Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості, та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.01.2007р. у розмірі 32358,30грн. та судові витрати в розмірі 323,58грн., посилаючись на те, що 10.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 250,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладені Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2013 року має заборгованість 32358,30грн., яка складається з: 9256,19грн. - заборгованість за кредитом; 16016,87грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 5068,18грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також із штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме, 500,00грн. - штраф, фіксована частина; 1517,06рн. - штраф, процентна складова. До судового засідання представник позивача не з'явився, надіслав клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи, в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує. Відповідач, вдруге, до зали судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить поштове повідомлення за №1950000559743, отримане 12.11.2013р., причини своєї неявки суду не повідомив, як і не надходило до суду заяв про слухання справи за його відсутності, чи про перенесення слухання справи на іншу дату. Суд, врахувавши думку представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов є частково обґрунтований, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачем у справі, та [PERSON], відповідачем по справі, було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 250,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 3% в місяць (36,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник, відповідач у справі, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, сторони у п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, погодили, що позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн. + 5% від суми позову. Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Обґрунтовуючи підставність позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2013р. виникла загальна заборгованість за кредитом у розмірі 32358,30грн., яку банк і просив стягнути на свою користь. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Вказане свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 10.01.2007р. ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 10.01.2014 [PERSON] року. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 31.07.2013р., має заборгованість за кредитом в розмірі 32358,30грн., яка складається з: 9256,19грн. - заборгованість за кредитом; 16016,87грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 5068,18грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також із штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме, 500,00грн. - штраф, фіксована частина; 1517,06рн. - штраф, процентна складова. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із заявленої позивачем заборгованості, доведеною, на думку суду, слід вважати заборгованість відповідача перед позивачем, яка складається з суми: заборгованості за кредитом (9256,19грн.); заборгованості по процентам (16016,87грн.); фіксованої частини штрафу (500,00грн.), що підтверджується заявою позичальника, і позов в цій частині має бути задоволений. Суд, не може прийняти нараховану заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 5068,18грн., так як у заяві, яка підписана позичальником та представником банку, і є доказом укладення кредитного договору, не передбачена можливість нарахування комісії за користування кредитом. Крім того, недоведеною є нарахована заборгованість по судовим штрафам, розмір якої, за розрахунком заборгованості по даному кредитному договору становить 2017,06грн.. За таких обставин, процентна складова штрафу, що за розрахунком банку складає 1517,06грн. або 5% від суми позову, на думку суду, підлягає до часткового задоволення, виходячи із того, що задоволенню підлягає сума позову частково, а саме, в розмірі 1263,66грн.. Отже, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON], відповідачем у справі, зобов'яань за кредитним договором №б/н від 10.01.2007р., позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 27036,72грн. Враховуючи наведене вище, судові витрати позивача, в силу ст.88 ЦПК України, підлягають частковому відшкодуванню, в розмірі 270,36грн.. На підставі наведеного та

Outcome: partial