Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким змінити дату його звільнення з 30 вересня 2013 року на 04 жовтня 2013 року, відповідно до Наказу (розпорядження) №2771/00 від 30 вересня 2013 року та стягнути з Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський на його користь оплату лікарняного листа серії АВЮ №844502. Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2013 року [PERSON] уклав контракт, який є строковим трудовим договором і діяв з 14 травня 2013 року по 30 вересня 2013 року, з вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський. Під час дії вищевказаного контракту, а саме з 24 вересня 2013 року по 03 жовтня 2013 року, позивач перебував на лікарняному, про що надав листок непрацездатності з дорожньої клінічної лікарні №2 станції Київ. Коли позивач надав до відділу кадрів листок непрацездатності, то дізнався, що його було звільнено з роботи 30 вересня 2013 року згідно пункту 2 статті 36 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) - по закінченню строку трудового договору. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Державному територіально-галузевому об'єднанні "Південно-західна залізниця" провідником пасажирських вагонів на підставі Контракту. Відповідно до пункту 22 Контракту з працівником строк його дії визначений з 19 травня 2013 року по 30 вересня 2013 року. На виконання умов даного Контракту з працівником 30 вересня 2013 року наказом №2771/ос [PERSON] звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України - по закінченню строку трудового договору. Згідно положень частини 3 статті 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до частини 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених статтею 41 КЗпП України (чатиною 3 цієї норми). У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності,а також у період перебування у відпустці (частина 3 статті 40 КЗпП України) які стосуються як передбачених статтями 40,41 КЗпП випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим поняття "розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу" розкрито законодавцем у пункті 4 статті 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених статтями 40,41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну "розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу" будь - якого іншого звільнення,підстава якого не зазначена в статтях 40,41 КЗпП України або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Суд дійшов висновку, так як між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених Контрактом - пункт 8 статті 36 КЗпП України, а не у зв"язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, то норми частини 3 статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються. Таким чином, з цього вбачається, що звільнення працівника по закінченню строку дії контракту може відбутись в період тимчасової непрацездатності (лікарняного) і це не суперечить чинному трудовому законодавству України. Відповідно до статей 21,36,40,41Кодексу Законів про Працю України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: dismissed