Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 375444 грн. 50 коп. У судовому засіданні позивач заявлені у позовній заяві вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив задовольнити позовні вимоги в в значно меньшому розмірі. Відповідач не заперечував, що він зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на користь позивачки, виниклу заборгованість зі сплати аліментів пояснив неможливістю своєчасного виконання ним рішення суду в зв'язку з його тяжким матеріальним становищем. Суд, заслухавши позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги належать частковому задоволенню. Згідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно із рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 31 серпня 2008 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частин усіх видів доходу до повноліття дитини (а.с. 14). У зв'язку з невиплатою аліментів в повному обсязі загальна сума заборгованості по аліментам у [PERSON] складає 291461,68 грн. станом на 01.01.2013 року, що підтверджується довідкою Відділу виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції (а.с. 16) та наданими відповідачем квітанціями. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості за аліментами, що стягуються за рішенням суду, з вини платника, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, наданого позивачем, вона складає 375444,50 грн. Як вбачається з довідки - розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції від 29 січня 2013 заборгованість утворилася в зв'язку з несплатою в повному обсязі [PERSON] аліментів за період з серпня 2004 року по 1 січня 2013 року. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 37 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. На такі обставини відповідач [PERSON] не посилався. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не має можливості офіційно працевлаштуватися, тому має тимчасову роботи, з доходу від якої сплачує аліменти. В зв'язку з цим суд вважає за можливе розмір неустойки зменшити і стягнути її у розмірі 50000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial