Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, в якому просили визнати їх право власності на майно: стінку меблеву, диван «Американка», мікрохвильову піч «Еленберг», кухонний гарнітур, яке знаходиться в квартирі [ADDRESS], та виключити вказане майно з акта опису та арешту майна від 04.05.2012 року, складеного державним виконавцем Солом'янського РУЮ у м. Києві. В обґрунтування вимог позивачі вказують, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по стягненню з їхнього сина [PERSON] на користь [PERSON] 51719,42 гривень відшкодування матеріальної шкоди, у зв'язку з чим державним виконавцем було описане та арештоване вищевказане майно у квартирі [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що у вказаній квартирі [PERSON] не приживає, а лише зареєстрований, фактично проживає в м. Суми, а отже описане та арештоване виконавцем майно є власністю виключно позивачів [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили про задоволення позову, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Відповідач Відділ державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачів, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 43068,74 гривень матеріальної шкоди, 5000,00 гривень моральної шкоди, 3100 гривень витрат на правову допомогу та 570,68 гривень судових витрат, у зв'язку з чим на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 51719,42 гривень відшкодування матеріальної шкоди. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У зв'язку з невиконанням в добровільному порядку боржником вказаного рішення суду державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві було описане та арештоване майно, що знаходилось у квартирі [ADDRESS], де зареєстрований боржник [PERSON]. На підставі вказаного акту державним виконавцем було описане та арештовано наступне майно: стінку меблеву, оцінена в 2000,00 грн., диван «Американка» - 1900,00 грн., мікрохвильову піч «Еленберг» - 380,00 грн., кухонний гарнітур - 1200,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте позивачами не подано суду жодного доказу на підтвердження того, що дійсно майно, описане та арештоване державним виконавцем, належить не боржнику [PERSON], а позивачами у справі [PERSON] та [PERSON]. Твердження позивачів про те, що єдиним власником квартири є [PERSON], а [PERSON] в квартирі тільки зареєстрований, не можуть бути достатнім підтвердженням права власності [PERSON] на предмети, що знаходяться в квартирі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Виходячи з викладеного, суд вважає, що обставини, на які позивачі посилаються як на підставу позовних вимог щодо їх права власності на описане та арештоване майно, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а отже позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вказаного та

Outcome: dismissed