Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, в якій зазначив, що він народився 11 січня 1965р. в м. Білій Церкві, Київської області. Його мати, [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON], має походження з польського шляхетського роду [PERSON] [PERSON], була уродженою полькою, сповідує римо-католицьку віру, проживає на території України, дотримуючись традицій цієї національності, є членом «Громади поляків Білоцерківщини» з 25.04.2005 року. Заявник також виховувався відповідно до польських традицій, сповідує католицьке віросповідання, є членом «Громади поляків Білоцерківщини» з 23.02.2010 року, знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята, відвідує костьол. 01.02.1965 року Білоцерківським міським бюро ЗАГС Київської області було видано свідоцтво про його народження серії У-УР № 0440595, в якому не було зазначено його національності, але зазначена національність моєї матері «українка». В свідоцтві про народження матері [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) Н.І. №2022599, яке видане у 1937 році національність не вказана. На даний час заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Він звертався у відділ РАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції із заявою щодо внесення змін в актовий запис, однак отримав відмову, мотивовану відсутністю документів, які б підтверджували його національність «поляк». Тому заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт неправильності запису про шлюб, укладений між ним та [PERSON] № 482 від 27.04.1985 р., складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області щодо національності чоловіка «українець», встановити факт, що він за національністю поляк та зобов'язати відділ РАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 482 від 27.04.1985 р., складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, вказавши національність чоловіка «поляк». В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у заяві та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області до суду не зявився, надіслали заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Суд заслухавши пояснення заявника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 11 січня 1965 року в м. Білій Церкві, Київської області. В свідоцтві про його народження у відомостях про батьків зазначена мати - [PERSON]. Дошлюбне прізвище матері [PERSON], народилась в Київській області у 1937 році. В свідоцтві про народження її матері зазначена [PERSON], що повністю підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про народження та одруження ( а.с. 10,12-13). Мати заявника [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON], має походження з польського шляхетського роду [PERSON] [PERSON], була уродженою полькою [PERSON] (Ульянівна), сповідує римо-католицьку віру, проживає на території України, дотримуючись традицій цієї національності, є членом «Громади поляків Білоцерківщини» з 25.04.2005 року, що повністю підтверджується історичною довідкою та характеристиками ( а.с. 14-15,18). Допитана у судовому засіданні в якості свідка мати заявника [PERSON] підтвердила вищезазначені обставини справи та показала суду, що її мати [PERSON] та її дід [PERSON] за національністю були поляками. Свідок [PERSON] показала суду, що про вищезазначені обставини вона дізналась із розповідей рідні чоловіка [PERSON] Згідно висновку третьої особи відділу РАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у актовому запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 482 від 27.04.1985 року національність заявника як чоловіка зазначена «українець» і в його заяві про внесення зміни до актового запису в частині зміни національності з «українець» на «поляк» було відмовлено та розяснено право на звернення до суду. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом. Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. У відповідності до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. За змістом ст.15 ЗУ «Про національні меншини» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, якими передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадянського стану та встановити факт приналежності до певної національності є неможливим, тому заявник звернувся до суду для вирішення цього питання. Встановлення даного факту необхідно для реалізації права заявника на вибір національності та інших прав згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні». Аналізуючи докази по справі суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є законною та обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved