Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач. Свої позовні вимоги мотивує тим, що З відповідачкою по даній справі він перебував в шлюбі, який було зареєстровано 10 березня 2006 року, та розірвано 22 вересня 2009 року. Після розірвання шлюбу з відповідачкою по справі питання про добровільний поділ спільного майна вирішено не було, а тому дане питання вирішувалось сторонами в судовому порядку. 12 вересня 2011 року Апеляційним судом Київської області було визнано за позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та на частину земельної ділянки, площею 0,1331 га, що розташовані за адресою: с. Веселинівка, Баришівського району, Київської області, вул.. Леніна, 29, які зареєстровані на імя [PERSON]. Так як після винесення даного рішення, сторони не змогли домовитись про добровільний розподіл майна, просить суд розділити спільне майно в натурі. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26.02.2013 року позов [PERSON] був задоволено в повному обсязі. Разом з тим в 16.10.2012 року [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідачки [PERSON] судові витрати по справі, а саме витрати повязанні з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4891 грн.39 коп. та витрати повязанні з наданням юридичної допомоги в сумі 3000 грн.. Дана вимога була не вирішена судом під час винесення рішення. Відповідно до вимог п.4 ст.220 ЦПК України суд, що постановив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлену вимогу підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти заявленої вимоги заперечила, та пояснила, що вважає, оскільки проведення розподілу в судовому порядку було бажанням позивача, то й судові витрати повинен нести позивач. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до норм ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов було задоволено в повному обсязі, то витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4891 грн.39 коп. підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі. Заперечення позивачки про те, що не було необхідності в судовому розподілі, а була можливість мирного вирішення спору, суд не приймає до уваги, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи. Так як справа розглядалась судом на протязі двох років, та жодного разу з ініціативою про мирне врегулювання спору відповідачка до суду не зверталась, а пропозиції позивача з даного приводу не приймала. Стосовно вимоги про відшкодування витрат повязанних з наданням юридичної допомоги в сумі 3000 грн. То дана вимога на думку суду не підлягає до задоволення з наступних підстав. Питання оплати послуг адвоката в цивільних і адміністративних справах врегульовано постановою КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Відповідно до згаданої постанови компенсація витрат, повязаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних і адмінсправах не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, якщо компенсація сплачується іншою особою; і не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день. До заяви про відшкодування витрат позивач додав квитанцію про оплату послуг адвокати, проте не надана довідка про кількість годин витрачених на правову допомогу. За таких обставин не має можливості обрахувати граничний розмір компенсації за надання правової допомоги. Крім того, при подачі позову позивач [PERSON] на сплачував судового збору, оскільки як інвалід 2 групи відповідно до ст.5 п.2 Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору. Як передбачено п.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ціна заявленого позову відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи складає 237145:2 =118572,5 грн.. відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір з позовних вимог майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином сума судового збору за даний позов складає 3219 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved