Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду звернулася [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект» з позовом про усунення перешкод в розпорядженні власністю, зазначивши, що позивач на підставі договору дарування від 26 серпня 2003 року та договору купівлі-продажу від 11 липня 2008 року є власником квартири [ADDRESS]. Зазначала, що її право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вказувала, що 25 грудня 2012 року приватний нотаріус [PERSON] внесла запис до Державного реєстру іпотек за такими параметрами: підстава обтяження: договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011 р., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], договір іпотеки від 27.12.2005 р.; об'єкт обтяження: нежитлова будівля, [ADDRESS], боржник та майновий поручитель - [PERSON]. Зазначала, що договорів іпотеки не укладала, належна їй квартира не є предметом іпотеки, а запис в Державному реєстрі іпотек було зроблено помилково та безпідставно. Зазначає, що через зміни в законодавстві нотаріус, що робив запис про іпотеку, не має можливості вилучити помилковий запис. Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на даний час мається запис про іпотеку за номером 2334985, державна реєстрація якої здійснена 25.12.2012 р. відповідно до договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки номер 5207-2028 від 12.12.2011 р. Підставою внесення запису про іпотеку у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5499077 від 02.09.2013 р. 15:57:05. Тобто, запис про іпотеку було перенесено із раніше діючого Державного реєстру іпотек одночасно із реєстрацією 02.09.2013 року мого права власності на належну мені квартиру. Позивач вважає, що було порушено її право власності щодо розпорядження майном. Посилаючись на вищевказані обставини та підстави, викладені в позові, позивач просила суд усунути перешкоди в розпорядженні квартирою [ADDRESS] та відновити становище, яке існувало до порушення права [PERSON], вилучивши, як помилковий, запис № 2334985 про іпотеку квартири [ADDRESS] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи був повідомлений. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно ст. 224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 26 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4444, позивач [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 11 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5302, позивач стала власником ? частини цієї ж квартири. Отже, [PERSON], є власником всієї квартири [ADDRESS]. Як вбачається з Витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8815916 та № 8811404 від 02.09.2013 року, право власності на дану квартиру зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру іпотек № 39593135 від 25.12.2012 р., виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], 25 грудня 2012 року вказаний нотаріус вніс запис до Державного реєстру іпотек запис за параметрами: підстава обтяження - договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], договір іпотеки від 27.12.2005 р.; об'єкт обтяження - нежитлова будівля, [ADDRESS]; боржник та майновий поручитель - [PERSON]. Крім того, як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10707893, виданого 11.10.2013 р. Реєстраційною службою Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно мається запис про іпотеку за номером 2334985 за такими ж параметрами. Підставою внесення запису про іпотеку у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5499077 від 02.09.2013 р. 15:57:05. Листом від 22.11.2013 року за вих. № 121/01-16 приватний нотаріус [PERSON] повідомив позивача про те, що помилково внесений запис до Державного реєстру іпотек було внесено нотаріусом 25.12.2012 року через технічну помилку, яке допустило ТОВ «Кей-Колект» при заповненні даних щодо об'єкта нерухомого майна у заяві про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, яку вказане товариством подало нотаріусу для внесення реєстраційного запису до Держаного реєстру іпотек на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого нотаріусом [PERSON] 12.12.2011 р. за реєстровими № 5207-5208. Як вбачається із Договору іпотеки від 27.12.2005 року, укладеного між СПД ФО [PERSON] (Іпотекодавець) та АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель), посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за № 11918, Іпотекодавець з метою забезпечення викладених нижче зобов'язань передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: вбудоване приміщення кафе-бару-промтоварного магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 379,2 кв.м. загальною вартістю 145 260 грн., що є власністю Іпотекодавця (Предмет Іпотеки). Відповідно до Договору Іпотеки наступної черги від 27.11.2006 року, укладеного між СПД ФО [PERSON] (Іпотекодавець) та АКІБ «УкрСиббанк», Іпотекодавець з метою забезпечення викладених нижче зобов'язань передає в іпотеку наступної черги Іпотекодержателю нерухоме майно: будівлю кафе-бару-промтоварного магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 379,2 кв.м. вартістю 145260,00 грн., що є власністю Іпотекодавця. Судом встановлено, що обома вищевказаними договорами іпотеки забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 321-К1 від 27 грудня 2005 р. та кредитного договору № 567МКК-К1 від 27.11.2006 р. згідно з якими банк надає кредити Іпотекодавцю - СПД ФО [PERSON]. Таким чином, позивач [PERSON] не є майновим поручителем [PERSON], який зазначений як боржник у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10707893 від 11.09.2013 р. У зазначеному витязі, як і у витязі з Державного реєстру іпотек № 39593135 від 25.12.2012 р. в якості майнового поручителя зазначено [PERSON] (який є одночасно і боржником за договорами іпотеки). Між тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Даний факт також свідчить про помилковість запису про іпотеку квартири позивачки. Крім того, суд звертає увагу на те, що у Витязі про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 39593135 від 25.12.2012 р. в графі «Об'єкт обтяження» зроблені записи, а саме: «нежитлова будівля» та одночасно зазначено адресу належної позивачу квартири, яка є житловим приміщенням. Водночас, предметами іпотеки, які [PERSON] передав в забезпечення виконання своїх зобов'язань, дійсно є нежитловими. Відповідач не надав суду доказів наявності у нього з позивачем [PERSON] правовідносин із договорів іпотеки, а приватний нотаріус, який здійснював 25.11.2012 року запис про іпотеку, в свою чергу письмово підтвердив помилковість цього запису через технічну помилку відповідача при заповненні заяви про реєстрацію обтяження іншого нерухомого майна. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що запис до Державного реєстру іпотек щодо реєстрації обтяження квартири позивача, був зроблений без законних підстав та помилково. Наявність такого запису порушує права позивача як власника та не дозволяє в повній мірі реалізовувати правомочності власника, зокрема, здійснювати розпорядження квартирою. Так, в матеріалах справи мається лист приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] від 04.10.2013 року № 762/01-30, в якому нотаріус повідомляє позивача про неможливість вчинення нотаріальних дій (посвідчення договорів) щодо квартири [ADDRESS], оскільки ця квартира знаходиться в іпотеці ТОВ «Кей-Колект». Позивач зверталась до відповідача ТОВ «Кей-Колект» листом від 03.09.2013 року із заявою, якою просила усунути порушення її прав, однак, відповідь на її звернення не була надана. Також, листом від 17.10.2013 року [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса [PERSON] з проханням виправити допущену помилку. Суд встановив, що листом від 22.11.2013 р. № 121/01-16 нотаріус повідомив позивачу про те, що у зв'язку припиненням з 01.01.2013 року існування Державного реєстру іпотек, як самостійного реєстру інформаційної системи Міністерства юстиції України, нотаріус вже не має змоги вносити виправлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно без вчинення нотаріальної дії. Будь-які реєстраційні дії, в т.ч. про скасування чи припинення відповідних записів, проводяться державними реєстраторами відповідного структурного підрозділу Державної реєстраційної служби України за місцем розташування об'єкту нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно вимог ч. 9. ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача про те, що він не може самостійно звернутися до реєстраційної служби із заявою про скасування запису про іпотеку (або про припинення іпотеки), оскільки заявником в даному випадку може бути іпотекодержатель або державний виконавець у випадках, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, судом було встановлено, що запис до Державного реєстру іпотек щодо квартири позивача дійсно був зроблений приватним нотаріусом ще в той час, коли була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 410 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек», яка втратила чинність з 01.01.2013 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2012 року N 824. Пункт 14 цього Тимчасового порядку дозволяв до 01.01.2013 року нотаріусу самостійно виправляти допущені ним помилки. Починаючи з 01.01.2013 року Постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 410 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек» втратила чинність, а реєстрація прав на нерухоме майно з цього часу здійснюється відповідно до «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703. Відповідно до змісту статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виправлення технічних помилок у Державному реєстрі прав в порядку, передбаченому цією статтею, можливе лише щодо помилок, допущених державними реєстраторами після 01.01.2013 року (тобто після того, як державна реєстрація прав почала здійснюватися згідно наведеного вище закону). Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про те, що поновлення права власності позивача можливе лише шляхом судового захисту. Право власності позивача може бути реально та ефективно захищене судом шляхом скасування (вилучення) запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що становить зміст права власності. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути (серед іншого): припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved