Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною заявою, в якій просить вставновити юридичний факт укладання 27 липня 2007 року між ним та [PERSON] договору на будівництво індивідуального житлового будинку № 14-а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Мар'їнського району Донецької області загальною площею 415 квадратних метри, з розрахунку вартості одного квадратного метра 964,54 гривень та загальною вартістю виконаних робіт в сумі 389276 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявлені вимоги обгрунтовані наступним. 27 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] досягнуто угоди на виконання останнім будівництва індивідуального будинку № 14а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Донецької області, при цьому обговорено питання про загальну площу домоволодіння, яка повина була дорівнювати 415 квадратних метри та про вартість будівельних матеріалів, робіт, яка склала 389276 гривень, з розрахунку таких витрат за один квадратний метр 964,54 гривень. [PERSON] підготовив проект домоволодіння, план його будівництва та виконав обсяг робіт з спорудження нового об'єкта в три етапи в період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 року, - при цьому [PERSON] провів повний розрахунок обумовлених коштів. Наразі [PERSON] виявив, що [PERSON], виступаючи в якості підрядчика, шляхом штучного заниження площаді будівництва на 69,4 квадратних метри, в спосіб невиконання певного виду будівельних робіт та використання належних заявнику будматеріалів, заволодів грошовими коштами в сумі 186619,08 гривень. Вимоги заявника щодо повернення вказаних спірних сум у розмірі 186619,08 гривень залишені без задоволення за посиланням [PERSON] на відсутність між ними письмового договору. Вказані обставини зумовили необхідність звернення [PERSON] до суду з заявою про встановлення факту, маючого юридичне значення, а саме підтвердження укладання 27 липня 2007 року договору на будівництво домоволодіння. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] у судове засідання з'явився, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві, зокрема зазначив наступне. Так, заявник вказує, що 27 липня 2007 року уклав з [PERSON] договір на будівництво домоволодіння площею 145 квадратних метри за адресою: Донецька область, м. Мар'їнка, вул. Горького, 14а в вигляді сформованного [PERSON] проекту будинку та плану його будівництва. В період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 рік [PERSON] та його будівельна бригада провели будівельні роботи, повністю оплачені заявником [PERSON] За перевіркою заявником проведеного [PERSON] будівництва виявлено, що будинок зведено не «під ключ», як було оговорено, а лише зведено «коробку» домобудівництва, навіть без віком на дверей. Крім того, за посиланням [PERSON] площа будинку є меншою, ніж та на яку ним надано кошти, а саме - 345,60 квадратних метри. Різницю грошових коштів у сумі 186619,08 гривень (розрахунки вичеслення заявником не надано) [PERSON] не повертає, тому [PERSON] розпочав захист своїх прав в спосіб встановлення в судовому порядку факту укладання договору будівництва для можливості висування матеріальних претензій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник заявника [PERSON] (діючий на підставі довіреності від 10 червня 2011 року) у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя В.М., юридично обгрунтував вимоги з посиланням на норми ст.ст. 638, 639, 640 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні з вимогами [PERSON] не погодився, пояснивши, що в договірні відносини з заявником ніколи не вступав, письмових угод не підписував. [PERSON] не оспорював обставини ведення з [PERSON] перемов стосовно допомоги в зведенні будівництва за адресою: м. Мар'їнка, вул. Горького, 14а, однак лише в спосіб надання та роз'яснення приблизного очерку плану домоволодіння, вартості будівельних матеріалів та проведених робіт з спорудження житлового будинку. [PERSON] вказує, що дійсно допоміг [PERSON] знайти бригаду будівельників, та на його прохання здійснював контроль за виконанням ними робіт, більш того отримав від заявника грошову суму у розмірі 389276 гривень, які йшли на придбання будматеріалів та оплату заробітної плати будівельникам. В вересні 2008 року оговорені етапи будівництва було закінчено, а в жовтні 2008 року [PERSON] почав висувати претензії щодо невідмовідності площі домоволодіння оговореної при розмові з [PERSON] в липні 2007 року, а саме замість 415 квадратних метри, площа в реальності дорівнює 345,6 квадратних метри. [PERSON] відмітив, що площа домоволодіння розміром 345,6 квадратних метри надана за характеристикою бюро технічної інвентаризації внутрішніх розмірів, при цьому за визначенням зовнішнього периметру площа житлового будинку й буде дорівнювати 415 квадратних метри. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник [PERSON] адвокат [PERSON] (діюча на підставі договору правових послуг від 12 вересня 2013 року) у судовому засіданні пояснила, що вимоги [PERSON] про встановлення юридичного факту укладання договору будівництва є не безспірними, тому не можуть бути розглянуті в окремому провадженні. [PERSON] пояснила, що [PERSON] вже неодноразово приймав спроби висування вимог [PERSON] стосовно побудованого домоволодіння № 14-а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Донецької області. Так, в жовтні 2009 року [PERSON] написав заяву до міліції про викрадення [PERSON] будівельних матеріалів на загальну суму 126733,00 гривень, в 2012 році пред'явив позов до суду м. Донецька про стягнення матеріальних та моральних збитків. За неотриманням бажанного результату [PERSON], на думку [PERSON], порушив питання встановлення факту укладання договору на будівництво будинку з викладених в заяві обставин. Крім того, [PERSON] просить застосувати до спірних відносин наслідки пропуску строку позовної давності в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні надала покази, які повністю відповідають викладеним в заяві обставинам, оскільки вона, будучи дружиною [PERSON] була присутньою 27 липня 2007 року при зустрічі чоловіка з [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, маючого юридичне значення, а саме підтвердження укладання 27 липня 2007 року з [PERSON] договору будівництва домоволодіння за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, м. Мар'їнка, вул. Горького, 14-а. На підтвердження своїх вимог покликається на досягнення з [PERSON] всіх істотних умов договору будівництва та вчинення дій на його виконання. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] власноручно письмово визначено, за погодженням з [PERSON], три етапи будівництва домоволодіння в період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 року та винаймана будівельна пригади провела будівельні роботи. Витрати на придбання будівельних матеріалів, оплату заробітної плати будівельникам [PERSON] проведено на загальну суму у розмірі 389276,00 гривень, які підлягали цільовому використанню в спосіб передачі [PERSON] під розписку. Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджені матеріалами справи, а саме складеними від руки планом будівельних робіт, розрахунком вартості будівництва, кошторисами, звітами, розписками на отримання грошових сум, довідкою експерта щодо проведеного почеркознавчого дослідження № 46 від 27 липня 2009 року. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, за змістом цієї статті суд вправі розглядати справи про встановлення юридичного факту, якщо підтвердження такого факту безпосередньо породжує правові наслідки, а не з метою підтвердити в наступному своє майнове чи не майнове право. Статтею 256 ч. 1 ЦПК України передбачено які факти, що мають юридичне значення може встановлювати суд. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналогічне вказано і в роз'ясненнях, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановленняфактів, що мають юридичне значення". З урахуванням вказаного, для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Із матеріалів справи вбачається, що ні в своїй заяві, ні в судовому засіданні заявник [PERSON] не вказав мету встановлення юридичного факту, і без цього неможливо зробити висновок чи дійсно цей факт є юридичним, і чи тягне він правові наслідки. В заяві [PERSON] викладає обставини виниклих з [PERSON] правовідносин, які фактично не оспорює зацікавлена особа, - однак не вказано яким чином ці правовідносини впливають чи можуть впливати на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що немає іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення. Крім того, [PERSON] не довів, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридичного факту. На підставі наведенного, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, укладення договору на будівництво житлового будинку не має. Надавши висновок про необгрунтованість вимог заявника, суд вказує, що заява [PERSON] про застосування наслідків строку трирічної позовної давності за аналогією закону не підлягає задоволенню. Так, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що право [PERSON] порушено, підстав для відмови в заяві в зв'язку зі спливом позовної давності не має. На підставі ст. ст. 205, 206, 207, 208 ЦК України,

Outcome: dismissed