Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

04 червня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював машиністом підземним електровоза у ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" з 20 лютого 2008 року. 05 жовтня 2012 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням. Проте, в день звільнення, підприємство не видало йому трудової книжки, внаслідок чого він був позбавлений можливості працевлаштування чи отримання допомоги по безробіттю. Трудову книжку йому було видано лише 20.03.2013 року. Вважає, що підприємство відповідач повинно сплатити йому 19768,50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з затримкою трудової книжки. Вищезазначену суму просить стягнути з відповідача на свою користь та 917,60 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні [PERSON] та його представники [PERSON], позовні вимоги підтримали повністю з наведених підстав. Просили задоволити позов у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що на момент звільнення позивача [PERSON], його на підприємстві не було, що в наказі про звільнення [PERSON] підписалася інша особа. Зазначили, що підприємство не мало наміру затримувати трудову книжку позивача, але оскільки його на підприємстві не було то не мали можливості вручити йому його трудову книжку. Просили в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Частиною 4 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі затримки трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 20 лютого 2008 року [PERSON] наказом № 3/к був прийнятий на роботу до ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" на посаду машиніста електровозу підземного (а.с.3-4, 6-7). Наказом № 166/к [PERSON] звільнений з роботи 05 жовтня 2012 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. (а.с.5). На звороті наказу є підпис [PERSON] про його ознайомлення з даним наказом (а.с. 20). З пояснень позивача, пердставників відповідача, листа територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] отримав трудову книжку 20 березня 2013 року. Як гласить ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У статті 60 цього Кодексу вказано, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] пояснив, що в кінці 2012 року та на початку 2013 року був на підприємстві та просив повернути йому трудову книжку, проте трудову книжку йому повернуто не було. На спростування показань позивача, відповідач так і не надав суду доказів про відсутність вини підприємства-відповідача у несвоєчасній видачі трудової книжки [PERSON] Щодо заперечень представника відповідача в частині відсутності вини підприємства у несвоєчасній видачі [PERSON] трудової книжки при звільненні, то суд до уваги їх не бере, оскільки вони спростовані матеріалами перевірки дотримання законодавства про працю, територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській області в процесі розгляду звернення [PERSON] стосовно порушень його трудових прав. (а.с.9). Суд не приймає до уваги лист, напралений [PERSON] про отримання трудової книжки (а.с. 21-22) з слідуючих підстав: - інформація про направлення листа [PERSON] була отримана територіальною державною інспекцією з питань праці під час перевірки, хоча належний акт складено не було (а.с. 9); - позовна заява надійшла до суду 04 червня 2013 року (а.с. 1); - відповідач на початок розгляду справи - 25 червня 2013 року взагалі не надав жодного доказу на підтримання заперечень проти позову, а лише 25 червня 2013 року, після перерви у справі, о 17 годині надав нібито направлений [PERSON] лист. - виходячи із пояснень сторін, на час звільнення з роботи 05 жовтня 2012 року у [PERSON] була заборгованість перед підприємством за невідпрацьовані 17 днів відпустки у розмірі 1132,21 грн. і тому йому не видавалася трудова книжка (а.с. 23-24); - [PERSON] перебував у США на похованні батька у період відкритої візи - початок жовтня 2012 року - початок січня 2013 року. Таким чином в суді встановлено, що в день звільнення [PERSON] 05 жовтня 2012 року ДП "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" не видало йому у відповідності до ст. 47 КЗпП України трудової книжки, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 19768,50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку171,90 грн. (середньоденна заробітна плата позивача (а.с. 10) помножена на 115 робочих днів затримки. Також необхідно стягнути на користь позивача понесені ним і належно документально підтверджені витрати на правову допомогу, згідно розрахунку та квитанції до прибуткового касового ордера від 30.05.2013 року (а.с.11-14) на суму 917,60 грн.

Outcome: approved