Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] (відповідачів) про стягнення боргу, посилаючись на те, що в травні 2011 року вона домовилася з відповідачами про проведення ними ремонтних робіт на належній їй дачі, що знаходиться в Підгородне Тернопільського району. Відповідно до домовленості між ними, вона передала відповідачам кошти на будівельні матеріали та здійснила попередню оплату робіт, проте останні визначені роботи виконали неякісно та не в повному обсязі. Крім того, будівельні матеріали були закуплені не в повному обсязі. 25 травня 2011 року зазначений борг [PERSON] був замінений на позикове зобов'язання (1'500 грн.), про що свідчить його розписки. Щодо [PERSON], то з ним був укладений трудовий договір, згідно з яким він зобов'язувався усунути усі недоліки і визнав заборгованість в сумі 2'500 грн. Однак ні [PERSON], ні [PERSON] недоліків не усунули та коштів не повернули, тому вона просить стягнути з першого 1'579,52 грн. (1500 грн. - борг, 79, 52 3% річних) і з другого 2'621,43 грн. (2500 - борг та 121,43 грн. 3% річних), також 800 грн. понесених нею витрат на правову допомогу, та 3'000 грн. моральної шкоди. У судове засідання позивачка не з'явилась, однак забезпечила явку свого представника, котрий позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у заяві, просив їх задовольнити, а також зазначив, що просить стягнути з відповідачів 94,38 грн. поштових витрат. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, допустили повторну неявку у судове засідання, тому, за згоди на це представника позивача [PERSON], відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: З копії трудового договору від 09 липня 2011 року, укладеного при свідках між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] зобов'язувався до 23 липня 2011 року усунути недоліки, що були допущені при проведенні ремонтних робіт і визнав наявність у нього перед [PERSON] 2'500 грн. заборгованості. [PERSON] зобов'язувався до 29 травня 2011 року повернути [PERSON] 1500 грн., котрі вона йому передала для проведення будівельних робіт та закупівлі будівельних матеріалів, чого він не зробив. Даний факт підтверджується копією розписки від 25 травня 2011 року наданої [PERSON] [PERSON] при свідках. Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч. 1 ст. 530 ЦК України) Таким чином судом встановлено факт прострочення грошового зобов'язання у відповідачів перед позивачкою. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 ЦК України) Отож, у даному випадку має місце порушення прав позивача з вини відповідачів які підлягають захисту шляхом стягнення з них заборгованостей у вказаних сумах та трьох процентів річних від простроченої суми. Також судом встановлено, що між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, а саме консультаційних та юридичних послуг з питань захисту її інтересів у справі про стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу. Згідно квитанції № 3/1 від 01 березня 2013 року за дані послуги [PERSON] заплатила [PERSON] 800 грн. котрі підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки. Також з до [PERSON] та [PERSON] слід стягнути документально підтверджені поштові витрати на суму 94,38 грн. (фіскальний чек № 0048 від 02 квітня 2013 року на суму 53,88 грн., товарні чеки № 28/04-2 та 20/04-1 від 28 квітня 2013 р. на суми 13,50 і 27 грн., відповідно) Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачкою проігноровано вимогу, щодо доказового підтвердження завданих їй моральних страждань, тому у даній частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судовий збір, в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів у рівних частинах в дохід держави.

Outcome: partial