Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Електрокераміка", в якому зазначив, що він проживає в м. Біла Церква, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4). В зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, Київської області із заявою про призначення пенсії, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Під час перевірки наданих документів інспектором Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, Київської області, було встановлено, що згідно Наказу № 39 від 04.03.1981 року в його трудову книжку було зроблено запис за № 12 про те, що він був «Принят в ремонтно-строительный участок кровельщиком мягкой кровли по 3 разряду на Белоцерковский завод «Электроконденсатор», однак запис про звільнення з роботи в трудовій книжці відсутній. В зв'язку з цим, вказаний період його трудової діяльності не був зарахований до загального трудового стажу, що призвело до зменшення стажу до 11 років 9 місяців та 5 днів та відмови Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, Київської області в призначенні пенсії. Позивач зазначає, що 23.02.1982 року він був затриманий на робочому місці, в порядку ст. 115 КПК Української РСР за підозрою у вчинені злочину, і йому було обрано запобіжний захід - взяття під варту. 16.09.1982 року позивач був засуджений за вчинений злочин, вирок суду набрав законної сили - 24.09.1982 року. На звернення до правонаступника Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» - ВАТ «Електрокераміка» щодо встановлення дати його звільнення, була отримана відповідь, що наказ про звільнення відсутній, а заробітна плата йому нараховувалась по лютий місяць 1982 року включно. В зв'язку з тим, що ВАТ «Електрокераміка» є правонаступником Білоцерківського заводу «Електроконденсатор», позивач 23.08.2013 року знову звернувся до ВАТ «Електрокераміка» з проханням зробити запис в трудовій книжці про звільнення з Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» 24.09.1982 року, згідно п. 7 ст. 36 КУпП Української РСР, однак йому було відмовлено у внесенні запису про звільнення в зв'язку з тим, що підставою для внесення запису у трудову книжку є наказ, а наказ про його звільнення відсутній. Тому позивач просить суд встановити факт прийняття його на роботу до Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» покрівельником м'якої покрівлі по 3 розряду, та факт звільнення його із вказаної посади 24.09.1982 року у зв'язку з набранням законної сили вироку суду; зобов'язати ВАТ «Електрокераміка» внести запис до його трудової книжки про звільнення з Білоцерківсього заводу «Електроконденсатор», зазначивши датою звільнення - 24.09.1982 року, а причиною звільнення - набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи - п. 7 ст. 36 КЗпП Української РСР. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO] на роботу до Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» покрівельником м»якої покрівлі по 3 розряду, та факт звільнення [PERSON], [INFO], із вказаної посади 25.09.1982 року, в зв»язку з набранням законної сили вироку суду; зобов»язати Відкрите акціонерне товариство «Електрокераміка» внести запис до трудової книжки [PERSON], [INFO], про його звільнення з Білоцерківського заводу «Електроконденсатор», зазначивши датою звільнення - 25.09.1982 року, а причиною звільнення - набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи - п. 7 ст. 36 КЗпП Української РСР. Позивач та представник позивача в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи до суду не з»явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду, через канцелярію суду, письмові заперечення, в яких просили в задоволенні позовної заяви [PERSON], - відмовити та зазначили, що [PERSON], було відмовлено в призначенні пенсії, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв'язку з тим, що він не надав до УПФУ в м. Біла Церква уточнюючу довідку за період роботи на Білоцерківському заводі «Електроконденсатор» за період з 04.03.1981 року по 25.04.1985 рік. Просили слухати справу без участі представника УПФУ в м. Біла Церква. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, з 04.03.1981 року був прийнятий на роботу на Білоцерківський завод «Електроконденсатор», що підтверджується записом в трудовій книжці за № 12, згідно Наказу № 39 к та копією довідки № 4 від 21.02.2013 року та копією відповіді № 16 від 27.08.2013 року ВАТ «Електрокераміка». В зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, Київської області із заявою про призначення пенсії, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак уточнюючу довідку за період роботи на Білоцерківському заводі «Електроконденсатор» за період з 04.03.1981 року по 25.04.1985 року не надав, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення його з Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» - відсутній. 20.02.2013 року позивач звернувся до правонаступника Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» - ВАТ «Електрокераміка» з проханням встановити дату його звільнення, та отримав відповідь № 4 від 21.02.2013 року, в якій вказано, що позивач дійсно працював на Білоцерківському заводі «Електроконденсатор» з 04.03.1981 року, наказ про звільнення його з роботи відсутній, датою звільнення вважати 24.09.1982 року, в зв'язку з набранням законної сили вироку Білоцерківського міського суду від 16.09.1982 року, відповідно до п. 7 ст. 36 КЗпП УРСР; заробітна плата нараховувалась по лютий місяць 1982 року включно. 23.08.2013 року позивач знову звернувся до ВАТ «Електрокераміка» з проханням зробити запис в трудовій книжці про звільнення з Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» 24.09.1982 року, згідно п. 7 ст. 36 КУпП Української РСР. Однак, згідно відповіді ВАТ «Електрокераміка» за № 16 від 27.08.2013 року йому було відмовлено у внесенні запису про звільнення в зв'язку з тим, що підставою для внесення запису у трудову книжку є наказ по підприємству, і тому зробити відповідний запис в трудову книжку про його звільнення з 24.09.1982 року, в зв'язку з відсутністю відповідного наказу, можливості немає. Згідно довідки ВАТ «Електрокераміка» встановлено, що ВАТ «»Електрокераміка» являється правонаступником Білоцерківського заводу «Електроконденсатор». Встановлення загального трудового стажу позивачу потрібно для призначення пенсії, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому позивач просить суд встановити факт прийняття його на роботу до Білоцерківського заводу «Електроконденсатор» покрівельником м'якої покрівлі по 3 розряду, та факт звільнення його із вказаної посади 25.09.1982 року, в зв'язку з набранням законної сили вироком суду; зобов'язати ВАТ «Електрокераміка» внести запис до його трудової книжки про звільнення з Білоцерківського заводу «Електроконденсатор», зазначивши датою звільнення - 25.09.1982 року, а причиною звільнення - набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи - п. 7 ст. 36 КЗпП Української РСР. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до п. 2.4. Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно до п. 2.6. Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Відповідно до п. 2.7. Інструкції, у разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Відповідно до п. 2.8. Інструкції, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Відповідно до п. 2.9. Інструкції, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Відповідно до п. 2.25 Інструкції, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Згідно п. 7 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи. Дослідивши зміст вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 16.09.1982, суд встановив, що [PERSON], 19.01.1982 року здійснив хуліганські дії в цеху № 33 Білоцерківського заводу «Електроконденксатор. [PERSON], був засуджений за вчинений злочин по ст. 206 ч. 2 КК УРСР до трьох років позбавлення волі в ВТК суворого режиму, вирок суду набрав законної сили 25.09.1982 року. Згідно ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом порушених прав і інтересів, в т.ч. таким способом, як примусове виконання обов'язку натурі. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме: 114 грн. 70 коп. судового збору. Виходячи із вищезазначеного,

Outcome: approved