Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи це тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в даний час розірвано. Позивачка вказує, що від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, на утримання котрої відповідач добровільно сплачував по 350 грн. в місяць, однак ця сума є значно меншою, ніж сторони визначили за усною домовленістю. [PERSON] посилається на те, що з початку відповідач виконував умови усної домовленості, але згодом почав відмовлятися надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач працює, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 27 листопада 2013 року, і до повноліття дитини, оскільки дитина потребує додаткових витрат на лікування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, оскільки протягом 2012-2013 років він сплачував аліменти у добровільному порядку. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони зареєстрували шлюб 26 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Вказаний шлюб розірвано згідно рішення Ізяславського районного суду № 2207/2522/2012 від 16 листопада 2012 року, що підтверджується відповідним рішенням, копія якого додана до матеріалів справи. Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], матір'ю якого являється позивачка, а батьком - відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого додана до матеріалів справи. З пояснень позивачки, встановлено, що сторони спільно не проживають, батько добровільно допомогу на утримання дитини надає у сумі, значно меншій, ніж та, про яку домовлялись сторони, не приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини, яка має хронічне захворювання і потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою ТОВ «Ірина-2» від 04 грудня 2013 року. Відповідач проти доводів позивачки щодо недостатньої суми матеріальної допомоги заперечує, посилається на те, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини, на підтвердження своїх доводів надав суду квитанції електронних переказів грошових коштів на ім'я позивачки за 2012-2013 роки, копії яких додані до матеріалів справи. Проаналізувавши довідку про розмір заробітної плати [PERSON], додану відповідачем до матеріалів справи, та розмір матеріальної допомоги, яку він надавав протягом березня-листопада 2013 року, суд прийшов до висновку, що розмір допомоги був значно меншим, ніж той, про який просить позивачка та на який згоден відповідач. Згідно вимог ч. 1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу батька і (або ) у твердій грошовій сумі. Неповнолітня дитина перебуває на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги з боку батька, що підтверджується поясненнями позивачки, довідкою виконавчого комітету Ізяславської міської ради № 2369 від 19 грудня 2013 року. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини, яка має хронічне захворювання, та батька, який являється здоровим, працездатним, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, надавав позивачці матеріальну допомогу у добровільному порядку, суд знаходить за доцільне встановити розмір аліментів у частині від заробітку з урахуванням думки сторін. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial