Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними 15 липня 2005 року. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя на сімейні стосунки. Відповідач постійно влаштовує сварки, що негативно впливає на психічний стан дитини. Це привело до того, що впродовж останніх пяти років сімейні стосунки погіршувались, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинились. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Вони втратили почуття любові один до одного. Позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. У судове засіданні сторони не зявилися, надіслали заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 21 жовтня 2013 року [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі, судові витрати по справі покласти на нього (а.с. 12). Зі змісту заяви [PERSON] від 21 жовтня 2013 року вбачається, що вона визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, дитину просить залишити проживати з нею (а.с. 10). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 25 вересня 2013 року серії І-ОК № 151474, актовий запис № 175, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 3, 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 248980, актовий запис № 160, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матірю [PERSON] За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив суд не стягувати з відповідача судові витрати.

Outcome: approved