Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту, складеного [PERSON] на її ім'я, посвідченого 24 листопада 2006 року керуючим справами виконкому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, яким заповідав їй ? частину квартири [ADDRESS] - дійсним та таким, що відповідає вимогам закону. В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю, [PERSON], позов підтримали та просили його задовольнити. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 1985 року вона разом з [PERSON] проживали однією сім'єю, як чоловік і жінка, вели спільне господарство. Разом з ними проживав сина чоловіка - [PERSON], [INFO]. В 2006 році [PERSON] і [PERSON] квартира, в який вони усі разом проживали в [ADDRESS], була приватизована. Вона в приватизації квартири участі не приймала, оскільки зареєстрована в м.Одеса та вже скористалася своїм правом на приватизацію житла. Після отримання правовстановлюючого документа на свою частку у квартирі, [PERSON], який на тої час вже був дуже хворим, у листопаді 2006 року склав на її ім'я заповіт. Заповіт було посвідчено повноважною посадовою особою - керуючою справами виконкому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Дєчевою О.В. в м.Одеса в її квартирі, де вони з чоловіком останній час проживали тому, що за станом здоров'я [PERSON] погано ходив і постійно потребував медичної допомоги. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом яку вона прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та продовжуя користуватися квартирою по теперішній час утримуючи її в належному стані і сплачуючи комунальні платежі. Спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку у спадщині у померлого не було. [INFO] помер її пасинок - [PERSON], якого вона також поховала за власні кошти. У серпні 2012 року вона звернулася до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири [ADDRESS], однак їй в цьому було відмовлено з посиланням на те, що заповіт посвідчено не належним чином. На підставі викладеного, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача - Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Долженко Л.Ф., позов визнала та проти його задоволення не заперечує, пояснивши суду, що на час посвідчення заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON], керуюча справами виконкому сільської ради Дєчева О.В. була наділена правом посвідчення заповітів та посвідчення заповіту поза межами приміщення сільської ради було викликано станом здоров'я заповідача, що передбачено законом, тому, вважає, що відмова нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на його невідповідність вимогам Закону України «Про нотаріат», не ґрунтується на законі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з'явився, але до суду направлена письмова заява про розгляд справи за їх відсутність. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.7 ст.50 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02.09.1993 року з наступними змінами, спір про право, основаній на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом в порядку позовного провадження. Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. Статтею 37 Закону у переліку нотаріальних дій, що мають право вчиняти посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів визначена також і така дія, як посвідчення заповітів (крім секретних). У ч.3 цієї статті зазначено, що посадові особи виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування не мають права оформляти документи, призначені для дії за кордоном. Судом установлено, що [PERSON] на праві спільній частковій власності належить ? частка квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло №134 від 17.08.2006 р., - 2 - виданого органом приватизації при Олександрівській сільській раді на підставі розпорядження №134 від 17.08.2006 року, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12632560 від 24.11.2006 року, реєстраційний номер 16848437. Співвласником другій ? частки квартири є [PERSON] /а.с.46/. Відповідно до ст.ст.1233,1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. 24.11.2006 року [PERSON] склав заповідальне розпорядження, яким заповідав [PERSON], [INFO], належну йому на праві власності ? частину квартири, розташовану в [ADDRESS]. Заповіт 24.11.2006 року посвідчено Дєчевою О.В. керуючою справами виконкому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в [ADDRESS] у зв'язку з хворобою заповідача, зареєстровано в Книзі реєстрації нотаріальних дій за №147 /а.с.7,50/. [INFO] [PERSON] помер у віці 84 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.01.2007 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №02 /а.с.19/. [INFO] у віці 43 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26.03.2012 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №18 /а.с.20/. 13.06.2007 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №210/2007 до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом /а.с.40-52/. Листом державного нотаріуса Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області від 10.08.2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири під [ADDRESS], яку їй заповідав [PERSON], померлий [INFO], з посиланням на невідповідність оформлення заповіту Закону України «Про нотаріат» та п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 /а.с.9,52/. Згідно ст.49 Закону «Про нотаріат» відмова нотаріуса чи іншої посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчинені нотаріальної дії, можлива тільки у випадках, визначених цією статтею. А у разі коли у вчиненні нотаріальної дії відмовляє нотаріус, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову про таку відмову. З матеріалів справи убачається, що нотаріус постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій не виносив. З листів, направлених на ім'я спадкоємця 10.08.2012 року за вих.№1424/02-14 та 17.04.2013 року за вих. №745/02-14 незрозуміло викладена обставина відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за запо-вітом. Відповідно зі ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно тлумачення даної норми закону посадові та службові особи, яким рішенням виконавчого комітету відповідно ради надається право посвідчувати заповіти, вправі посвідчувати заповіти незалежно від місця проживання заповідача і від місця знаходження його майна, в тому числі нерухомого. У п.8 розділу ІІ Інструкції від 25.08.1994 року №22/5 зазначено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також, коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, в установі, організації та ін..) із зазначенням адреси, а також причини цього. У ч.2 п.16 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Судом установлено, що заповіт [PERSON], зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій викон-кому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 24.11.2006 року за №147, складено у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, підписаний особисто заповідачем, посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій записано місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причина, по якій нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, дієздатність заповідача була перевірена, його волевиявлення було вільним і відповідало його волі, заповіт складено у формі, встановленої законом, заповіт нікім не оспорюється. Порядок та умови визнання заповіту недійсним чітко визначені ст.1257 ЦК України. Отже, складання і посвідчення заповіту [PERSON] від 24.11.2006 року відповідає вимогам закону, підстав для визнання його недійсним не існує, тому відмова нотаріуса у видачі спадкоємцю за заповітом свідоцтва про право на спадщину є не обґрунтованою. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На підставі ст.ст.1,37,49,50 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.203,204,1233,1234,1251 ЦК України і

Outcome: approved