Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В своєму позові (з урахуванням уточнень) він посилався на те, що 17 травня 2004 року між [PERSON] та ТОВ ПБФ «Домобуд» було укладено договір про дольову участь в будівництві житла. У відповідності до договору № 1 переуступки права вимоги до договору про дольову участь у будівництві, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання переуступила свої права позивачу. Згідно умов договору та додаткової угоди, відповідач мав передати позивачу трикімнатну квартиру [ADDRESS] Відповідно до договору вартість квартири становить 188 008,80 грн. 02 серпня 2007 року між позивачем та ТОВ ПБФ «Домобуд» було підписано акт приймання - передачі квартири № 50, будівельною площею 88,35 кв.м., що відповідає 93,6 кв.м. фактичної площі, згідно якого відповідач передав зазначену квартиру у власність [PERSON]. Згідно технічного паспорта, квартира [ADDRESS] має загальну площу 94,7 кв.м. та житлову площу 39,5 кв.м. Тому, виходячи з вищевикладеного, посилаючись на норми законів, позивач в позові просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] площею 94,7 кв.м., з яких 39,5 кв.м. - житлової. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], згідно з даними технічного паспорту на зазначену квартиру, житловою площею 94,7 кв.м., загальною площею 39,5 кв.м. Відповідач ТОВ «ПБФ «Домобуд» свого представника в судове засідання не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність його представника та ухвалити рішення згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 16 вересня 2004 року між [PERSON] та ТОВ проектно-будівельною фірмою «Домобуд» було укладено договір № 37 про дольову участь в будівництві (контракт № 37, копія наявна в матеріалах справи) квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.8 вищезазначеного контракту про дольову участь в будівництві № 37 фінансування договору складає 188 008,80 грн. 02 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір № 1 до контракту № 37 від 16.09.2004 року щодо уступки права вимоги. Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що [PERSON] уступає право вимоги від ТОВ «ПБФ «Домобуд» боргу [PERSON] Вказана обставина підтверджується копією зазначеного договору, яка наявна в матеріалах справи. 02 серпня 2007 року між [PERSON] та відповідачем було підписано акт приймання-передачі квартири [ADDRESS], загальною площею 88,35 кв.м., згідно проектної документації будівництва будинку, що відповідає 93,6 кв.м. в закінченому будівництві. 10 червня 2013 року фізичною - особою підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серія [NUMBER]) було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (копія наявна в матеріалах справи), відповідно до якого загальна площа зазначеної квартири складає 94,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., яка складається з наступних приміщень: кухня - студія 45,5 кв.м., кімната 22,2 кв.м, кімната 17,3 кв.м., санвузол 6,6 кв.м., лоджія 3,1 кв.м. Між тим, оформити своє право на зазначене майно, згідно існуючих норм законів у позивача немає можливості. При таких обставинах суд задовольняє позов на підставі норм як Цивільного кодексу, так і Конституції України, як закону прямої дії. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло та держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу придбати його у власність. Згідно ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а згідно ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству. Реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають реєстрації. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. До позивача з приводу нерухомого майна ніхто ніяких претензій та позовів не висуває, у тому числі й органи місцевого самоврядування, він виконав всі зобов'язання за контрактом № 37 про дольову участь в будівництві квартири [ADDRESS]. Тому позивач не може бути обмежений в своїх правах й у праві на розпорядження цим майном, яке згідно ст. 331 ЦК виникає після державної реєстрації права власності. При таких обставинах суд приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню. Обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1650,68 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят гривень 68 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved