Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 липня 2012 року. Шлюб зареєстрований у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 250. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з початку травня 2013 року. Причинами розпаду сім'ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Відновлювати подружні відносини з відповідачем позивачка не збирається. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 486 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною віку повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, письмово просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини просила залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони з 06 липня 2012 року перебувають у шлюбних відносинах, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У [PERSON] та [PERSON] є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та сторонами визнано, що одруження виявилося невдалим, спільним побутом сторони не пов'язані, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення між подружжям. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки та збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 207, ЦПК України суд залишає заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Позовні вимоги задоволено, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved