Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.07.2011 року звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання укладеного між нею та [PERSON] 31 жовтня 1995 року з підстав того що відповідач не виконувала взятих на себе обов'язків по її утриманню. Та просила суд повернути сторони в первинний стан і визнати право власності за нею на 67/100 частин будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть померла [INFO] , на підставі положень ст. 37 ЦПК України судом в якості правонаступника було допущено [PERSON] яка в свою чергу 29 липня 2013 року подала до суду додаткову позовну заяву про усунення від спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] оскільки [PERSON] вимагала за станом свого здоров'я постійного піклування та перебувала у безпорадному стані , вселення її до жилого будинку [ADDRESS] як користувача , встановлення порядку користування 67/100 частинами вказаного жилого будинку , визнання договору купівлі-продажу вказаного жилого будинку укладеного між [PERSON] та [PERSON] - 29 березня 2013 року не дійсним, та стягнення з [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальної школи , та стягнення з [PERSON]на її користь моральної шкоди. Позивач до судового засідання не з'явилась про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , в порядку визначеному ст. ст. 74-76 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача , за довіреністю -[PERSON] , в судовому засіданні підтримав заявлений позивачем позов і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в первісній та додатковій позовних заявах. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку визначеному ст. 74-76 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] , за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог за необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку визначеному ст. 74-76 ЦПК України. Представник третьої особи від Третьої Херсонської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку визначеному ст. 74-76 ЦПК України. Представник третьої особи від ВК Комсомольської районної в м. Херсоні ради до судового засідання не з'явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представників сторін , свідків , дослідивши матеріали справи суд встановив що : - батьками [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження виданого 29 січня 2013 року Міським ВДРАЦС ГУЮ у Херсонській області зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 25 червня 1977 року про що зроблено відповідний актовий запис № 582 Міським відділом ЗАГС м. Херсона ; - 31 жовтня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання посвідчений Третьою Херсонською нотаріальною конторою відповідно до якого [PERSON] передала у власність належній їй 67/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , а [PERSON] зобов'язалась по життєво повністю утримувати її забезпечувати її харчуванням , доглядом та необхідною допомогою; - як слідує з повідомлення Херсонського ДБТІ від 21 квітня 2011 року [PERSON] належало на праві приватної власності 33/100 частини жилого будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14 грудня 1993 року та 67/100 частин на підставі договору довічного утримання від 31 жовтня 1995 року ; - заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 листопада 2011 року вказаний договір довічного утримання розірвано ; - відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; - ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 лютого 2013 року в порядку положень ст. 231 ЦПК України заочне рішення від 28 листопада 2011 року скасовано; - як слідує з повідомлення Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 13 вересня 2013 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно до копії заяви [PERSON], яка міститься в матеріалах справи , вона зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 11 квітня 2013 року , тобто після спливу строків визначених ст.1270 ЦК України і 17 квітня 2013 року на її адресу було направлено лист з роз'ясненням порядку прийняття спадщини в разі її відкриття; - згідно до реєстраційних штампів в домовій книзі будинку [ADDRESS] - [PERSON] була зареєстрована з 25 вересня 1990 року , що також відповідало відомостям про місце її реєстрації і на 13 серпня 2011 року коли вирішувалось питання, в порядку ст. 122 ЦПК України про відкриття провадження по справі, на підставі витребуваних судом відомостей про реєстрацію відповідача. А як слідує з реєстраційного штампу відносно [PERSON] вона була зареєстрована за вказаною адресою з 05 липня 1995 року, а 05 березня 2008 року її було знято з реєстрації за вказаною адресою. Хоча як зазначено в копії довідки про склад сім'ї [PERSON] на 18 грудня 2011 року виданої для пред'явлення до органу праці та соціального захисту населення Квартальним комітетом № 27 Комсомольської районної в м. Херсоні ради [PERSON] входила до складу сім'ї як і [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу укладеного 29 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продала належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецьким О.А. Частиною 1 ст.755 ЦК України визначено що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як встановлено судом зі свідчень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] що [PERSON] тривалий час вживає спиртні напої . На період 2010-2012 років не утримувала [PERSON] , не забезпечувала її харчуванням , не доглядала оскільки не була працевлаштована не мала постійного джерела доходів , постійно вживала спиртні напої, продавала речі з будинку . В будинку було відсутнє газове опалення близько 12 років , будинок опалювався дровами які збирала сама [PERSON] , інколи їй допомагали сусіди та [PERSON] коли приїздила до м. Херсона восени 2009 року , оскільки фактично проживала на території Російської федерації після одруження. [PERSON] сама готувала собі їжу , в будинку була антисанітарія , [PERSON] отримувала пенсію але крім цього ще просила милостиню і так себе утримувала ,у зв'язку з чим суд вважає що позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню на підставі ч.1 ст. 755 ЦК України. Позовні вимоги щодо повернення сторін в первинний стан та визнання права власності на 67/100 частин домоволодіння на думку суду є необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню , оскільки розірванням договору довічного утримання припиняються зобов'язання сторін які були ними визначені , а положеннями ч.1 ст. 756 ЦК України визначено момент набуття відчужувачем права власності на майно яке було ним передано , в разі розірвання договору довічного утримання. Доводи представника відповідача , за довіреністю [PERSON], про те що позовні вимоги в цій частині ї не обґрунтованими , оскільки позивачем не надано доказів того що [PERSON] не належним чином виконувала обов'язки за договором довічного утримання судом визнаються не переконливими і такими що суперечать обставини встановленим судом в ході допиту свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Тобто факт ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення особи від права на спадкування , якщо цей факт вже раніше був встановлений судом. Оскільки позивачем не надано суду допустимих доказів , а свідчення свідків відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України судом визнаються не допустимими , суд вважає що позовні вимоги заявлені позивачем в цій частині є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з тих підстав на які він посилається в їх обґрунтування,так само як і посилання на ч.5 ст. 1224 ЦК України ,оскільки від права на спадкування за законом може бути усунена особа яка , ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві , хоч би ця особа і не несла відповідно до закону обов'язку утримання спадкодавця , так як особи які такий обов'язок несуть , усуваються від спадкування за наявності відповідних умов згідно ч.3 ст. 1224 ЦК України. Положенням ст.1265 ЦК України визначено що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а саме [INFO] [PERSON] була єдиним спадкоємцем першої черги , які визначені ст.1261 ЦК України, яка проживала та була зареєстрована в [INFO] що слідує , з копії домової книги вказаного жилого будинку щодо реєстрації [PERSON] та з показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] що до її проживання у вказаному будинку які вказували що, після приїзду [PERSON] в 2010 році вони проживали та користувались всі разом цим жилим будинком разом з [PERSON] та [PERSON], реально будинок на 33/100 та 67/100 частин ніколи не ділився і перебував в загальному користуванні співвласників , що з урахуванням положень ч.3 ст. 1268 ЦК України дає підстави суду вважати що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] У разі визнання договору довічного утримання , у зв'язку з невиконанням або не належним виконанням набувачем обов'язків за договором , як визначено ч.1 ст. 756 ЦК України , відчужувач набуває право власності на майно яке було ним передано, а у зв'язку зі смертю [PERSON] вказане право перейшло до [PERSON] як єдиного спадкоємця першої черги який прийняв спадщину в порядку ст.1218 ЦК України якою визначається склад спадщини. Вирішуючи питання в части ні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу укладеного 29 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] суд вважає що позовні вимоги є не обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню з підстав на які посилається позивач оскільки , позивач з урахуванням положень ст. ст.203,215 ЦК України не є стороною вказаного договору або правонаступником прав та обов'язків однієї із його сторін , а також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в порядку ст.ст. 58,59 ЦПК України відносно того що вказаний договорі порушує її законні права чи інтереси. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України визначено право членів сім'ї власника житла , які проживають разом з ним на користування цим житлом відповідно до закону. Але право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Оскільки право власності [PERSON] на спірний будинок припинилось на підставі п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України ,після відчуження за договором купівлі продажу 29 березня 2013 року , то з цього часу припинилось і право членів сім'ї власника житла ,а саме [PERSON] , які проживали разом з ним на користування цим житлом, у зв'язку з чим позовні вимоги заявлені позивачем щодо її вселення до вказаного жилого будинку та щодо встановлення порядку користування частиною домоволодіння шляхом закріплення за нею та її неповнолітніми дітьми права користування 67/100 його частин є необґрунтованими і такими що також не підлягають задоволенню з підстав на які посилається позивач . Положеннями ст.ст.1166,1167 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України , а ч.2 ст. 59 ЦПК України передбачає що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування , а так як позивачем не надано суду належних доказів того що саме майнова шкода завдана її особистим немайновим правам або шкода завдана її майну , неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] , так як і їх неправомірними діями чи бездіяльністю і з їх вини завдано їй моральної шкоди, суд вважає що позовні вимоги позивача є не доведеними і такими що не підлягають задоволенню за обставин на які вона посилається в поданій нею додатковій позовній заяві так і на ті на які посилався її представник в судовому засіданні. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] допитаних судом за клопотанням представника позивача судом також не можуть бути покладені в основу рішення, в цій частині заявлених позивачем позовних вимог, оскільки вони не підтвердили фактів які потребували доказуванню.

Outcome: partial