Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

У грудні 2012 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновейт технолоджіс» (далі - ТОВ «Інновейтів технолоджіс») про визнання розірваними кредитного договору та договору купівлі-продажу В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 01 червня2012 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401190787 для оплати товарів згідно переліком, що вказаний у специфікації до договору купівлі-продажу №ГВ0106 від 01 червня 2012 року на загальну суму 7622 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Інновейтів технолоджіс». Згідно специфікації до договору купівлі-продажу №ГВ0106 від 01 червня 2012 року продавець - ТОВ «Інновейтів технолоджіс» передає покупцю [PERSON] товар належної якості, а саме набір косметики «Deshelі» в чорному кейсі, який складається з десяти найменувань. Через тиждень після підписання вказаного договору під час прийому у косметолога фірми «Deshelі» їй стало відомо проте, що, продавець не надав їй повної та достовірної інформації про набір косметики під товарним знаком «Deshelі», а саме не повідомило її про те, що продукція передбачена для чоловіків та жінок віком від 35 років для зрілої шкіри, крім того, до підписання договору купівлі-продажу, їй не повідомили про необхідність розведення вказаної продукції водою в певній пропорції та необхідністю зберігання в холодильнику. На момент придбання косметики їй виповнилося 29 років. З приводу можливості використання вказаної продукції вона консультувалася з іншими косметологами, які з огляду на її вік категорично не рекомендували використовувати придбану косметику. Вважає, що договір купівлі-продажу від 01 червня 2012 року укладений ТОВ «Інновейтів технолоджіс» з нею під впливом обману, тому 15 червня 2012 року вона звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з повідомленням про відкликання згоди на укладення кредитного договору №401190787 від 01 червня 2012 року, про що свідчить відмітка канцелярії про прийняття даного повідомлення. Вказане повідомлення було також направлене на адресу банку поштою. Проте, ПАТ «Альфа-Банк» листом від 11 липня 2012 року № 46981-23-б/б повідомило її що на адресу банку не надходило повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору №401190787 від 01 червня 2012 року, тому банк не має підстав для розірвання вказаного кредитного договору. Крім того, в той же день вона намагалася повернути кредитодавцю продукцію, яку придбала за договором купівлі-продажу, але отримала відмову із зазначенням необхідності повернути її продавцю, про що був складений акт. Оскільки, продавець за місцем його знаходження за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4, також відмовився прийняти вищевказаний товар, про що був складений акт, вона повернула його поштою. Вважає такі дії відповідачів незаконними, та такими, що порушують її права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надав пояснення аналогічні викладеному вище та змісту позовної заяви. Відповідачі до суду повтороно не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява про те, що проти задоволення позову він заперечує та просить провести розгляд справи у його відсутність. ТОВ «Інновейтів технолоджіс» про причини неявки до суду не повідомило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 401190787, заумовами якого кредит надається позичальнику для оплати товарів згідно переліком, що вказаний у специфікації від 01 червня 2012 року на загальну суму 7622 грн. шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Інновейтів технолоджіс». 01 червня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Інновейтів технолоджіс» укладено договір купівлі-продажу №ГВ0106 ззідно із п.п. 2.1. та 2.3 якого продавець зобовязується передати покупцеві товар належної якості та одночасно з товаром зобовязаний передати покупцю наступні документи: копію сертифікату відповідності товару, керівництво з використання та інше. Розділом 3 вказаного договору вказані наступні права та обовязки сторін. Зокрема, продавець зобовязаний: провести демонстрацію товару в обємі його комплектації,довести до покупця повну і достовірну інформацію про товар до моменту акту прийому-передачі товару. В п.п. 4.2.2 розділу 4 цього ж договору передбачена можливість сплати за товар через споживчий кредит. Згідно специфікації до договору купівлі-продажу №ГВ0106 від 01 червня 2012 року продавець - ТОВ «Інновейтів технолоджіс» передає покупцю [PERSON] товар належної якості, а саме набір косметики «Deshelі» в чорному кейсі, який складається з десяти найменувань. 15 червня 2012 року [PERSON] звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з повідомленням про відкликання згоди на укладення кредитного договору №401190787 від 01 червня 2012 року, про що свідчить відмітка канцелярії про прийняття даного повідомлення. ПАТ «Альфа-Банк» листом від 11 липня 2012 року № 46981-23-б/б повідомило [PERSON], що на адресу банку не надходило повідомлення про відкликання згоди на укладення кредитного договору №401190787 від 01 червня 2012 року, тому банк не має підстав для розірвання вказаного кредитного договору. 15 червня 2012 року [PERSON] звернулася до канцелярії ПАТ «Альфа-Банк» з метою повернення придбаної продукції відповідно до специвікації товару до договору купівлі-продажу від 01 червня 2012 року, але отримала відмову, про що свідчить акт складений нею в присутності: [PERSON] та [PERSON] Згідно акту про відмову від прийняття товару продавцем, складеного [PERSON] в присутності: [PERSON] та [PERSON], представники ТОВ «Інновейтів технолоджіс» відмовилисявід прийняття товару, а саме косметичної продукції під товарним знаком «Deshelі» відповідно до специфікації до договору купівлі-продажу № ГВ0106. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] повернула поштою на адресу ПАТ «Альфа-Банк» придбану нею косметичну продукцію, що підтверджується наданими нею описом поштового відправління та чеком. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не може грунтуватися на припущеннях. Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189 ЦПК України. За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що грунтують вимоги і заперечення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Зазначені правила доказування діє, якщо в нормах матеріального немає вказівки про перерозподіл обовязків доказування. Відповідно до положень статей 662, 673, 688, 700, 702 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець повенен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товар за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам доовору купівлі-продажу. Під час укладення договору роздрібної купівлі-продажу продавець зобовязаний надати покупцеві необхідну та достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація повиннна відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці цого продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих неогрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено,- в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. За правилами ст. 14 Закону України «Прозахист прав споживачів» уразі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника). Вимоги споживача, передбачені цією статтею,не підлягають задоволеннюякщо продавець, виробникдоведуть,що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Тобто, обовязок доказування лежить на продавцеві. Згідно із ч. 1 ст.11 цього ж Закону договір про надання споживчого кредиту укладаєтьсяміж кредитодавцемтаспоживачем, відповідно до якогокредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачевідляпридбання продукції урозмірі та на умовах,встановлнних договором,аспоживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч. 6 вказаної вище статті споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору пронадання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. З відкликанням згоди на укалдення на укаладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно здоговором. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобовязаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку,зазначеного в абзаціпершому цієї частини. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] поділу майна подружжя в натурі не було, а позивачем не надано переконливих доказів того, що відповідач [PERSON] отримує дохід від підприємницької діяльності у визначеному ним розмірі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed