Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-29 00:00:00

22.07.2013 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Мотивуючи заяву, [PERSON] посилається на те, що 26.02.1995 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт та заповів частину належного йому домоволодіння у м. Пирятин, вул. Набережна, 6, чоловіку заявниці [PERSON]. За життя чоловік заявниці не отримав свідоцтво про право на спадщину, однак в силу ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після померлого [PERSON], оскільки фактично вступив в управління спадщиною проживаючи у вказаному будинку. 20.03.2002 року [PERSON] помер, однак заявниця не має змоги оформити свої права на спадкове майно враховуючи, що померлий не отримав свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернулась до суду і просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого [PERSON] В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній і просить суд встановити необхідний їй юридичний факт. Представник заінтересованої особи Пирятинської міської ради Полтавської області в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист міського голови про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник заінтересованої особи Пирятинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.1995 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №281351 виданим Пирятинським райвідділом РАГС (а.с. 6). За життя (21.03.1991 року) [PERSON] склав заповіт, яким заповідав належну йому частину будинку №6 по вул.. Набережній у м. Пирятин Авраменку [PERSON]. (а.с. 31). Як вбачається, зі змісту копії спадкової справи на майно померлого [PERSON], [PERSON] 10.05.1995 року звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 38). 20.03.2002 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Заявниця [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5), а отже є його спадкоємицею першої черги. Зі змісту копії спадкової справи на майно померлого [PERSON] вбачається, що в установлений законом термін заявниця звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 20). Будь-які інші особи з відповідними заявами до нотаріальної контори не звертались. Таким чином, заявниця [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом. Пункт пятий частини другої ст. 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 1 ст. 256 ЦПК містить перелік фактів, які можуть бути встановленні судом, при цьому такого факту, як прийняття спадщини вказаним переліком не передбачено. Однак відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Оскільки спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року, а саме в день їх смерті 26.02.1995 року та 20.03.2002 року, при розгляді даної справи застосуванню підлягають положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття померлим [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема копією заяви про прийняття спадщини від 10.05.1995 року, а також довідкою-характеристикою та інформаційною довідкою зі змісту яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали в одному будинку за однією адресою (а.с. 10-11). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] Встановлення факту необхідно заявниці для настання юридичного наслідку - отримання спадку. На підставі викладеного,

Outcome: approved