Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] та вказав, що з 18 червня 1984 року по 09 липня 2001 року він працював у Костянтинівському будівельному управлінні «Теплобуд-228» муляром-вогнетривником 2-6 розрядів. Приймав участь у виконанні робіт по будівництву печей, димових труб, котлів та іншого обладнання на підприемствах вогнетривкої та металургійної промисловості, а також по капітальному і поточному ремонтах скловарних печей. Таким чином , протягом 17 років і 9 місяців він працював в умовах впливу на здоров'я шкідливих факторів - виконував роботи пов'язані з підвищеною запиленістю, підвищеною температурою і загазованістю повітря робочої зони шкідливими речовинами. Тому висновком лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні професіональних захворювань від 05 листопада 2003 року № 2484 йому було встановлено заключний діагноз: силікоз, інтерстиціональна форма, легенева недостатність 1-го ступеню, захворювання професіональне. Також встановлено супутній діагноз, пов'язаний з профзахворюванням: остеохондроз пояснично-крестцового відділу хребта. Професією, внаслідок якої виникло і розвивається профзахворювання, комісія вважає професію - вогнетривника. По акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 13.11.2003 року комісією враховано, що він хворіє на силікоз в інтенстиційній формі, легеневу недостатність. Згідно висновку, професійне захворювання виникло тому, що праця на технологічних операціях була механізована частково, виконання робіт супроводжувалось виділенням у повітря робочої зони пилу при відсутності технічної можливості ефективної боротьби з підвищеною запиленістю. Крім того будівельні роботи могли проводитись в холодний період року в неопалюваних приміщеннях. Встановлена МСЕК ступінь втрати професійної працездатності 25 відсотків. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Костянтинівці Донецької області у 2003 році йому була призначена страхова виплата, але питання про відшкодування моральної шкоди не вирішувалось. Починаючи з 2003 року стан здоров'я позивача постійно погіршуеться. Тому 30.12.2003 року він звільнився з роботи, так як більше не міг працювати муляром - вогнетривником, іншої професії він не мав, виконувати некваліфіковану важку роботу не міг як по медичним показникам так і фізично. Впродовж 2003-2006 років стан здоров'я різко погіршився. Після повторного огляду у МСЕК 18.12.2006 року було встановлено діагноз: силікоз, інтерстиціональна форма, хронічний обструктивний бронхіт другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність 2-го ступеню. Супутній діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардюсклероз Н один, остеохондроз пояснично-крестцового відділу хребта з лівосторонньою люмбоішілгією. Він був визнаний інвалідом третьої групи по професійному захворюванню з втратою професшної працездатності 50%. Позивач щорічно лікувався у Костянтинівській ЦРЛ, проходив стаціонарне лікування у обласних лікувальних закладах що підтверджується історією хвороби. Стан здоров'я погіршувався. Лікувався з 16.11. по 30.11. 2006 року в стацюнарі КЛПУ ОКБПЗ м. Донецьк з діагнозом: силікоз, інтерстиціональна форма, хронічний обструктивний бронхіт другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність 2-го ступеню. 3 загостренням захворювання лікувався з 24.11.2006 року по 10.12.2006 року, з 05. 01. 2007 року в стацюнарі ЦРЛ, з 20.03 по 16.04.2007 року амбулаторно, з 17.04 до 08.05. 2007 року ДС. Діагноз: силікоз, інтерстиціональна форма І/І, S/S, хронічний обструктивний бронхіт другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність 2-го ступеню. 3 10.03.2008 по 21.03.2008 р. в стаціонарі ЦРЛ, діагноз: силікоз, інтерстиціональна форма, хронічний обструктивний бронхіт другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність 2-го ступеню. Супутній діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз Н один, остеохондроз пояснично-крестцового відділу хребта з лівосторонньою люмбоішалгіею. 3 20.05.2009 р. по 03.06.2009 р. в стаціонарі ЦРЛ, діагноз: силикоз, інтерстиціональна форма, хронічний обструктивний бронхіт другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність 2-го ступеню. Супутній діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз Н один, остеохондроз пояснично-крестцового відділу хребта з лівосторонньою люмбоішалгією. 3 загостренням хвороби і таким діагнозом він лікувався щорічно по три - чотири місяці стаціонарно та амбулаторно. 3 20.11.2012 року по 07.12.2012 р. лікувався в стаціонарі ЛКПУ ОКБП м. Донецька. Діагноз: пневмоконіоз. Силикоз інтерстиціональна форма І/І, S/S. Осл. Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії. Легенева недостатність другого ступеню. Супутній діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз СН один, розповсюдженй остеохондроз хребта в стадії ремісії. У 2013 році пройшов перекомісію МСЕК з 21.01.2013 року встановлена 3 група інвалідності по патології внутрішніх органів, втрата професійної працездатності 50% . 3 23.04.2013 р. по 30.04.2013 р. проходив стаціонарне лікування в ЦРЛ Діагноз: Пневмоконіоз. Силикоз інтерстиціональна форма І/І, S/S. Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії. Легенева недостатність другого ступеню (друга стадія). Супутній діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. На момент встановлення професійного захворювання позивачу виповнилося 39 років. В зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаного з професійним захворюванням, виникли негативні наслідки, які полягають у порушенні його нормальних життевих зв'язків і потребують від мене додаткових зусиль для організації мого життя і життя моєї родини. 3 2003 по 2006 рік він не міг працювати і не був визнаний інвалідом. Маючи на руках двох неповнолітніх дітей відчував що не міг забезпечити їм нормальний рівень життя, відповідно в подальшому забезпечити належну освіту та інші умови життя, які зміг би забезпечити як здорова людина. Тому він постійно відчував і відчуває як фізичний біль так і моральні страждання. Позивач хворіє більше десяти років Таким чином, в результаті отримання виробничої травми порушились його нормальні життєві зв'язки, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає що в наслідок професійного захворювання йому скоєно моральну шкоду, її він оцінює в 25000 гривень, яка повинна бути йому відшкодована, Костянтинівським відділенням ФССНВВ. Представник відповідача позов не визнав, в судовому засіданні, пояснив, що позивач не довів в судовому засіданні факт спричинення йому моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків, висновком МСЕК не встановлено, що йому завдано моральної шкоди. Крім того, Законом "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 лютого 2007 р. дія норм законодавства, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, виключена. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити позивачеві у задоволені позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні відповідними документами встановлено, що позивач, працюючи у Костянтинівському будівельному управлінні «Теплобуд-228» муляром-вогнетривником 2-6 розрядів, приймав участь у виконані робіт по будівництву печей, димових труб, котлів та іншого обладнання на підприємствах вогнетривкої та металургійної промисловості, а також по капітальному і поточному ремонтах скловарних печей. Таким чином , протягом 17 років і 9 місяців він працював в умовах впливу на здоров'я шкідливих факторів - виконував роботи пов'язані з підвищеною запиленістю, підвищеною температурою і загазованістю повітря робочої зони шкідливими речовинами. Тому висновком лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні професіональних захворювань від 05 листопада 2003 року № 2484 йому було встановлено заключний діагноз: силікоз, інтерстиціональна форма, легенева недостатність 1-го ступеню, захворювання професіональне. Також встановлено супутній діагноз, пов'язаний з профзахворюванням: остеохондроз пояснично-крестцового відділу хребта. Згідно висновку МСЕК від 18 листопада 2003 р. йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності на 25%.(а.с.12), а при повторному огляді була встановлена втрата професійної працездатності на 50% (а.с.15). У відповідності зі ст. 21 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в редакції від 23 вересня 1999 р., що діяв на час виникнення у позивача права на відшкодування шкоди, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Відповідач у відповідності з діючим законодавством відшкодовує позивачеві матеріальну шкоду, завдану пошкодженням здоров'я, але відшкодувати моральну шкоду відмовився, що є порушенням прав позивача на відшкодування шкоди з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров'я, викликаного вказаною травмою, позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 21 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції від 23 вересня 1999 р.). При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 34 ч.3 вказаного Закону (в редакції від 23 вересня 1999 р.) сума страхової виплати за моральну шкоду не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Приймаючи до уваги, що ч. 3 ст. 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"(в редакції від 23 вересня 1999 р.) виключено на підставі Закону від 23 лютого 2007 р., а на цей час мінімальний розмір заробітної плати в Україні становив 400 грн., а також враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 25 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, суд не може, оскільки це ствердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Суд також не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що Законом "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 лютого 2007 р. ч. 3 ст. 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена, з наступних підстав. Відповідно до ст. 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Положення ст. 21, 28, 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у редакції, що діяла до прийняття Закону "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 лютого 2007 р. передбачали обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. За змістом ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у т.ч. виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення МСЕК вперше стійкої втрати працездатності. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві вперше стійка втрата професійної працездатності внаслідок праці в умовах впливу на здоров'я шкідливих факторів - виконування роботи пов'язаної з підвищеною запиленістю, підвищеною температурою і загазованістю повітря робочої зони шкідливими речовинами, встановлена висновком МСЕК від 18 листопада 2003 р. й з цього часу у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved