Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

17 січня 2012 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.07.2008 року між ПАТ«СЕБ Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ВАТ «СЕБ Банк», що є правонаступником АБ «Факторіал-Банк» що є правонаступником ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 106-В/52 та додатковими угодами до нього, за якими останній отримав кредит у розмірі 99000,00 доларів США на умовах, визначених цим договором на строк до 21 липня 2023 року з відсотковою ставкою 12,5% річних. Зобов'язання за вказаним договором забезпечувались іпотечним договором від 22.07.2008 року укладеного між позивачем та [PERSON] та договором поруки № 1/106-В/52 від 23.01.2009 року, укладений з поручителем [PERSON], яка свої договірні зобов'язання також не виконала. Відповідач [PERSON] скористався кредитом, однак своє зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту у встановлені строки не виконав. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 106-В/52 від 22 липня 2008 року у розмірі 914366 грн. 95 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 22.07.2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» в особі директора територіального управління АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 106-В/52 під заставу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 99000,00 доларів США на строк з 22 липня 2008 року по 21 липня 2023 року із сплатою 12,5 % процентів річних в валюті Кредиту (а.с. 5-8). Даний Договір кредиту підписаний сторонами та безпосередньо відповідачем [PERSON] (а.с. 8), що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору. До договору кредиту № 106-В/52 під заставу нерухомого майна від 22 липня 2008 року було визначено Умови договору та графік погашення заборгованості за кредитом (а.с. 9-11), за наявності письмової згоди співвласника [PERSON](а.с. 12). 23 січня 2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору 106-В/52 від 22 липня 2008 року у зв'язку із зміною графіка погашення тіла кредиту (а. с. 13-16). 21 серпня 2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору 106-В/52 від 22 липня 2008 року (а.с. 17-20). 26 лютого 2010 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору 106-В/52 від 22 липня 2008 року (а.с. 21-24). 30 листопада 2010 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору 106-В/52 від 22 липня 2008 року (а.с. 25, 26). Відповідно до Додатку 1 до Додаткової угоди № 4 від 30.11.2010р. до Кредитного договору № 106-В/52 від 22.07.2008р. визначено Графік погашення заборгованості (а.с. 27-34). Виконання зобов'язань по кредитному договору також забезпечувались іпотечним договором від 22.07.2008 року укладеним між позивачем і [PERSON] (а.с. 35-40) та договором поруки № 1/106-В/52 від 23.01.2009 року, укладеним з поручителем [PERSON], який також був підписаний обома сторонами (а.с. 44). Згідно п. 4.3 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених п.п.3.3.2, 3.3.3 цього договору, протягом 45 днів поспіль, невиконання позичальником вимог передбачених п.п. 3.3.10 цього договору, кредитодавець має право вимагати дострокового погашення всієї суми заборгованості за цим договором та або в односторонньому порядку прийняти рішення щодо припинення дії цього договору, та відповідно позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти та щомісячну комісію за фактичний час використання кредиту на нараховану пеню. Зобов'язання за вказаним договором боржник та поручитель належним чином не виконали, у зв'язку з чим створилась заборгованість по договору кредиту № 106-В/52, яка відповідно до розрахунку позивача (а.с. 48) станом на 21.12.2011 року складає 914366 грн. 95 коп. (за курсом НБУ 7,9899 грн. за один долар США), з яких: строкова заборгованість - 85964,00 доларів США, що еквівалентно 686843 грн. 76 коп.; несплачена (прострочена) частина кредиту - 8926,41 доларів США, що еквівалентно 71321 грн. 12 коп.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплачу процентів за період з 01.06.2009 р. по 20.12.2001 р. - 19840 грн. 28 коп.; несплачені проценти за період з 30.11.2011 р. по 20.12.2011 р.- 11293,31 доларів США , що еквівалентно 90232 грн. 42 коп.; прострочені проценти - 5773,46 доларів США , що еквівалентно 46129 грн. 37 коп.. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа, (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідач [PERSON] не виконує, що призвело до порушення прав позивача. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, щодо стягнення суми пені, то в цій частині суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи часткове погашення кредитних зобов'язань відповідачем [PERSON], виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що кредит погашався, загальний розмір неустойки (пені та штрафу), з урахуванням вимог ст. 551 ЦК України, необхідно зменшити з 156202 грн. 07 коп. до 10000 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «СЕБ БАНК» правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 106-В/52 від 22.07.2008 р. у розмірі 768164 грн. 88 коп., з яких: строкова заборгованість 686843 грн. 76 коп.; несплачена (прострочена) частина кредиту 71321 грн. 12 коп.; пеня та проценти за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплачу процентів - 10000 грн. 00 коп., а також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 768 грн. 16 коп., таким чином всього стягненню підлягає сума у розмірі 768933 грн. 04 коп. В решті заявлених позовних вимог Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial