Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

20.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за нею права власності на спадкове майно: житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по вул. Центральна,50 в селі Іванівка Білогірського району Хмельницької області. Вказала, що 13 квітня 2004 року померла її мати, [PERSON]. Після смерті матері вона прийняла спадщину, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок не було виготовлено правовстановлюючі документи. В судове засідання не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Розгляд справи здійснюється відповаіднл до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться по вул. Центральна,50 в с. Іванівка Білогірського району Хмельницької області проведено в 1958 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувалася [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі Великоборовицької сільської ради. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], позивачка по справі. Вказані обставини підтверджені довідками Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №№96-98 від 13.05.2013 року, інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 34291724, виданою 17.06.2013 року приватним нотаріусом Білогірського нотаріального округу [PERSON], повідомленням того ж нотаріуса № 284/01-16 від 07.08.2013 року, технічним паспортом на житловий будинок та іншими матеріалами справи. Із повідомлення Державного реєстратора прав на нерухоме майно вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо обєкта, що розташований по вулиці Центральна,50 в селі Іванівка Білогірського району Хмельницької області. Таким чином судом встановлено, що позивачка після смерті [PERSON] прийняла спадщину, проте не може оформити право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна. Згідно Наказу|Положення, Мінюсту від 07.02.2002, № 7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» та [PERSON] юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому поряду. Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника. У статті 1218 даного Кодексу встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають державі. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved