Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № ОDХRF810200309 (далі - Договір), згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 879,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим станом на 08.04.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 140 171,03 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору на загальну суму 140 171,03 грн. та судовий збір у розмірі 1 401,71 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи про що свідчить судова розписка а.с.88. Представник [PERSON] - [PERSON], надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, однак доказів в підтвердження його стану здоров'я суду не надав. В своїх запереченнях на позовні вимоги позивача, відповідач вказує, що позовні вимоги визнає в частині стягнення заборгованості на загальну суму 17731,84 грн., проте вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 118 239,19 грн., штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 6 651,00 грн. (процентна ставка) не визнає, мотивуючи тим, що позивачем в обґрунтування позову надана заява від 18.01.2008 року про надання кредиту у сумі 10 879 грн. та «Умови надання кредиту». Зазначену заяву [PERSON] дійсно підписував, проте з умовами надання кредиту, а саме, з положеннями про відповідальність за неналежне виконання зобов'язань його не ознайомлено, також не надано для ознайомлення «Умови надання кредиту». Заявник вказує, що не згоден зі сплатою нарахованої суми пені, оскільки до позовної заяви банком надані «Умов надання кредиту», які не діяли на час укладення кредитного договору не існували. В частині позову щодо стягнення пені просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Таким чином, [PERSON] вважає, що банком надані суду неналежні докази, якими він обґрунтовує зобов'язання відповідача в частині стягнення штрафу, пені, тому просить в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу та пені відмовити. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № ОDХRF810200309, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 879,00 грн. на строк 24 місяця з 18.01.2008 року по 18.01.2010 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 261,1 грн. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 5» по « 10» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 738,91 грн. для погашення заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» клієнт зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. (а.с. 83-85) Відповідно п. 5.1 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 5.3 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту станом на 08.04.2013 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 140171, 03 грн., в тому числі: - заборгованості за кредитом - 10 879,00 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 507,54 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 394,30 грн.; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 118239,19 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 6 651,00 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не знайомився з умовами надання кредиту, а саме, з положеннями про відповідальність за неналежне виконання зобов'язань, а також що йому не надано для ознайомлення «Умови надання кредиту», оскільки як вбачається з положень заяви позичальника а.с. 7 яку він не заперечує, що підписував, вбачається, що він ознайомився з умовами надання кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі та своїм підписом підтверджує цей факт. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності при вирішенні вимог позивача щодо стягнення пені, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік встановлюється, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається з п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5 років. В правових позиціях висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при перегляді цивільних справ у касаційному порядку у 1 півріччі 2011 року судам роз'яснено, що згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки в заяві позичальника № ОDХRF810200309 (а.с.7) передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 5» по « 10» число кожного місяця позичальник повинен оплачувати щомісячний платіж у сумі 738,91 грн., то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Зазначений висновок також відображено в постанові Верховного Суду України судових палат у цивільних та господарських справах від 06 листопада 2013 року у справі №6 -116цс13. В силу статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно матеріалів справи та норм ст. ст. 260, 261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ПАТ КБ «Приват Банк» почав відраховуватися 10.02.2008 року року, тобто з дати не оплати чергового платежу передбаченого графіком щомісячних платежів, і з цієї дати строк позовної давності не переривався, оскільки [PERSON] з 10.02.2008 року взагалі не сплачував кошти за договором. Враховуючи те, що відповідач зазначив в запереченнях про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені за кредитним договором задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ОDХRF810200309 від 18.01.2008 року, яка склалася станом на 08.04.2013 року у розмірі 21 931,84 грн., в тому числі: - заборгованості за кредитом - 10 879,00 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 507,54 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 394,30 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 6 651,00 грн. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial