Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-18 00:00:00

04.07.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ "Науково - виробнича фірма "Шельф" про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 27.08.2010 року близько 10 годин в каналізаційному колодязі № 95 головного каналізаційного колектору "ВАТ" Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", який розташований вздовж автодороги загального користування від вул. 23 Лютого до селища Мирівського м. Кривого Рогу трапився груповий нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме з двома потерпілими - працівниками Закритого акціонерного товариства "Науково-виробнича фірма "Шельф" (далі - ЗАТ "Науково-виробнича фірма "Шельф") зі смертельними наслідками. За результатами спеціального розслідування групового нещасного випадку на виробництві було складено акт форми Н-5 від 22.10.2010 р., а також акт № 2по формі Н-1 від 01.11.2012 р. Відповідно до пункту 9 акту форми Н-1 в наслідок нещасного випадку на виробництві , отримав гостре отруєння клоачними газами її син - підсобний робітник ЗАТ "Науково-виробнича фірма "Шельф" [PERSON] Відповідно до пункту 6.2 акту форми Н-5 висновок комісії є наступним: нещасний випадок зв смертельними наслідками, що стався 27.08.2010 р. з підсобним робітником ЗАТ "НВФ "Шельф" [PERSON] під час виконання ним робіт на об'єктах ВАТ "ЦГЗК" вважати пов'язаним з виробництвом, на нього складається акт за формою Н-1. Основна причина нещасного випадку організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці, супутня: незастосування засобів індивідуального захисту при їх наявності. Вважає, що про таких обставинах з боку роботодавця їй має бути відшкодована моральна шкода, завдана смертю сина-годувальника [PERSON], наслідком якого є душевні страждання. Та обставина, яку встановила комісія спеціального розслідування групового нещасного випадку, що потерпілим були невиконані вимоги інструкцій з охорони праці, не звільняє відповідача по справі від відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 р. № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Моральна шкода виражається в тому, що вона хоч і є багатодітною матір'ю, її покійний син - [PERSON] являється другим по рахунку народження і з 2008 року після смерті чоловіка - [PERSON], постійно оказував матеріальну допомогу на утримання своїх рідних, молодших за себе сестру та брата, а також приймав участь по їх вихованню. Позивач після смерті сина - [PERSON], постійно відчуває душевну біль та психічний розлад за втраченого сина, такий стан не дає їй спокійно спати ночами, займатися будь якою фізичною працею, відчуває себе хворою на нервовий розлад та непотрібною суспільству, весь час вона перебуває в стані депресії, не може нормально зосередитись на загальних життєвих питаннях. В даному випадку вважає, що відповідач завдав їй моральної шкоди яку вона оцінює в сумі 200 000,00 гривень, яку просить стягнути на її користь. Представник позивача, звернувся до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно положення ч.1 ст.8 Цивільного Кодексу України якщо цивільні правовідносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні правовідносини. Тому суд вважає, що оскільки спірні правовідносини не врегульовані спеціальною нормою, до таких правовідносин необхідно застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо підстав відповідальності за завдану моральну шкоду. У відповідність частині 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Внаслідок втрати сина, на утриманні якого позивач фактично знаходилась, погіршився її стан, позивач пережила нервове потрясіння з його смертю, залишилася без його підтримки. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу наявний, оскільки вона несе фізичні та моральні страждання внаслідок втрати сина, позивач змушена сама матеріально забезпечувати себе, що призвело до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Одним із завданням цього Закону та обов'язку Фонду було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим і членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України "Про Державний бюджет на 2006 рік" та "Про Державний бюджет на 2007 рік" /відповідно пункт 27 ст.77 та пункт 22 ст.71/ на 2006 та 2007 роки зупинялася дія в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей абзацу 4 ст.1, підпункту "е" ч.1 ст.21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". 20 березня 2007 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", яким були виключенні статті Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної шкоди. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 вказані зміни визнані конституційними, оскільки громадяни, які постраждали від нещасного випадку на виробництві чи внаслідок професійного захворювання, відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України, мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу /роботодавця/. Крім цього, Законом від 28 грудня 2007 року № 107 -У1 з п.3 Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної /немайнової/ шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: "відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної /немайнової/ шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року". Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 /справа про страхові виплати/ зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу /роботодавця/. Факт провини підприємства підтверджується: актом форми Н-1 від 01.11.2010 року та актом форми Н-5 від 01.11.2010 року, згідно яких нещасний випадок визнаний пов'язаним з виробництвом та стався з вини [PERSON], слюсара ЗАТ "НВФ "Шельф", як відповідального за виконання робіт та дотримання вимог безпеки, який розпочав роботи з очищення об'єктів ВАТ "ЦГОК" без отримання в установленому порядку акту - допуску чи наряду - допуску, не здійснив достатній контроль за працівником бригади , який спустився в каналізаційний колодязь без потреби та не застосував засоби індивідуального захисту під час спуску , чим порушив п. 7.2.2. інструкції з експлуатації установки "Пневмовзрив" Ц 1.00.000 ТО, ИЄ, Ц 15.00.000 РЗ, п. 4.4, 5.1, 5.4 "Инструкции по организации работ по очистке канализационных сетей методом пневмовзрыва", ИО № 14, 11.01.2010, затвердженої наказом по ЗАТ "НВФ "Шельф" від 11.01.2010 р. № 1/10, п. 2.2, 2.4 "Инструкции по охране труда при работе в колодцах систем водоснабжения и вордоотведения", ИР № 15, 11.01.2010, затвердженої наказом по ЗАТ "НВФ "Шельф" від 11.01.2010 р. № 1/10 та [PERSON], підсобного робітника ЗАТ "НВФ "Шельф", який без наявної потреби опустився в каналізайний колодязь, не застосувавши засоби індивідуального захисту, чим порушив вимоги п. 2.2, 2.4 "Инструкции по охране труда при работе в колодцах систем водоснабжения и вордоотведения", ИР № 15, 11.01.2010, затвердженої наказом по ЗАТ "НВФ "Шельф" від 11.01.2010 р. № 1/10 (а.с.4-22). Відповідно до ст.. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків. Перераховані вище документи свідчать про наявність провини в діях працівника відповідача [PERSON], який був відповідальний за виконання робіт та дотримання вимог безпеки, і про прямий причинний зв'язок між цими порушеннями з боку працівника відповідача і наслідками, що наступили, а саме смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку, що призвело до важких фізичних, душевних, психічних страждань позивача. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм її фізичних, душевних, психічних страждань від смерті чоловіка, пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, втрату можливості її повної соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін її життєвих зв'язків, що також потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд врахував ступень вини підприємства, а також що нещасний випадок стався також і з провини самого потерпілого, який не виконав окремі вказівки наряду - допуску № 25 від 03.08.2012 року, чим порушив п. 3.2.7 "Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів" та п 1.4 Інструкції з охорони праці № 16.591-11 для електрослюсаря з ремонту устаткування розподільчих пристроїв цеху мереж та підстанцій. Тому суд, приймаючі до уваги ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи із принципів розумності, об'єктивності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої моральної шкоди з 220 000,0 грн. до 80 000,0 гривен, що є сорозмірним тяжкості та тривалості перенесених позивачем, страждань, ця сума підлягає стягненню з відповідача - ПАТ "ПівнГЗК". Крім того, на підставі ст.ст.86,88 ЦПК України з відповідача ПАТ "ПівнГЗК" підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 114,70 грн. на користь держави. На підставі, ст.. 153 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1178 ЦК України,

Outcome: partial