Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила після розірвання шлюбу змінити її шлюбне прізвище на дошлюбне - «[PERSON]», справу розглянути в попередньому судовому засіданні без її участі. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, доводи позовної заяви підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження дитини - сина [PERSON], [INFO]; копія паспорту позивача із відміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 19 вересня 1999 р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу постійних непорозумінь, різних сімейно-побутових проблем між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2011 року, коли відповідачка залишила родину і переїхала до м. Рені. Вже тривалий час відповідачка підтримує фактичні шлюбні відносини із іншим чоловіком, від якого має дитину. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Від даного шлюбу є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який з моменту розпаду сім'ї мешкає разом із матір'ю. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже досить тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу сторін, збереження сім'ї сторін буде порушувати інтереси кожного з подружжя. Крім того, у зв'язку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (тривале знаходження неповнолітньої дитини із матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї, мешкання сторін в різних населених пунктах), суд визначає місце проживання сина [PERSON], [INFO] - разом із матір'ю. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві відповідачка просила після розірвання шлюбу з позивачем змінити їй теперішнє прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». На підставі вищевказаних положень законодавства, суд задовольняє вимоги відповідачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved