Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

18.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказав, що 24.09.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір№13-2224-098К, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] В тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності суму в розмірі 73 500,00 грн. з терміном повернення кредитних ресурсів до 24.09.2023р., згідно графіку погашення заборгованості (Додаток№1 до Кредитного договору) та з оплатою відсотків по ставці 22 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 24.09.2009р. був укладений Договір поруки№13-2224-098П між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON] відповідно до умов якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно з вимогами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, враховуючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору відповідач [PERSON] систематично не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, що відповідно до ст.610 ЦК України, є порушенням зобов'язань. За порушення термінів сплати заборгованості по кредиту та відсотків за ним, нормами ст.ст.549-551 ЦК України та п.6.1 Кредитного договору встановлена пеня у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. У зв”язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, а саме — виникнення простроченої заборгованості позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в сумі 82234,60 грн. (сума заборгованості станом на 14.08.2009р.) 21.10.2009р. Токмацьким районним судом Запорізької області було прийнято рішення, яким задоволено вимоги позивача в повному обсязі та видано виконавчі листи. 13.03.2012р. Токмацьким районним судом Запорізької області винесено ухвалу по справі№0824/864/2012 за заявою відповідачів про розстрочку виконання рішення суду, даною ухвалою заява була задоволена повністю і виконання рішення розстрочено на 12 місяців. Ухвала набрала законної сили 19.03.2012р. Відповідачі повинні були виконати рішення суду в строк до 20.03.2013р. Але на теперішній час заборгованість погашена частково. За період з 14.08.2009р. по 29.10.2013р., нарахована і несплачена заборгованість, яка станом на 29.10.2013р. становить 49490,53 грн., з яких: - сума строкової заборгованості по відсоткам — 425,73 грн.; - сума простроченої заборгованості по відсоткам — 49064,80 грн. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за кредитним договором №13-2224-098К від 24.09.2008р. в сумі 49490,53 грн., та стягнути солідарно з відповідачів на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 494,91 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив, що 24.09.2008р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ “[PERSON] та Кредит”, правонаступником якого є АТ “Банк”[PERSON] та Кредит”було укладено кредитний договір№13-2224-098К, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] в тимчасове користування суму в розмірі 73 500,00 грн. з оплатою відсотків по ставці 22% річних. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси до 24.09.2023р. За умовами кредитного договору (п.3.4) передбачено прав банку вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них і неустойки. Однією із підстав, коли банк може скористатися цим правом є порушення умов кредитного договору, а саме — несвоєчасна або не в повному обсязі сплата позичальником заборгованості за кредитом та / або процентів. Відповідач належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків у встановлений строк не виконував. У зв”язку з цим 14.08.2009р. банк звернувся до суду і 21.10.2009р. Токмацьким районним судом було винесено рішення (цивільна справа№2-1583/2009), яким стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 82234,60 грн., в тому числі: - 69375,63 грн. - поточна заборгованість за кредитом; - 1633,32 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 4493,99 грн. - прострочені відсотки; - 4409,52 грн. - сума пені, нарахована за порушення строків погашення заборгованості. Даним рішенням суду достроково стягнуто заборгованість за кредитом і відсотками, нарахованими на момент звернення до суду, тобто за період з 11.02.2009р. ( з моменту виникнення заборгованості) по 14.08.2009р. (по день звернення з позовною заявою до суду). 13.03.2012р. Токмацьким районним судом винесена ухвала по справі№0824/864/2012 за заявою відповідачів про розстрочку виконання рішення суду. Даною ухвалою заява відповідачів задоволена повністю і виконання рішення розстрочене на 12 місяців. Ухвала набрала сили 19.03.2012р., відповідачі повинні були виконати рішення суду в строк до 20.03.2013р. Ч.1 ст.598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Ст.599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. П.7.3 Кредитного договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їхньої першої частини) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. З вимогами про розірвання кредитного договору ні позивач, ні відповідачі до суду не звертались. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. За період з 14.08.2009 р. по 29.10.2013р. відповідачем сплачена заборгованість за кредитом в сумі 47338,26 грн. станом на 29.10.2013р. залишок заборгованості за кредитом складає 23607,69 грн. Оскільки заборгованість за кредитом не сплачена, за період з 14.08.2009р. по 29.10.2013р. нараховані передбачені умовами кредитного договору проценти в сумі 49490,53 грн. (нараховані за інший період, ніж той, за який була стягнута заборгованість за рішенням суду від 21.10.2009р. по справі№2-1583/2009). Так як відповідач своєчасно не виконував зобов'язання належним чином (порушені строки і суми платежів) і кредитний договір сторонами не розірвано (тобто відсотки продовжують нараховуватись), позивач має право пред'явити вимогу до відповідача про стягнення наявної заборгованості за кредитним договором. Посилання відповідачів на норми ч.2 ст.258 ЦК України, якою визначена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) безпідставне, так як в позовній заяві відсутні вимоги про стягнення неустойки (пені) взагалі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в своїх заявах просили суд справу розглянути без їх участі, але за участі їх представника за довіреністю [PERSON], на своїй заяві про застосування позовної давності до вимог позивача наполягали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вважав, що позивач пропустив строк позовної давності, згідно ст.ст.266, 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2008 р. між ПАТ [PERSON] “[PERSON] та Кредит” та [PERSON] було укладено договір №13-2224-098К, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] В тимчасове користування суму в розмірі 73 500,00 грн. з терміном повернення кредитних ресурсів до 24.09.2023р., згідно графіку погашення заборгованості (Додаток№1 до Кредитного договору) та з оплатою відсотків по ставці 22 відсотків річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.09.2009р. був укладений Договір поруки№13-2224-098П між банком, [PERSON] та [PERSON] відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Ст.ст.526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Ст.554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За порушення термінів сплати заборгованості по кредиту та відсотків за ним, нормами ст.ст.549-551 ЦК України та п.6.1 Кредитного договору встановлена пеня у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. У зв”язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, а саме — виникнення простроченої заборгованості. ПАТ “Банк “[PERSON] та кредит” звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] в сумі 82234,60 грн., сума заборгованості станом на 14.08.2009р. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 21.10.2009р.було задоволено вимоги позивача ПАТ “Банк “[PERSON] та кредит” в повному обсязі та видано виконавчі листи. 13.03.2012р. Токмацьким районним судом Запорізької області винесено ухвалу по справі№0824/864/2012 за заявою відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, ухвалою суду заява була задоволена повністю і виконання рішення суду від 21.10.2009р. розстрочено на 12 місяців. Ухвала суду набрала законної сили 19.03.2012р., [PERSON] та [PERSON] повинні були виконати рішення суду в строк до 20.03.2013р. На теперішній час заборгованість погашена частково. Ч.1 ст.598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Ст.599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. П.7.3 Кредитного договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їхньої першої частини) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. З вимогами про розірвання кредитного договору ні позивач ПАТ “Банк “[PERSON] та Кредит”, ні відповідачі [PERSON]Г .та [PERSON] до суду не звертались. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. За період з 14.08.2009 р. по 29.10.2013р. відповідачем [PERSON] сплачена заборгованість за кредитом в сумі 47338,26 грн. станом на 29.10.2013р. залишок заборгованості за кредитом складає 23607,69 грн. Оскільки заборгованість за кредитом не сплачена, за період з 14.08.2009р. по 29.10.2013р. нараховані передбачені умовами кредитного договору проценти в сумі 49490,53 грн.: сума строкової заборгованості по відсоткам — 425,73 грн. та сума простроченої заборгованості по відсоткам — 49064,80 грн. (нараховані за інший період, ніж той, за який була стягнута заборгованість за рішенням суду від 21.10.2009р. по справі№2-1583/2009). Посилання відповідачів [PERSON], [PERSON] та їх представника [PERSON] на норми ч.2 ст.258 ЦК України, якою визначена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) безпідставне, так як в позовній заяві відсутні вимоги про стягнення неустойки (пені). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ПАТ “Банк “[PERSON] та Кредит” в особі представника Начальника відділення №13 Філії “Запорізьке РУ” АТ “Банк “[PERSON] та Кредит” [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ “Банк “[PERSON] та Кредит” заборгованості за кредитним договором №13-2224-098К від 24.09.2008р. в сумі 49490,53 грн., також підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ “Банк “[PERSON] та Кредит” судовий збір в розмірі 494,91 грн.

Outcome: approved