Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], недієздатним внаслідок його глибокої розумової відсталості та встановлення над ним опіки, посилаючись на те, що син з народження перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «глибока розумова відсталість», з дитинства йому встановлена II група інвалідності. Зазначає, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу він не здатен розуміти значення своїх дій, керувати ними, укладати цивільно-правові угоди, вирішувати питання свого життєзабезпечення. Заявник вважає, що в повній мірі може бути опікуном свого повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та просить призначити її опікуном над ним, оскільки має для цього всі можливості та підстави, а саме: має у власності житловий будинок в [ADDRESS], отримує пенсію за віком, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не знаходиться та не знаходилась. Заявник в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримала повністю, просила визнати її повнолітнього сина [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши її, як його матір, опікуном. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві проти визнання недієздатним [PERSON] та призначення над ним опікуном заявника [PERSON] не заперечував. Суд, заслухавши заявника, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що заявник є матір'ю повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №603 від 13.12.2013 року, [PERSON], [INFO], в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі тяжкої розумової відсталості, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Рішенням виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області №51 від 29.10.2013 року, визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном над її повнолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с. 13). [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має у спільній сумісній власності з чоловіком [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS], отримує разом з ним пенсію за віком (а.с. 10-12). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та призначення над ним опікуном [PERSON]. Відповідно до п.9 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, судовий збір не справляється. Судові витрати, пов'язані з провадженням справи, необхідно віднести на рахунок держави, як це передбачено ч.2 ст.240 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved