Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.09.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9490,62 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.03.2010 року. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором №VOXRRX22450676 від 21.09.2008р., заборгованість [PERSON] станом на 05.04.2013 року становить 84004,55 гривень, з яких: 600,46 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2961,14 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 75966,54 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 3976,41 грвень - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 84004,55 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних пісдтав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що між "Приватбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариств комерційний банк "Приватбанк" (банк) та [PERSON] 21.09.2008 р. укладено договір споживчого кредиту №VOXRRX22450676. Згідно даного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 9490,64 грн. для придбання продукції. Із кредитного договору №VOXRRX22450676 встановлено, що [PERSON] зобов'язався повернути кредитні кошти до 21.03.2010 р., шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 807 грн. 27 коп., в період з 01 по 05 число кожного місяця. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за кредитним договором №VOXRRX22450676 від 21.09.2008р. встановлено, що [PERSON] не виконує умови договору, оскільки не повернув кредит в порядку і строк, передбачених цим договором. Зокрема, даним розрахунком підтверджується, що у [PERSON] є заборгованість по кредиту в розмірі 84004 грн. 55 коп. з яких: 600,46 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2961,14 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 75966,54 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 3976,41 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав умови договору, зокрема щодо погашення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в порядку та строк визначений цим договором, таким чином порушив зобов'язання. Із заяви позичальника [PERSON] №VOXRRX22450676 вбачається, що він ознайомлений та згідний з Умовами надання споживчого кредиту, згідний, що ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту складає кредитно-заставний договір. Судом встановлено, у п.1.7.31 Умов надання споживчого кредиту сторони за домовленістю збільшили строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пеня, штраф) до 50 років, що відповідає вимогам ст. 259 ЦК України, а тому строк позовної давності не сплив. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 3. ст. 10, ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Із дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що пеня у розмірі 75966 грн. 54 коп. значно перевищує розмір заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом, який становить 3561,60 грн. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проте, із п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. №5 вбачається, що положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Таким чином, обов'язковою умовою зменшення рішенням суду розміру неустойки є подання відповідачем такої заяви. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, а також не подав заяви про зменшення неустойки, тому з врахуванням положень вищевказаної постанови суд не вправі з власної ініціативи, без заяви відповідача, зменшити розмір неустойки. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов'язання по умовах кредитного договору має заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором на загальну суму 84004 грн. 55 коп., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а також судові витрати.

Outcome: approved