Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на відмову державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Казанківського РУЮ Миколаївської області вчинити дії щодо державної реєстрації його права власності на земельну ділянку, площею 3,4400 га (кадастровий №4823680800:07:000:0078), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, успадковану ним (1/2 частину спадкової земельної ділянки площею 6,88 га), як одним із двох спадкоємців за законом, після смерті матері [PERSON], що мала місце 21.05.2001 року, просив ухвалити судове рішення про визнання за ним права власності на зазначену земельну ділянку. З аналогічною за змістом та вимогами позовом звернулася до суду [PERSON], яка посилаючись на відмову державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Казанківського РУЮ Миколаївської області вчинити дії щодо державної реєстрації її права власності на земельну ділянку, площею 3,4400 га (кадастровий №4823680800:07:000:0077), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району успадковану нею (1/2 частину спадкової земельної ділянки площею 6,88 га), як однією із двох спадкоємців за законом, після смерті матері [PERSON], що мала місце 21.05.2001 року, також просила ухвалити судове рішення про визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку. Ухвалою суду від 11.11.2013 року на підставі ч.1 ст.126 ЦПК України позови [PERSON] та [PERSON] обєднанні в одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Заявлений до нього позов [PERSON] визнав і не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Заявлені нею вимоги до [PERSON] підтримала і просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно приписів ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №018688 від 21 травня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9 Великоолександрівської сільської ради Казанківського району, громадянка України [PERSON] зазначена власником земельної ділянки площею 6,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великоолександрівської сільської ради (кадастрового номера не вказано). За життя спадкодавець [PERSON] не залишила особистого розпорядження на випадок своєї смерті. Згідно дог вимог ч.2 і ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкодавець [PERSON] померла 01 листопада 2001 року. На день відкриття спадщини, син спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] одержали право на спадкування належної спадкодавцю земельної ділянки. 21 січня 2004 року Казанківською державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №14, згідно до якого посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцями майна гр. [PERSON], яка померла 01.11.2001 року, є в рівних частках кожен: син гр. [PERSON]; дочка гр. [PERSON]. Спадкове майно, на яке в зазначених частках видане свідоцтво, складається з земельної ділянки переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,88 га, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №018688, виданого 21.05.2001 року Великоолександрівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9. Відповідно до приписів ч.1, ч.3, ч.4, ч.6, ч.7, ч.10 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та обєднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється за документацією із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. В силу п. а ст.80 ЗК України субєктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи на землі приватної власності. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно приписів п. в ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома чи більше особами. Згідно до вимог ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як видно з Витягів за №НВ-4800255522013 і за №НВ-4800255412013 від 05.07.2013 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок, виготовленої 08.04.2013 року, відділом Держземагенства у Казанківському районі проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,4400 га (кадастровий номер 4823680800:07:000:0078) та земельної ділянки площею 3,4400 га (кадастровий номер 4823680800:07:000:0077) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (форма власності - приватна) за [PERSON] та [PERSON]. Вищенаведене вказує на те, що спадкоємці [PERSON] і [PERSON] прийнявши спадщину та отримавши Свідоцтва про право на спадщину за законом набули права спільної часткової власності на спадкову земельну ділянку, площею 6,88 га в рівних частках (1/2 : 1/2). Після сформування земельних ділянок, площею 3,4400 га і 3,4400 га шляхом поділу успадкованої земельної ділянки площею 6,88 га, з визначенням їх меж та присвоєння їм кадастрових номерів і внесення інформації про згадані земельні ділянки до Державного земельного кадастру (державної реєстрації), власники цих ділянок [PERSON] і [PERSON] набули статусу субєктів права власності на земельні ділянки, що є підставою для здійснення Державної реєстрація речових прав на згадані земельні ділянки. Між [PERSON], як власником сформованої земельної ділянки, площею 3,4400 га, з кадастровим номером 4823680800:07:000:0078 та [PERSON], як власником сформованої земельної ділянки, площею 3,4400 га з кадастровим номером 4823680800:07:000:0077, не існує спору щодо визначеного розміру цих ділянок та їх меж, як не існує інших осіб, які не визнають право останніх на володіння, користування і розпорядження зазначеними земельними ділянками, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності на вказані земельні ділянки є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами у звязку з розглядом справи, належить віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed