Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що у 1994 році вона разом з чоловіком [PERSON] і донькою [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище доньки [PERSON]), приватизували квартиру [ADDRESS], де вона мешкає до теперішнього часу. 26 січня 1994 року ним було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло №15480 на квартиру [ADDRESS], в якій вони мешкали, проте право власності в БТІ вони не зареєстрували. 16 квітня 2013 року помер її чоловік [PERSON]. На день смерті чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за вищевказаною адресою. Спадкоємцем після смерті чоловіка є вона, її донька [PERSON] та син [PERSON] Вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно мешкала з чоловіком у вищевказаній квартирі, зареєстрована в ній та мешкає по теперішній час. 24.09.2013 року вона подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], її донька та син від прийняття своєї частки у спадковому майні відмовились. Проте нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у неї відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на квартиру. Позивач просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], право власності в порядку спадкування на 1/3 частку вищевказаної квартири після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16 квітня 2013 року, а всього на 2/3 частки квартири. Визнати за донькою [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з’явилися, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з’явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, вказавши, що позовні вимоги визнають повністю. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1964 року. Від шлюбу вони мають дітей доньку [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] а.с.7) і сина [PERSON] Згідно свідоцтва на право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] та членам його родини [PERSON] і [PERSON]. ( а.с. 8-9). [PERSON] помер 16.04.2013 року, про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с. 11). На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.11.2013 року, по заяві [PERSON] від 24.09.2013 року на прийняття спадщини після смерті померлого 16.04.2013 року [PERSON], відкрита спадкова справа №44/2013. Від права на прийняття спадщини відмовились донька спадкодавця [PERSON] – заява №114 від 24.09.2013 року та син спадкодавця [PERSON] – заява №116 від 24.09.2013 року. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно, оскільки власник [PERSON] своєчасно державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не оформив (а.с.10). Згідно довідки БТІ №3755 від 09.10.2013 р. на ім’я [PERSON] [ADDRESS] даних не зареєстровано (а.с.13). Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (1/1:3=1/3). Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням вищенаведених норм права суд приходить до висновку, що [PERSON] дружина померлого [PERSON], прийняла спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS], оскільки проживала разом з ним на час смерті, та донька [PERSON], син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи вищенаведені норми права, з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи на квартиру, суд прийшов до висновку, що померлому [PERSON] належала на праві власності 1/3 частина квартири, позивач вважається таким, що прийняла спадщину, оскільки проживала на момент смерті спадкодавця разом з ним, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача та визнає за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16.04.2013 року, та на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Також суд визнає за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд з урахуванням вищевикладеного задовольняє позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved