Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського відділу ГУ ДМС в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області, про визнання права на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду дитини за кордон, надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі , який на даний час між ними розірвано. Від шлюбу в них народилася одна дитина син [PERSON] [INFO], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. На сьогоднішній день вона має можливість вивести сина за кордон на відпочинок, однак надати нотаріально посвідчену згоду на виготовлення проїзних документів дитини та згоду на виїзд дитини за кордон відповідач, як батько дитини відмовляється, мотивуючи тим, що в нього не має часу на виготовлення відповідних документів для виїзду дитини за кордон. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею право на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька. Надати дозвіл ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області дозвіл на виготовлення та видачу проїзного документа дитини для виїзду за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька дитини. Надати дозвіл на виготовлення відповідних візових документів, пов'язаних із виїздом за кордон та дозвіл на виїзд за кордон сина - [PERSON] без нотаріально посвідченої згоди батька дитини [PERSON]. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованими листами. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не подавав. Представник відповідача ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, однак начальник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, на задоволенні позову не заперечують. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Рахівської РДА [PERSON], в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши представника третьої особи без самостійних вимог, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами дійшов до наступного висновку. У відповідності до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідно до вимог ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на день подачі даної заяви до суду знаходиться на повному матеріальному вихованні та утриманні позивачки. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, вона наразі має можливість вивезти сина [PERSON] на відпочинок за кордон. Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. При цьому, якщо батьки розлучені або проживають окремо, то згодна потрібна від кожного з батьків для виїзду дитини за кордон. Однак, як вбачається зі змісту позову, батько малолітнього [PERSON] категорично відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон на відпочинок, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Аналогічні положення викладені в п. 18 Постанови КМ України «Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 р. N 231. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 р. N 57). Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, та враховуючи те, що судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що виїзд дитини за кордон суперечить або здійснюються всупереч інтересам дитини, а тому суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про повернення судових витрат, понесених позивачкою, при зверненні до суду з даним позовом, не ставилося.

Outcome: approved