Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

05.04.2013р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві та його представник [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.04.2013р. - а.с. № 18) в наданій суду 26.12.2013р. заяві в обґрунтування вимог посилалися на те, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 03.09.1994р. у відділі РАГС виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з 28.09.2012р., коли позивач остаточно пішов жити до іншої квартири. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач та його представник вважають, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення, наданий судом ухвалою від 16.09.2013р., позитивних результатів не приніс. Представник позивача просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, про що надав суду відповідну заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. 17.12.2013р. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також посилалася на те, що остаточним періодом припинення подружніх стосунків є 28.09.2012р., коли позивач пішов з родини, причину припинення шлюбних стосунків, вказану позивачем, визнала в повному обсязі. Також вважає, що строк на примирення позитивних результатів не приніс та відновлення в родині не відбулося. Просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами, та після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 03.09.1994р. у Відділі РАГС виконкому Заводської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, під актовим записом № 388. До цього актового запису було внесено зміни щодо прізвища подружжя: замість „[PERSON]" - „[PERSON]" (а.с. № 4, 39, 40-41). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей та втрату почуття любові та поваги, через що в родині виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з 28 вересня 2012р. Ухвалою суду від 16.09.2013р. сторонам надавався тримісячний строк на примирення, у зв'язку з чим, провадження у справі зупинялося (а.с. № 48). Ухвалою від 17.12.2013р. провадження по справі відновлено. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також з урахуванням того, що наданий сторонам тримісячний строк для примирення позитивних результатів не приніс (а.с. № 48), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114грн. 70коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved