Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за належну йому 1/2 частку автомобіля марки "Honda Accord",1998 року випуску,кузов [NUMBER] в сумі 32 000 грн. Згідно позовної заяви вказував,що з 22 липня 2005 року по 29 березня 2010 року перебував із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство,разом вирішували всі побутові питання. 11 вересня 2007 року в інтересах сім"ї ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки "Honda Prelude",який 14 вересня 2007 року перереєстрований у зв"язку із заміною кузова та двигуна і встановленням при цьому кузова автомобіля "Honda Accord", кузов [NUMBER]. Даний автомобіль в органах ВДАІ було зареєстровано на ім"я відповідачки [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідачка забрала документи на автомобіль та даний транспортний засіб,не повідомляла про місце його знаходження. Як з"ясувалось пізніше автомобіль був знятий з обліку для реалізації та відчуджений нею без його на те згоди та дозволу,а отримані від реалізації кошти привласнила для себе. Оскільки даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя,чого [PERSON] не заперечувалось,згідно ст.ст.70,71 Сімейного кодексу України просить стягнути на його користь грошову компенсацію за проданий автомобіль в сумі 32 000 грн. В подальшому [PERSON] збільшив розмір позовних вимог,просить з врахуванням висновку спеціаліста №49/д про оцінку автомобіля марки "Honda Accord",1998 року випуску,кузов [NUMBER],стягнути на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/2 частку автомобіля в сумі 41 073 грн. 71 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов із збільшеним розміром вимог підтримала в повному обсязі, просить з врахуванням ст.ст.70,71 Сімейного кодексу України стягнути з відповідачки грошову компенсацію за належну [PERSON] 1/2 частку автомобіля марки "Honda Accord",1998 року випуску,кузов [NUMBER] в сумі 41 073 грн. 71 коп. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат [PERSON] позов не визнав. Вказав, що висновки автотоварознавчих експертиз судом братись до уваги не можуть,оскільки дійсна вартість набутого подружжям автомобіля не встановлена,а середня ціна ідентичного транспортного засобу не є дійсною його вартістю, оскільки це суперечить вимогам ст.ст.69-72 СК України. Ціна продажу давного автомобіля йому не відома, [PERSON] не повідомлена. Покликаючись на викладене,просить у задоволенні позову відмовити за недоведеністю,стягнути з позивачки на користь відповідача понесені судові витрати. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступного висновку. За положеннями ст.ст.60,70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно роз'яснень п.п.19,30 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони [PERSON] та [PERSON] з 22 липня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі,який 29 березня 2010 року за рішенням Рівненського міського суду розірвано. 11 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу було придбано автомобіль марки "Honda Prelude",який 14 вересня 2007 року перереєстрований у зв"язку із заміною кузова та двигуна і встановленням при цьому кузова автомобіля "Honda Accord", кузов [NUMBER]. Набуття спірного автомобіля під час шлюбу відповідачка [PERSON] не заперечує,що встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 08 червня 2012 року. Як вбачається із листа від 15 серпня 2011 року №35/8-7018 відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області 27 березня 2010 року автомобіль марки "Honda Accord" знятий з обліку для реалізації і в подальшому зареєстрований в ДАІ Волинської області за [PERSON] на основі біржової угоди №018872 від 30 квітня 2010 року,виданої Товарною біржою Укрресурси. Станом на 15 серпня 2011 року автомобіль зареєстрований в ДАІ Дніпропетровської області за гр.[PERSON] Факт продажу автомобіля марки "Honda Accord", кузов [NUMBER] та отримання коштів особисто без надання грошової компенсації [PERSON] відповідачка [PERSON] не заперечує. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачка [PERSON] здійснила відчуження спірного автомобіля без погодження з позивачем [PERSON], не надавши останньому грошової компенсації за належну йому частку в автомобілі, суд прийшов до висновку про правомірність вимог [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] вартість 1/2 частини проданого транспортного засобу. Проте, вирішуючи питання про вартість проданого автомобіля, суд не бере до уваги як належні та допустимі докази висновок спеціаліста №49/д від 24 грудня 2012 року ППФ "Україна-Сервіс",який виконаний по заяві [PERSON] , висновок судової автотоварознавчої експертизи №7121 від 27 березня 2013 року,згідно якого встановити середню ринкову ціну та ринкову вартість автомобіля експертиним шляхом не представляється можливим та висновок судової автотоварознавчої експертизи №8448 від 27 листопада 2013 року,згідно якого середня ринкова ціна ідентичного транспортного засобу Hohda Accord,1998 року випуску станом на 30 квітня 2010 року складає 71 250 грн. Однак згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №8448 від 27 листопада 2013 встановлена ціна ідентичного транспортного засобу,а не спірного автомобіля, ціна 1/2 частки якого встановлюється судом. Як вбачається із Біржової угоди від 30 квітня 2010 року гр.[PERSON], який діє від імені та в інтересах [PERSON] уклав як Продавець із [PERSON] як Покупцем дану угоду про продаж транспортного засобу марки "Honda Accord", кузов [NUMBER]. Під час продажу даного транспортного засобу 30 квітня 2010 року спеціалістом оцінювачем [PERSON] складався Звіт №171 про оцінку транспортного засобу. Ринкова вартість автомобіля Honda Accord складає 30 617 грн. 44 коп. Оцінивши належність, допустимість, достовірність зазначених доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що знайшов підтвердження факт продажу спірного автомобіля за 30 617 грн. 44 коп., а тому вартість 1/2 частини, що належить до сплати позивачу [PERSON] становить 15 308 грн. 72 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,тому до стягнення підлягає сума судового збору з 411 грн. 00 коп. до 153 грн. 35 коп., сума витрат за проведення судової експертизи з 245 грн. 00 коп. до 91 грн. 41 коп. На підставі викладеного, ст.ст.60,71 СК України,

Outcome: partial