Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту майна, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування зазначеної позовної заяви [PERSON] посилався на те, що державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В., при примусовому виконанні ухвали №2/212/5896/2013 винесеній Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та зареєстроване за адресою: [ADDRESS] 19 вересня 2013 року позивач випадково дізнався про накладення арешту на його майно і одразу звернувся до Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ та ознайомився зі справою з якої дізнався, що незнайома йому особа - [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики з вимогами на суму 2 500 000,50 гривень. Того ж дня [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про ознайомлення зі справою №212/7210/13-ц, провадження 2/212/5896/2013, та зробити копії документів доданих до справи, однак згідно до журналу вхідної кореспонденції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за період з квітня 2013 року по теперішній час позовних заяв [PERSON] до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики до суду не надходило, рішень та ухвал про забезпечення позову, стосовно зазначеної позовної заяви судом не виносилось. Крім того, копія ухвали суду про забезпечення позову, яку позивач додав до своєї заяви, має номер, що не відповідає стандартам нумерації справ суду. Звернувшись з відповідною довідкою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року за №к-24/25507 до державного виконавця Амур- Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ Краснощокова Л.В., щоб останній зняв арешт з майна позивача, останній отримав роз'яснення, що необхідне рішення суду про зняття арешту. За заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом неправомірних дій співробітників АНД ВДВС ДМУЮ, які виразились у неправомірному накладенні арешту на нерухоме майно заявника, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер №42013041630000224, та розпочато досудове розслідування. Таким чином [PERSON] вважає, що арешт на його майно було накладено незаконно і тому постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 травня 2013 року підлягає скасуванню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати дану справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, постановою державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ Краснощоковим Л.В. серії ВП №3789349 від 08 травня 2013 року (а.с. 7) було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], паспорт серії [NUMBER] виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області, 09 липня 1997 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в межах заявлених позовних вимог на суму 2 500 000,50 гривень, що належить боржнику. Судом встановлено, що зазначений арешт було накладено при примусовому виконанні ухвали №2/212/5896/2013 винесеній Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 5). Згідно до журналу вхідної кореспонденції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за період з квітня 2013 року по теперішній час позовних заяв [PERSON] до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики до суду не надходило, рішень та ухвал про забезпечення позову, стосовно зазначеної позовної заяви судом не виносилось (а.с. 8). Крім того, копія ухвали суду про забезпечення позову, яку позивач додав до своєї заяви, має номер, що не відповідає стандартам нумерації справ суду. За заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом неправомірних дій співробітників АНД ВДВС ДМУЮ, які виразились у неправомірному накладенні арешту на нерухоме майно заявника, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер №42013041630000224, та розпочато досудове розслідування (а.с. 10, 11). Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином виконавче провадження по справі №2/212/5896/2013, щодо виконання ухвали про забезпечення позову, винесеній Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. було відкрито помилково, оскільки вищевказана ухвала не існує. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved