Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей – [PERSON] та [PERSON] з позовом (подальшому уточнений) до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання правочину недійсним (нікчемним). Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва на право власності від 29.09.2003р. позивачі є власниками приватизованої квартири [ADDRESS]. У даному будинку рахується шість в натурі відхилених квартир (реальна спільна власність домоволодіння) та 12 власників, відповідно до своїх ідеальних часток, які проживають тальки в реальних в натурі виділених квартирах. Спільна сумісна власність є без частковою, а право кожного із співвласників поширюється на все майно. Характерною ознакою права спільної власності вважається єдність об»єктів, в даному випадку, домоволодіння по вул. Пацаєва, 53/11. Право кожного із співвласників охоплює весь об»єкт в цілому, а не якусь його частину. Станом на 2002 рік і на сьогодні співвласниками будинку не було чітко визначені частки в праві власності на майно. Зазначено, що позивачем [PERSON] в січні 2013р. виявлено факт порушення законодавства при складанні правочину, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Зазначено, що спільна сумісна власність вказаного домоволодіння є без частковою, а право кожного із співвласників домоволодіння поширюється на все майно, тоді при посвідченні правочину розмір частки земельної ділянки повинен визначатися, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи малолітніх та непрацездатних. Тобто, на 12 осіб, в т.ч. на [PERSON], [PERSON], [PERSON] Разом з тим, 28.07.2005р. без участі позивачів, які мають спільну сумісну власність у будинку №53/11, державним нотаріусом [PERSON] була посвідчена заява на визначення та погодження розміру земельної ділянки, до якої був приєднаний [PERSON] розподілу земельної ділянки домоволодіння, що по вул. Пацаєва, 53/11 із схемою розподілу земельної ділянки, загальною площею 6174кв.м. (заява зареєстрована в реєстрі за №1-2527-2536). Вважає, що при складанні заяви ВСС №700396 від 28.07.2005р. (правочину), посвідченого державним нотаріусом [PERSON], були порушені вимоги закону ст. 120 ч.4 ЗК України, п.п. г).б) ч.1 ст.81 ЗК, ст. 89 ЗК України. Як на думку позивача, вказаний правочин від 28.07.2005р. посягає на економічні, соціальні основи держави та громадян, тобто правочин спрямований на використання всупереч закону щодо приватної власності, а саме, - спрямований на незаконне відчуження, володіння, користування, розпорядження об»єктами права власності – малолітніх, що вбачається у незаконному заволодінні їх земельними ділянками. Отже, складений правочин суперечить ст.ст. 14, 41, 22, 52 Конституції України; порушує публічний порядок – незаконне збільшення гр-ном [PERSON] своєї земельної ділянки до 1400кв.м. Вважає, що позивачем не порушені строки позовної давності. З посиланням на ст.ст. 215, 216, 203, 224, 71, 218-221, 26, 228 ЦК України, просить суд – визнати складений правочин (заяву) від 28.07.2005р., посвідчений державним нотаріусом [PERSON], нікчемним (недійсним); судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON] – за довіреністю [PERSON] повністю підтримали заявлені уточнені вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному об»ємі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю заперечила проти задоволення заявлених уточнених позовних вимог. Просила відмовити у позові; вважає, що пропущені строки позовної давності. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з»явились, надавши заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили, не скористались правом надання заперечень проти позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 28 липня 2005р. державним нотаріусом Другою Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] були засвідчені справжність підписів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зроблених в його присутності, - у заяві до компетентного органу (ВСС №700396, реєстр №1-2527,-2536). Текст заяви про те, що вказані особи дають згоду на визначення та погодження розміру земельної ділянки, що їм належить та знаходиться в м. Черкаси по вул. Пацаєва, 53/11 у певних розмірах. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст.16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до вимог ст. 78 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.193р. нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. За положеннями ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону передбачені парагр.2 гл.16 розд.1У ЦК України. Таким чином, правочин передбачає виникнення, зміну чи припинення наслідків внаслідок його вчинення. У випадку ж підписання заяв, такі наслідки не виникають. Отже, з»ясувавши обставини по даній справі, суд вважає, що факт підписання певними особами вказаної заяви від 28.07.2005р., не тягне за собою юридичних наслідків. Нотаріусом лише засвідчено справжність підписів осіб, а не посвідчено викладені у заяві факти, про що й зазначено державним нотаріусом [PERSON] на зворотньому боці бланку. За викладених обставин, на думку суду, помилковими є твердження позивача та його представника про те, що вище зазначена заява від 28.07.2005р. є правочином. Крім того, безпідставними є й посилання позивача, викладені як в позовній заяві, так і в судовому засіданні, про те, що державним нотаріусом посвідчено заяву як правочин, до якої приєднаний акт розподілу земельної ділянки та схема розподілу земельної ділянки, оскільки суд вважає, що наявність таких акту та схеми при заяві може свідчити лише про дотримання нотаріусом вимог ст.ст. 75-77 ЗУ «Про нотаріат». Таким чином, позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], - як безпідставні не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed