Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначив, що 20 жовтня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 12206-230/05М. Згідно п. 1.1. Кредитного договору, з метою придбання квартири за адресою: [ADDRESS], позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 28 000 доларів США 00 центів. Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надано відповідачу у строк з 20.10.2005 року по 20.10.2025 рік зі сплатою 12% річних. На виконання п. 3.1. Кредитного договору для забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків, у зв'язку з порушенням даного кредитного договору, відповідач передав за договором іпотеки № 12206-230/05М від 20 жовтня 2005 року в іпотеку позивачу належне відповідачу на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором. Так, станом на 25.01.2013 року загальна сума простроченої заборгованості відповідача за кредитним договором, що підлягає поверненню, складає 34 139 доларів США 14 центів (272 874, 15 грн.), з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 23 635 доларів США 00 центів (188 914, 56 грн.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 2 173 доларів США 00 центів (17 368, 79 грн.); відсотки за користуванням кредитом - 7 431 доларів США 14 центів (59 397, 10 грн.); пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 900 доларів США 00 центів (7 193, 70 грн.). В зв'язку із чим позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.10.2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 12206-230/05М. У відповідності до умов вказаного договору, позичальнику було надано кредит у розмірі 28 000 доларів США, з метою придбання квартири за адресою: [ADDRESS], на умовах сплати 12% річних, з терміном повернення кредиту до 20.10.2025 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за Кредитним договором 20.10.2005 року було укладено іпотечний договір №12206-230/05М, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстрований в реєстрі за №3462. Згідно умов іпотечного договору в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], яке належить іпотекодавцю на праві власності. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Якщо договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до Узагальнень судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, Верховного суду України від 07.10.2010 р. надане наступне роз'яснення: Статтею 39 Закону № 898-IV передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону № 898-IV. Тобто, разом з вимогою про усунення порушення по основному зобов'язанню іпотекодержатель може направити вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення (предмету іпотеки), невиконання якої є достатньою правовою підставою для виселення мешканців з предмету іпотеки в судовому порядку. Згідно матеріалів справи вимоги закону щодо направлення вимоги про усунення порушення по основному зобов'язанню та про добровільне звільнення предмету іпотеки Позивач виконав, відповідно його вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення є законними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved