Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

У вересні місяці 2013 року [PERSON] звернувся до Врадіївського районного суду суду з позовом до Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначив, що рішенням спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" від 12.05.2011 року він був призначений на посаду голови правління Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка". 12 травня 2011 року наказом по спілці він приступив до виконання обов'язків голови правління Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з окладом у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, зафіксованої Мінфіном України на певний період часу. Також його повноваження, як керівника спілки були зафіксовані в ЄДР. У зв'язку з тим, що розрахункові рахунки Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" були арештовані та відсутністю коштів в касі спілки, за період його роботи на посаді голови правління, він заробітну плату жодного разу так і не отримував. 10.02.2012 року йому стало відомо, що головою правління Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" вже працює зовсім інша людина, нібито він був звільнений з роботи з займаної посади і був виключений з ЄДР, як керівник Кредитної спілки. Вказане звільнення його з роботи з займаної посади він вважає незаконним. Так, зокрема він заяви про звільнення з роботи не подавав, з наказом про своє звільнення не знайомився, відповідний запис про його звільнення у його трудовій книжці не вносився та саму трудова книжка з записом про його звільнення з роботи, йому не вручалася. Таким чином, його звільнення з роботи керівництвом спілки „Промислово - фінансова спілка" є безпідставним та незаконним, а тому він підлягає поновленню на роботі на тій же самій посаді, як до звільнення з виплатою йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 88 941 грн., з виплатою йому 15 000 грн., в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в результаті незаконного звільнення його з роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та просив скасувати наказ № 4 від 10 лютого 2012 року голови спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" Гаєва О.О. про звільнення його з посади голови спостережної ради кредитна спілка „ Промислово - фінансова спілка" з 10.02.2012 року, як незаконний. Поновлення його на роботі, на раніше займаній посаді та стягнення з Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" м. Одеса вулиця Жуковського, 40/5 ( реєстраційний номер в ЄДР 10005470336, ідентифікаційний номер юридичної особи: 26471671) на його користь 88 941 грн., в рахунок втраченого ним заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, уточненні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в суді пояснив, що 12 травня 2011 року він був призначений на посаду голови правління Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" в м. Одеса та цього ж дня приступив до своїх обов'язків на цій посаді. 10 лютого 2012 року він дізнався, що він був знятий з посади голови правління спілки. На неодноразові його звернення до Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з вимогою надати йому виписку з наказом про його звільнення, провести з ним повний розрахунок по заробітній платі та видати йому трудову книжку, його вимоги правлінням кредитної спілки, виконанні не були. Лише при черговому його зверненні 18 вересня 2013 року до Кредитної спілки він був ознайомлений з наказом № 4 від 10 лютого 2012 року про своє звільнення на підставі ст. 40 п. 6 КЗпП України. На думку позивача його звільнення з роботи з займаної посади відбулося з порушенням трудового законодавства та Закону України „Про Кредитні спілки", а саме ним ніколи не писалася і не подавалася заява про звільнення з роботи за власним бажанням, невідомо при яких обставинах відбувалося засідання спостережної ради кредитної спілки та чи був кворум на засіданні членів спілки при прийняті рішення про його звільнення з займаної посади та чому він не був запрошений на засідання спостережної ради коли приймалося рішення про його звільнення. Також, в порушення вимог ч. 2 ст. 40, ст. 118 КЗпП України при його звільненні з роботи не було вирішено питання про перевод за його згодою на іншу роботу в зазначеній спілці. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Кредитна спілка „Промислово - фінансова спілка" не направило в суд свого представника для участі в розгляді даної цивільної справи, про причини неявки свого представника в судове засідання суд не повідомило, хоча у встановленому законом порядку було повідомлено про час та місце розгляду даної цивільної справи, про що свідчить поштове повідомлення. Так, як відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної цивільної справи в суді, свого представника для участі в розгляді даної цивільної справи не направило, хоча у встановленому законом порядку було повідомлено про час та місце розгляду даної цивільної справи, то суд з врахуванням згоди позивача на заочний розгляд даної цивільної справи, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Аналізуючи докази, суд визнав доведеними такі факти: - 12 травня 2011 року відповідно до протоколу № 1 засідання спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" головою правління зазначеної спілки було обрано [PERSON] (протокол № 1 засідання спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" від 12 травня 2011 року); - Згідно наказу № 1 від 12 травня 2011 року голови спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" [PERSON] призначено на посаду голови правління зазначеної спілки з 12 травня 2011 року, з окладом у розмірі трьох мінімальних заробітних плат; - Згідно витягу на бланку серії АС № 942027 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців: Кредитна спілка „Промислово - фінансова спілка", реєстраційний номер юридичної особи ЄДР: 10005470336. Місце знаходження: 65011 м. Одеса, Приморський район, вулиця Жуковського, 40/5, керівник юридичної особи: [PERSON]. Дата реєстрації юридичної особи 14.10.2004 року); - Відповідно до довідки АА № 492469 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Кредитна спілка „Промислово - фінансова спілка", ідентифікаційний код 26471671, правовий статус суб'єкта - юридична особа, керівник юридичної особи: [PERSON]; - 10 лютого 2012 року на підставі наказу № 4 від цієї дати [PERSON] було звільнено з посади голови правління кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з 10 лютого 2012 року за ст. 40 п. 6 КЗпП України; - 10 лютого 2012 року [PERSON] письмово звернувся з заявою на адресу Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з проханням ознайомитися та видати йому копію наказу про його звільнення, а також повернути йому трудову книжку. - 18 вересня 2013 року Кредитною спілкою „Промислово - фінансова спілка" [PERSON] було видано копію наказу № 4 від 10 лютого 2012 року про його звільнення з посади голови правління кредитної спілки за ст. 40 п. 6 КЗпП України, на бланку наказу № 00042, якого він розписався про ознайомлення та отримання даного наказу. Встановленні в судовому засіданні факти вказують на те, що між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження дій роботодавця, щодо незаконного звільнення працівника з роботи та поновлення на роботі з виплатою втраченого заробітку за час вимушеного прогулу. Як, вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що 12 травня 2011 року відповідно до наказу № 1 від 12 травня 2011 року [PERSON] було призначено на посаду голови спостережної ради Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з окладом у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. 10 лютого 2012 року на підставі наказу № 4 від цієї дати [PERSON] було звільнено з посади голови правління Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з 10 лютого 2012 року за ст. 40 п. 6 КЗпП України. При зверненні [PERSON] з заявою від 10.02.2012 року на адресу кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" з проханням ознайомити та видати йому копію наказу про його звільнення та повернути йому трудову книжку. 18 вересня 2013 року Кредитною спілкою „Промислово - фінансова спілка" [PERSON] було видано копію наказу № 4 від 10 лютого 2012 року про його звільнення з посади голови правління кредитної спілки за ст. 40 п. 6 КЗпП України, на бланку наказу № 00042, якого він розписався про ознайомлення та отримання даного наказу. Приписами ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] був ознайомлений та отримав наказ № 4 від 10 лютого 2012 року про звільнення з займаної посади з роботи лише 18 вересня 2013 року, а звернувся з зазначеним позовом до суду 4 вересня 2013 року, тому суд вважає, що [PERSON] строк звернення до суду для захисту своїх прав не пропустив. Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що його ніхто з керівництва Кредитної спілки про звільнення з роботи, з займаної посади, не попереджав та іншу роботу йому також не було запропоновано. Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 1994 p. № 3933-ХІІ було ра тифіковано Конвенцію МОП N° 158 про припинення трудових відносин з ініці ативи підприємця, прийняту 68-ю сесією Генеральної Конференції МОП 22 черв ня 1982 року (набрала чинності для України 16 травня 1995 pоку). У параграфі 1 ст. 8 Конвенції зазначено, що для того, щоб тягар доведення необґрунтованості звільнення не лягав лише на працівника, передбачено першу або другу чи обидві такі можливості: а) тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві; б) органи, що розглядають трудовий спір, наділяються повноваженнями ви носити рішення про причину звільнення з урахуванням поданих сторонами до казів та відповідно до процедур, передбачених національними законодав ством і практикою. Відповідно до ст. 11 Конвенції працівник, з яким намічено припинити трудові відносини, має право бути попередженим про це в розумний строк або право на грошову компенсацію замість попередження, якщо він не допустив серйозної провини, тобто такої, за якої було б недоцільно вимагати від роботодавця про довжувати з ним трудові відносини протягом строку попередження. На спростування заявлених позовних вимог відповідач Кредитна спілка „Промислово - фінансова спілка" не надала ніяких доказів, хоча про необхідність надання таких доказів на адресу суду голова правління Кредитної спілки Гаєв О.О. був повідомлений та отримав копію ухвали суду від 18 грудня 2013 року про що свідчить його підпис від 23 грудня 2013 року про отримання ухвали на супроводжувальному листі до зазначеної ухвали. Також, відповідач не надав на адресу суду жодних доказів щодо правомірності звільнення [PERSON] з роботи з займаної посади. Таким чином, відповідач, звільняючи [PERSON] з роботи з займаної посади, в порушення вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, не запропонував йому іншу роботу. У відповідності до ст. 235 КЗпП України [PERSON] підлягає поновленні на роботі, на раніше займаній ним посаді до звільнення чи на іншій роботі за його згодою з виплатою йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні [PERSON] розміру оплати за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що згідно наказу № 1 від 12 травня 2011 року [PERSON] було призначено на посаду голови спостережної ради Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» з 12 травня 2011 року з окладом у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Період мінімальної заробітної плати. Помісячний розрахунок: З 12.05.2011 року по 30.09.2011 року 960,00 грн. 4,5 міс.*3*960=12 960 грн. З 01.10.2011 року по 30.11.2011 року 985,00 грн. 2 міс.*3*985=5 910 грн. З 01.12.2011 року по 31.12.2011 року 1 004,00 грн. 1 міс.*3*1004=3 012 грн. З 01.01.2012 року по 31.03.2012 року 1 073,00 грн. 3 міс.*3*1073=9 657 грн. З 01.04.2012 року по 30.06.2012 року 1 094,00 грн. 3 міс.*3*1094=9 846 грн. З 01.07.2012 року по 30.09.2012 року 1 102,00 грн. 3 міс.*3*1102=9 918 грн. З 01.10.2012 року по 30.11.2012 року 1 118,00 грн. 2 міс.*3*1118=6 708 грн. З 01.12.2012 року по 31.12.2012 року 1 134,00 грн. 1 міс.*3*1134=3 402 грн. З 01.01.2013 року по 01.09.2013 року 1 147,00 грн. 8 міс.*3*1147=27 528 грн. Разом за період з 12 травня 2011 року по 01 вересня 2013 року = 88 941 грн. [PERSON] звернувся з зазначеним позовом 04.09.2013 року і в позові [PERSON] просив стягнути на його користь невиплачену йому заробітну плату за період саме з 12 травня 2011 року по 1 вересня 2013 року. Таким чином з Кредитної спілки „Промислово - фінансова спілка" на користь [PERSON] підлягає виплаті не отримана ним заробітна плата, а також заробітна плата за час вимушеного прогулу втраченого ним заробітку за період з 12 травня 2011 року по 1 вересня 2013 рік в сумі 88 941 грн. При прийнятті рішення, суд керується роз'ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року. За таких обставин, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наявних доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 5 Закону України „Про судовий збір" встановлені пільги, щодо сплати судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 цієї статті від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру передбачено розмір судового збору у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати - 229,4 грн., та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3 441 грн.

Outcome: approved