Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON], в подальшому уточнивши її, в якій просить усунути відповідача від права спадкування за законом відповідача після смерті [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належала їй та покійним батькам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 16 грудня 1997 року № 01160, яке зареєстроване в ОМБТІ та РОН 05 січня 1998 р. № 543 на праві приватної спільної сумісної власності. Вона постійно проживала разом з батьками та доглядала їх до смерті. Після смерті матері позивачки - [PERSON] [INFO] року вона фактично вступила в управління та володіння спадкового майна, а саме продовжувала проживати у квартирі, оплачувати комунальні послуги, здійснювала ремонтні роботи та доглядала з батьком, який тяжко захворів та через похилий вік був у безпорадному стані, тобто потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Крім неї в батьків є ще двоє дітей - син [PERSON] та донька [PERSON], які після смерті матері не зверталися з заявою до нотаріальної контори про вступ у спадщину за законом. Також вказує, що [PERSON] з квітня місяця 1993 року по 2007 рік мешкав в США. Відповідач не піклувався про своїх батьків та не допомагав їм матеріально. Тому [PERSON] просить усунути відповідача від спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти задоволення вищевказаного позову, оскільки вважає, що він має право на спадкування за законом на 5/9 частин квартири [ADDRESS], після смерті батьків, так як не ухилявся від їх утримання. Також вказує, що батьки не знаходились у безпорадному стані, і не потребували додаткового догляду. На останнє судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, оскільки вважає дані вимоги обґрунтованими. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2012 року (а. с. 44) були задоволенні позовні вимоги [PERSON], усунено [PERSON] від права на спадкування за законом частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], а також визнано за позивачкою право на обов'язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2013 року (а. с. 85) вищевказане заочне рішення скасоване за заявою [PERSON], у зв'язку з тим, що він був неналежним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки був зареєстрований та постійно проживав на території Російської Федерації. Тому справа була продовжена слуханням по суті. Судом встановлено, що [PERSON] та її покійним батькам [PERSON] та [PERSON] належала в рівних частинах квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 16 грудня 1997 року № 01160, яке зареєстроване в ОМБТІ та РОН 05 січня 1998 р. № 543 (а. с. 6). Відповідно до довідки-виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 08 липня 2010 року, та довідок № 526, № 527 від 01 вересня 2011 року [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] (а. с. 8, 9). До смерті там також були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради (а. с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на її частку. [PERSON] та [PERSON], які є дітьми покійної [PERSON], не зверталися з заявами про прийняття спадщини, а [PERSON], в свою чергу, спадщину прийняла фактично, тобто продовжувала там проживати, сплачувала комунальні послуги та доглядала за хворим батьком. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16.01.2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 даного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном . У судовому засіданні доведено, що після смерті матері позивачка продовжувала проживати у квартирі [ADDRESS], оплачувала комунальні послуги, здійснювала ремонтні роботи та доглядала за батьком, який тяжко хворів та через похилий вік був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а. с. 10). На підставі заповіту від 22 квітня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному свою частину квартири [ADDRESS] (а. с. 15). Однак у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] звернулась до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття вищевказаної спадщини. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2012 року (а. с. 75), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 жовтня 2012 року (а. с. 78), у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Таким чином, ні [PERSON], ні [PERSON] не вступили у спадщину на частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] В свою чергу, [PERSON], яка є особою досягнувшою пенсійного віку та інвалідом третьої групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 30 серпня 2004 року (а. с. 17) та довідкою МСЕ №097606 від 26 червня 2003 року (а. с. 18), то вона на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України має обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - вимоги про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлено особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У судовому засіданні підтвердився факт того, що [PERSON] тривалий час мешкав за межами України, і на даний час є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту (а. с. 70). Однак відповідач не піклувався про батьків та не надавав їм жодної матеріальної допомоги. Згідно договорів замовлення на організацію проведення поховання від 20 листопада 2000 року, 20 жовтня 2007 року (а. с. 12-14), рахунків про оплату комунальних послуг (а. с. 19-21), [PERSON] проводила поховання батьків та сплачувала рахунки. Крім того, з письмової заяви [PERSON] (а. с. 23), яка є колишньою дружиною відповідача та має спільну з ним дитину - доньку [PERSON], вбачається, що позивачка дійсно постійно проживала з батьками та допомагала їм, тобто утримувала їх матеріально, а відповідач зі свого боку жодним разом ніякої допомоги не надавав. Аналогічні свідчення містяться також у заявах доньки відповідача - [PERSON] (а. с. 102), а також [PERSON], котра є сусідкою позивачки та проживає у квартирі [ADDRESS] (а. с. 24). До того ж, в судовому засіданні було встановлено, що покійні батьки допомагали [PERSON] грошима, що підтверджується відповідними заявами на відправлення переказу (а. с. 25, 26). Судом встановлено, що [PERSON] не доглядав батьків та не допомагав їм матеріально. Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України потенційний спадкоємець усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4, щодо яких закон говорить про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо усунення [PERSON] від права спадкування за законом після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved