Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про виселення його з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем зазначеної державної квартири, з 2011 року [PERSON] став проживати у квартирі разом з позивачем, згодом став лаятися, сваритися з позивачем, зловживати спиртними напоями, спільне проживання з відповідачем є неможливим, тому позивач просить виселити його з квартири. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклик в судове засідання відповідачу було направлено за адресою, зазначеною в позовній заяві і підтвердженою відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС Луганської області, який було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 27). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Житловий сервіс» № 4360 від 02.12.2013 року [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] з 19.01.1999 року та є наймачем цієї квартири (а.с. 22). Згідно акту від 05.12.2013 року [PERSON] з 10.01.2011 року проживає у зазначеній квартирі разом з позивачем, місце реєстрації відповідача згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS] (а.с. 26, 13). Згідно листа Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області № 51/10278 від 11.10.2013 року [PERSON] зверталася до Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області в поточному році два рази за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень позивачу (а.с. 8). Згідно побутової характеристики на [PERSON] від 28.11.2013 року, останній декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, вживання спиртних напоїв у громадському місці, конфліктує з своєю співмешканкою [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення може дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в його користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться в добровільному або в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, зокрема, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач систематично порушував правила співжиття з позивачем, зокрема, зловживав спиртними напоями, спричиняв позивачу тілесні ушкодження, неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, що на думку суду робить неможливим проживання позивача з відповідачем в одній квартирі. При цьому, судом враховується, що відповідач зареєстрований за іншою адресою та в квартирі, в якій позивач є наймачем, відповідач проживає з дозволу позивача як тимчасовий жилець. Таким чином, враховуючи, що відповідач на вимогу позивача не звільняє житлове приміщення, він підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення на підставі ч. 1 ст. 116 ЖК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними й обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 229,40 гривень покладається на відповідача.

Outcome: approved