overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] [INFO], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] з дитиною не спілкується участі у вихованні якої не приймає, нею не цікавиться, не бачиться, матеріально не допомагає, вказане стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Позивач та представник третьої особи надали в судове засідання заяви, в яких позов підтримали та просили слухати справу у їх відсутність. Відповідач в судові засідання жодного разу не зявлявся, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 22.04.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, [INFO] року в них народився син [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2007 р. вказаний шлюб було розірвано про що зроблено актовий запис в свідоцтві про розірвання шлюбу від 27.05.2008року за № 455. Відповідач сином не цікавиться, участі у його вихованні та утриманні не приймає, протягом довгого часу з дитиною не бачиться, має заборгованість по аліментам у розмірі 20500 грн. відповідно з довідки № 53/10 від 31.05.2013 року виданою Виконавчою службою Оболонського РУЮ м. Києва, син залишилися з матір»ю. Всі питання щодо виховання неповнолітнього сина вирішується позивачем без будь-якої допомоги та підтримки з боку відповідача, для неповнолітнього створені всі умови для нормального розвитку та виховання. Викладене підтверджується актом обстеження умов проживання позивача, висновком Органу опіки та піклування Голосіївської РДА м. Києва від 16.12.2013 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та повністю знайшло підтвердження під час розгляду справи. Виходячи з вимог ст.164 СК України, батько, матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадку, якщо вони : не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров» я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками чи наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Підсумовуючи наведене, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 12-25/12, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн., терміном до 25 січня 2013 року. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Як вбачається з матеріалів справи 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 12-25/12, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн., терміном до 25 січня 2013 року. Договір позики складено в двох примірниках та засвідчений сторонами. Граничний строк повернення суми позики був визначений до 25 січня 2013 року. Факт передачі коштів позичальнику позикодавцем підтверджується розпискою від 25.12.2012року на грошову суму 1 500 000 грн. Статтею 509 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношеня, в якому одна сторона (боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати робот, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: Припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; Зміна умов зобов'язання ; Сплата неустойки; Відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є доведеним та таким, що підлягає задоволенню , так -як відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору позики. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

05.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося. Зазначила, що сторони з червня 2013 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивачки і не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Наслідки визнання відповідачем позову йому роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2000 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1068. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні ці обставини визнав і не оспорював. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

08.11.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довір'я, окремі бюджети, остаточну втрату почуття любові та поваги один до одного. Зазначила, що сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного, мають різні бюджети, подружні відносини припинені з лютого 2013 року, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. 24.12.2013 року позивач [PERSON] подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити її позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи через оголошення у пресі в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, з врахуванням думки позивачки про можливість проведення заочного розгляду справи, яка викладена в її заяві від 24.12.2013 року, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2012 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1833. Спільних дітей сторони не мають. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки шлюб сторін носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і поновлена бути не може, сторони не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 229, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

25.11.2013р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить шлюб між сторонами розірвати. При цьому посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. З травня 2013 року вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Крім того зазначає, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON]. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини та про поділ майна між сторонами немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи заяви позивача та відповідачки, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.08.2006 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, що підтверджується актовим записом №1701 від 05.08.2006 року в книзі реєстрації шлюбів, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 06.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

11.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідаки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, неможливість продовжувати спільне життя як подружжя склалася у зв'язку з непорозумінням один одного, наявністю різних життєвих інтересів та цілей, відмінністю характерів. При цьому позивач зазначив про неможливість на небажання зберегти сім'ю у зв'язку з відсутністю намірів вести спільне господарство та проживати разом. Позивач стверджує, що примирення між сторонами не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. 24.12.2013 року позивач [PERSON] подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити його позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, з врахуванням думки позивача про можливість проведення заочного розгляду справи, яка викладена в його заяві від 24.12.2013 року, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1961. Спільних дітей сторони не мають. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбні стосунки. Відновлювати сімейні стосунки сторони наміру не мають. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і поновлена бути не може, сторони проживають окрема, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 229,40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доказів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Роз'яснити сторонам, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитися через п'ять днів в канцелярії суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доказів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Роз'яснити сторонам, що з повним текстом рішення суду вони зможуть ознайомитися через п'ять днів в канцелярії суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

заявниця звернулась до суду із заявою у якій вказувала, що 08.07.2010 року за нею було визнано право власності на жилий будинок за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку , як спадщину після смерті чоловіка - [PERSON]. Дане рішення суду набрало законної сили. При виготовленні технічної документації на будинок та земельну ділянку при обмірі земельної ділянки її фактичний розмір становить 0,1852 га. Рішенням сесії Гальчинської сільської ради шостого скликання від 25.06.2013 року внесено зміни в рішення виконкому за №23 від 24.04.1994 року і розмір земельної ділянки 0,25 га замінено на 0,1825 га . Про таке їй стало відомо лише 12.11.2013 року коли отримала поштою витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,1852 га. Враховуючи викладене заявниця просить скасувати рішення Андрушівського районного суду від 08.07.2010 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Гальчинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та переглянути дану справу за ново виявленими обставинами. А саме визнати за нею право власності на жилий будинок за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1825 га для обслуговування жилого будинку, як на спадщину після смерті чоловіка - [PERSON]. Представник заявниці в судове засідання з»явився, заявлені вимоги підтримав, просив дану заяву задовольнити. Представник Гальчинської сільської ради в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом встановлено, що рішенням Андрушівського районного суду від 08.07.2010 року за [PERSON] було визнано право власності на жилий будинок за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку , як спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] (а.с.15) Рішенням сесії Гальчинської сільської ради шостого скликання від 25.06.2013 року внесено зміни в рішення виконкому за №23 від 24.04.1994 року і розмір земельної ділянки 0,25 га замінено на 0,1825 га (а.с.19). Відповідно до ст.. 361 ч.2 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана обставина не була відома і не могла бути відома позивачці на час прийняття рішення суду від 08.07.2010 року. В зв"зку з цим заява про перегляд рішення за ново виявленою обставиною підлягає задоволення та перегляду даної справи за ново виявленими обставинами. А

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] 04.12.2013р. звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що з 16.04.2004р. був прийнятий на посаду директора ПП "Паралель", з цього ж дня приступив до виконання своїх обов"язків та продовжує працювати на вказаній посаді. Відповідач заборгував йому заробітну плату за листопад місяць 2013 року в розмірі 1147 грн., тому позивач просить стягнути на свою користь вказану суму заборгованості. В судове засідання позивач не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 26). Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розглдя справи без його участі та визнання позову (а.с. 24). 12.12.2013р. до суду надійшла заява від [PERSON] про вступ його в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, в обгрунтування якої він вказує, що рішення в даній справі вплине на його права та обов"язки, оскільки він разом із позивачем є співзасновниками ПП "Паралель" та останній є директором лише формально (а.с. 21-22). Відповідно до положень ч.1 ст.35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Однак, враховуючи те, що [PERSON] не підтвердив будь-якими доказами, що рішення може вплинути на його права або обов'язки, суд відмовляє в задоволенні заяви про залучення останнього в в якості третьої особи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] з 16.04.2004р. і по теперішній час перебуває на посаді директора ПП "Паралель" (а.с. 4-5). Відповідно до довідки №120 від 02.12.2013р., відповідачем заборговано позивачу заробітну плату за листопад 2013 року в розмірі 1147 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також з урахуванням фактичних обставин виникнення заборгованості, її розміру, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути на його користь з ПП "Паралель" 1147,00 грн. заборгованості по заробітній платі за листопад місяць 2013 року. Враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, також підлягає до стягнення з відповідача на користь держави 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved