Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

16 вересня 2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача в якому зазначила, що 23.11.2002 року між ними було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. На сьогодні вони проживають окремо, вона та їх малолітні діти залишились проживати в смт. Березнегувате, відповідач проживає від них окремо у м.Миколаєві з іншою жінкою. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на її утримання та їх спільних малолітніх дітей не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, та аліменти на її утримання у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня пред’явлення позову до суду до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивач в судове засідання з’явилась позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з’явився, позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей, заперечував проти сплати аліментів на утримання дружини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23 листопада 2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції 23.11.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 53 (а.с.5). Згідно свідоцтв про народження дітей виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], про що 07 травня 2003 року зроблено відповідний актовий запис № 24, та [PERSON] [INFO], про що 23 листопада 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 101 ( а.с.6,7). З довідки про склад сім’ї позивачки, виданої 20 серпня 2013 року виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров’я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За ч. 2 ст. 80 СК України при визначені розміру аліментів одному з подружжя визначається з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, а також із врахуванням обставин передбачених ст.182 СК України. Позивачка на час подання позову до суду перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, під час розгляду справи у суді,а саме з 01 жовтня 2013 року вона припинила декретну відпустку та продовжила працювати за місцем роботи, малолітня донька та син, якому ще не виповнилося року, перебувають на її утриманні, при цьому син [PERSON], відповідно до виписок із історії його хвороби хворіє та потребує лікування (а.с.15-17), можливості отримувати утримання від своїх батьків позивачка не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги та утримання дітей та позивачки не надає хоча має можливість надавати таку допомогу,оскільки має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про фактичне перебування на його утриманні дитини його співмешканки та невеликий розмір його заробітної плати, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин відповідач не надав. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та її утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу – це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати пов’язанні з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. Оскільки під час розгляду справи у позивача не було представника, то відсутні підстави для покладення на відповідача обов’язку по відшкодуванню 300 грн. на правову допомогу.

Outcome: partial