Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 12 березня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції 12.03.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 243. Вказує, що від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог, стверджує, що в травні 2011 році відповідач [PERSON] пішов із сім'ї та проживає окремо. З моменту припинення спільного проживання відповідач не дивлячись на її прохання, добровільно допомоги на утримання їх неповнолітнього сина не надає. Він почав уникати будь-якого спілкування і до теперішнього часу стосунки між ними не змінились. Відповідач не цікавиться розвитком та здоров'ям сина, не бере участі у його вихованні. Вказує, що вона самостійно не має можливості повністю матеріально забезпечувати утримання та виховання дитини, оскільки на даний час не працює та доходу не отримує. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини між ними в теперішній час не досягнуто. Додає, що на даний час відповідач працює на Новодністровській ГЕС на посаді водія, та отримує заробітну плату в розмірі 4600 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також її з сином важке матеріальне становище, просить суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошення про виклик до суд в регіональній газеті. Про причини своєї неявки до суду не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, 12 березня 2004 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції 12.03.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 243. /а.с 2/. Від шлюбу в них є шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6 /. Згідно ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи,суд,

Outcome: approved