Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної Ради про поновлення строку для звернення з позовом до суду та визнання права власності на спадкове майно, третя особа: [PERSON] ДНК. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2001 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕД № 282488. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з садибного житлового будинку, який розташований за адресою: смт.Новоайдар, вул.Прогонна, буд.10 –А Новоайдарського району Луганської області. За життя спадкодавець залишив заповіт, згідно з яким все своє майно заповів йому, що підтверджується заповітом серія АВР № 487649. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не має. Дружина спадкодавця та його мати [PERSON], померла 01.04.2007 року, за життя вона відмовилася від прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується заявою. У встановлений законом строк він звернувся до [PERSON] нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] На теперішній час він не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки ним втрачено оригінал свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, що унеможливлює видачу йому свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. Він пропустив строк для звернення до суду за захистом свого права на спадщину після [PERSON] через необізнаність в діючому законодавстві, вважав, що зможе звернутися до суду без обмеження будь-якими строками. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної Ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] ДНК у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи по суті у її відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані до суду докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2001 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕД № 282488 (л.с.8). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з садибного житлового будинку, який розташований за адресою: смт.Новоайдар, вул.Прогонна, буд.10–А Новоайдарського району Луганської області, що підтверджується технічним паспортом (л.с.14-16). За життя спадкодавець залишив заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу, що підтверджується заповітом серія АВР № 487649 (л.с.7). Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не має. Дружина спадкодавця та мати позивача [PERSON], померла 01.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (л.с.12). У встановлений законом строк позивач звернувся до [PERSON] нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] На теперішній час він не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки ним втрачено оригінал свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. Позивач пропустив строк для звернення до суду за захистом свого права на спадщину після [PERSON] через необізнаність в діючому законодавстві, вважав, що зможе звернутися до суду без обмеження будь-якими строками. Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли до введення у дію нового Цивільного кодексу України у редакції 2004 року, суд при постановленні рішення повинен керуватися нормами Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року. У п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Згідно вимог частин 1 та 2 ст. 524 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 Кодексу. Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина, що прийнята, визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив до керування або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті спадкодавця проживає та доглядає за будинком, розташованим за адресою: смт.Новоайдар, вул.Прогонна, буд.10–А, які належали на праві власності [PERSON], та подав у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадкового майна. Статтею 328 ЦК України зазначено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, сукупність зібраних по справі доказів дає підстави суду для задоволення позовних вимог щодо визнання право власності на нерухоме майно за позивачем.

Outcome: approved