Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

В листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство Родовід Банк звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого він отримав кредит у розмірі 35855,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік, строк повернення кредиту - 12.07.2012 року. Як стверджує позивач, [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у нього станом на 31.10.2012 р. утворилась заборгованість за кредитним договором, яку відповідач у добровільному порядку не сплачує. Заявою від 19.07.2013 р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 44 127, 92 дол. США, що еквівалентно 352714,46 грн., пеню в розмірі 12672,33 дол. США, що еквівалентно 101289,90 грн., три відсотки річних в сумі 2481,72 дол. США, що еквівалентно 19836,42 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням уточненої заяви та просив їх задовольнити. В свою чергу представник відповідача позовні вимоги визнав частково, надав письмові заперечення проти позову. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. 12 липня 2007 року між ПАТ Родовід Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АА-431.07.2 згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 35855,00 доларів США у порядку та на умовах визначених договором. Відповідно до п. 3.1, 3.2. кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути отриманий кредит до 12.07.2012 року та щомісячно до "10"-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 597, 00 доларів США. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 12,5% річних, а додатковою угодою від 30.10.2008 року процентну ставку змінено та встановлено в розмірі 16% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ Родовід Банк та [PERSON] 12 липня 2007 року був укладений договір застави рухомого майна предметом якого є: автомобіль марки Honda, модель Accord, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: JHMCL76807C209138, реєстраційний номер: АІ 4002 ВВ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (08300, Київська обл., Бориспільський район, с. Сеньківка, вул. Нова, 17, ідентифікаційний номер [NUMBER]), вартість якого згідно договору застави рухомого майна складає 35855,00 доларів США. Позивач належним чином виконав свій обовязок щодо надання відповідачу грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, відповідач свої обовязки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином, у звязку із чим, у останнього утворилась заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 44 127, 92 дол. США, що еквівалентно 352714,46 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується письмовим розрахунком боргу та його письмовою розшифровкою, банківськими виписками долученими до справи, а також частково визнається відповідачем. У відповідності до в ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом вищевказаної статті на позичальника покладається обов'язок повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. У разі відмови або ухилення позичальника від добровільного повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним, згідно ч. 2 ст.16 ЦК України кредитодавець має право звернутись до суду з вимогою примусового їх стягнення. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 44 127, 92 дол. США, що еквівалентно 352714,46 грн. правомірними, обґрунтованими, а отже такими що підлягають задоволенню. При цьому, судом відхиляються доводи відповідача щодо здійснення позивачем неправильного розрахунку заборгованості в частині визначення кінцевого періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами, тому що як вбачається із долучених до матеріалів банківських виписок, а також письмового розрахунку заборгованості нарахування процентів за кредитним договором припинилось на виконання п. 4.4 договору 13.07.2012 року. Як вбачається із змісту кредитного договору у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 договору від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 3.9 кредитного договору). У відповідності до ч.1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч. 3 ст. 267 ЦК України) У заяві від 01.07.2013 року, а також у судових засіданнях відповідач просив застосувати позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені. В заяві від 19.07.2013 р. про уточнення позовних вимог банк просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 12672,33 дол. США, що еквівалентно 101289,90 грн. за період з 30.10.2011 по 31.10.2012 р.р. Таким чином, у звязку із несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання за кредитним договором на підставі п. 3.9 кредитного договору, ст.. 546, 547, 549 ЦК України вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 12672,33 дол. США, що еквівалентно 101289,90 грн. підлягає задоволенню. За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. За таких обставин, за порушення відповідачем грошового зобовязання з відповідача слід стягнути три відсотки річних за період з 30.10.2009 по 31.10.2012 в сумі 2481,72 дол. США, що еквівалентно 19836,42 грн. При цьому, судом відхиляються посилання позивача щодо здійснення позивачем невірного розрахунку, оскільки прострочення відбулось лише після 13.07.2012 року. Як вбачається із долучених до матеріалів банківських виписок, а також письмового розрахунку заборгованості часткове невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором розпочалось з 30.10.2009 року. Також, судом відхиляються доводи відповідача щодо застосування приписів ч. 2 ст. 616 ЦК України та зменшення загальної суми заборгованості на суму страхового відшкодування в розмірі 75496 грн., оскільки на підтвердження зазначених обставин позивачем не подано належних та допустимих доказів умисного або необережного сприяння банком збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжиття банком заходів щодо їх зменшення. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved