Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка 07.10.2013 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності земельної ділянки [PERSON], померлому [INFO] та визнання права власності на земельну ділянку, площею 3,19 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області за позивачкою в порядку спадкування. 23.12.2013 року представник позивача, [PERSON] надав уточнену позовну заяву разом з заявою позивачки про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. З позовної та уточнюючої заяви вбачається, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], який постійно на час смерті проживав в [ADDRESS]. Факт проживання спадкодавця за вказаною адресою, підтверджується довідкою Приозерненської сільської ради. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,19 га на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №016822, виданого виданого Кілійською районною державною адміністрацією 14 грудня 2004 року. Вказана земельна ділянка у цілому складається з ділянки [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки: 5122383400:01:001:0277; та ділянки [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки: 5122383400:01:002:0293. Вказаний державний акт батьком позивача при житті було втрачено, підтверджується повідомленням у засобі масової інформації. [PERSON] в порядку ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Факт родинних відносин з батьком позивача, підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №15 від 29 серпня 1989 року. Спадщину, яка залишилася після померлого [PERSON] позивач, як спадкоємець за законом прийняла в порядку ст.1268 ч.3 ЦК України, тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Мати позивача [PERSON], [INFO], відповідно до довідки Приозерненської сільської ради, на день смерті [PERSON], який помер [INFO] проживала також разом, та знаходилася з спадкодавцем відповідно до свідоцтва про шлюб, актовий запис №21 від 26 листопада 1988 року, у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] 23 серпня 2013 року було подано заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Таким чином, мати позивача як спадкоємець за законом відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України, спадщину не прийняла. Позивач як спадкоємець за законом звернулась до Кілійської районної державної нотаріальної контори за оформленням спадщини та їй було надано роз'яснення №1067/02-14-287/2013 від 06 вересня 2013 року, у якому зазначено, що відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення і припинення підлягають державній реєстрації. Та до п.4.15., 4.18, гл.10, разд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом проводиться на підставі оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку та інших документів. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, проводиться у судовому порядку. А у позивача заміст правовстановлюючих документів є лише копія державного акту. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив заяву, відповідно до якої з позовом [PERSON] ознайомлені та згодні та просить суд розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON], актовий запис про смерть №126, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 05 березня 2013 року. Відповідно до довідки №287 від 26.09.2013 року, виданої виконкомом Приозерненської сільської ради Кілійського району [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1988 року до дня смерті. На день його смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] - дружина та [PERSON] - дочка. Спадкоємцями першої черги [PERSON], померлого [INFO] є: - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №21 від 26.11.1988 року; - [PERSON], [INFO], актовий запис №15, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Приозерненською сільською радою Кілійського району 29.08.1989 року. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 17.12.2013 року №1412/01-16 після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа № 287/2013 заведена 23 серпня 2013 року за заявою про відмову від прийняття спадщини від імені [PERSON], дружини спадкодавця. Земельна ділянка площею 3,19 га, належна [PERSON], яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №016822, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 14 грудня 2004 року. Вказана земельна ділянка у цілому складається з ділянки [NUMBER], площею 1,91 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122383400:01:001:0277; та ділянки [NUMBER], площею 1,28 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122383400:01:002:0293. Державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 16 серпня 2004 року №464. Вказаний державний акт державний акт на право приватної власності на землю серії ОД №016822, спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] при житті було втрачено. Зазначене підтверджується повідомленням у газеті «Наше время» від 10.09.2013 року, випуск №72. Згідно акту про перенесення в натурі меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 17.08.2004 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 3,19 га, у складі: ріллі - 1,91 га, ріллі зрошуваної - 1,28 га. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області №11-11-4/6432 від 13.12.2013 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 016822 отриманої у власність взамін сертифікату на право на земельні частки (паї), розташованих на території Приозерненської сільської ради становить 73 939,02 гривень. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,19 га, розташованої на території Приозерненської сільської ради Кілійського району. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1261, 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі спадкоємцю нового державного акта взамін втраченого. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення. Зважаючи на вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved