Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-18 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначаючи про те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори 15.05.2008р., реєстраційний № 3-61 та зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно 26.06.2008р. під реєстраційним номер 21290713, інша частка майна по 1/3 частці кожному належать сестрі [PERSON] та неповнолітньому [PERSON], які прийняли спадщину у встановлений законом строк після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], однак її не оформили та не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Далі зазначав, що будинком користуються тільки [PERSON], яка тривалий час чинить йому перешкоди у користуванні своєю часткою власності і фактично унеможливлює його проживання із сім'єю. У жилих кімнатах будинку вона тримає собаку та розводить качок. Без його дозволу як співвласника почала демонтувати надвірні споруди. Усі заходи досудового врегулювання спору з відповідачкою успіху не мали. Через це він і звернувся до суду про виділ в натурі його частки у будинку [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності та визначити порядок користування земельною ділянкою, яка була надана [PERSON] у безстрокове користування для будівництва та обслуговування будинку, згідно варіантів розподілу, визначених висновком судової будівельно-технічної експертизи. По справі судом, за клопотанням позивача [PERSON], призначена судова будівельно-технічна експертиза від 19.03.2013р., а 07.05.2013р. до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 57/13 від 30.04.2013р., складений експертом. ( а. с. 50-68) У судовому засіданні позивач та його представник просив суд виділити в натурі 1/3 частку житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою, згідно другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 57/13 від 30.04.2013 року оскільки вважає, що цей варіант відповідає ідеальним часткам співвласників та він має можливість створити самостійний вихід, площа земельної ділянки відповідає пропорційно розміру часток у спільній частковій власності на будинок між співвласниками. Просив стягнути на його користь половину судових витрат, які він сплатив за експертизу та судовий збір. Відповідачі позов не визнали оскільки заперечували проти другого варіанту виділу в натурі 1/3 частки будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, а пропонували розділити будинок по першому варіанту експертизи. Вислухавши думку сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як убачається з матеріалів справи спірний жилий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами належить на праві спільної часткової власності - 1/3 частка [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2008р., посвідченого 15.05.2008р. державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-61 та зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно 26.06.2008р. під реєстраційним номер 21290713. 2/3 частки [PERSON] та неповнолітньому [PERSON], які у встановлений законом строк прийняли спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали та не зареєстрували своє право власності після смерті [PERSON], померлого [INFO] ( а. с. 20-21, 15) Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок та надвірні будівлі, площею 501,0 кв.м. надавалася померлому [PERSON] у користування на підставі рішення Миколаївської міської ради №859/14 від 03 серпня 1965р. «Про відвід земельної ділянки на праві безстрокового користування земельною ділянкою та дублікату Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 12 грудня 1967р. ( а. с. 16-18), який посвідчений державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Миколаївської області 23.06.2005р. замість втраченого [PERSON], реєстр №3070, та зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно ММБТІ 29.02.2008р., реєстраційний № 21290713 (а. с. 18-19), а рішенням виконавчого комітету Корабельного ради № 384 від 02.12. 1977р. та актом житловий будинок був введений в експлуатацію ( а. с. 44-45, 90 ). За висновками експертизи у відповідності до приписів ст. 152 ЖК України наданий дозвіл адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради про проведення переобладнання та перепланування жилого будинку, згідно 2 варіанту експертизи. Умови та порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках, встановлені «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Згідно пункту 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків дозволяється робити після одержання дозволу виконавчим комітетом місцевої ради. ( а. с. 97-98 ) У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 57/13 від 30.04.2013 року визначено чотири технічно можливі варіанти поділу спірного будинку в натурі, з урахуванням порядку користування земельною ділянкою, що склався, із ідеальних часток та побажань співвласників. За правилами ст.183, 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли не можливо без втрати її цільового призначення. Виділ у натурі часток у житловому будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом , яка відповідає розміру їх часток у приватній власності. У випадку коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розмірами його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього грошової компенсації та зазначити у рішенні фактичні ідеальні частки у праві власності на будинок після його поділу. Відповідно до ч.2 ст. 183, ст. 367 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 7 постанови від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», (із наступними змінами) у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий , але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася . У тих випадках, коли для виділу (поділу) необхідне переобладнання будинку він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради , на підставі ст. 152 ЖК України. Відповідно до ст. 7 Перехідних положень діючого Земельного кодексу України громадяни, що одержали у власність, у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Судом встановлено, що сторони є також фактичними користувачами земельної ділянки, площею 501кв.м., яка була виділена спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Миколаївської міської ради № 859/14 від 03 серпня 1965р. «Про відвід земельної ділянки на праві безстрокового користування земельною ділянкою». Розглянувши варіанти експертизи про порядок користування земельною ділянкою суд вважає, що з врахуванням інтересів сторін та відносин, які склалися між ними, найбільш доцільним є другий варіант експертизи оскільки останній має найменше відхилення від ідеальних часток та можливо побудувати відокремлений самостійних вихід. Згідно з приписами ст. 5 ЦК України та п. 4 Перехідних та прикінцевих положень цього кодексу, норм розділу ІХ Прикінцевих положень ЗК України, правовий статус майна, інших об'єктів цивільних прав і обов'язків суб'єкта правовідносин визначається нормами матеріального права, які діяли на час їх набуття чи виникнення правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що позивач набув право власності на 1/3 частку спірного будинку в порядку спадкування за законом у 2008році. Правила ч. 2 ст. 120 ЗК України визначають, що у разі набуття права власності на будинок кількома особами до них у відповідних частках переходить право користування земельною ділянкою, якою користувався попередній власник. Відповідно до ст. 30 ЗК України ( в редакції 1992р.), чинного до січня 2002 року, при переході права власності на будівлі чи споруди за цивільно-правовими угодами, до набувачів від відчужувачів переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно до п.п. «г» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді земельних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002р. згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою на якій розташовані будівлі та споруди якщо інше не передбачалося у договорі відчужування. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України (2001р.) на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27 квітня 2007 року і згідно зі ст. 120 ЗК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без змін її цільового призначення у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було передбачено до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлями або спорудами та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі або споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб які не могли мати у власності земельні ділянки до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст.120 ЗК України. В разі наявності спору між співвласниками будівлі щодо порядку користування належною земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки, відповідно до положень.4 цієї статті здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Таким же чином ч.1 ст. 377 ЦК України врегульовано питання виникнення права користування чи права власності на земельну ділянку особами, які набули часткової власності на житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці. На підставі викладеного, суд визначає порядок користування земельною ділянкою по другому варіанту експертизи та відповідно до приписів ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст.377 ЦК України оскільки позивач набув право користування земельною ділянкою. У відповідності до норм ст. 88 ЦПК України позивач не надав доказів про стягнення на його користь судових витрат, а стягує з нього на користь держави недоплачений судовий збір у сумі 728,21 грн.

Outcome: approved