Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

13.06.2013 року, позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з відповідача: 351467 грн. 19 коп. - пені за прострочення сплати аліментів; 924 грн. 83 коп. - втрати від інфляції; 2773 грн. 87 коп. - трьох процентів річних, посилаючись на невиплату відповідачем аліментів з 2004 року по 31.05.2013 року. У судовому засіданні, позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Адвокат відповідача позов не визнав, а також, надав суду копію апеляційної скарги на рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини з відмоткою про надходження цієї скарги до суду першої інстанції, який постановив рішення про стягнення аліментів. Вислухавши пояснення позивачки, заслухавши думку адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії виконавчого листа № 2-2621/2004 р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06.09.2004 року, з відповідача на користь позивачки, стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії апеляційної скарги від 13.08.2013 року, адвокат відповідача 13.08.2013 року від імені відповідача, подав до Дніпровського районного суду м. Києва апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, що підтверджується штампом Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2013 року на апеляційній скарзі. Згідно зі ст. 296 ЦПК України, апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Суд першої інстанції на наступний день після закінчення строку для подання апеляційної скарги надсилає її разом зі справою до апеляційного суду. Апеляційні скарги, що надійшли після цього, не пізніше наступного робочого дня після їхнього надходження направляються до апеляційного суду. Згідно з ч. 1 ст. 297 ЦПК України, справа реєструється в апеляційному суді у порядку, встановленому частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Протягом трьох днів після надходження справи суддя-доповідач вирішує питання про відкриття апеляційного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2013 року, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України з тих підстав, що станом на 15.08.2013 року, суду не було надано доказів про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка категорично заперечувала проти оголошення по справі перерви для з'ясування судом питання про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, посилаючись на затягування розгляду справу та наполягала на розгляді справи по суті, саме 15.08.2013 року на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. З урахування вищезазначених вимог позивачки та положень ст. 11 ЦПК України і з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вирішує даний спір на підставі наданих сторонами та наявних у матеріалах справи доказів. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь в справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У зв'язку з тим, що станом на 15.08.2013 року подано апеляційну скаргу на рішення суду про стягнення аліментів, яким позивачка обґрунтовує свої вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, втрати від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми і станом саме на 15.08.2013 року, позивачкою суду не надано жодних конкретних правових доказів, які б давали суду правові підстави для висновку, що станом саме на 15.08.2013 року рішення суду про стягнення аліментів, набрало законної сили, правові підстави для задоволення позову, відсутні. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачці не відшкодовуються.

Outcome: dismissed