Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що з травня 2007 року по січень 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання з відповідачем останній не працював та не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, з січня 2012 року і до теперішнього часу відповідач ніколи не цікавився життям та здоров'ям сина , його розвитком, утриманням, взагалі не підтримує ніяких зв'язків з дитиною, жодного разу не зателефонував та не зайшов навідати. Син знаходиться на її утриманні, вона переймається його розвитком та вихованням, забезпечує його всім необхідним для нормального життя та росту. Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Додавши , що для неповнолітнього [PERSON] відповідач - чужа людина, оскільки він не цікавиться життям дитини, не надає на його утримання матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що Виконком Горлівської міської ради як орган опіки та піклування на теперішній час не може надати до суду об'єктивний та обґрунтований висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], оскільки позивачем надано недостатньо матеріалів. Пізніше представник надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, представника органу опіки та піклування, прокурора, який вважав позовні вимоги безпідставними, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON] , батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] , мати - [PERSON]. Таким чином між відповідачем та дитиною виникли правовідносини з приводу виховання та матеріального забезпечення до досягнення [PERSON]. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини, позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, вказувала саме на те, що відповідач вихованням дитини не займається, ніяких стосунків з позивачкою не підтримує, з сином не спілкується, матеріально дитину не забезпечує. Виконком Горлівської міської ради як орган опіки та піклування надав висновок № 03-1243 від 09.04.2013р. про неможливість надання суду об'єктивного та обґрунтованого висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], оскільки позивачем надано недостатньо матеріалів. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При вирішенні питання чи ухиляється відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що може буди підставою для позбавлення його батьківства, суд приймає до уваги Пленум Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» згідно п. 16 якого «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання , підготовку до самостійного життя… Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків…» У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними і допустимими. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При розгляді даної справи по суті, суд виходить з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов'язки. По справ відсутні будь-які докази про навмисне нехтування відповідачем своїх обов'язків, щодо виховання дитини, той факт, що відповідач не мешкає на теперішній час разом з сином та позивачем не є підставою для позбавлення його батьківських прав, тому суд прийшов до висновку про відсутність доказів, на підставі яких можна було зробити висновки про те що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини у розумінні вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed