Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

09 липня 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до ЖКП №3 Іллічівського району м.Маріуполя про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання членом сімї наймача, визнання права користування жилим приміщенням та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що наймачем квартири [ADDRESS] полі був [PERSON], який помер 26 квітня 2013 року. З квітня 2005 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з наймачем квартири [PERSON], у зв'язку з чим вона, як член сім'ї наймача, з дозволу остан нього в січні 2006 року вселилась до вказаної квартири, мешкала разом з ним однією сім'єю, вела спільне господарство, користувалась нарівні житловим приміщенням, несла тягар її утримання, а після смерті наймача продовжує користуватися вказаним жит ловим приміщенням. Просить визнати факт проживання однією сімєю з [PERSON], визнати її членом сімї наймача квартири [ADDRESS] полі, яким був [PERSON] та визнати за нею право користування квартирою. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача ЖКП №3 Іллічівського району м.Маріуполя в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст.ст.224-225 ЦПК України вважає за можливе постановити рішення у справі за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є колишньою дружиною померлого [PERSON] та підтримувала з ним дружні стосунки. Позивачка проживала з померлим однією сімєю з січня 2006 року та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом проводили ремонтні роботи в квартирі, сплачували комунальні послуги і стосунки між ними були завжди добрі. ЇЇ син та син позивачки також підтримували дружні стосунки та постійно спілкувались. Коли [PERSON] захворів, позивачка займалась його лікуванням, а після смерті взяла на себе витрати по похованню останнього. Після смерті чоловіка, позивачка залишилась проживати в квартирі і проживає в ній по теперішній час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сином померлого [PERSON] та підтримує з позивачкою дружні відносини. Позивачка проживала в спірній квартирі з його батьком з січня 2006 року, який вважав її своєю дружиною, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивачка продала квартиру, яка їй належала на праві власності та витратила гроші на лікування його батька. Крім того, саме вона взяла на себе витрати по похованню батька. Після його смерті, позивачка залишилась проживати в спірній квартирі та ніколи не змінювала свого місця проживання. Відносини між позивачкою та його батьком завжди були добрі. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням того, що представник відповідача в судове засідання не зявився та не надав ніяких доказів, суд при розгляді справи спирається на докази, які надані позивачем. Судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] полі є [PERSON], який помер 26 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 686391 виданим Іллічівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області 27 квітня 2013 року, актовий запис № 528. Згідно акту №127 та довідки №128 від 21 червня 2013 року, виданих головою КСН «Центральний ІІ» [PERSON] проживала з цивільним чоловіком [PERSON] с січня 2006 року по день його смерті 26 квітня 2013 року за адресою: [ADDRESS], а також вели спільне господарство. Факт ведення сумісного господарства також підтверджують копії квитанцій про оплату комунальних послуг, а саме: КП «Комунальник», ПАТ «Донецьколенерго», ЖКП Іллічівського району, ККП «Маріупольтепломережа». Відповідно пояснень позивачки, і це підтверджено поясненнями свідків, позивачка організовувала та оплачувала похорон [PERSON] Відповідно до ст.64 ЖК України,члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Оскільки за змістом статей 64,65 ЖК України наймач і члени сім'ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона не змінювала свого постійного місця проживання. Так, позивачка в квартирі [ADDRESS] полі не зареєстрована, однак проживає з квітня 2005 року з дозволу наймача квартири [PERSON] Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2, вирішаючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений прядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в дано йому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлю вався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка була вселена в спірну квартиру як член сім"ї наймача, оскільки тривалий період часу проживає у спірному жилому приміщенні, яке завжди було її єдиним містом проживання. Вона є дружиною померлого наймача квартири, тобто є членом сімї наймача, постійно мешкала разом з останнім, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет до дня його смерті і ніколи не залишала навіть тимчасово спірну квартиру, що було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків та актом від 21 червня 2013 року. На підставі вище наведеного, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог також в частині визнання [PERSON] членом сімї померлого наймача та визнання за нею права користування жилим приміщенням в спірній квартирі.

Outcome: approved