Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до Петровської сільської ради Генічеського району, Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права на включення до списку осіб, які мають право на земельну частку(пай) по Петровській сільській раді як студента - степендіата з числа членів КСП «Пам'ять Ілліча» та факт перебування у складі членів КСП «Пам'ять Ілліча» з лютого 1993 року до реорганізації у ТОВ «Петровське». В своїх позовних вимогах, пояснила, що в 1988 році її було прийнято до членів колгоспу „Пам'ять Ілліча", та після цього, відповідно до укладеного договору з підприємством, її було направлено на навчання від колективного господарства до Херсонського педагогічного інституту. Відповідно до статуту колгоспу, який відповідав примірному статуту колгоспу, діючого тоді на всій території України, вона, як студент стипендіат колгоспу залишалася його членом, та відповідно мала право на земельну частку (пай), і повинна бути включена у список осіб, які мають право на земельку частку (пай) та отримати земельний пай у натурі. Під час її навчання, на зборах колгоспників від 06.02.1993 року було прийнято рішення про реорганізацію колгоспу «Пам'ять Ілліча» шляхом перетворення в сільскогосподарьске підприємство «Пам'ять Ілліча». Відбулася реорганізація підприємства шляхом перетворення, під час якої вона знаходилася на навчанні і жодної заяви про вихід із членів колгоспу не подавала і залишалася членом колективу. При цьому, ніякої ліквідації колгоспу не було, а була лише реорганізація підприємства. Таким чином, всі обов'язки колгоспу «Пам'ять Ілліча», в тому числі по виконанню укладеного з нею договору, а також вимог статуту колгоспу, щодо переходу членства в сільськогосподарському підприємстві, на підставі Закону та забезпечення стипендією, перейшли до створеного підприємства і були визнані КСП «Пам'ять Ілліча», шляхом виконання майнових обов'язків з виплати стипендії до самого Закінчення інституту , а саме до 1 липня 1993 року. Жодних заяв про вибуття з членів КСП «Пам'ять Ілліча» або небажання перебувати членом господарства чи відмову виконувати договір , не писала і таким чином продовжувала перебувати членом створеного КСП «пам'ять Ілліча». Після закінчення інституту вона виконала свої обов'язки саме перед КСП, відпрацювавши у Петровській сільській школі встановлений термін. Але після закінчення навчання в інституті , під час відпрацювання в Петрівській сільській школі, на підставі договору з КСП «пам'ять Ілліча» вона довідалася про те, що її не включено у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведення розпаювання КСП „Пам'ять Ілліча»". Вважає такі дії неправомірні і такі, що порушили її право на земельну частку, пай в КСП «Пам'ять Ілліча», так як невнесення її до списку було зроблено безпідставно, не зважаючи на те, що вона була членом КСП відповідно до вимог Закону і це членство підтверджено та визнавалося діями самого сільськогосподарського підприємства. Отже, невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не позбавляє її права на земельну частку (пай). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). Просить, визнати за нею право на включення до списку осіб які мають право на земельну частку (пай) по Петровській сільській раді, як студента-стипендіата з числа членів КСП «Пам'ять Ілліча», а також підтвердити факт перебування неї у складі членів КСП «пам'ять Ілліча» з лютого 1993 року до дня його реорганізації в ТОВ. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, надала заяву про уточнення позовних вимог, в яких просить визнати за нею право на включення до списку осіб ,які мають право на земельну частку(пай) по Петровській сільській раді як студента - степіндіата з числа членів КСП »Пам»ять Ілліча» та факт перебування у складі членів КСП «Пам»ять Ілліча» з лютого 1993 року до реорганізації у ТОВ «Петровське». Встановлення таких фактів необхідно для визнання за нею права на земельну частку( пай) як члена КСП «Пам»ять Ілліча». Представник Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання з'явився, з позовом не погодилась, вважає що звернення позивачки з такими вимогами безпідставне, просить відмовити. Крім того просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, так як пройшло вже приблизно 20 років з тих подій на які посилається позивач, крім того направлення позивача на навчання колгоспом Пам*ять Ілліча не може бути підтвердженням її членства в КСП та ТОВ «Пам*ять Ілліча». Представник Петрівської сільської ради в судове засідання з'явився, позов заперечив, пояснив, що вже судами неодноразово вирішувалось питання про право позивача на отримання земельної частки(паю), було відмовлено . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, знають, що [PERSON] в 1988 році була направлена на навчання від колективного господарства „Пам'ять Ілліча" до Херсонського педагогічного інституту. На зборах колгоспу вирішувалось питання, що всі члени колгоспу автоматично переходять та стають членами КСП «Пам»ять Ілліча». Судом встановлено, що позивач [PERSON] в 1988 році (згідно довідки) була направлена на навчання від колгоспу „Пам'ять Ілліча" до Херсонського педагогічного інституту , згідно архівної довідки від 18.10.2006 року №01-11/1252 виданої Херсонським Державним університетом, [PERSON] у 1988 році зарахована на перший курс стаціонару Херсонського державного педагогічного інституту ім.. Н.К. Крупської , рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19 червня 2007 року яке набрало законної чинності - встановлено юридичний факт того, що [PERSON] була членом колгоспу „Пам'ять Ілліча" в період 15 червня 1988 року до ліквідації колгоспу. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] з 01.09.1988 року по 21.06.1993 року навчалась в Херсонському державному педагогічному інституті ім..Н.Крупської, 16 серпня 1993 року наказом № 30 по Генічеському РВНО [PERSON] прийнята на посаду вихователя групи продовженого дня Петрівської середньої школи. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Пам»ять Ілліча» на території Петрівської сільської ради зареєстровано 24.12.1993 року за №279 в книзі записів державних актів на право користування землею Генічеського району. Рішення про видачу КСП «Пам*ять Ілліча» державного акту на право колективної власності на землю площею 9703,3 га. прийнято сесією Петровської сільської ради Генічеського району Херсонської області 05.08.1993 року. Згідно довідки Петровського сільського голови від 04.09.2009 року колгосп «Пам*ять Ілліча» Генічеського району Херсонської області був реорганізований у КСПП»Пам*ять Ілліча» на підставі протоколу зборів колгоспників №1 від 06.02.1993 року. 15.03.2000 року КСПП «Пам»ять Ілліча» було реорганізовано у ТОВ»Петровське» на підставі протоколу зборів №3 від 15.03.2000 року. Тобто позивач вважає та просить встановити факт перебування у складі членів КСПП «Пам*ять Ілліча» з моменту реорганізації колгоспу в КСПП до моменту реорганізації в ТОВ «Петровське» 15.03.2000 року. Згідно п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Пояснення позивача, що на момент виникнення КСП вона навчалась та не могла знати , що колгосп перетворено в КСП, але автоматично стала членом КСП не відповідають ст..5 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» , відповідно до якої - членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно до ст..19 того ж закону - трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Тобто автоматично, як пояснює позивач, вона не могла стати членом КСПП «Пам*ять Ілліча» , так як це порушує принцип добровільності, визначений ст..5 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Позивач не зверталася із заявою про прийняття її до членів КСП «Пам*ять Ілліча» (про що не заперечує, посилаючись, що стала членом КСП автоматично) , не включена до списків, що долучаються до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того членство у КСПП «Пам*ять Ілліча» позивача виключає наявність запису (та фактичне виконання трудових обов»язків в іншій установі) про те, що 16 серпня 1993 року наказом № 30 по Генічеському РВНО [PERSON] прийнята на посаду вихователя групи продовженого дня Петрівської середньої школи. Відповідно до ст.. 19 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство у КСПП - це трудові відносини. Як вбачається з трудової книжки позивача основним місцем її роботи була посада вихователя групи продовженого дня Петрівської середньої школи. В даному випадку позивачем не надано належних доказів, що вона на момент отримання КСП «Пам*ять Ілліча» державного акта на право колективної власності на землю була членом КСП, була у списку, що додається додержавного акта на право колективної власності на землю. Крім того строк позовної давності, який діяв на час спірних правовідносин визначений ст. 71 ЦК (редакція 1963 року так як на момент реорганізації колгоспу в КСПП діяв такий Кодекс) визначений трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.. 80 ЦК України(1963 року) - сплив позовної давності до пред»явлення позову є підставою для відмови в позові. Як вбачається з трудової книжки позивача - 16 серпня 1993 року наказом № 30 по Генічеському РВНО [PERSON] прийнята на посаду вихователя групи продовженого дня Петрівської середньої школи, та згідно довідки Петровського сільського голови колгосп «Пам*ять Ілліча» реорганізований в КСПП «Пам*ять Ілліча» 06.02.1993 року , тобто суд вважає, що з цього моменту могла дізнатись про можливе порушення свого права. З пояснень позивача про порушення свого права на отримання земельної частки (паю) вона дізналася в 2012 році з ухвали апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року , але це спростовується зазначеними вище обставинами. Статтею 256 ЦК України (в редакції 2004 року, так як відносини тривають на даний час) передбачено - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК (2004 р.) України - передбачає - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку позивач не надала суду підтвердження того, що не мала можливості довідатись про таке порушене можливо право, так як записи в трудовій книжці про відомості про роботу(членство в підприємстві) відбувалось за її згодою , відповідно до заяв. Відповідно до статті 267 ЦК України - Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином суд приходить до висновку, що факт членства позивача у КСП «Пам*ять Ілліча» не доведено, право включення до списків осіб, які, мають право на земельну частку(пай) співвласників колективної земельної ділянки є похідним від членства в КСП, за таких умов позов не підлягає задоволенню, позивачем також пропущений строк позовної давності звернення до суду для захисту права з лютого 1993 року - моменту реорганізації колгоспу «Пам*ять Ілліча» в КСПП «Пам*ять Ілліча» . Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed