Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з цивільним позовом про стягнення з відповідача 6308,65грн. страхового відшкодування, 850,97грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 170,59грн. три проценти річних від простроченої суми, 2000,00грн. витрат на правову допомогу та 280,00грн. на оформлення довіреності в нотаріуса і судові витрати; при можливості перерахувати відповідно до фактичної кількості днів прострочення виплати: пеню та три проценти річних за прострочення виплати страхового відшкодування, мотивуючи позов тим, що 05 квітня 2012 року о 18 годині 00 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. [NUMBER] по проспекту Перемоги у м. Києві, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки Шевролет, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], після чого водій автомобіля марки Тойота, д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки Хюндай, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у НАСК "ОРАНТА" за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2011р № АА4126166. 06 квітня 2012 року Позивачем були подані усі необхідні документи, у тому числі і Заява про страхове відшкодування. З ініціативи Відповідача, у той же день, 06.04.2012р. було проведено огляд транспортного засобу марки Шевролет, д.н.з. [NUMBER]. 16 травня 2012 року Позивачем було подано Відповідачу Постанову районного суду м. Києва від 23 квітня 2013 року. Згідно страхового акту № ОЦВ-12-5820/1 НАСК "ОРАНТА" прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування на користь Позивача у розмірі 6308,65 грн., але відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування позивачу, в зв'язку з чим просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідні пояснення, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, досліджуючи матеріали справи, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2012 року справа № 3/2608/2868/12 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення п.п. 10.1, 13.1 правил дорожнього руху і визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05 квітня 2012 року о 18 годині 00 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. [NUMBER] по проспекту Перемоги у м. Києві, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки Шевролет, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], після чого водій автомобіля марки Тойота, д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки Хюндай, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів (а.с. 4). Постанова Святошинського районного суду м. Києва не оскаржувались і набрала законної сили 04.09.2013. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Автомобіль марки Шевролет, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу - [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в НАСК "ОРАНТА" за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2011р № АА4126166, що не заперечується відповідачем, згідно листа НАСК "Оранта" від 12.04.2013 № 09-02-09/8036, яким повідомлено, що страхове відшкодування в розмірі 6308,65грн. найближчим часом буде здійснено (а.с. 11). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою, щодо здійснення страхового відшкодування (а.с. 8, 10), але відповідач надавав відповіді, в яких зокрема вказував, що страховиком найближчим часом буде здійснено страхову виплату (а.с. 9,11). Згідно з ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів. Зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представником позивача здійснено нарахування пені за період прострочення виконання зобов'язання з 06.07.2012 р. із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, яка складає 850,97 грн., а також 3% ріних - 170,59 грн. Разом з цим, суд враховує роз'яснення Верховного Суду України викладені в листі від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Розмір завданої шкоди майну позивача сторонами не оспорюється, згідно листів відповідача. Докази, щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] завданої в результаті ДТП, в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Підсумовуючи викладене, враховуючи, що представником позивача розрахунок заборгованості здійснено відповідно до Закону, зважаючи, що страхове відшкодування відповідачем не сплачено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати підтверджуються: договором про надання юридичних послуг №1/0513 від 22.05.2013 укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15), диплом бакалавра з права - [PERSON] (а.с. 36), квитанція про сплату за юридичні послуги згідно договору № 1/0513 від 22.05.2013 на суму 2000,00грн., щодо вартості послуг надано відповідний розрахунок (а.с. 35), також ФОП [PERSON] має свідоцтво про державну реєстрацію (а.с. 17) та свідоцтво платника єдиного податку (а.с.18)., щодо вимоги про стягнення витрат на нотаріальне посвідчення довіреності, то суд вказує на безпідставність в цій частині вимог, оскільки нотаріальні послуги не входять до складу судових витрат.

Outcome: partial