Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

09 квітня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаною позовною заявою та посилаючись на реальне виконання умов договору та відповідність його вимогам законодавства, що діяло на час його укладення просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] - дійсним. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про час та місце належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, жодних заяв, клопотань або заперечень не надала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, в порядку статті 169 ЦПК України та за згодою позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 24.07.1998 року на Товарній Біржі «Сангай» між сторонами, було укладено договір № 162 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На момент укладання договору купівлі-продажу був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачки, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором № 162 купівлі-продажу квартири від 24.07.1998 року його сторонами виконані у повному обсязі - покупцю було передано у власність квартиру [ADDRESS], а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved