Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

в поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на його користь 50 000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруктовимй світ» на його користь 3000 грн. моральної шкоди та 54 828 грн. 91 к. матеріальної шкоди, а також стягнути з відповідачів на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В позовній заяві вказує на те, що [PERSON], працюючи менеджером в ТОВ «Фруктовий світ», 07 грудня 2012 року, повертаючись зі службового відрядження з м. Тернопіль на службовому автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким ТОВ «Фруктовий світ» володіє на підставі договору оренди, близько 16 год. 30 хв., рухаючись по автодорозі Корець-Славута-Антоніни, на 49 км + 400 м, порушивши правила дорожнього руху України, без належних підстав виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Fiat 223L», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження, тому він на тривалий час став непридатним для експлуатації. Внаслідок вказаних обставин вироком Ізяславського районного суду від 23 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. В результаті вказаної ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat 223L», реєстраційний номер [NUMBER], становить 96 378 грн. 91 к., окрім цього вартість послуг евакуатора даного автомобіля становила 450 грн. ТОВ «Фруктовий світ» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану третім особам, у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» на період з 08 березня 2012 року до 07 березня 2013 року. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 8000 грн. Вищезазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просив позовну заяву в частині стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" 3000 грн. моральної шкоди та 54 828 грн. 91 к. матеріальної шкоди, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія «Еталон» 5000 грн. моральної шкоди та 16 695 грн. 57 к. грн. матеріальної шкоди, а також стягнення з відповідачів на його користь в солідарному порядку витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. залишити без розгляду, а задовольнити позовну заяву в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в розмірі 33 304 грн. 43 к., а саме відшкодування вартості автомобіля в розмірі 32854 грн. 43 к., та вартість послуг евакуатора в розмірі 450 грн. Представник позивача [PERSON] підтримав в судовому засіданні заявлені вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди із відповідача "Страхова компанія "Еталон", в задоволенні решти позовних вимог просив залишити без розгляду. Представник відповідача ТОВ "Фруктовий світ" [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні даного позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача ТОВ "Фруктовий світ". У вказаному запереченні [PERSON] вказав на те, що відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, тобто роботодавця можна притягнути до відповідальності за шкоду, завдану працівником виключно за умови, що останній в момент завдання шкоди виконував трудові обов'язки. Проте ТОВ "Фруктовий світ" не може бути притягнутий до відповідальності за дії менеджера [PERSON], оскільки на час скоєння даної ДТП він не виконував трудові обов'язки за дорученням ТОВ "Фруктовий світ", а перебував на ділянці дороги Корець-Славута-Антоніни в особистих цілях, а саме прямув до своїх родичів, які проживають в с. Кременчуки Красилівського району. Відповідно до записів Журналу реєстрації відряджень ТОВ "Фруктовий світ", відрядження [PERSON] 07 грудня 2012 року за номером 66-В відображено наступний маршрут слідування до пункту призначення, а саме: Хмельницький - Грузевиця - Наркевичі - Іванівнка - Теофіполь - Жемелинці - Ямпіль - Малі Дедеркали ( Шумського району Тернопільської області (пункт призначення). Таким чином, [PERSON] самовільно віхилився від вказаного маршруту, вчинивши тим сами порушення трудової дисципліни, за яке він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. А тому перебування [PERSON] на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, не пов'язана з виконанням ним трудових обов'язків. З огляду на вищевказане відсутня підстава притягнення ТОВ "Фруктовий світ" до відповідальності. Крім того, як вказує представник [PERSON] у наданому суду запереченні, немає об'єктивної можливості встановлення розміру завданої шкоди на підставі поданих до позовної заяви документів. Обгрунтовуючи суму, заявлену до стягнення в позовній заяві, а саме 96 378 грн. 91 к., [PERSON] посилається на рахунок-фактуру №49, виставлений фізичною особою-підприємцем [PERSON], проте вищевказаний рахунок-фактура не може слугувати належним обгрунтуванням, оскільки не відомо чи має ФОП [PERSON] належний кваліфікаційний рівень для визначення вартості відновлювального ремонту, який підхід і метод калькуляції використовується фізичною особою-підприємцем [PERSON] і т.д. Також ТОВ "Фруктовий світ" не зрозумілий розмір моральної шкоди в розмірі 8000 грн., яку [PERSON] просить стягнути з відповідачів, в чому саме вона полягає. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Еталон» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Третя сторона [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. До вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і серед способів захисту цих прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. У відповідності із ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як вбачається із пояснень сторін і матеріалів справи, [PERSON], працюючи менеджером в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фруктовий світ», 07 грудня 2012 року, повертаючись зі службового відрядження з м. Тернопіль на службовому автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким ТОВ «Фруктовий світ» володіє на підставі договору оренди, близько 16 год. 30 хв., рухаючись по автодорозі Корець-Славута-Антоніни, на 49 км + 400 м, порушив п.п. 1.5, 2.3 (б); 10.1; 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки та не відреагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав таку швидкість руху, щоб мати постійну можливість контролювати рух транспортного засобу, своїми діями створив загрозу життю та здоров'ю громадян, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Fiat 223L», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження та він на тривалий час став непридатним для експлуатації. Відповідно до рахунку-фактури, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat 223L», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] становить 96 378 грн. 91 к., окрім цього вартість послуг евакуатора вказаного автомобіля з місця пригоди становила 450 грн. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3400 грн. штрафу без позбавлення права керувати всіма видами транспорту. Однак ТОВ «Фруктовий світ» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану третім особам, у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 500 грн. Відповідно до вимог закону, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу діє протягом строку, на який його укладено. У разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу ( відчуження, спадкування, правонаступництво) договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. При цьому визначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспорним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору ( контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де вказано, що моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], був взятий ТОВ «Фруктовий світ» в оренду 15 жовтня 2010 року у [PERSON] до 15 жовтня 2015 року, а тому шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки повинна бути відшкодована саме зазначеним товариством. Оскільки відповідач [PERSON] керував даним автомобілем в силу своїх службових обов'язків, так як він працює менеджером ТОВ «Фруктовий світ» та перебував у службовому відрядженні, він несе відповідальність за заподіяну шкоду лише в порядку регресу. Також позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 8000 грн., оскільки йому були спричинені моральні та фізичні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю, сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням, пов'язаним з пошкодженням автомобіля, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб, йому довелось витрачати свій час на участь в досудовому розслідуванні кримінальної справи та в судових засіданнях, отримання вироку по кримінальній справі, в той час як відповідач, не зважаючи на визнання своєї вини та на підтвердження його вини у вчиненні ДТП судом, не зважаючи на зобов'язання відшкодувати позивачу матеріальні збитки, відмовився в добвровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки дані факти відносно вказаної дорожньо-транспортної особи та обставини, за яких вона сталася та з чиєї вини встановлені вироком Ізяславського районного суду від 23 травня 2013 року, тому повторному доказуванню ці обставини не підлягають. Відповідно до наданої до суду позивачем [PERSON] заяви про зменшення позовних вимог, останній відмовився від стягнення з відповідачів, - ТОВ «Фруктовий світ», ПАТ «Страхова компанія «Еталон», - моральної шкоди в розмірі 8000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 16 695 грн. 57 к., лише просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 33 304 грн. 43 к., а саме 32 854 грн. 43 к. - розмір відшкодування вартості автомобіля згідно висновку експертизи та 450 грн. - вартість евакуатора. Тому ухвалою суду від 16 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на його користь 16 695 грн. 57 к. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруктовий світ» на його користь 54 828 грн. 91 к. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди залишено без задоволення. Відповідно до п. 13 Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» чітко передбачено, що враховуючи, що відповідно до вимог ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором ( речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України ( посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді подібних спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому ст.ст. 35-36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Вирішуючи питання про стягнення збитків, суд виходить з факту доведення у суді вини відповідачів у спричиненні матеріальних збитків позивачу. Викладені обставини підтверджені в суді поясненнями представника позивача, відповідно до нормативно-правових актів проведені розрахунки матеріальних збитків. Суд приходить до висновку, що між протиправними діяннями відповідача та наслідком у виді заподіянням матеріальної шкоди позивачу наявний причинний зв'язок та доведена винуватість відповідача, що не підлягає доказуванню у даній справі, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] На підставі ст.ст. 16, 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди", Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved