Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідною заявою до відповідачів, вимоги якої згодом уточнив, в обґрунтування яких зазначив, що відповідачі користаючись послугами позивача, оплату за надані послуги не здійснювали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, внаслідок чого просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.01.2003 року по 01.12.2013 року в сумі 7854,33 гривень основного боргу; 1987,95 гривень - втрати від інфляційних процесів; 924,38 гривень - 3% річних, а всього - 10766,66 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача ЛМКП «Теплокомуненерго» - Тагієва О.С. у судове засідання не з'явилася та до початку розгляду справи на адресу суду від неї надійшла заява, в якої вона підтримала уточнені позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися та до початку розгляду справи від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якої вона була частково згодна із заявленими вимогами ЛМКП «Теплокомуненерго», а також з уточненими позовними вимогами, просила застосувати строк позовної давності та провести розгляд справи за її відсутністю. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі, суд визнає неявку представника позивача не поважною та вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], відповідно до довідки № 580 від 14 листопада 2012 року, виданої ДУ № 9 МКП «Жилсервіс» /а. с. 6/. Теплопостачання будинку, у якому проживають відповідачі, робить позивач. Відповідачі зобов'язані робити щомісячну оплату за теплопостачання квартири, однак, своїх обов'язків належним чином не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість за період 01.01.2003 року по 01.12.2013 року в сумі 7854,33 гривень, відповідно до фотокопії розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги на о/р № 9926800. Судом встановлено, що між сторонами склалися житлові правовідносини. Статтями 64, 68, 162 ЖК України встановлено обов'язок наймача (наймачів), (власника) житлового приміщення сплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги стягується, крім квартирної плати, по затвердженим в встановленому порядку тарифам. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця в строки, встановлені діючим законодавством. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач послуги відповідачу надав, і має право вимагати від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] оплати наданих послуг, однак є підстави для зменшення суми боргу, з застосуванням строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася з 01.01.2003 року, доказів поважності пропуску позивачем трирічного строку позовної давності суду не надано, та позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у червні 2013 року та 19 червня 2013 року винесена ухвала про відмову у видачі судового наказу, згідно з фотокопією ухвали Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 2н-194/13 від 19 червня 2013 року /а. с. 5/, тому у відповідності до ст. 256, 257 ЦК України сума заборгованості відповідачів за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 19 червня 2010 року по 30 червня 2010 року складає ((4215,37 - 4176,46): 30) х 12 = 15,56 грн. та з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2013 року складає - (7854,33 - 4215,37) = 3638,96 грн., що взагалі складає (15,56 + 3638,96) = 3654,52 грн. Таким чином, на думку суду, з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає солідарному стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності за період з 19 червня 2010 року по 01 грудня 2013 року у розмірі 3654,52 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3 % річних і інфляційних нарахувань, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає виключне право надавача послуг - пред'явлення вимоги про оплату наданої послуги від виконавця, право заявника на стягнення заборгованості із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції не передбачено. Закон не передбачає такого поняття, як «інфляційні нарахування»; позивач посилається на ст. 625 ЦК України, в якій таке поняття відсутнє. Позивачем невірно витлумачені норми і поняття даної статті закону. Крім того, дана норма закону розповсюджується на випадки наявності грошових зобов'язань, зокрема з послуг фінансового характеру або виниклих з інших законних підстав. В даному ж випадку мова йдеться про поточну оплату комунальних послуг, які не є послугами фінансового характеру. Тому відсутні підстави для застосування даної норми закону до даних правовідносин. Згідно Постанови КМУ, що регулює питання нарахування плати за комунальні послуги, за несвоєчасну сплату комунальних послуг передбачено нарахування пені; інші нарахування на комунальні послуги не передбачені. Договору між сторонами, яким би було передбачено такі наслідки, також не укладалось. Крім того, суд враховує, що позивач не довів правильності поданих ним розрахунків і не зміг їх належним чином обґрунтувати. Враховуючи, що зазначеними нормативними актами передбачена інша відповідальність сторін у правовідносинах з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК Україні, є необґрунтованим та безпідставним. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ЛМКП «Теплокомуненерго» про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку інфляційних витрат у сумі 1987,95 грн. та 3 % річних - 924,38 грн., у зв'язку із необґрунтованістю заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача ЛМКП «Теплокомуненерго» підлягає солідарному стягненню сума судового збору у розмірі 229,40 грн., відповідно до платіжних доручень: № 11122 від 23 липня 2013 року /а. с. 2/ та № 6453 від 07 грудня 2012 року /а. с. 3/. На підставі викладеного і

Outcome: partial