Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання будівлі літ. «А-1» у м. Харкові, по вул. Ярославській, 1 самочинним будівництвом та зобов’язання МППФ «Апіс» знести за власний рахунок вказану самочинно збудовану нежитлову будівлю, вказуючи, що вона є власником приміщень розташованих на першому поверсі житлового будинку літ. «Б-2» в м. Харкові по вул. Ярославській,1. МПП фірма «АПІС» встановило на прибудинковій території зазначеного будинку металевий кіоск, який не відповідає місцю, зазначеному у паспорті, про що свідчать листи СЕС та управління МЧС. Окрім того, кіоск встановлено із порушенням санітарних та пожежних норм, чим порушуються її права. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник відповідача МППФ «АПІС» заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що земельна ділянка на якій розташовано об’єкт знаходиться у оренді відповідача. З 2010р. немає металевого кіоску, а є нежитлова будівля, про що є відповідні висновки та об’єкт введено в експлуатацію. Представник третьої особи ХМР в судове засідання не з’явився надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, надала письмові заперечення на позов вказуючи, що позов не підлягає задоволенню так як заява не містить посилань на порушення прав та свобод позивачки і такі порушення не доведені. Позивачка не є власником чи користувачем земельної ділянки призначеної для обслуговування багатоквартирного будинку. Відповідачу під встановлення магазину, а в подальшому нежитлової будівлі земельна ділянка надавалася у оренду і договори оренди дійсні по цей час. На даний час на місці встановлена нежитлова будівля експлуатується як магазин продовольчих товарів. Крім того, позивачкою порушені строки звернення до суду. Представник третьої особи інспекція архітектурно-будівельного контролю у Харківській області в судове засідання не з’явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд вислухавши представника позивачки, представників відповідача перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини: Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9) нежитлове приміщення 1-го поверху житлового будинку літ. «Б-2» в м. Харкові по вул. Ярославській 1 знаходиться на праві власності за [PERSON] Рішенням Харківської міської ради 6 скликання №292/11 від 18.05.2011р., МППФ «АПІС» надано в оренду строком до 01.05.2016р. земельну ділянку площею 0,0025 га за рахунок земель житлової та громадської забудови по вул. Ярославській, 1-А для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1». 19.03.2012р. також між Харківською міською радою та МППФ «АПІС» укладено договір оренди землі, за яким передано в оренду земельну ділянку житлової та громадської забудови загальною площею 0,0025 га за адресою м. Харків, вул. Ярославська, 1-А. МПП фірма «Апіс» отримано декларацію про готовність об’єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією ДАБК у Харківській області19.04.2012 р., відповідно до якої МПП фірма «Апіс» проведена реконструкція нежитлової будівлі літ. «А-1» під магазин продовольчих товарів за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1-а, будівництво розпочато відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Харківській області 16.03.2013 р. Закінчений будівництвом об’єкт готовий до експлуатації. Розпорядженням Харківського міського голови від 14.12.2012 р. № 5627 МППФ «Апіс» видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю літ.»А-1» загальною площею 16.6 кв.м., яка розташована по вул. Ярославській, 1-а в м. Харкові. При вирішенні даного спору суд керується принципами верховенства права та непорушності права власності, гарантованого ст.321 ЦК України. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ( ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386, 391 ЦК України. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачкою та її представником не доведені обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.3 та ч.1 п. 1) ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягає порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Земельна ділянка на якій встановлено спірний об’єкт, перебуває у комунальній власності, правом розпорядження якої наділений орган місцевого самоврядування - Харківська міська рада. Як власник земельної ділянки Харківська міська рада, на реалізацію своїх повноважень у сфері земельних правовідносин прийняла рішення №169/05 від 28.09.2005р. та №236/07 від 21.11.2007р. про передачу в оренду для здійснення підприємницької діяльності відповідачу МППФ «АПІС» спірної земельної ділянки саме для розміщення МАФ. Зазначені рішення ніким не скасовано і є чинними. Згідно ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об’єднанню власників. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що територія навколо багатоквартирного будинку по вул. Ярославській,1 в м. Харкові визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Крім цього, на думку суду, позивачем не було доведено факту створення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв’язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed