Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, уточнивши його, в якому просить шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 10.07.2007 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №184 розірвати, визнати за позивачем право власності на автомобіль [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER], стягнути на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 15640,50 гривень, витребувати із володіння відповідача згаданий автомобіль та стягнути судові витрати. Позов мотивує тим, що подружнє життя не склалось, через розбіжність у характерах та поглядах на життя втратили почуття поваги та любові, виникали постійні конфлікти. Тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарства та не підтримують подружніх відносин, вважає, що шлюб носить формальний характер. Крім того, за час шлюбу ними було набуто у власність автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos Т13110» однак, згоди щодо поділу спільного майна ними не досягнуто. Так, проведеною автотоварознавчою експертизою визначено середню ринкову вартість автомобіля в сумі 31281,00 гривень, а відтак просить половину такої вартості в сумі 15640,50 гривень присудити відповідачу, як грошову компенсацію, при цьому визнати право власності на згаданий автомобіль за позивачем та припинити право власності [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, пояснення дали аналогічні викладеним у позові та просять такий задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, пояснення дали аналогічні викладеним у запереченнях, просять у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За змістом пункту 23 Постанови № 11 Пленуму ВСУ України від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про майно подружжя, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь - які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належить одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Так, відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи зазначене положення, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні є рівними. В силу вимог ст. ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об'єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами придбаний автомобіль [NUMBER], оскільки такий набутий сторонами за час шлюбу, відтак є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Із висновку судової-автотоварознавчої експертизи №1142 від 30.08.2013 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на липень-серпень 2013 року становить 31281,00 гривень, а відтак компенсація за належну відповідачу частку складає в розмірі половини цієї суми, що становить 15640,50 гривень. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім того, в силу вимог ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, серед іншого, якщо річ є неподільною. Зважаючи на те, що жодна із сторін не заявила вимог про реальний поділ спільного майна, відсутність даних про технічну можливість такого поділу, суд приходить до висновку, що таке слід поділити в межах заявлених вимог, стягнути з [PERSON] в користь відповідача грошову компенсацію вартості частки спільного майна в сумі 15640,50 гривень та визнати право власності за [PERSON] автомобіль [NUMBER] в цілому, а право власності [PERSON] на вказаний автомобіль припинити. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в сумі 494,10 гривень та 200 гривень за проведення авто товарознавчого дослідження. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, зокрема розірвати шлюб, укладений між сторонами, визнати право власності на автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos Т13110» за [PERSON], припинивши таке право [PERSON], та присудити останньому половину вартості згаданого автомобіля в сумі 15640,50 гривень, як грошову компенсацію вартості частини такого. З наведених міркувань та

Outcome: partial