Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, яка станом на 16.09.2013 р. складає 233 842,77 грн. та судового збору в сумі 2338,43 грн., а також звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.01.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» в особі відділення №12 філії ВАТ КБ «Надра» Кримське РУ, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», був укладений Кредитний договір №805/2007/840-ПК/004. Відповідно до договору позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 16 100 доларів США зі сплатою 12,99% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 січня 2027 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит був наданий Позичальнику для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. 29 листопада 2011 року між Банком та Позичальником був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22.01.2007, яким договір кредиту було укладено у новій редакції і відповідно до якого, для прострочених відсотків та комісій за договором кредиту банк додатково надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 33 818 грн.32 коп. зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 28 листопада 2016 року. Проте, у порушення норм цивільного законодавства України, умов договору кредиту та договору про внесення змін та доповнень, позичальником зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконуються. 27.03.2013 року та 28.03.2013 року на адресу позичальника банком були направленні притензії-вимоги щодо повернення кредиту, але поштові конверти були поверненні з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 22 січня 2007 року між банком та позичальником був укладений договір іпотеки № 91, відповідно до якого в іпотеку банку було передано житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 19 грудня 2011 року між банком та позичальником був укладений договір про внесення змін та доповнень №4640 до договору іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за договором про внесення змін та доповнень до договору кредиту. Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 22 січня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] кредитного договору №805/2006/840-ПК/004 від 22 січня 2007 року. Крім того 22 листопада 2011 року між банком та [PERSON] теж був укладений договір поруки, відносно виконання [PERSON] кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22 січня 2007 року та повернення останнім до 28 листопада 2016 року кредиту у розмірі 33 818 грн. 32 коп. У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе обов'язків перед банком за [PERSON]. станом на 16 вересня 2013 року по кредитному договору №805/2007/840-ПК/004 від 22 січня 2007 року, утворилась заборгованість у розмірі 184 243 грн. 42 коп., з них: заборгованість за кредитом - 121 664,01 грн.; заборгованість за відсотками - 21 802,27 грн.; пеня (згідно п. 5.1. Договору кредиту) - 2 228,18 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.11., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність довідки про розмір заробітної плати) - 24 332,77 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.12., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність договору страхування майна - 6 083,23 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.12., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність договору страхування від нещасних випадків) - 6 083,23 грн.; штраф (за порушення п.4.3. Договору про внесення змін та доповнень - прострочення виконання зобов'язання) - 2 047,01 грн.; комісія (згідно п.2.11. Договору про внесення змін та доповнень - часткове дострокове погашення) - 2,72 грн.; Також станом на 16 вересня 2013 року, розмір заборгованості [PERSON] за Договором про внесення змін та доповнень №2 від 29.11.2011 до Кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22.01.2007 складає - 49 599,35 грн., з них: заборгованість за кредитом - 31 727,36 грн.; заборгованість за відсотками - 6 241,58 грн.; пеня (згідно п. 4.1. Договору про внесення змін та доповнень) - 1 155,43 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.11., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність довідки про розмір заробітної плати) - 6 345,48 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.12., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність договору страхування майна - 1 586,37 грн.; штраф (за порушення п.п.3.3.12., 4.2. Договору про внесення змін та доповнень - відсутність договору страхування від нещасних випадків) - 1 586,37 грн.; штраф (за порушення п.4.3. Договору про внесення змін та доповнень - прострочення виконання зобов'язання) - 956,76 грн.; Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника перед банком за договором кредиту та договором про внесення змін та доповнень до договору, станом на 16 вересня 2013 року складає 233 842,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування їхніх прав та взаємовідносин. У зв'язку із зазначеним фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, дотримуючись вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд по даній справі та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом розглядом встановлено, що 22.01.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» в особі відділення №12 філії ВАТ КБ «Надра» Кримське РУ, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», був укладений Кредитний договір №805/2007/840-ПК/004. Відповідно до договору позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 16 100 доларів США зі сплатою 12,99% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 січня 2027 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит був наданий Позичальнику для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. 29 листопада 2011 року між Банком та Позичальником був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22.01.2007, яким договір кредиту було укладено у новій редакції і відповідно до якого, для прострочених відсотків та комісій за договором кредиту банк додатково надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 33 818 грн.32 коп. зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 28 листопада 2016 року. Судом також встановлено, що банк взяти на себе зобов'язання виконав належним чином, що підтверджується заявами на видачу готівки від 22 січня 2007 року у сумі 81 305 грн. та від 29 листопада 2011 року у розмірі 33818 грн. 32 коп. В свою чергу [PERSON] порушив зобов'язання по сплаті за користування наданий йому кредитом у зв'язку з чим, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 16 вересня 2013 року складає 233 842,77 грн. При цьому, на вимоги позивача від 27 березня 2013 року відповідач не відреагував, допущені порушення умов кредитного договору не усунув. У суду відсутні підстави не приймати до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 22 січня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] кредитного договору №805/2006/840-ПК/004 від 22 січня 2007 року. Крім того 22 листопада 2011 року між банком та [PERSON] також був укладений договір поруки, відносно виконання [PERSON] кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22 січня 2007 року та повернення останнім до 28 листопада 2016 року кредиту у розмірі 33 818 грн. 32 коп. З огляду на те, що, як встановлено судом, позичальником не виконувались зобов'язання за кредитним договором №805/2007/840-ПК/004 та доповнень №2 до кредитного договору, банк звернувся з відповідними письмовими вимогами до поручителів за вищевказаними договорами поруки, однак, останніми також не були усунуті порушення кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з поручителів та з [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки останній є стороною договору іпотеки від 22.01.2007 та договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, на предмет якого позивачем заявляються вимоги про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за основним зобов'язанням - кредитним договором. Даний висновок суду ґрунтується на положенях п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Відтак позовні вимоги у частині солідарного стягнення заборгованості з позичальника та поручителів задоволенню не підлягають. Судом також встановлено, що на забезпечення виконання умов кредитного договору №805/2007/840-ПК/003 від 22.01.2007 року, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 22.01.2007 та договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 22.01.2007 року за реєстровим №91, за яким предметом іпотеки є житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: [ADDRESS], право набуття у власність яких у майбутньому (після державної реєстрації) належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між іпотекодавцем та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 22 січня 2007 року та внесеним у реєстр за №88. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Оскільки при розгляді справи встановлено факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №805/2007/840-ПК/004 від 22.01.2007 року та доповнень №2 до кредитного договору від 29.11.2011 року, в свою чергу, майновими поручителями [PERSON] та [PERSON] не були усунуті порушення основного зобов'язання та не виконані вимоги банку, останній отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а грошові кошти, отримані від реалізації вищевказаного нерухомого майна, що є предметом іпотеки, мають бути направлені у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором №805/2007/840-ПК/004 від 22.01.2007 року та доповнень №2 до кредитного договору від 29.11.2011 року у розмірі, який станом на 16 вересня 2013 року складає 233 842,77 грн. Щодо позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до відповідачів про виселення їх з будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.ч. 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.35 Закону України "Про іпотеку" положення ч.1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, у встановленому законом порядку, та не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені ст.12 цього Закону без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Позивачем не доведено те, що виникла затримка могла б спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Крім того п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. Враховуючи, що позивачем порушений порядок для виселення відповідачів з будинку який є предметом іпотеки, то позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно, що у свою чергу не позбавляє іпотекодержателя або нового власника звернутися з відповідними позовними вимогами після дотримання певної процедури. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно витрати по оплаті судового збору у розмірі 800 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial