overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в незареєстрованому шлюбі з 2006 по 2013 рік і від спільного життя мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Відповідач добровільно ніякої допомоги на утримання дітей не надає, вони знаходяться на повному утриманні матері. Тому, позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла до суду заява, в якій свої позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2013 року розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтв про народження сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), які на даний час мешкають разом з матір'ю і знаходяться на повному її утриманні, про що свідчить довідка Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. (а.с.6). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з'явився, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходяться на повному утриманні позивача, матеріальний стан відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності по 1/5 частині будинковолодіння з надвірними будівлями покликаючись на те, що вони проживають у будинку, який знаходиться на [ADDRESS]. Дане будинковолодіння з 1991 року відносилось до колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Позивачі вважають, що їм належить по 1/5 частині вищезгаданого будинковолодіння, оскільки станом на 15 квітня 1991 року вони проживали і є зареєстрованими в даному будинку. Позивачі зверталися до реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції щоб отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, однак їм було відмовлено тому, що подані документи не відповідають вимогам встановленим Законом. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені вимоги покликаючись на обставини зазначені у позові. Представник Містковицької сільська рада Самбірського району Львівської області [PERSON] не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачів, їх представників та представника відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачі проживають у будинку, який знаходиться на [ADDRESS]. Будинковолодіння з господарськими спорудами відносилось до колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Державним реєстратором відмовлено у оформленні свідоцтва про право власності на нерухоме майно на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам встановленим Законом. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 «а» постанови пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Із довідки № 23/261 від 13 травня 2013 року, виданої виконавчим комітетом Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що будинковолодіння відносилося до колгоспного двору і станом на 1 липня 1990 року в колгоспному дворі на [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні колгоспного двору. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачів, копією технічного паспорту на житловий будинок, довідкою виконавчого комітету Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 23/261 від 13 травня 2013 року, витягом із погосподарської книги, копіями паспортів позивачів, іншими матеріалами справи. Оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності житловий будинок в рівних частках, то за ними слід визнати право власності по 1/5 частині будинковолодіння на [ADDRESS] кожному.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні рішення у повному обсязі, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду звернувся позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з позовом до відповідача в якому ставить питання про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з електропостачання. На доведеність позову вказав, що відповідач є споживачами електричної енергії, на нього відкрито особовий рахунок № [NUMBER] і повинен своєчасно здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Оплату за надані послуги відповідач вносить несвоєчасно, через що станом на теперішній час утворилась заборгованість в сумі 379 грн. 08коп. На адресу відповідача позивачем було надіслано повідомлення щодо наявності боргу, але вимога відповідачем проігнорована. На теперішній час заборгованість відповідача не сплачена і з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 379грн.83коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за електричну енергію береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач мешкає в будинку [ADDRESS] в м. Дзержинську, є споживачем послуг за отримання електричної енергії. Станом на теперішній час заборгованість за отриману електричну енергію складає 379грн.83коп. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином не виконують свої обов'язки по оплаті комунальних послуг. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом, договір на постачання електричної енергії між сторонами не укладався. Однак, відсутність договору не позбавляє споживачів обов'язку щодо оплати за надані послуги, а виконавця - зобов'язань надавати послуги належної якості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду звернувся позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з позовом до відповідача в якому ставить питання про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з електропостачання. На доведеність позову вказав, що відповідач є споживачами електричної енергії, на нього відкрито особовий рахунок № [NUMBER] і повинен своєчасно здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Оплату за надані послуги відповідач вносить несвоєчасно, через що станом на теперішній час утворилась заборгованість в сумі 279грн. 24коп. На адресу відповідача позивачем було надіслано повідомлення щодо наявності боргу, але вимога відповідачем проігнорована. На теперішній час заборгованість відповідача не сплачена і з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 766грн.29коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за електричну енергію береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач мешкає в будинку [ADDRESS] в м. Дзержинську, є споживачем послуг за отримання електричної енергії. Станом на теперішній час заборгованість за отриману електричну енергію складає 766грн.29коп. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином не виконують свої обов'язки по оплаті комунальних послуг. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом, договір на постачання електричної енергії між сторонами не укладався. Однак, відсутність договору не позбавляє споживачів обов'язку щодо оплати за надані послуги, а виконавця - зобов'язань надавати послуги належної якості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що проживала однією сім'єю з відповідачем з 2009 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо один від одного. Дитина мешкає разом із нею і повністю знаходиться на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/. Дитина проживає разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою /а.с. 8/. Позивачка [PERSON] перебуває на обліку в УПтСЗН Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, з 27 лютого 2012 року до 27 грудня 2014 року їй призначено допомогу по догляду за дитиною до трьох років на [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою /а.с. 7/. В заявленому позові позивачка стверджує, що матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає. Згідно з ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягнути аліменти у розмірі, зазначеному у позовних вимогах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що проживала однією сім'єю з відповідачем з 2009 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо один від одного. Дитина мешкає разом із нею і повністю знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач не забезпечує утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/. Дитина проживає разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою /а.с.7/. В заявленому позові позивачка стверджує, що дитина знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягнути аліменти у розмірі, зазначеному у позовних вимогах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 листопада 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо один від одного. Діти мешкають разом із нею і повністю знаходяться на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 22 листопада 2002 року знаходяться в шлюбі, зареєстрованому відділом РАГС Дніпровського РУЮ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 949, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с.7/. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с. 10, 11/. Сторони спільно не проживають. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї /а.с. 6/. Позивачка [PERSON] перебуває на обліку в УПтСЗН Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, з 01 серпня 2012 року до 01 вересня 2016 року їй призначена допомога по догляду за дитиною до трьох років на [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою /а.с. 5/. В заявленому позові позивачка стверджує, що матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає. Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки визнання позову у повному обсязі відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та стягнути аліменти у розмірі, зазначеному у позовних вимогах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 14 травня 1990 року, реєстровий запис на документи про право особистої власності за №14 в реєстровій книзі №1 від 02 липня 1990 року та будинкова книга серії А №135127 від 28 листопада 2013 року видані на ім'я [PERSON] в дійсності належать йому - [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що він має намір оформити заповіт на належне йому майно, в тому числі і на будинковолодіння з відповідними будівлями і спорудами що розташовані в [ADDRESS]. Однак , коли він почав збирати наявні у нього документи, то виявив, що при оформленні технічної документації та інших документів на будинковолодіння було допущено помилку, так як його анкетні дані були помилково вказані з орфографічними помилками. Так, в технічному паспорті на вищезазначений житловий будинок та будинковій книзі його дані були помилково вказані як [PERSON], хоча в дійсності він пишеться як [PERSON], що підтверджується паспортом, пенсійним посвідченням, посвідченням ветерана праці та свідоцтвом про одруження. Через розбіжність написання по батькові він не може належним чином оформити заповіт на належне йому майно. Просить задовольнити його заяву. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві, крім того просить встановити ще факт що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 20 червня 1990 року видане на ім'я [PERSON] належить [PERSON], просить заявлені вимоги задовольнити повністю. Суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копій паспорта, картки фізичної особи - платників податків, пенсійного посвідчення, свідоцтва про одруження заявника (а.с. а.с.3-6) вбачається, що заявник пишеться як [PERSON]. З будинкової книги серії А №135127, свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, та технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 14 травня 1990 року (а.с.а.с.7-9) вбачається, що в графах прізвище, ім'я, по батькові зазначено [PERSON]. Судом встановлено, що технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 14 травня 1990 року, реєстровий запис на документи про право особистої власності за №14 в реєстровій книзі №1 від 02 липня 1990 року, будинкова книга серії А №135127 від 28 листопада 2013 року та свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 20 червня 1990 року видані на ім'я [PERSON] належить [PERSON], так як при видачі вищезазначених документів було допущено описку, а тому заяву задовольняє.

Outcome: approved