Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 20000 дол. США з кінцевим терміном повернення 05.07.2021 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок в [ADDRESS]. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість в загальній сумі 55174,85 грн. Тому просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на житловий будинок шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правоустановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємтсвах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших зареєстрованих у будинку осіб зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надішла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 06.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № KIF0GK00832301, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит на строк до 05.07.2021 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20000 доларів США на купівлю житла за адресою: [ADDRESS], а також у розмірі 3375 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання відповідно до договору Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Банк свої зобов'язання за договорами виконав, проте з моменту видачі кредиту позичальник постійно порушував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 55174,85 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 19423,04 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 13565,31 дол. США, заборгованості по комісії - 2436 дол. США, заборгованості по пені - 19750,50 дол. США, що підтверджено розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 06.07.2006 року, за яким відповідач надав в іпотеку житловий будинок загальною площею 75,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. Відповідно до умов договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості, проте заборгованість досі не сплачена. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст.ст. 572, 575, 589, 591 ЦК України встановлюють, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачем зобов'язання за укладеним ним договором не виконані, враховуючи норми цивільного законодавства, суд вважає, що є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Судом не було отримане підтвердження того, що у будинку, на який звертається стягнення, зареєстровані будь-які особи. Відповідач згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у м. Києві зареєстрований у м. Вишневе. Тому вимога позивача про виселення відповідача та інших осіб з житлового будинку не підлягає задоволенню. Крім того враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн., що є максимальною сумою судового збору за позовні заяви майнового характеру згідно ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved