Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

У липні 2013 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що ? частина квартири [ADDRESS], на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2011 року по справі №2-7094/11. Право власності зареєстровано в КП ДМБТІ 06.07.2012 року за реєстраційним номером 36961002. Співвласником квартири є [PERSON], якій належить ? частина квартири. Відповідачка зареєстрована та проживає в квартирі. Позивачка зазначає, що відповідач перешкоджав їй проживати в квартирі, яка є їх спільною сумісною власністю, та користуванні її приміщеннями. З 01 лютого 2012 року відповідачка змінила замки на вхідних дверях і в квартиру позивачку не пускає. Звернення до правоохоронних органів до будь якого результату не привели. У звязку з вищезазначеним позивач просить визначити порядок користування квартирою. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив № 84 Електрон, про усунення перешкод в користуванні власністю, про визначення порядку володіння та користування квартирою - задоволені частково. Зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні ? частини квартири [ADDRESS], шляхом її вселення та надання ключів від вказаної квартири. Визначено порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS] в місті Дніпропетровську та виділено у власність [PERSON] 7- житлову кімнату, площею 14,9 кв.м., І - балкон 0,8 кв.м., виділено у власність [PERSON] дві житлові кімнати 5- житлова, площею 8,3 кв.м., 6 - житлова, площею 11,9 кв.м., залишивши в сумісному користуванні сторін місця загального користування: 8 - кладова, площею 0,6 кв.м., 1- коридор, площею 6,2 кв.м., 2 - туалет, площею 1,0 кв.м., З ванну, площею 2,2 кв.м., 4 - кухню, площею 5,0 кв.м.. Зобов'язано Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив № 84 Електрон розділити особові рахунки в квартирі [ADDRESS], відкривши на ім'я [PERSON] особистий рахунок на житлові приміщення квартири відповідно до виділеної у володіння та користування площі в квартирі. Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат по справі. Не погодившись з рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2013 року, [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав. При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що рішенням Бабушкінського районного суду від 21 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 06 січня 2012 року, за [PERSON] та [PERSON], визнано за кожною окремо право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року (а.с. 8), на підставі чого 06 липня 2012 року КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради булла проведена державна реєстрація вказаних прав за [PERSON], про що свідчить витяг, долучений до матеріалів справи (а.с.10). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, та підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в частині визнання порядку користування квартирою, визнання права власності на окремі кімнати в спірній квартирі, та зобовязання обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив № 84 Електрон розділити особові рахунки. Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], обґрунтовував свої вимоги тим, що вона підлягає вселенню в спірну квартиру, як її власник, якому не може чинити перешкоди у користуванні інший власник- відповідачка [PERSON], такий висновок суд є правильним. Але не можна погодитись з висновками суду першої інстанції про визначення порядку користування квартирою, визнання права власності на кімнати, які суд виділив позивачці та відповідачці у користування, та зобовязання Обстуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив № 84 Електрон розділити особові рахунки, оскільки такі винсоки суду зроблені судом безпідставно. Згідно зі ст. 317, ч. 1,2 ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а майно, що є у власності двох або більше співвласників, належить їм на праві спільної власності. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом до ч.І-З ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач- є рідними сестрами, та після смерті свого батька [PERSON] не можуть порозумітися з приводу користування спільною квартирою [ADDRESS] Вирішуючи питання, щодо визначення порядку володіння та користування квартирою, позивач надала варіант розподілу на свій розсуд, згідно якого просила виділити їй у власність житлову кімнату-7, площею 14,9 кв.м., 1-балкон 0,8 кв.м.; виділити у власність відповідачці [PERSON] дві житлові кімнати житлова-5, площею 8,3 кв.м.,житлову-6, площею 11,9 кв.м., залишивши в сумісному користуванні сторін місця загального користування 8-кладова, площею 0,6 кв.м., 1-коридор, площею 6,2 кв.м., 2-туалет, площею 1,0 кв.м., З-ванную, площею 2,2 кв.м., 4-кухню, площею 5,0 кв.м., та зазначила, що відповідно до вимог ст.ст. 63, 104 ЖК України можливо встановити такий порядок користування спірною квартирою. Але , відповідно до такого порядку розполіду житлових приміщень позивачці буде виділена кімната-7, площею 14,9 кв.м., що є суміжною з кімнатою -6, площею 11,9 кв.м., яка виділяється відповідачці, які не відособлені одна від одної. Питання щодо переобладнання квартири, та отрмання на це згоди районної ради позитивно вирішити не можливо, оскільки відповідачка категорично проти цього заперечує. Таким чином визначенний районним судом порядку користування квартирою та виділення у користування сторін суміжних кімнат, а позивачці прохідної кімнати, є помилковим, оскільки при цьому будуть порушені права не тільки останньої, а й відповідачки, яка проти цього також категорично заперечує. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, що містяться у п.п. 6,14 Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності від 22 грудня 1995 року № 20 - якщо квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов, та встановити порядок користування відособленими приміщеннями квартири. В такому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Тому рішення суду в цій частині, та в частині зобовязання Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив № 84 Електрон розділити особові рахунки, а також в частині виділення у приватну власнітсть [PERSON] житлової кімнати-7, площею 14,9 кв.м., І - балкон площею 0,8 кв.м., та видеління у власність [PERSON] двох житлових кімнат-5 житловою площею 8,3 кв.м., та 6 - житловою площею 11,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволені позову, як необґрунтованого. Визнаючи за [PERSON], та [PERSON] право власності на виділені у користування кімнати в квартирі [ADDRESS], районний суд безпідставно перерозподілив ідеальні частки співвласників майна, не обґрунтувавши при цьому свій висновок.

Outcome: partial