Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.06.2006 року [PERSON] 09.06.2006 року отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.03.2013 року має заборгованість - 21884,38грн., яка складається з наступного: 5984,11грн.- заборгованість за кредитом; 14381,97рн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн.- штраф (фіксована частина); 1018,30грн.- штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Прохають стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 21884,38грн. за кредитним договором №б/н від 09.06.2006 року, судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка заперечувала проти позову, прохала відмовити в його задоволенні, суду пояснивши , що в березні 2008 році вона сплатила останній необхідний платіж по кредитному договору, з 2008 по 2013 рік жодного повідомлення не було з банку про те, що за нею залишилась заборгованість за договором, також прохала застосувати суд строк позовної давності відповідно до ст.256,257 ЦК. Суд, вислухавши відповідачку по справі, вивчивши матеріали цивільної справа, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. 09.06.2006 року ЗAT КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № б/н з [PERSON], за яким позивач надав відповідачці кредит у сумі 3000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, передбачивши, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Строк дії договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти, що передбачено такими частинами договору як заява та п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг . Відповідачка була ознайомлена та згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам, про що зазначала у заяві від 09.06.2006 року. Платіжну картку банк видав відповідачці 09.06.2006р., термін дії картки до травня 2009 року. В судовому засіданні встановлено, що на погашення заборгованості відповідачка здійснювала платежі до березня 2008 року включно. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема, забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Роз'яснення з цього приводу надані також у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Зокрема сказано, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Як вбачається з умов кредитування, строк дії картки, який відповідає строку повернення кредиту - травень 2009 року і саме з цієї дати, на думку суду, починається перебіг трирічного строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з даним позовом 19.06.2013 року, тобто через 4 років з дня спливу строку виконання зобов'язань за кредитним договором з пропуском визначеного законом строку. При цьому, згідно вищевказаної норми матеріального права (п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів") відносно кредитодавця діє заборона вимоги повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Доводи про постійне продовження строку дії договору з посиланням на ст.599 ЦК України щодо припинення зобов'язання належним виконанням не можуть бути застосовані при вирішенні питання щодо строку дії договору кредиту. У даних правовідносинах не йдеться про припинення зобов'язання належним виконанням. Вирішується питання строку дії кредитного договору, що має значення для вирішення питання обчислення строку позовної давності. За ст. 1049 ЦК України, яка згідно ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернутою позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договором між сторонами встановлений строк дії у 12 місяців з можливістю продовження його дії (п.9.12 умов та правил надання банківських послуг), а також у заяві позичальника вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. При цьому банк в умовах та правилах надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачив (п.9.4), що в разі перевитрат платіжного ліміту та непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом . Судом встановлено, що строк дії карти сплив, поновлення дії карти не відбувалося, погашення клієнтом заборгованості не здійснювалося з 2008 року. Такі обставини виключають продовження дії кредитного договору за кредитною картою. Та обставина, що зобов'язання за кредитним договором не припинені внаслідок того, що їх виконання не відбулося, не тягнуть висновку про продовження дії кредитного договору. Строк дії кредитного договору сторін не залежить від стану виконання зобов'язань і не може вважатися продовженим через невиконання зобов'язань. Позивач у позовній заяві не заявляє про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, що у відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України надало б можливість суду захистити порушене право. У даній справі позивач поважних причин не навів. З огляду на те, що відповідач за отриманням нової кредитної картки до Банку не звертався, ніяких заходів на погашення кредиту з 2008 року не вживав, а також факт звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, і у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування.

Outcome: dismissed