Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, виконавчий комітет Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті його матері [INFO] - [PERSON] б/б та [INFO] - батька [PERSON], залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Однак, як з'ясувалось, після смерті батька, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, яке було збудовано його батьками, в якому вони проживали до дня своєї смерті і яке вважали своєю власністю, за ними здійснена не була. За своє життя його батьки заповітних розпоряджень не вчиняли. Жоднен із спадкоємців заяв про прийняття спадщини не подавав. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, він, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно. У зв'язку з чим просив визнати за ним право власності на все спадкове майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Однак завідувач сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Петращук І.В. надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Квасівської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з'явився. Сільський голова Діміч В.Ю. надав заяву про розгляд справи без участі представника ради. Позовні вимоги визнають. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], в судовому засіданні позов визнав, не заперечує визнання за його братом - [PERSON] права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, але в матеріалах справи наявна заява про відмову від права на спадкування на користь позивача. Заслухавши позивача та його представника, третю особу без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавців [PERSON] б/б, померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO], що стверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2003 року та серії [NUMBER] від 07.02.1997 року, які видані виконкомом Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 24.01.1964 року. Оскільки спадщина відкрилася 16 травня 2003 року, тобто до 01 січня 2004 року, у зв'язку із чим дані правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VII ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, прийняв у відповідності до п.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки фактично вступив в управління та володіння майном. Дана обставина стверджується відміткою про зареєстроване місце проживання в паспорті громадянина України - [PERSON] та повідомленням Квасівської сільської ради №126 від 13.06.2013 року, згідно якого позивач [PERSON] проживав з батьком і в даний час проживає в спадковому будинку. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з повідомлення Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №126 від 13.06.2013 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON], та побудований у 1928 році. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач прийняв спадщину відповідно до п.1 ст.549 ЦК УРСР (1963 року), тобто фактично вступив в управління спадковим майном. Майновий спір щодо спадкування відсутній, оскільки спадкоємець за законом [PERSON], в судовому засіданні позов визнав, а інший спадкоємець за законом [PERSON], надав заяву про відмову від спадщини. Отже, враховуючи, що позивач по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняв спадщину, майновий спір щодо спадкування відсутній, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач просив залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved