Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 44 693,48 гривень затрачену МВС України на навчання, на користь Одеського державного університету внутрішніх справ та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 р. № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 р. № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», наказу МВС України № 150 від 14.05.2007 р. «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» та Одеським державним університетом внутрішніх справ з одного боку, Управлінням МВС України на Одеській залізниці з другого боку, 17.09.2010 р. був переукладений договір про підготовку фахівця (спеціаліста) в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з вимогами вказаного договору, відповідач зобов’язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов’язані з її утриманням під час навчання у ВНЗ. Після закінчення навчання у ВНЗ [PERSON]М, був відкомандирований для подальшого проходження служби до УМВС України на Одеській залізниці. Наказом УМВС України на Одеській залізниці від 27.03.2012 № 27 о/с дск лейтенанта міліції [PERSON] (М-128192), оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці, було звільнено за власним бажанням, згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31.03.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог,посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково у розмірі 10668,99 (десять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 99 коп.), а в останній частині розрахунку в сумі 34 024.49 (тридцять чотири тисячі двадцять чотири гривні 49 коп.) не визнав, у зв’язку з тим, що ця сума позивачем не доведена. Надав суду письмові заперечення проти позову в яких вказано, що він здобув освіту в Одеському державному університеті внутрішніх справ, де проходив навчання з 2007 року по 2011 рік. Після випуску з ВНЗ проходив службу в УМВС України на Одеській залізниці на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці. Приймаючи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, що згідно наказу Одеського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ від 15.08.2007 р. № 135 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців транспортної міліції, освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за напрямком підготовки «Право», поставивши на всі види грошового, продовольчого та речового забезпечення. В наступному, 17.09.2010 р., відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 р. № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 р. № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», наказу МВС України № 150 від 14.05.2007 р. «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між Одеським державним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України на Одеській залізниці та громадянином [PERSON] був переукладений договір про підготовку фахівця (спеціаліста) в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Відповідно до п. 2.3. договору [PERSON] прийняв на себе зобов’язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов’язків за посадою, на яку призначений і відпрацювати не менше трьох років та відшкодувати МВС України витрати за період навчання, у разі звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу до встановленого 3–річного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору. Пунктом 4.4. даного договору визначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Відповідно до статті 56 Закону України «Про вищу освіту», після випуску з університету [PERSON] був відряджений для проходження служби до УМВС України на Одеській залізниці. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про вищу освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляється на роботу і зобов’язанні відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Наказом УМВС України на Одеській залізниці від 27.03.2012 № 27 о/с дск лейтенанта міліції [PERSON] (М-128192), оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці, було звільнено за власним бажанням, згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31.03.2012 року. Тобто, [PERSON] було звільнено з займаної посади в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу до встановленого 3-річного терміну перебування на службі, що вказує на порушення умов договору від 17.09.2010 р., а як наслідок на обов’язок [PERSON] відшкодувати на користь ОДУВС фактичні витрати пов’язані з його навчанням. Станом на момент укладання договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2007 р. діяв «Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 р. № 313, який не містив підстав для відшкодування понесених витрат у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Така підстава була внесена до Порядку у 2012 році згідно із змінами що внесені до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджених постановою КМУ від 08.02.2012 року № 66. Крім цього, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року про затвердження Положення №114 про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнення за власним бажанням має місце при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків, а тому не може бути розцінено як одностороння відмова від подальшого проходження служби. Крім того, відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313., п.7 Постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 року і п.4.4 договору, визначена підстава стягнення витрат в судовому порядку, а саме: у разі відмови осіб добровільно відшкодувати витрати. Однак, представник позивача не надав суду документального підтвердження свого звернення до відповідача, з вимогою добровільного відшкодування витрат і тим більше не надав даних про відмову відповідача від цієї вимоги. Згідно п. 2.2. спільного наказу МВС, Міноборони, СБУ, Мінфіном України., зареєстрованого Мінюстом України № 863/14130 від 30.07.2007 року, про «Порядок відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ», вказано, що після закінчення навчального року, в наказі начальника ВНЗ про переведення курсанта на наступний курс навчання, навпроти прізвища кожного курсанта, проставляється загальна сума його утримання за рік. Щорічні виписки з цих наказів, залучаються до особистої справи курсанта. п. 5.2 договору, вказує на підстави розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку, а саме: не виконання Виконавцем (ВНЗ) зобов'язань за цим договором. Заявляючи про суму грошового змісту, що підлягає стягненню з відповідача, представник позивача в обґрунтування свого позову не надає даних про щорічне інформування відповідача про розміри фактичних витрат витрачених на його утримання, що витікає з обов'язків виконавця, яким є сторона позову відносно п.2.1.6, договору та розрахунок фактичних витрат на підготовку відповідача за увесь період навчання, затверджений після закінчення відповідачем навчання, що витікає з обов'язків виконавця, певною п.2.1.8., договору і в силу п.2.2 вказаного вище «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ» такий розрахунок повинен мати місце. Вказані обставини говорять про не виконання ВНЗ істотних умов договору, пов'язаних з визначенням реальної вартості можливого відшкодування, при яких я, був позбавлений можливості на період навчання і закінчення ВНЗ обґрунтовано коригувати заявлену вартість навчання та утримання, а Позивач отримав можливість, згодом, вимагати відшкодування нічим не обґрунтованої суми. Згідно п.5 п.п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313 та п.6 Постанови Кабінету міністрів України від 12.07.2006 року № 964, витрати на навчання відшкодовуються, з урахуванням різниці суми витрат на утримання осіб в навчальному закладі і утримання військовослужбовців термінової служби по відповідній військово-обліковій спеціальності (ВОС). В ході судового засідання, встановлено, що відповідач [PERSON] раніше, термінову військову службу не проходив, при навчанні в Одеському державному університеті внутрішніх справ отримав спеціальне звання рядовий міліції. Згідно спільного наказу МВС, Міноборони, СБУ, Мінфіном України., зареєстрованого Мінюстом України № 863/14130 від 30.07.2007 року, про «Порядок відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ», визначено, що відшкодуванню підлягає: грошове, продовольче, речове утримання, оплата комунальних послуг, п. 2.1. «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Дані про грошове забезпечення, беруться з розрахункових відомостей і інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного забезпечення курсанта, п. 2.1.1. «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Для курсантів відповідної ВОС, при розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням курсанта за відповідний період навчання і витратами на виплату окладу по відповідній посаді військовослужбовця термінової служби за цей самий період п.2.1.1.2 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Позивач надав розрахунки 1-4 роки навчання. За перший курс навчання грошове утримання ВНЗ не відшкодовується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 року. Згідно наданого розрахунку грошове утримання за 2-ий курс навчання – 2797,68 грн., за 3-ий курс навчання – 3528,07 грн., за 4-ий курс навчання – 3683,24 грн. Загальна сума грошового утримання за три курси складає – 10 008,99 (десять тисяч вісім) гривень 99 коп., дану суму визнав відповідач [PERSON], з урахуванням того, що відповідач дійсно проходив навчання у ВНЗ МВС України. Витрати на харчове забезпечення, це витрати пов'язані із забезпеченням курсанта продуктами, відповідно до норм харчування п.2.1.2 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Розрахунок забезпечення робиться на підставі довідки-розрахунку за весь період навчання, за винятком перебування у відпустці. У довідці-розрахунку відображається кількість днів знаходження на харчовому забезпеченні і фактична вартість підраховується на підставі норм харчового забезпечення, п.2.1.2.1 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Для курсантів відповідної ВОС, за період навчання, для розрахунку береться різниця вартості норми забезпечення курсанта і військовослужбовця термінової служби п.2.1.2.2 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». При цьому позивач не надав документів про кількість днів знаходження на харчовому забезпеченні, не врахував час відпустки відповідача, не послався на конкретні норми харчового забезпечення. Витратами на речове забезпечення, є витрати пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном відповідно до норм і банно-пральними послугами п.2.1.3 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Розрахунок робиться на підставі довідки-розрахунку про вартість фактично отриманого речового майна і банно-прального забезпечення п.2.1.3.1 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Для курсантів відповідної ВОС, для розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання. Залишкова вартість майна, розраховується на підставі методики встановлення залишкової вартості у Збройних силах України. Вартість послуг банно-прального забезпечення для вказаної категорії осіб за вказаний період часу, не стягується п.2.1.3.2 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Позивач не надав документів, фактичного отримання речового майна на 2,3 курсів навчання [PERSON], не розрахував його залишкову вартість з посиланням на відповідну методику. Витратами на медичне забезпечення, є витрати по наданню медичної допомоги та вартість лікування у військових госпіталях, п.2.1.4 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Курсанти відповідної ВОС, витрати за відповідний період навчання не виплачують за винятком витрат на проведення військово-лікувальних комісій, п.2.1.4.2 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». До витрат спожитих курсантами ВНЗів комунальних послуг і енергоносіїв, є витрати на тепло, гарячу і холодну воду, водовідведення і електроенергія, 2.1.6 «Порядку відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Розрахунок здійснюється виходячи з середньостатистичного обліку споживання на 1 курсанта за добу: - Тепла і гарячої води - 0,0134 Гкал - Води і водовідведення - 0,2074 куб.метр; - Електроенергії - 2,56 кВт/ч При проведенні розрахунків використовуються тарифи, встановлені для бюджетних організацій, знаходження ВНЗ, що діють в місцевості, на початку відповідного року, п. 2.1.6 «Порядок відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Курсанти відповідної ВОС, витрати на комунальні послуги і спожиту електроенергію за вказаний період навчання не відшкодовують п.2.1.6.2 «Порядок відшкодування курсантами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ». Позивач, у свою чергу заявивши суми, що стягаються, не надав документів про кількість діб, споживання комунальних послуг, не надав розрахунків норм споживання відповідно до тарифів, що діяли за період з 2007 по 2011 роки, з урахуванням відключення тепла в літні періоди часу і часу відпустки Відповідача, що говорить про необґрунтованість заявлених вимог. Відповідачем було підтверджений факт отримання обмундирування на четвертому курсі під час випуску з ВНЗ, вартість, якого складає відповідно до розрахунку наданого Позивачем в сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень, окрім випадків встановлених Кодексом. На підставі ч.ч. 1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достроковість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи те, що позивач, заявляючи про необхідність стягнення з [PERSON] конкретних грошових сум, нічим не обґрунтував їх розмір, вказаних в довідці про вартість тримання курсанта та враховуючи визнання відповідача щодо отримання грошового забезпечення і обмундирування на 4-му курсі навчанні, суд вважає з відповідача на користь Одеського державного університету внутрішніх справ підлягають стягненню витрати за 2,3,4 роки навчання, а саме суми грошового забезпечення та витрати пов’язанні з придбанням обмундирування на 4 курсі навчанні, а в задоволені решти вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial