Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку за кредитними договорами №16.61-42/08-СК від 29.02.2008р. в сумі 224211,19 грн. та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника. Під час розгляду справи відповідачами було заявлено клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення судом справи за позовом [PERSON] до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою суду клопотання відповідачів було задоволено, а провадження у даній справі – зупинено. Ухвалою суду від 24.09.2013р., було залишено позов без розгляду у зв’язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача, а судом по даній справі – відновлено провадження. В подальшому в судове засідання сторона відповідача не з’являлась, при цьому клопотала про відкладення розгляду справи, що розцінюється судом, як спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, а відтак, оскільки сторона відповідача брала участь у судових засіданнях, надавала пояснення, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, про що також не заперечує і представник позивача і що, в свою чергу узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез’явившихся сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з кредитним договором №16.61-42/08-СК від 29.02.2008р. (а.с. 7-8) ВАТ «ВТБ Банк» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 202000,00 грн. з терміном повернення отриманих кредитних коштів до 28.02.2013р. та зі сплатою 17% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов’язання, що виникло на підставі вказаного вище договору між ВАТ «ВТБ Банк» з одного боку та [PERSON], і відповідачем [PERSON] з другого боку було укладено договір поруки №16.61-42/08-ДП1 від 29.02.2008р. (а.с. 11). Свої зобов’язання за кредитним договором відповідачі належним чином не виконували та згідно до розрахунку від 20.02.2012р. заборгованість за кредитним договором №16.61-42/08-СК від 29.02.2008р. становить 224211,19 грн., з яких 7284,51 грн. – 3% річних за весь час прострочення сплати кредиту; 17568,95 грн. – інфляційні втрати по сплаті кредиту; 19189,13 грн. пені; 137658,18 грн. – простроченої заборгованості за відсотками; 3450,49 - 3% річних за весь час прострочення сплати відсотків; 2758,92 грн. – заборгованість по сплаті процентів з 28.01.2011р. по 19.02.2012р.: 18081,07 грн. – пені за несвоєчасну сплату процентів; 15219,94 грн. – інфляційних втрат по сплаті відсотків (а.с.12). Зазначена обставина нічим не спростована. Оскільки даний розрахунок заборгованості скріплений печаткою банківської установи та завірений підписом відповідної посадової особи, то саме вказаний розрахунок суд вважає належним і допустимим доказом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку – договору №16.61-42/08-СК від 29.02.2008р. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою, так відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та слід солідарно стягнути із відповідачів по справі в користь позивача розмір заборгованості, котрий становить за кредитним договором №16.61-42/08-СК від 29.02.2008р. в сумі 224211,19 грн. Суд вважає, що понесені позивачем витрати пов’язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16,20, 526, 530,554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved