Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

13 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 26 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки, за умовами якого позивач був вимушений сплатити ПАТ «УкрСиббанк» борг відповідача в розмірі 9720,83 доларів США. 5 березня 2010 року Самарським районний суд постановив рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 83572,52 гривень. Однак весь час відповідач борг позивачу не повертає, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3% річних за користування грошими у розмірі 8330,5 гривень та інфляційні збитків у розмірі 10666,02 гривень (а.с.2-5). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 5 березня 2010 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] сплачені за договором поруки кошти в сумі 82497,55 гривень, судовий збір в сумі 824,97, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 гривень, разом 83572,52 гривень, яке набрало законної сили 16 березня 2010 року (а.с.6-8). Відповідно до довідки Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції станом на 10 вересня 2013 року №12110 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає - 83572,52 гривень (а.с.9). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання. Позивачем у справі наведений розрахунок індексу інфляції, де сума боргу помножена на індекс інфляції за прострочені місяці. Так сума боргу з урахуванням інфляції склала 10666,02 гривень. Правильно визначено три відсотки річних в розмірі 8330,5 гривні. Розрахунки надані позивачем відповідають вимогам закону та обставинам справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved