Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Згідно з рішенням виконкому Суходільської міської ради, ? частині будинку, яка належить позивачу, присвоєний статус квартири № 1. Позивач вказує, що під час проживання в квартирі вона самовільно побудувала на земельній ділянці, виділеній під обслуговування квартири, сарай під літ. «Н» розміром 3,00 х5,45 м. Позивач вказує, що на вказаний сарай оформлені всі необхідні технічні документи та зроблений висновок про можливість його експлуатації, але у зв»язку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована, вона не має можливості оформити право власності в позасудовому порядку. Посилаючись на ст. 376 ЦК України, позивач просить суд визнати за нею право власності на самовільно побудований сарай. Позивач надала до суду заяву, у якій підтримала позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник Суходільської міської ради надав суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа - Реєстраційна служба Краснодонського МРУЮ надала суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] надала заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за її відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на створене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва. Як що законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Згідно з п.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво. У ч.5 ст. 376 ЦК України, зазначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року (а.с.10-11) належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS], разом із господарськими будівлями та спорудами. В договорі вказано, що норму земельної ділянки, на якій розташований будинок, буде встановлено після оформлення державного акту на землю або договору оренди. Рішенням виконкому Суходільської міської ради № 127 від 20.06.2013 року, 1/2 частині будинку [ADDRESS] було присвоєно статус квартири номер 1 (а.с.7). В технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] є відмітка про самовільно побудований сарай під літ. «Н». У звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій самовільно побудованого сараю під літ. «Н» за адресою: [ADDRESS] вказано, що за результатами технічного огляду сараю встановлена його готовність до експлуатації. Недоліків при обстеженні не виявлено. При обстеженні господарської будівлі встановлена її відповідність вимогам будівельних, пожежних та санітарних норм. Подальша безпечна експлуатація будівлі можлива. З відповіді інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Луганській області від 18.07.2013 року № 7/12-1750к-вих3 вбачається, що позивачу було відмовлено в введенні в експлуатацію самовільно побудованої господарської будівлі у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири будинку, до якої добудована господарська споруда; земельна ділянка, виділена під обслуговування будинку перебуває у комунальній власності і власник - виконком Суходільської міської ради, не заперечує проти задоволення позову, самовільно побудована господарська побудова побудована з дотриманням державних стандартів та правил, не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на самовільно побудований сарай під літ. «Н», який розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved