Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просять визнати порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме виділити [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату житловою площею 17,0 кв.м, [PERSON] виділити в користування кімнату житловою площею 15,75 кв.м, [PERSON] та [PERSON] виділити в користування кімнату житловою площею 12,1 кв.м, [PERSON] виділити в користування кімнату житловою площею 8,1 кв.м, місця загального користування залишити у спільному користуванні, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] є співвласниками вказаної квартири в рівних долях, яким належить по 1/5 частини квартири, [PERSON] при цьому, зареєстрована у вказаній квартирі. З початку 2009 року між сторонами по справі почали виникати конфлікти стосовно користування квартирою, відповідачі не сплачують за комунальні послуги, провокують конфлікти, псують речі, створюють безлад, а тому посилаючись на ст.ст. 358, 391 ЦК України просили вирішити питання щодо користування квартирою в судовому порядку. 11.07.2013 року позивачами в судовому засіданні подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно яких, просили виділити у натурі частки майна із суспільної сумісної власності на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 3/5 чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS], що становить дві кімнати площею 17,0 кв.м та 15,7 кв.м, виділивши їх вказаним особам у конкретне користування; стягнути різницю у 0,96 кв.м житлової площі що складає 8 962,00 грн. з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частинах на користь [PERSON], [PERSON] по 4481,00 грн. кожній; стягнути з [PERSON], [PERSON] витрати на судовий збір на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] у сумі 3441,00 грн., з кожного по 1728,50 грн.; стягнути з [PERSON], [PERSON] витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 5000,00 грн., по 2500,00 грн. з кожного на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 42-43) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, додатково пояснив, що відповідачі порушують права позивачів на право володіння спільною квартирою, провокують конфлікти, сварки, тому він змушений проживати окремо, а [PERSON] та [PERSON] не почувають себе у безпеці, добровільно домовитись з відповідачами не вдається, при цьому відповідачі займають більшу житлову площу. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та пояснень [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, долучених до матеріалів справи. (а.с. 67-68) Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, додатково пояснила, що відповідачі проживають в кімнатах на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2008 року, яким визначено порядок користування спірним житловим приміщенням, в кімнатах проживання вони провели облаштування та ремонтні роботи, при цьому кімнати позивачів в неналежному стані, зазначила, що за комунальні послуги сплачують окремо та вчасно відповідно своїх часток власності, твердження позивачів, про те, що саме з вини відповідачів виникають конфліктні ситуації не відповідає дійсності, крім того зазначила, що відповідач [PERSON], яка являється її матір'ю проживала в Російській Федерації, однак на прохання позивача [PERSON] продала свою квартиру та допомогла коштами на придбання спірної квартири, після чого почала проживати в ній, а тому вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, надали аналогічні пояснення [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Таке право реалізується в порядку визначеному законодавством. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини першої ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. За нормою частини першої ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2008 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності за кожним на 1/5 частину квартири [ADDRESS]; визначено в квартирі [ADDRESS] конкретний порядок користування - виділено в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнати площами 17,0 кв.м, 12,1 кв.м, 8,1 кв.м; [PERSON] та зареєстрованій в квартирі [PERSON] виділити кімнату площею 15,7 кв.м. (а.с. 78-80) Відповідно до п. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини першої ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Як визначено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2008 року та довідкою Форми 3 від 13.03.2013 року № 183, відповідачка [PERSON]- є особою, яка зареєстрована в спірній квартирі у встановленому законодавством порядку, у зв'язку з чим має право користування квартирою [ADDRESS], і це її право не оспорюється сторонами по справі в розрізі даного спору. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до правових позиції Європейського суду з прав людини, а саме до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що в силу ст. 104 Житлового кодексу УРСР суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи пояснення та заперечення сторін,

Outcome: dismissed