Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що на праві приватної власності її бабусі [PERSON] належить житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку тим, що його бабуся була похилого віку і хвора, вона потребувала стороннього огляду, тому з 2008 року він проживав разом з нею, але зареєстрований був за іншою адресою. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок, який належить померлої на підставі рішення суду від 03.11.2009 року. Спадкоємцем першої черги за законом, на підставі ст. 1261 ЦК України є відповідач, син померлої. Але на випадок своєї смерті померла залишила заповіт від 19.01.2010 року, яким усе своє майно заповідала позивачу. Таким чином, померла позбавила права на спадкове майно відповідача. Він своєчасно не мав можливості оформити свої спадкові права, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім. 11.10.2012 року він досяг повноліття і продовжую проживати в будинку бабусі, тому виникла необхідність оформити свої спадкові права на будинок. З цією метою він звернувся до нотаріусу, але під час перевірки реєстрації прав власності було з'ясовано, що рішення суду на підставі якого померлої належить будинок, не було своєчасно зареєстровано в єдиному реєстрі прав власності, тому в оформленні документів йому було відмовлено в усної формі. Крім того, на момент смерті бабусі він проживав, але не був зареєстрований в її будинку, тому не має можливості надати нотаріусу відомості про реєстрацію. Також відповідач заволодів правовстановлюючими документами на будинок і домовою книгою, в зв'язку з чим він не має можливості звернутися до нотаріусу. З цього приводу він вимушений звернутися до суду з позовом. Просив визнати за [PERSON] право на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього господарськими і побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач у зал судового засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву в якій заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за її відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, [INFO] - [PERSON] (ар.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадковий будинок раніше належав померлій на підставі рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 03 листопада 2009 року (ар.с.5-6), але зареєстрований в КП Ровеньківське БТІ за чоловіком померлій [PERSON] (померлим [INFO]) на підставі договору забудівлі від 11 лютого 1964 року, р/№763/1, що підтверджується довідкою КП Ровеньківське БТІ. Судом також встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 19 січня 2010 року і зареєстрованого в реєстрі за №41, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] є позивач - [PERSON] (ар.с.6). Позивач прийняв спадщину фактично, оскільки на момент смерті бабусі - [PERSON], і на теперішній час, мешкає у спадковому будинку, але свідоцтво про право на спадщину він не отримав, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України є єдиними спадкоємцями за заповітом, який здійснили своє право на спадок згідно ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1233 ЦК Україна, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК Україна, Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України є єдиними спадкоємцем за заповітом, який здійснив своє право на спадок відповідно до ст. 1268 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved