Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання припиненими договорів поруки, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] було укладено кредитні договори № 014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 р., № 014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 р., № 014/02-07/1-2-404 від 3.11.2008 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними договорами між [PERSON] та банком було укладено договори поруки № 1 від 18.10.2007 року, № 12/03-14/1-2-15 від 13.07.2009 року, № 12/03-14/1-2-10 від 25.02.2009 року, до яких у подальшому вносились зміни шляхом укладення додаткових угод у зв'язку із внесенням змін до укладених з [PERSON] кредитних договорів. Позивач просить означені договори поруки припинити, враховуючи наступне. Відповідно до умов договорів поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором (договорами) здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому банком у письмовій вимозі (згідно п. 2.2 договору від 18.10.2007 р., п. 3.5 договорів від 13.07.2009 р., та від 25.02.2009 р.). Згідно п. 4.1 договору поруки від 18.10.2007 р. порука діє до моменту закінчення забезпеченого нею зобов'язання, а відповідно до п. 6.1 договорів від 13.07.2009 р., та від 25.02.2009 р., дані договори поруки діють до повного виконання боргових зобов'язань за кредитними договорами. Враховуючи те, що в укладених з [PERSON] договорах поруки строк поруки встановлено не було, то в даному випадку позивач посилається на те, що слід керуватись правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 31.10.2011 р. поручитель [PERSON] отримала від банку вимогу № с 23-120-1-651 від 26.10.2011 р. про дострокове повне погашення заборгованості, згідно з якою позивач вимагав протягом 10 банківських днів з моменту отримання даної вимоги здійснити дострокове та повне виконання боргових зобов'язань за усіма означеними кредитними договорами. Аналогічні вимоги отримали позичальник [PERSON] та інший поручитель [PERSON] Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20.03.2013 р. було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2012 р. за позовом АТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В означеному рішенні зазначено, що строк виконання зобов'язань за кредитними договорами №014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 р., № 014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 р. та № 014/02-07/1-2-404 від 3.11.2008 р. для боржника - [PERSON] настав 31.12.2011 р. Відповідно з цього моменту бере початок встановлений законом шестимісячний строк для подання кредитором позову про стягнення заборгованості з поручителя. Саме ця обставина стала підставою для висновку суду про відмову у позові про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON], оскільки банком було пропущено встановлений законом строк на пред'явлення такого позову. Позивач посилається на те, що банк повинен був пред'явити позов до [PERSON], як поручителя не пізніше 30.06.2012 р. Однак, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 р. не раніше 2.07.2012 р., а з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами №014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 р., № 014/02-07/1-2-404 від 3.11.2008 р. звернувся 18.09.2012 р. [PERSON] посилається на те, що банком було пропущено встановлений законом шестимісячний строк на пред'явлення позову, внаслідок чого порука [PERSON], що діяла відповідно до договорів поруки № 1 від 18.10.2007 р., № 12/03-14/1-2-15 від 13.07.2009 р., №12/03-14/1-2-10 від 25.02.2009 р., підлягає припиненню згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивач просить визнати припиненими договори поруки №1 від 18.10.2007 р., № 12/03-14/1-2- 15 від 13.07.2009 р., № 12/03-14/1-2-10 від 25.02.2009 р., які були укладені між банком та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що підстави для задоволення відсутні, оскільки дії банку є законними та обґрунтованими. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 жовтня 2007 року в рамках генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та банком було укладено кредитний договір №014/02-07/4-9532, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти у сумі 160000 грн. зі строком виконання по 06 травня 2017 року та сплатою 21,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язувались нести солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов'язань позичальника. 23 квітня 2007 року в рамках генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та банком було укладено кредитний договір №014/02-07/1-2-183, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти у сумі 35000 доларів США зі строком виконання по 05 травня 2017 року та сплатою 14,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 липня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/03-14/1-2-15. 03 листопада 2008 р. в рамках генеральної кредитної угоди № 014/02-07/4-9241 від 22 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/02-07/1-2-404, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти у сумі 198810 грн. зі строком виконання по 05 травня 2017 року та сплатою 21,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 25 лютого 2009 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] і банком та [PERSON] було укладено окремі договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобов'язались відповідати за належне виконання позичальником умов цього кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повно виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного-виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін-визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитних договорів № 014/02-07/1-2-404 від 03 листопада 2008 р., № 014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 р., № 014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 р., банком 26 жовтня 2011 р. було пред'явлено вимоги до позичальника та поручителя [PERSON] про дострокове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, яку вона отримала 31 жовтня 2011 року. Відповідно до п. 6.1. договору поруки № 12/03-14/1-2-10 від 25 лютого 2009 р. та договору поруки № 12/03-14/1-2-15 від 13.07.2009 року цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 договору поруки № 1 від 18.10.2007 року договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Із договорів поруки № 12/03-14/1-2-10 від 25 лютого 2009 року, № 12/03-14/1-2-15 від 13.07.2009 року, договору № 1 від 18.10.2007 року вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умови договорів поруки про їх дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За таких обставин у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо сплати заборгованості по кредитному договору № 014/02-07/1-2-404 від 03 листопада 2008 року, починаючи з 08.11.2011 р. (31 жовтня 2011 року + 5 банківських днів (п. 3.5 договору поруки №12/03-14/1-2-10 від 25.02.2009 року) = 08 листопада 2011 р.) та наступних шести місяців. Право пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо сплати заборгованості по кредитному договору № 014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 року виникло починаючи з 08.11.2011 р. (31 жовтня 2011 року + 5 банківських днів (п. 3.5 договору поруки № 12/03-14/1-2-15 від 13.07.2009 року) = 8 листопада 2011 р.) та наступних шести місяців. Право пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо сплати заборгованості по кредитному договору № 014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 року виникло починаючи з 15.11.2011 р. (31 жовтня 2011 року + 10 банківських днів (п. 2.2 договору поруки № 1 від 18.10.2007 року) = 15 листопада 2011 р.) та наступних шести місяців. Банк звернувся до суду лише 2.07.2012 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/02-07/4-9532 від 18.10.2007 р. з [PERSON] та [PERSON], а з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами №014/02-07/1-2-183 від 23.04.2008 р., № 014/02-07/1-2-404 від 3.11.2008 р. з [PERSON] та [PERSON] звернувся 18.09.2012 р., тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Суд приходить до висновку про припинення поруки [PERSON], оскільки кредитор після настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців. Судом встановлено, що вимоги [PERSON] є правомірними і відповідають вимогам закону.

Outcome: approved