмовою, обгрунтувавши це відсутністю іншого житла, де б вони могли зареєструвати своє місце проживання. У зв'язку з цим [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод щодо здійснення права власності. 09.11.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва позов [PERSON] було задоволено, дане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2012 року. Після прийняття судових рішень, набрання рішення законної сили [PERSON] звернулася до ВГІРФО Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві з заявою від 01.02.2012 року про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою на підставі судових рішень. Внаслідок чого відповідачі були зняті з реєстраційного обліку по спірній квартирі. Не погоджуючись з висновками судів, відповідачі звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з касаційною скаргою, яка була задоволена, ухвала Апеляційного суду міста Києва була скасована, справа направлена на новий розгляд. Своє рішення суд касаційної інстанції мотивував тим, що нібито між [PERSON] та відповідачами фактично був укладений договір найму жилого приміщення - спірної квартири, а тому при виселенні таких осіб [PERSON] повинна була попередити їх про намір розірвати договір найму жилого приміщення за три місяці. За результатами нового розгляду справи Апеляційний суд міста Києва своїм рішенням від 14.08.2012 року скасував вищезазначене рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2011 року і в задоволенні позову [PERSON] відмовив, мотивуючи тим, що між сторонами фактично виникли правовідносини найму, а підстави, з яких було подано позов, не є достатніми і обгрунтованими. Судовими рішеннями встановлено, що не заперечувалося відповідачами, що останні почали проживати у спірній квартирі з 2006 року, і враховуючи вимоги ст.821 ЦК України, якою передбачено, що у разі невстановленні у договорі найму строку, договір вважається укладеним на п'ять років, слідує, що відносини найму спірної квартири між [PERSON] та відповідачами припинилися у 2011 році. Відповідачі на даний час намагаються зареєструвати своє місце проживання в спірній квартирі, і такі дії є порушенням його (позивача) прав, як власника спірної квартири. У зв'язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав власника спірної квартири. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо прийняття заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, ніяких заяв до справи не надавали. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надали суду заяву з проханням розглядати справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 09.07.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS]. Станом на 13.03.2013 року згідно довідки Ф-3, виданої ЖРЕО-405, в спірній квартирі зареєстровані позивач (власник житла) та його батько. З матеріалів справи, змісту позовної заяви слідує, що в спірній квартирі з 2006 року проживали, а з 2008 року були зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] за згодою власника - [PERSON] Остання в 2011 році зверталася до відповідачів з вимогою звільнити квартиру, однак це не було зроблено. У зв'язку з цим [PERSON] (власник спірної квартири на той час) зверталася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в здійсненні права власності. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2011 року позов [PERSON] був задоволений, відповідачі зняті з реєстраційного обліку, виселені зі спірної квартири. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва зазначене рішення залишено без змін. Після цього, оскільки рішення набрало законної сили, відповідачі були зняті з реєстраційного обліку на підставі заяви власника [PERSON] та вказаного судового рішення. Відповідачі не погодилися з рішеннями судів та подали касаційну скаргу, за результатами розгляду якої Вищий спеціалізований суд України скасував ухвалу Апеляційного суду міста Києва на направив справу на новий розгляд. При новому розгляді справи Апеляційний суд міста Києва своєю ухвалою від 14.08.2012 року скасував рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2011 року та відмовив в задоволенні позову [PERSON], мотивуючи тим, що між сторонами фактично виникли правовідносини найму, а підстави, з яких було подано позов, не є достатніми і обгрунтованими. З наданих матеріалів справи (судових рішень) встановлено, що спірна квартира до дарування її позивачу [PERSON] належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2004 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є членами сім'ї [PERSON], [PERSON] (позивача); в спірній квартирі вони проживали з квітня 2006 року; за погодженням з власником, що був на той час, - [PERSON] зареєструвалися в спірній квартирі в 2008 році; між ними ([PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]) було укладено усний договір найму спірного житла без визначення строку. Дані обставини встановлені в судових рішеннях, зазначалися та не заперечувалися відповідачами. Відповідно до ст.ст.810, 814, 821 ЦК України за договором найму житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. У разі зміни власника житла, переданого в найм, до нового власника переходять права та обв'язки наймодавця. Договір найму житла укладається в письмовій формі на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Як зазначалося вище, відповідачі заселилися в спірну квартиру в 2006 році, між ними та власником житла в письмовій формі договір найму не укладався, тобто - строк не визначався. Враховуючи це та вимоги ст.821 ЦК України, строк найму становить п'ять років і закінчився у 2011 році і на час звернення до суду власника житла (позивача) правовідносини найму спірної квартири між позивачем - новим власником, до якого перейшли всі права наймодавця, та відповідачами припинилися. З позовної заяви слідує, що відповідачі самостійно і добровільно виїхали із спірної квартири з січня 2012 року і там не проживають, про що складено акт від 18.03.2013 року, приєднаний до справи. З довідки ЖРЕО-405 від 24.04.2013 року встановлено, що 17.04.2013 року відповідач звертався до них з приводу реєстрації за спірною адресою його, його дружини [PERSON] та його сина [PERSON] Такі дії є порушенням прав власника жила - спірної квартири, оскільки на час звернення відповідачів до ЖРЕО-405 з приводу їх реєстрації за спірною адресою, їх права на користування спірним житлом як наймачами, були припинені, ще в 2011 році. Викладені вище обгрунтування дають підстави для задоволення позовних вимог, відновлення порушених прав власника та припинення в подальшому порушень прав власника. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. По даній справі встановлено та підтверджено, що позивач є інвалідом 1 групи, звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп. має бути стягнутий з відповідачів в доход держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved