Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-22 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги в редакції позову від 16.09.2013 року , позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що 03.09.2011 року помер її батько [PERSON], який за життя склав заповіт 10.12.2010 року , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3035, згідно якого заповів належну йому земельну ділянку, розташовану на території Криворізької міської ради у Дзержинському районі по вул. Байкальська, 43 та усе інше майно [PERSON]. Після смерті батька позивач звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом 6-ти місячний строк із заявою про прийняття спадщини, але після спливу строку на прийняття спадщини, нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою від 12.06.2012 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з підстав відсутності у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,0544 га по вул.Байкальська, 43 в м.Кривому Розі. Позивач зазначає, що за життя її батько- Малиш М.Й. отримав 18.08.1998 року державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0648 га по вул..Байкальській , 43 в м.Кривому Розі, яке зареєстрував у встановленому законом порядку, але 09.09.1998 року за договором купівлі- продажу , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 8225, [PERSON] відчужив частину вищеназваної земельної ділянки площею 104,00 кв.м гр. [PERSON] Після відчуження, батько вживав заходи до переоформлення раніше виданого державного акту про право власності на землю, отримав кадастровий номер на змінену площу земельної ділянки, але захворів та не встиг отримати новий державний акт на земельну ділянку. Позивач просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га, розташовану за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Байкальська, буд.43 в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 03.09.2011 року. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримала думку свого довірителя та пояснила, що [PERSON] за життя виконав всі необхідні дії для переоформлення розміру земельної ділянки, яка залишилася у його власності після укладення договору купівлі- продажу, а саме: замовив та оплатив роботи по складанню технічної документації із землеустрою, отримав кадастровий номер, не встиг отримати тільки новий державний акт про право власності на землю. Позивач в іншому порядку, окрім як за рішенням суду , не зможе оформити право власності на землю, т.я. земельна ділянка фактично зареєстрована за іншою особою, у зв»язку з чим, просить захистити порушене право позивача та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON]»янова Н.Є. заперечувала проти позову та вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, т.я. за життя спадкодавець не оформив у встановленому законом порядку право власності на змінений розмір земельної ділянки , отже юридично таке право в нього не виникло и спадщина на земельну ділянку не відкривається. Позивач , як власник домоволодіння по вул.Байкальська, 43 має право на приватизацію землі на загальних підставах. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 03.09.2011 року помер [PERSON] ( а.с.9), який за життя склав заповіт 10.12.2010 року , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3035, згідно якого заповів належну йому земельну ділянку, розташовану на території Криворізької міської ради у Дзержинському районі по вул. Байкальська, 43 та усе інше майно [PERSON] ( а.с.10-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, але після спливу строку на прийняття спадщини, нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою від 12.06.2012 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з підстав відсутності у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,0544 га по вул.Байкальська, 43 в м.Кривому Розі ( а.с. 12). Як убачається із наданих суду доказів, за життя [PERSON] отримав 18.08.1998 року на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів № 501/ 1 від 12.11.97 р., № 205 від 10.06.98 р. державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0648 га по вул.Байкальській , 43 в м.Кривому Розі, яке зареєстрував у встановленому законом порядку ( а.с.60) 09.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 8225, згідно якого [PERSON] відчужив частину земельної ділянки по вул. Байкальській , 43 в місті Кривому Розі площею 104,00 кв.м гр. [PERSON] ( а.с.19). На підставі вищеназваного договору купівлі- продажу [PERSON] оформила право власності на земельну ділянку площею 0, 0104 га та отримала державний акт про право приватної власності на землю 11.05. 1999 року ( а.с. 59). Позивач [PERSON] згідно договору про довічне утримання від 14.10.1998 року , посвідченого приватним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1-3936 є власницею житлового будинку № 43 по вул.Байкальській в м.Кривому Розі , який розташований на спірній земельній ділянці ( а.с.13, 14-15). На момент відчуження [PERSON] належної йому на праві приватної власності частини земельної ділянки громадянці [PERSON] ( 1998 рік) не існувало Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, на норми якої посилається у своїй постанові про відмову нотаріус , зазначена Інструкція була затверджена наказом за № 43 Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року. При укладені договору купівлі- продажу частини земельної ділянки нотаріусом була зроблена відмітка у державному акті про право приватної власності на землю, виданого 18.08.1998 року на ім»я [PERSON], про відчуження частини земельної ділянки розміром 0,0104 га, а також управлінням земельних ресурсів виконкому Криворізької міської за підписом [PERSON] були внесені відповідні записи до графи вищеназваного державного акту під назвою « зміни у межах і розмірах земельної ділянки» та визначений новий розмір земельної ділянки 0,0544 га , а також внесені зміни до схеми зовнішніх меж земельної ділянки ( а.с.60). Доказів того, що на підставі норм діючого на час виникнення спірних правовідносин Земельного кодексу України право власності [PERSON] на частину земельної ділянки, яка не була ним відчужена за цивільно- правовою угодою, було припинено, суду не було надано. Крім того, як зазначалося вище, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання 14.10.1998 року , згідно якого житловий будинок по вул.. Байкальській, 43 переданий у власність останньої. Як зазначає у своїй постанові № 2 « Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 .04.2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» від 19.03.2010 року Пленум Верховного Суду України при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або користування земельною ділянкою,на якій розташовані будівлі та споруди , якщо інше не передбачалось в договорі відчуження. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувану ( п.10). Відповідно до ст. 1225 ЦК та ст.131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Ще за життя спадкодавця [PERSON] відомості про належність йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0544, яка знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.. Байкальська, 43 були внесені до Поземельної книги про земельну ділянку, про що свідчить витяг з неї серії ДП-121100000 № 001762 , присвоєний кадастровий номер 1211000000020110013 ( а.с.20). Зазначені відомості управління Держкомзему не може самостійно вилучити із Поземельної книги. Внаслідок відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищеназвану ділянку, позивач у інший спосіб, ніж шляхом визнання права власності на землю на підставі ст.ст.15, 16 ЦК України судовим рішенням, не зможе поновити порушене право. В ході судового розгляду не було встановлено претензій з боку інших осіб на земельну ділянку, у зв»язку з чим, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач клопотала про віднесення понесених нею судових витрат на її рахунок, на стягненні їх з відповідача не наполягала.

Outcome: approved