Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-30 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві просив суд визнати світ оцінки проведеної по ініціативі Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ про те, що вартість житлового будинку садибного типу № 75-а по вул. Водопровідна в м. Дніпропетровську та земельної ділянки не відповідає дійсності. У судове засідання позивач не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ у судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник тертої особи у судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3545/2011 від 13.02.2012 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ Фідобанк суми боргу у розмірі 699\~ 223,78 грн. В ході виконавчих дій державним виконавцем Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ було арештовано та описано майно позивача житловий будинок садибного типу № 75-а по вул. Водопровідна у м. Дніпропетровську та земельну ділянку за тією ж адресою. Згідно листа Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 6395 від 01 квітня 2013 року, повідомлено, що згідно висновку експертної оцінки, вартість житлового будинку садибного типу № 75-а по вул. Водопровідна в м. Дніпропетровську та земельної ділянки за цією ж адресою, що на праві позивачу складає 113\~ 860,00 грн. без ДПВ, з яких вартість земельної ділянки 84\~ 904,00 грн. без ДПВ. Проте, позивач не згоден з такою експертною оцінкою, вважає, що експертна оцінка здійснена неякісно та не відповідає дійсності. Однак, зауважень або скарг на дії державного виконавця по виконавчому провадженню на час розгляду справи по суті від учасників виконавчого провадження не надходило. Згідно ст. 129 Конституції України передбачено обовязковість виконання судових рішень та рівність всіх учасників судового процесу перед судом, що є основними засадами судочинства. Відповідно до п.п. 4,5 ст. 58 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Проте, позовні вимоги позивачки зводяться до оскарження дій державного виконавця, що передбачено ст. 383 ЦПК України та повинні розглядатися в суді, який видав виконавчий документ (ст. 384 ЦПК України), оскільки акт опису та арешту майна державним виконавцем не складався та може бути обєктом оскарження щодо виключення майна, у розмінні Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 6 Про судову практику в справах про виключення майна з опису (зі змінами). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed