Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів та в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15.11.2012 року вона уклала з ТОВ «Автопросто» угоду №406294 про придбання автомобілю у групі. Відповідно до цієї угоди вона сплачує відповідачу внески, а послуги останнього складаються з того, що він формує групу учасників, за рахунок чистих внесків котрих здійснюється придбання автомобіля. Відповідно до зазначеної угоди розподіл придбаних автомобілів провадиться відповідачем самостійно, при цьому договір не містить у собі чітких строків отримання автомобіля учасниками. Зазначена угода не містить у собі будь-якої відповідальності відповідача у разі невиконання умов за угодою, проте містить безліч негативних наслідків при невиконанні зобов’язань учасником та вкрай несправедливі умови для учасника на випадок розірвання договору по його ініціативі. Вважає, що ТОВ «Автопросто» здійснює нечесну підприємницьку діяльність, умови Угоди є несправедливими та непрозорими, вводить споживача в оману, оскільки фонди групи на придбання автомобіля формуються виключно за рахунок інших учасників системи, без залучення коштів самого ТОВ «Автопросто», а розподіл коштів фонду групи між учасниками являє собою ознаки пірамідальної схеми, тобто один учасник групи за свої кошти, без інвестування коштів відповідача, оплачує товар іншому учаснику програми. Позивач сплачував відповідачу не за отримання товару чи послуги, а, фактично, за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої схеми, та право отримати позивачем товару залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками групи. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів» недійсні правочини, які здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності, зокрема введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. На підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України просить стягнути з ТОВ «Автопросто» сплачені по нікчемному правочину кошти у сумі 4377, 60 грн. Позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Автопросто» в судове засідання не з’явився, відповідно до наданих заперечень позов не визнав та зазначив, що 15.11.2012 року між ТОВ «Автопросто» та [PERSON] була укладена угода №406294 згідно якої ТОВ «Автопросто» зобов’язується надавати послуги, направленні на придбання автомобілю останньою, а та у свою чергу зобов’язується оплачувати ці послуги. Предметом цього договору є надання послуг по придбанню автомобілю, а не сам автомобіль. Угода була підписана обома сторонами добровільно, [PERSON] була ознайомлена зі всіма умовами договору, про що свідчать підписи на всіх сторінках угоди та додатків до неї. Протягом 14 діб їй згідно угоди був наданий час на розірвання договору у випадку незгоди з будь якими умовами, з поверненням всіх сплачених коштів, але позивачкою цього зроблено не було. Вважає, що позивачка не надала жодного доказу на підтвердження наявності підстав для визнання вищевказаної угоди недійсною. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та визнано сторонами, що 15.11.2012 року між ТОВ «Автопросто» в особі спеціаліста з продажу [PERSON] та [PERSON] була укладена угода №406294, яка була підписана обома сторонами та скріплена печаткою юридичної особи. Крім того, 15.11.2012 року сторонами був підписаний додаток №1 до вищевказаної угоди. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні квитанції [PERSON] на адресу ТОВ «Автопросто» було сплачено 23.11.2012 року вступний внесок в сумі 4377, 60 грн. Згідно зі ст. 1 Угоди №406294 предметом цієї угоди є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об’єднаних грошових коштів учасників через систему Автотак. Автопросто забезпечує придбання автомобіля за рахунок об’єднаних грошових коштів на умовах договору та за умови виконання учасником всіх зобов’язань, передбачених договором. Відповідно до ст.ст. 3, 4 угоди учасник системи користується правами та виконує обов’язки, визначені Угодою та має право розірвати Угоду до моменту отримання автомобіля. У ст. 13 угоди визначено порядок її розірвання. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочинну є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні зміст укладеної між ТОВ «Автопросто» та [PERSON] угоди №406294 від 15.11.2012 року не суперечить актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Всі особи, які укладали договір, мали повну цивільну дієздатність. Волевиявлення учасників правочинну було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що підтверджується підписанням сторонами не тільки самої угоди, але й додатків до неї, а також діями самих сторін і позивачів у подальшому, які не тільки оскаржували укладеного договору, а майже рік сплачували внески. Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 208 ЦК України вищевказана угода була укладена в письмовій формі. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що угода №406294 від 15.11.2012 року, яка укладена між ТОВ «Автопросто» та [PERSON] відповідає вимогам ст.203 ЦК України та будь яких доказів на наявність підстав для визнання її недійсною суду надано не було. Суд відноситься критично до пояснень відповідача [PERSON] в тій частині, що представник ТОВ «Автопросто» ввів її в оману при підписанні угоди, оскільки зазначений факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими доказами. Як вбачається зі змісту угоди №406294 від 15.11.2012 року у ній докладно викладені всі права та обов’язки сторін, а також умови отримання автомобілю. Більш того, той факт, що [PERSON] при укладенні угоди була згодна зі всіма її умовами та діяла при цьому свідомо підтверджується власноручним підписанням цієї угоди та додатку до неї, сплатою нею попереднього внеску, а також відсутністю звернення до ТОВ «[PERSON] просто» про дострокове розірвання угоди, як це передбачено ст. 13 угоди №406294. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що зазначена угода містить у собі ознаки пірамідальної схеми, оскільки як вбачається з аналізу укладеної угоди отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Укладений між сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови та схему фінансування, за яких товар може бути одержаним, закріплює права та обов’язки сторін, а також те, що відповідач отримує плату саме за надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів. Таким чином, у діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики. Той факт, що товар не отримують одночасно всі учасники групи, а лише у певній послідовності, не є ознакою пірамідальної схеми. Таким чином, позовні вимоги про зобов’язання ТОВ «Автопросто» повернути грошові кошти, сплачені на виконання угоди не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed