Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовами до відповідача, третіх осіб про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та витребування землі з чужого незаконного володіння. Посилаючись на те, що між ними та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернопродукт», яке на даний час реорганізовано в ПАТ «Зернопродукт МХП», укладено договори оренди земельної ділянки, згідно яких позивачі передали відповідачу у строкове платне володіння і користування строком на 15 років земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі сплатою орендної плати у розмірі 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, які вони вважають та просять суд визнати недійсними та витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопродукт» з його незаконного володіння належні їм на праві приватної власності земельні ділянки розташованих в адміністративних межах Сичівської сільської ради. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Лишак І.В. в судовому засіданні позови не визнав повністю, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «Зернопродукт» Лишак І.В. в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо об'єкта оренди (місця розташування та розміру земельної ділянки). На підтвердження своїх доводів відповідач вказує, що до оспорюваного договору оренди землі долучений державний акт на право власності, який містить кадастровий номер та план земельної ділянки, а тому, на його думку, у виготовленні інших документів - як то план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - немає потреби також наполягав на застосуванні до спірних правовідносин строків позовної давності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій просять справу розглянути без його участі. Вислухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено судом позивачі про порушення свого права дізнались лише влітку 2012 року, до спірних договорів оренди не долучено плану або схеми земельних ділянок, які передаються в оренду, їх кадастрового плану та актів визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), акти прийому-передачі земельних ділянок не містить дати їх складання. Інформація про об'єкт оренди (місця розташування земельної ділянки), як істотна умова в них відсутня. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивачі є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з визначенням площ кожної земельної ділянки, розташованих в адміністративних межах Сичівської сільської ради, Христинівського району, Черкаської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи Державними актами про право власності на земельні ділянки, зареєстрованими в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю. 01.06.2005 р. між позивачами та відповідачем ПАТ «Зернопродукт» (на час укладення договору - ТОВ «Зернопродукт») були укладені договори оренди землі, щодо належних їм на праві власності земельних ділянок. Договори пройшли державну реєстрацію у Христинівському РВ ЧРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено записи від 15.07.2005 р. Позивачі на час укладання договорів оренди мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивачів було спрямоване саме на укладання договорів оренди. Відповідач протягом 2005-2012 років сплачував за вказаними договорами орендну плату, а позивачі її приймали, що сторонами не заперечувалось та свідчить про обізнаність позивачів, щодо існування орендних правовідносин між сторонами на умовах зазначених у спірних договорах. Орендна плата також була отримана позивачами і за 2013 рік, про що свідчать надані апелянтом копії видаткових касових ордерів. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Згідно зі ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Відповідно до змісту ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За статтею 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Частина 1 ст. 210 ЦК України та частина 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним із моменту його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від. 25.12.1998 р. № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17.02.2003 р. «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, а також договорів оренди земельних ділянок. Укладений договір визнається недійсним на підставі статті 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Колегія суддів звертає увагу на те, що план або схема земельних ділянок, які передаються в оренду, кадастрові плани земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі, на відсутність яких, як на підставу визнання спірних договорів оренди землі недійсними посилаються позивачі, згідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» являються невід'ємною частиною договорів оренди землі (ч. 4 ст. 15 даного Закону), а не істотними умовами договору, відсутність яких в свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 15 наведеного Закону і є підставою для визнання договорів оренди землі недійсними. Також, інформація про об'єкт оренди міститься в п.п.1-5 спірних договорів і в Державних актах на право власності на земельні ділянки які містять план-схему належних позивачам земельних ділянок, копії яких, як зазначено в договорах, є їх невід'ємною частиною та додані до договорів оренди. Зокрема в п. 1 договорів оренди зазначено, що земельні ділянки знаходяться на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Право власності на земельні ділянки посвідчується Державними актами. В п.2 відображена площа земельної ділянки та її стан - рілля. Відсутність в актах приймання-передачі об'єкта оренди числа і місяця їх складання, при зазначені року складання, також, не може бути підставою для визнання недійсними спірних договорів оренди землі, так як строк та умови передачі земельних ділянок визначені в п. 18 - п. 20 спірних договорів оренди землі, зокрема, що передача земельних ділянок орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації договорів. Відсутність повної дати складання наведених актів, згідно до наведеного законодавства не є підставою для визнання спірних договорів недійсними. Вимоги позивачів щодо витребування у відповідача з незаконного володіння належних позивачам земельних ділянок суд враховує, що зазначений ст. 387 ЦК України засіб захисту права власності, може бути застосований лише в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому земельною ділянкою, тобто коли земельна ділянка незаконно вибула з його володіння. Інші обставини, зазначені у позовних заявах, зокрема занижений, на думку позивачів, розмір орендної плати, також не свідчить про те, що сторони не досягнули згоди щодо усіх істотних умов договорів, та про те, що договори є неукладеними. Державна реєстрація договорів проведена відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003р № 174, за яким така реєстрація здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Отже, договори оренди землі юридично були укладені, зареєстровані у встановленому законом порядку, виконувались сторонами протягом семи років, про що свідчать копії відомостей про виплату орендної плати, долучені до справи, та є чинними, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed