Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача ПАТ «Універсал Банк», [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 05.10.2006 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ТЕН0АЕ00006133, згідно умов якого позивач надав останньому кредит у розмірі 11 360,00 дол. США. У забезпеченні виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави автотранспорту № ТЕН0АЕ6133 від 05.10.2006 р., згідно умов якого відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки Ford Fiesta 1,4 GT, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 28.09.2010 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.09.2010 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 229 984,72 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] На підставі викладеного позивач просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 28.09.2010 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки Ford Fiesta 1,4 GT, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином і не з'явилися у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання представник третьої особи суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.10.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ТЕН0АЕ00006133, згідно умов якого позивач надав останньому кредит у розмірі 11 360,00 дол. США. У забезпеченні виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 05.10.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави автотранспорту № ТЕН0АЕ6133, згідно умов якого відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки Ford Fiesta 1,4 GT, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 28.09.2010 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.09.2010 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 229 984,72 грн., накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] Вищевказане обтяження державного виконавця зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що стверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 9438570 від 06.10.2006 р. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 р. та ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладання договору застави. У даному випадку, право застави у позивача виникло 05.10.2006 р., а рішення Тернопільського міськрайонного суду та постанова про накладення арешту були винесені у 2010 році, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Також, станом на 26.02.2013 р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає 25 976,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави. Відповідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі спрямованих на виконання рішень судів та інших органів, зокрема, у спосіб та у межах повноважень, визначених ним Законом. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту, відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.1 ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За даних обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення права власності позивача, що підлягають захисту шляхом звільнення з-під арешту, накладеного 28.09.2010 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки Ford Fiesta 1,4 GT, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а у задоволенні позовної вимоги щодо заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки Ford Fiesta 1,4 GT, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], слід відмовити, оскільки орган державної виконавчої служби повинен вчиняти дії пов'язані із виконанням рішення суду відповідно до вимог закону і орган державної виконавчої служби не являється відповідачем по даній цивільній справі. На підставі наведеного,

Outcome: partial