Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.11.2006 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкогольних напоїв, внаслідок чого між ними виникали конфлікти, під час яких відповідач ображав її, погрожував фізичною розправою, що негативно впливало на її моральний стан та душевний спокій. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить суд шлюб розірвати. 12.11.2013 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд встановити місце проживання її з відповідачем дитини разом з нею. Одночасно просила суд термін на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивачка та її представник уточненні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточнені до неї, просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував, з приводу вимоги щодо встановлення місця проживання дитини зазначив, що їх з позивачкою дочка проживає разом з нею, а тому дана вимога є безпідставною. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 25.11.2006 року, від якого мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивачка у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. З приводу позовної вимоги щодо встановлення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з позивачкою, суд вважає, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями позивачки, що дочка на даний час проживає разом з нею, спору між позивачкою та відповідачем щодо місця проживання дитини немає.

Outcome: partial