Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення суми боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 18 червня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача у борг 10000 доларів США з поверненням боргу 01 жовтня 2008 року. Відповідно до договору позики відповідач мав виплачувати позивачу проценти в розмірі 6% за кожен місяць користування грошима по день повернення суми боргу, а при несвоєчасному поверненні боргу боржник повинен був виплачувати пеню в розмірі 0, 5 % за кожен день прострочення, з виплатою процентів та інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України. До теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з нього суму боргу 10000 доларів США, проценти в сумі 50400 доларів США, три проценти річних в сумі 1500 доларів США, пеню за один рік в сумі 18250 доларів США, а всього 80150 доларів США, що еквівалентно 640638 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що 10000 доларів США, які зазначені в договорі в якості позики, йому дав позивач для закупівлі будівельних матеріалів для ремонту будинку, який виконував він на його замовлення. З метою запобігання витрачення грошей на особисті потреби, [PERSON] запропонував йому формально укласти договір позики, він підписав даний договір, але умови договору з урахуванням таких обставин вони не корегували. В судовому засіданні просив суд звільнити його від сплати пені та процентів, оскільки вважає ці суми занадто збільшеними. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач запозичив відповідачу 10000 доларів США, останній зобов’язався повернути їх до 01 жовтня 2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України в підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язується сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. Свої зобов’язання по поверненню грошей відповідач не виконав, тому позов в частині стягнення боргу за договором позики, процентів за користування чужими грошовими коштами та трьох процентів річних підлягає задоволенню. Стосовно розміру пені, суд, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру пені, його матеріального стану, а також приймаючи до уваги, що розмір пені набагато перевищує розмір основного зобов’язання, вважає за необхідне зменшити її розмір до 1000 доларів США. Підстав для звільнення відповідача від сплати пені суд не вбачає. Прохання відповідача щодо звільнення від сплати процентів за договором суд не може задовольнити, оскільки воно не ґрунтується на законі, так як сплата процентів передбачена договором. Посилання відповідача з приводу того, що вказані грошові кошти йому було передано для закупівлі будівельних матеріалів, а не в якості суми позики, не є слушними, оскільки договір позики таких умов не містить. Отже, враховуючи, що за курсом Національного банку України, встановленого станом на 01 жовтня 2013 року в розмірі 799,3 грн. за 100 доларів США, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики 10000 доларів США, що еквівалентно 79930грн., 8 % за користування грошима в розмірі 50400 доларів США (10000 дол. США х 8% : 100 х 63міс. = 50400 ), що еквівалентно 402847,20 грн., сума трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1500 доларів США (1500 дол.США х 3% : 100 х 5 років = 1500 ), що еквівалентно 11989,50 грн.,. пеню в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 7993 грн., а всього стягнути 62900 доларів США, що еквівалентно 502759,70 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору у зв’язку з інвалідністю ІІ групи, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3441 грн.

Outcome: partial