Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, посилаючись на те, що 12.09.1996 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після досягнення сином повноліття він продовжує навчання, та з 01.09.2011 року є студентом вищого професійного училища Житомирського державного технологічного університету, де навчається на денній формі навчання. Строк навчання складає з 01.09.2011 року по 30.06.2014 рік. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яку народила 21.12.2010 року, за гроші які вона отримує на молодшого сина вона утримує і старшого сина [PERSON], оплачує комунальні послуги У позивачки є підстави стверджувати, що відповідач має регулярний значний дохід, має автомобіль, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. З врахуванням вимог ст.ст. 185, 199, 200 Сімейного Кодексу України позивачка просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісяця починаючи з дати подання позову, до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23-річного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, та показали, що на даний час він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який є інвалідом дитинства, також має на утриманні батьків досить похилого віку, має мінливий дохід. Вважає, що він немає можливості надавати позивачці допомогу та сплачувати аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.1996 року сторони розірвали шлюб, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Повнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою. Вказана обставина не оспорюється відповідачем по справі. Відповідно до довідки № 150 від 26.03.2013 року, виданої вищим професійним училищем Житомирського державного технологічного університету [PERSON] є учнем 2 курсу денної форми навчання згаданого навчального закладу за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року. (а.с. 10). Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач зазначив, що на даний час він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який є інвалідом дитинства, також має на утриманні батьків досить похилого віку, має мінливий дохід. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Даних про те, що повнолітній [PERSON] є непрацездатним, у суду немає. Частинами першою та третьою статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. При постановленні судового рішення судом враховується матеріальний стан відповідача, а саме його перебування у іншому шлюбі, від якого має неповнолітнього сина, наявність на утриманні відповідача батьків, доходи відповідача, вважає, що в даний час матеріальний стан відповідача не дозволяє йому утримувати повнолітню дитину. Наявність у відповідача у власності автомобіля не є підставою для задоволення позову, оскільки наявність такого майна не свідчить про можливість відповідача утримувати повнолітнього сина, та не свідчить про наявність доходів у відповідача, які б дозволяли йому надавити матеріальну допомогу. На підставі викладеного, судом приймається рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у повному обсязі заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed