Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» від 14 жовтня 2013 року № 174. Позивач, в обґрунтування своїх заявлених вимог, послався на те, що з 29 червня 1998 року, згідно наказу № 32 від 14 серпня 1998 року, позивач був призначений на посаду завідуючого хірургічного відділення КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» на якій і працює до цього часу. Так, 14 жовтня 2013 року відповідачем, як керівником госпіталю був прийнятий наказ № 174 відповідно якого, у зв’язку з перепрофілюванням хірургічного відділення госпіталю попередити співробітників хірургічного відділення про перепрофілювання під розписку про ознайомлення до 28 жовтня 2013 року. Питання перепрофілювання відділень медичних закладів чинним законодавством не передбачене. Ні згідно чинному законодавству, ні згідно статуту начальник КЗ «Обласного госпіталь для інвалідів ВВВ» на вказане не уповноважений, узгоджень з відповідними адміністративними органами питання перепрофілізації хірургічного відділення відповідач не отримував; наказ від 14 жовтня 2013 року № 174 порушує доручення Президента України з недопущення скорочення ліжок і штатних одиниць в лікувальних установах для інвалідів ВВВ. Позивач в поданій позовній заяві зазначає, що даний наказ КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» від 14 жовтня 2013 року № 174 є незаконним, винесеним упереджено та без достатніх фактичних і правових підстав, з перевищенням начальником госпіталю наданих повноважень, що обмежує права позивача, у зв’язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи свої доводи тим, що рішення про необхідність перепрофілізацію хірургічного відділення госпіталю було прийнято Головним управлінням охорони здоров’я обласної держадміністрації, а не керівництвом госпіталю і відповідачем одноособово. Наказ по госпіталю №м 174 від 14 жовтня 2013 року був виданий виключно для того, щоб ознайомити персонал хірургічного відділення госпіталю за 2 місяці згідно КЗпП про можливу перепрофілізацію та носить тільки попереджуваний характер про можливе перепрофілювання в подальшому після отримання згоди керівництва. Позивач вводить в оману суд про закриття хірургічного відділення, оскільки планується не закриття, а можлива перепрофілізація відділення з утворенням хірургічного відділення одного дня. У разі перепрофілізації не передбачається жодного скорочення ліжкового фонду. Крім того, остаточне рішення про перепрофілювання відділення можливе тільки після розгляду цього питання на засіданні Керуючого комітету проекту «Модернізація системи охорони здоров’я у Дніпропетровській області» і надання згоди департаменту охорони здоров’я. Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на їх обґрунтованість та доведеність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному з’ясуванню всіх обставин справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідно до протоколу апаратної наради Головного управління охорони здоров’я облдержадміністрації від 24 березня 2011 року № 1 головному лікареві КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» ([PERSON]П.) було доручено, з метою ефективного та раціонального використання ліжкового фонду та забезпечення надання медичної допомоги ветеранам та інвалідам ВВВ відповідно до протоколів затверджених МОЗ України, провести реструктуризацію ліжкового фонду КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» (а.с. 140 – 145). Відповідно до телефонограми Головного управління охорони здоров’я від 06 квітня 2012 року № 379, з метою уникнення конфліктних ситуацій та приведення у відповідність організацію роботи у лікувально-профілактичних закладах області, всі питання, пов’язані з призначення, звільненням головних лікарів та їх заступників, головного бухгалтера; затвердження, внесення змін до штатного розпису; з рекомендацією, перепрофілювання, зміною функціонального призначення, перейменування штатних посад тощо, проводити тільки після письмового погодження безпосередньо начальником Головного управління охорони здоров’я облдержадміністрації (а.с. 155). Так, відповідно до посадової інструкції начальника комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ», затвердженої директором департаменту охорони здоров’я [PERSON] облдержадміністрації [PERSON] від 02 січня 2013 року, начальник обласного госпіталю для інвалідів Великої Вітчизняної війни має право, зокрема, видавати накази та розпорядження в межах своєї компетенції, формувати та надавати для затвердження штатний розклад закладу; приймати управлінські рішення в межах своєї компетенції (а.с. 111 – 114). Так, 14 жовтня 2013 року начальником КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» [PERSON] було прийнято наказ № 174, згідно п. 1 якого у зв’язку з перепрофілюванням хірургічного відділення госпіталю попередити співробітників хірургічного відділення про перепрофілювання під розпис про ознайомлення до 28 жовтня 2013 року включно (а.с. 6). Відповідно до пункту 4 перепрофілізацію (20 ліжок додається до неврологічного відділення і створюється нове терапевтичне відділення на 30 ліжок для хворих, які потребують додаткового нагляду) здійснити згідно існуючого законодавства не пізніше 2 місяців після останнього дня попередження. Згідно п. 6 наказу старшому інспектору відділу кадрів [PERSON] було доручено інформувати центр зайнятості про перепрофілізацію хірургічного відділення і осіб, які не залишаться в госпіталі у зв’язку з перепрофілізацією до 30 жовтня 2013 року. Відповідно до листа Департаменту охорони здоров’я обласної державної адміністрації від 04 листопада 2013 року, згідно даних автоматизованої системи діловодства ДокПроф 2.0 департаменту охорони здоров’я облдержадміністрації зареєстровано вхідний документ комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» від 10 жовтня 2013 року №763 (вхідний № 17912/0/28-13 від 23 жовтня 2013 року) стосовно перепрофілювання ліжкового фонду закладу. Станом на 04 листопада 2013 року документ знаходиться на розгляді, а отже питання стосовно перепрофілювання ще не розглядалось та не погоджувалось (а.с. 27). Крім того, в матеріалах справи міститься інший лист Департаменту охорони здоров’я обласної державної адміністрації від 16 грудня 2013 року, у відповідності до якого на підставі наказу ДОЗ ДОДА від 29 жовтня 2013 року № 793-вд. «Про проведення комісійної перевірки» комісією ДОЗ ДОДА була проведена перевірка організації надання медичної допомоги в КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ». Питання використання ліжкового фонду госпіталю буде винесено на розгляд чергового засідання Керуючого комітету проекту «Модернізація системи охорони здоров’я у Дніпропетровській області» (а.с. 158). [PERSON] центру зайнятості від 05 листопада 2011 року, адресованим на ім’я позивача, останнього було повідомлено, що за інформацією Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ» інформацію щодо перепрофілювання відділень госпіталю (хірургічного чи іншого), перепрофілювання самого госпіталю, скорочення чисельності або штату працівників не надавало (а.с. 28). Згідно ст. 13 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» держава сприяє розвитку закладів охорони здоров'я усіх форм власності. Порядок створення, припинення закладів охорони здоров'я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом. Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров'я формується з урахуванням потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров'я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров'я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об'єктами відповідно державної і комунальної власності. Заклад охорони здоров'я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). Відповідно до п. 2 доручення Президента України від 30 вересня 1998 року за підсумками перевірки стану утримання в регіонах госпіталів для інвалідів Великої Вітчизняної війни Кабінету Міністрів України було доручено вжити заходів по недопущенню скорочення ліжок і штатних одиниць в лікувальних установах для інвалідів Великої Вітчизняної війни. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Державна служба зайнятості пропонує працівникові роботу в тій же чи іншій місцевості за його професією, спеціальністю, кваліфікацією, а при її відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. При необхідності працівника може бути направлено, за його згодою, на навчання новій професії (спеціальності) з наступним наданням йому роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами, зокрема: працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації; працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав. Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Вирішуючи позовні вимоги по суті, судом було встановлене наступне. Відповідно до наказу начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» від 14 серпня 1998 року № 32, [PERSON] був призначений за переведенням на посаду завідуючого хірургічного відділення госпіталю. На виконання доручення Головного управління охорони здоров’я облдержадміністрації щодо проведення реструктуризації ліжкового фонду КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ», відповідач, як керівник закладу, 10 жовтня 2013 року звернувся з листом до Управління охорони здоров’я з приводу погодження останнім перепрофілюванням хірургічного відділення госпіталю, зі збереженням існуючої кількості ліжок для хворих у розмірі 50 міст. У зв’язку з чим та з метою повідомлення працівників хірургічного відділення про можливе перепрофілювання, у разі його погодження Головного управління охорони здоров’я облдержадміністрації, відповідачем був виданий наказ від 14 жовтня 2013 року № 174. Як було пояснено представником відповідача в судовому засіданні, станом на момент розгляду справи Головного управління охорони здоров’я облдержадміністрації питання щодо можливості перепрофілювання хірургічного відділення по суті не вирішено та знаходиться на розгляді в управлінні. У зв’язку з чим, та з урахуванням наявних в наказі строків його виконання, останній носить лише попереджувальний та інформаційний характер і не створює будь-яких юридичних наслідків, як для працівників відділу в цілому, так і для позивача особисто. Даний факт, підтверджується тим, що керівництвом закладу не вживаються заходи щодо подальшої перепрофілізації відділення, зокрема не виконано п. 6 наказу (строк виконання якого сплинув 30 жовтня 2013 року), тобто не було проінформовано обласний центр зайнятості про перепрофілізацію хірургічного відділення і осіб, які не залишаються в госпіталі у зв’язку з перепрофілізацією. Так, вірність висновку про погоджувальний та попередній характер наказу, що не є остаточним для проведення перепрофілювання хірургічного відділення підтверджується тим, що жодних правових наслідків він не зумовив ані для позивача, ані для третіх осіб, що є працівниками відповідача. Змін у трудових правовідносинах позивача не відбулось, [PERSON] станом на момент розгляду справи судом продовжує працювати завідуючим відділу хірургічного відділення госпіталю. Дана обставина з боку позивача не заперечувалась. Позивач [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати наказ, виданий начальником КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» від 14 жовтня 2013 року № 174, у зв’язку з тим, що останній порушує його трудові права, як працівника госпіталю, посилаючись при цьому на ст. 1 Кодексу законів про працю України, ст. 77 Основ законодавства України про охорони здоров’я, ст. 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Натомість, суд не може погодитися з такою правовою позицією [PERSON], з урахуванням того, що вказані вище статті носять загальний характер щодо основ праці та не регулюють спірних правовідносин. При цьому в судовому засіданні позивач не заперечував того факту, що він при виконанні своїх трудових обов’язків керується посадової інструкцією завідувача хірургічного відділення та внутрішнім трудовим розпорядком госпіталю. Проте заявлені позовні вимоги не пов’язував з їх порушенням оскаржуваним наказом, повідомивши суд про те, що при винесенні відповідачем спірного наказу його погодження з позивачем не потребувалось, що також свідчить про відсутність порушень трудових прав позивача відповідачем. Крім того, суд не погоджується з позицією позивача про дискримінаційну політику по відношенню до нього з боку керівництва закладу, з огляду на те, що прийнятий наказ стосується не особисто позивача, а структури всього госпіталю, зокрема хірургічного відділення, а тому постає питання співмірності заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням того, що останній не був уповноважений виступати від імені всього колективу хірургічного відділення або більшої його частини з приводу захисту їх трудових прав. Також, суд при прийнятті рішення не може погодитись з доводами [PERSON] про порушення прийнятим наказом вимог п. 2 доручення Президента України від 30 вересня 1998 року щодо недопущенню скорочення ліжок і штатних одиниць в лікувальних установах для інвалідів Великої Вітчизняної війни, оскільки кількість ліжок не змінюється при перепрофілюванні відділення та в сукупності дорівнює 50 ліжок, що відповідає кількості ліжок хірургічного відділення на цей час. Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача, приймаючи до уваги, що оскаржуваний наказ, прийнятий відповідачем сам по собі не породжує для позивача будь-яких правових наслідків, а відтак не може порушувати його права. А сам факт перепрофілювання хірургічного відділення, у разі отримання на це погодження Управління охорони здоров’я облдержадміністрації, не може бути визнаний порушенням прав медичних працівників. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати, що складаються з судового збору, віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed