Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням – квартирою № 51 на вул. Патона, 4/1 в м. Львові та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником даної квартири, разом з нею проживає та зареєстрований її чоловік [PERSON], дочка [PERSON], внук [PERSON], крім них в квартирі зареєстрований відповідач, колишній чоловік її дочки, з яким шлюб було розірвано 16.11.2012 р. Відповідач у спірній квартирі ніколи не проживав, комунальних послуг не оплачував, його речей там ніколи не було. Факт непроживання відповідача підтверджується актами, письмовими доказами. Знятись з реєстраційного обліку добровільно відповідач не бажає, оскільки періодично знаходиться на роботі за кордоном. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі породжує для неї численні незручності, зокрема створює перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним майном, призводить до додаткових матеріальних витрат, тому просить позов задовольнити. Позивач допитана за її згодою, як свідок в судовому засіданні позов підтримала, пояснення надала аналогічні наведеним у фабулі позовної заяви доповнила, що відповідач колишній чоловік її дочки [PERSON], проте згідно рішення суду від 16.11.2012 року шлюб між ними розірвано, крім того, відповідач жодного дня від моменту реєстрації не проживав у спірній квартирі, а фактично проживав за адресою: [INFO], перешкод у проживанні йому ніхто не чинив. Просить позов задовольнити. Відповідач викликався в суд через оголошення в пресу (газета "Високий Замок" за 25 листопада 2013 року), проте в судове засідання не з'явився, з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУ УМВС України у Львівській області будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, не скерував свого представника і суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності такого. Заслухавши пояснення позивача, як свідка, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та передбачених законом підстав. Чинним законодавством права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 21.07.1999 року. З довідки ДЖКП ДК «ЛОРТА» від 28.05.2013 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] прописано п’ятеро осіб: власник - [PERSON], [PERSON] – чоловік позивачки, [PERSON] – дочка позивачки, [PERSON] – внук позивачки та зять – [PERSON]. Актами складеними комісією ДЖКП ДК «ЛОРТА» від 28.03.2013 р., 28.04.2013 р., 28.05.2013 р., підтверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], але за вказаною не проживає з 2010 року. З копії рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2012 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім того, з відповіді Гусятинського районного управління юстиції ВДВС ГУЮ у Тернопільській області вбачається, що там відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON], уродженця [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини – [PERSON], [INFO] та по вказаному провадженню боржником здійснюється перерахунок аліментів поштовим переказом. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] не належить до числа осіб - членів сім'ї позивача-власника, не проживає в спірній квартирі понад встановлені законом строки, поважних причин його відсутності, а також вчинення дій, які б свідчили про намір зберегти право на користування жилим приміщенням – квартирою № 51 на вул. Патона, 4/1 в м. Львові судом не встановлено та не здобуто жодних доказів того, що позивач чинила перешкоди відповідачу в користуванні вказаною квартирою, а тому наявні правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Згідно зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи те, що згідно вимог ст. 7 вищезазначеного Закону наявність судового рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення є підставою для зняття такої особи з реєстрації, відтак додаткового правового вирішення дана позовна вимога не потребує.

Outcome: partial