Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

13 серпня 2013 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Купуй поліс" (далі ТОВ «Купуй поліс») з позовом до [PERSON] про про відшкодування збитків, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «Купуй поліс» і [PERSON] Договору доручення № 63112 «Про надання агентських послуг» від 15.08.2012 року позивач передоручив, а відповідач прийняв на себе обов'язки по наданню фізичним і юридичним особам страхових послуг шляхом укладення договорів страхування від імені та за дорученням позивача. Згідно умов Договору на [PERSON] було покладено обов'язки: щоденно уповноваженому представнику ТОВ «Купуй поліс» надавати відомості про укладені договори страхування та подавати звітні примірники договорів страхування (страхових полісів); квитанції; копії платіжних доручень; звіти за встановленою формою; за першою вимогою, надавати звіт про свою діяльність при виконанні Договору та нереалізовані договори страхування (страхові поліси); протягом п'яти робочих днів, повернути нереалізовані договори страхування (страхові поліси); надавати для перевірки всю документацію, пов'язану з виконанням обов'язків за Договором, звіт про рух та залишки бланків суворої звітності, одержані страхові платежі. Договором від 15.08.2012 року передбачено,що в разі виявлення порушень, допущених [PERSON] при виконанні ним своїх обов'язків за Договором, ТОВ «Купуй поліс» має право в односторонньому порядку розірвати укладений Договір. В цьому разі відповідач повинен негайно провести кінцевий розрахунок та здати всі бланки суворої звітності, оригінали договорів страхування, посвідчення та іншу наявну документацію, що була надана йому для здійснення страхової діяльності за вказаним Договором протягом трьох робочих днів. У випадку неповернення страхових полісів, на підставі п.6.1.1. Договору вони вважаються втраченими. Згідно п.п. 6.1.1. Договору за втрату полісу [PERSON] несе відповідальність в розмірі річного максимального страхового платежу, який можна було б отримати за втраченим полісом в разі його реалізації у відповідності до встановлених нормативними актами порядків розрахунку. В липні 2013 року ТОВ «Купуй поліс» звернулось з вимогою до відповідача про повернення всіх бланків суворої звітності, оригіналів нереалізованих договорів страхування, посвідчення, та іншу наявну документацію, яка була надана Товариством для здійснення страхової діяльності та провести у кінцевий розрахунок. Проте, відповідач поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ОСЦПВВНТЗ) за номерами АВ 9039968, АВ 9039969, та за номерами з АВ 9921401 по АВ 9921410 не повернув, ніякої інформації з цього приводу не надав. Загальна кількість неповернутих полісів ОСЦПВВНТЗ становить 12 штук. На підставі Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 9.07.2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 28.11.2011 року №708 «Про внесення змін до Коригуючих коефіцієнтів та їх розмірів, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 09.07.2010 N 566» максимальний страховий платіж, який можна було б отримати за кожен поліс особистого обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, неповернутий відповідачем становить 9123 грн. 84 коп. Оскільки відповідач не повернув 12 таких полісів, його борг за неповернуті поліси складає 109 486 грн. 08 коп. Під час розгляду справи позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з допущеною помилкою в розрахунках. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] 76 640 грн. 16 коп. виходячи з наступного розрахунку: 180 грн. х 3 (к.I) Х 4,8 (к.II) х 1(к.III) х 1,76 (к.IV) х 0,7 (к.V) х 2 (к.VI) = 6386,68 грн.; 6386,68 х 12 = .76 640. Крім того, стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються з витрат понесених по сплаті судового збору в розмірі 1094,86 грн. та витрат по явці представника позивача в судові засідання 597,35 грн. з урахуванням повернутих в добровільному поряду відповідачем під час розгляду справи в суді суми в розмірі 1800 грн. В судовому засіданні представник позивача Руденко О.С., яка діє на підставі довіреності (а.с 54) позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти укладання мирової угоди не заперечувала. Після надання строку на укладання мирової угоди в судове засідання не з'явилася, направила в адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, клопотання про відшкодування судових витрат та заяву про розгляд справи без участі представника позивача в судовому засіданні. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору та ордеру адвокатського об'єднання (а.с 61-63), позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що позивачем в розрахунках наведені невірні коригуючі коефіцієнти до страхових платежів, які значно перевищують розмір коефіцієнтів зазначених в пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд надати час для укладення мирової угоди між сторонами; після оголошення перерві в судове засідання не з'явився. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносин, які регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV в» та Розділом ІІ ЦК України. Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та свідоцтвом про державну реєстрацію Товариство з обмеженою відповідальністю "Купуй поліс" є юридичною особою (а.с. 8,9). 11 червня 2010 року між Приватним акціонерним товариством «Українська охорона-страхова компанія» (Довіритель) та ТОВ «Купуй поліс» (Повірений) був укладений договір доручення №89 про надання агентських послуг від 11 червня 2010 року відповідально до умов якого Довіритель доручив Повіреному надавати фізичним та юридичним особам страхові послуги (а.с. 46-51). 15 серпня 2012 року між ТОВ «Купуй поліс» (Товариство) та [PERSON] (Агент) був укладений договір доручення № 63112 про надання агентських послуг (а.с 10-13), відповідно до умов якого Товариство передоручило, а Агент прийняв на себе обов'язки по наданню фізичним та юридичним особам страхових послуг шляхом укладання договорів страхування від імені та за дорученням Товариства. Товариство уповноважило Агента укладати від його імені та за дорученням Товариства договорі страхування та видавати страхові поліси квитанції та інші документи. передбачені правилами страхування відповідної страхової компанії партнера - Товариства (пункти 1.1, 1.2 Договору). Відповідно до умов зазначеного Договору [PERSON] був зобов'язаний: · надавати відомості про укладені договори страхування щоденно уповноваженому представнику ТОВ «Купуй поліс» шляхом направлення інформації про укладені договори, номер полісу/договору; період дії, прізвище, ім'я по-батькові страхувальника; розмір страхової премії або шляхом направлення копій полісів на електронну адресу (п. 2.4.8.); · щоденно подавати звітні примірники договорів страхування (страхових полісів); квитанції; копії платіжних доручень; звіти за встановленою формою (п. 2.4.9); · за першою вимогою, надавати звіт про свою діяльність при виконанні Договору та нереалізовані договори страхування (страхові поліси) (п. 2.4.10); · за першою вимогою, протягом п'яти робочих днів, повернути нереалізовані договори страхування (страхові поліси) (п. 2.4.11); · на першу усну чи письмову вимогу ТОВ «Купуй поліс» негайно надавати йому для перевірки всю документацію, пов'язану з виконанням обов'язків за Договором, звіт про рух та залишки бланків суворої звітності, одержані страхові платежі (п. 2.4.14). Згідно п. 2.1.2 Договору в разі виявлення порушень, допущених Агентом при виконанні ним своїх обов'язків за Договором, ТОВ «Купуй поліс» має право в односторонньому порядку розірвати укладений Договір. У випадку недбалого ставлення до збереження або неправильного використання, включаючи помилки в заповненні, довірених бланків Агенту, останній за втрату полісу, відповідно до п.п. 6.1.1, несе відповідальність в розмірі річного максимального страхового платежу, який можна було б отримати за втраченим полісом в разі його реалізації у відповідності до встановлених нормативними актами порядків розрахунку. Втраченими також є бланки договорів (поліси), які не були повернуті Товариству протягом п'яти робочих днів на вимогу товариства відповідно до п. 2.4.11 Договору. Згідно з п. 6.8. Договору при припиненні його дії відповідач повинен негайно провести кінцевий розрахунок та здати всі бланки суворої звітності, оригінали договорів страхування, посвідчення та іншу наявну документацію, що була надана йому для здійснення страхової діяльності за вказаним Договором протягом трьох робочих днів. 19.07.2013 року представником позивача в адресу відповідача за вих. №106 від 17.07.2013 року була направлена претензія, відповідно до якої [PERSON] повідомлявся про розірвання в односторонньому порядку Договору доручення № 63112 «Про надання агентських послуг» від 15.08.2012 року у зв'язку з невиконанням покладений на нього обов'язків. Крім того, від [PERSON] вимагалося протягом трьох робочих днів провести кінцевий розрахунку з Товариством та здати всі бланки суворої звітності, оригінали договорів страхування - полісів в кількості 12 штук, борг за які складає 109 486, 08 грн.; посвідчення та іншу наявну документацію, яка була надана для здійснення страхової діяльності (а.с. 19-20). Отримання відповідачем 23.07.2013 року претензії підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 21). Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав передбачених законом, зокрема договорів. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем надані суду докази, яки підтверджують факт отримання [PERSON] договорів страхування - полісів ОСЦПВВНТЗ та стікерів до вказаних полісів, а саме Акти про видачу бланків договорів страхування: - від 18 серпня 2012 року в кількості 5 штук за номерами з АВ/ 9031621 по АВ /9031625 (а.с 14); - від 20 серпня 2012 року в кількості 10 штук за номерами з АВ/ 9031626 по АВ /9031635 (а.с 15); - від 23 серпня 2012 року в кількості 10 штук за номерами з АВ/9037516 по АВ /9037525 (а.с 16); - від 29 серпня 2012 року в кількості 10 штук за номерами з АВ/ 9039960 по АВ /9039969 (а.с 17); - від 20 вересня 2012 року в кількості 10 штук за номерами з АВ/ 9921401 по АВ /9921410 (а.с 18). Позивач, не спростовуючи факту отримання бланків договорів страхування та іншої документації не скористувався своїм правом та не надав суду будь-яких доказів в заперечення проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що наведений позивачем в заяві про зменшення розміру позовних вимог розрахунок максимального страхового платежу, який можна було отримати за полісом в разі його реалізації в розмірі 76 640,16 грн. (а.с. 100-102), є вірним, виходячи з наступного. Згідно з абзацом 7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV з наступними змінами, договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов'язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух". Згідно з пунктом 7.1. статті 7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Відповідно до п. 7.2. ст. 7 цього Закону розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно з абз. 4 ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353-XII з наступними змінами, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить … для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік. На підставі Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 9.07.2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 28.11.2011 року №708 «Про внесення змін до Коригуючих коефіцієнтів та їх розмірів, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 09.07.2010 N 566» затверджені коефіцієнти і їхні розміри: за 1 типом коригуючого коефіцієнта - залежно від типу транспортного засобу (К1) максимальний розмір коригуючого коефіцієнта становить 3, як автобус з кількістю місць для сидіння понад 20; за 2 типом коригуючого коефіцієнта, залежно від місця реєстрації транспортного засобу (К2), максимальний розмір коригуючого коефіцієнта становить 4,8, як зареєстрований в м. Києві ; за 3 типом коригуючого коефіцієнта, залежно від сфери використання транспортного засобу (КЗ), розмір коригуючого коефіцієнта становить 1, як автобус( з урахуванням 1 та 2 типу коригуючого коефіцієнту); за 4 типом коригуючого коефіцієнта, залежно від водійського стажу осіб, які допущені до керування транспортним засобом (К4), максимальний розмір коригуючого коефіцієнта становить 1,76, незалежно від водійського стажу; за 5 типом коригую чого коефіцієнта, залежно від періоду використання транспортного засобу (К5), максимальний розмір коригуючого коефіцієнта становить 0, 7, оскільки згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом і обов'язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух". Згідно ч. 7 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для автобусів становить двічі на рік. Таким чином максимальний період дії страхового полісу за даним типом коригуючого коефіцієнту для автобусу становитиме 6 місяців; за 6 типом коригуючого коефіцієнта залежно від наявності або відсутності у страхувальника (протягом попереднього року) доведених у судовому порядку спроб страхового шахрайства або випадків, що були підставою для пред'явлення регресного позову відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(К6 ) максимальний розмір коригую чого коефіцієнта становить 2. Оскільки, [PERSON] не були повернуті страхові поліси за номерами AВ 9039968, АВ 9039969 та з полісу за номером АВ 9321401 по номер АВ 9921410, в кількості 12 штук протягом трьох робочих днів - строку встановленого претензією за вих. №106 від 17.07.2013 року (а.с 19-20), яка була отримана відповідачем 23.07.2013 року (а.с 21), відповідно до п.п. 6.1., 6.8. Договору про надання агентських послуг № 63112 від 15 серпня 2012 року, такі поліси вважаються втраченими, а [PERSON] несе відповідальність у розмірі максимального страхового платежу, який можливо було отримати за 12 полісами полісом, в разі їх реалізації. Виходячи з наведеного розмір максимального страхового платежу, який можливо було отримати за одним полісом, в разі його реалізації розраховується шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів та складає 76 640.16 грн. виходячи з наступного розрахунку: 180 грн. (базовий страховий платіж) х 3 (к.I) Х 4,8 (к.II) х 1(к.III) х 1,76 (к.IV) х 0,7 (к.V) х 2 (к.VI) = 6386,68 грн.; Оскільки відповідач не повернув 12 полісів розмір заподіяних позивачу збитків складає 76 640,16 грн. (6386,68 х 12 = 76 640,16). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що позивачем в розрахунках наведені невірні коригуючі коефіцієнти до страхових платежів, які значно перевищують розмір коефіцієнтів зазначених в пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2005 року, тому що відповідно до положень зазначеного пункту 6 такі коригуючі коефіцієнти застосовуються лише протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 1 січня 2006 року. Однак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 74 840 грн. 16 коп. з урахуванням сплаченої відповідачем під час розгляду справи в якості страхового платежу в розмірі 1800 грн., що підтверджується квитанцією від 09.12.2013 року (а.с 95): 76 640,16 - 1800 = 74 840,16 Тому в інший частині позовних вимог позивачу слід відмовити у зв'язку з відсутністю підстав. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернення до суду позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1094,86 грн. (а.с.1), що складає 1 процент від ціни позову в сумі 109 486 грн.08 коп. Заявою від 18.12.2013 року за вих. № 256 (а.с 100-102) розмір позовних вимог був зменшений позивачем з 109 486. 08 грн. до 76 640.16 грн. Тому, відповідно до п.1. ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору в 328,46 грн. (1094,86 - 766,40 = 328,46) розмірі підлягає поверненню позивачу, як внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Крім того, позивачем понесені витрати пов'язані з явкою представника позивача до суду в розмірі 2397,35 грн, що підтверджується звітами про використання коштів, виданих на відрядження (а.с 96, 97). При цьому суд не погоджується з тим, що позивач в розрахунку судових витрат від 18.12.2013 року за вих. № 258 зменшив суму судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на 1800 грн., тому що зазначена сума була сплачена в якості страхового платежу (а.с 95). Таким чином позивач в разі задоволення позовних вимог в повному обсязі має право на відшкодування судових витрат в розмірі 3 163,75 грн (766,40 + 2397,35 = 3 163,75). У зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про те що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були заявлені позовні вимоги за суму 76 640,16 грн., з яких задоволені вимоги на суму 74 840,16., що складає 97,65 % від заявлених вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 3089,41 грн.: 748,40 + 2341,01 = 3089,41, де 748,40 - витрати пов'язані зі сплатою судового збору, та витрати пов'язані з явкою представника позивача до суд в розмірі 2341,01 грн., що складає 97,65 % від 2397,35 (2397,35 /100х97,65 = 2341,01).

Outcome: partial