Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 03.02.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, запис акту № 129. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалось, відповідач останнім часом майже не надає матеріальної допомоги на утримання родини, практично не працює, приділяє увагу лише собі, тому стали проживати окремо, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинили. Сама працює, повністю забезпечує себе та малолітню доньку всім необхідним для нормального психологічного та фізичного розвитку, дитина проживає в атмосфері материнської любові та турботи Вважає подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливим, оскільки то суперечитиме її інтересам і інтересам доньки. Позивачка просила шлюб розірвати. З наведених підстав заочним судовим рішенням від 13.09.2013 р. позов задоволено, яке 04.12.2013 р. за заявою відповідача скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, не згоден з підставами, наведеними у позовній заяві, у письмових запереченнях зазначив, що також приймає безпосередню участь у духовному розвитку доньки, її вихованні, цікавиться успіхами у навчанні, постійно проживав з нею до липня 2013 р.. Під час спільного проживання матеріально забезпечував родину на рівні з позивачкою, працював у період з 1.05.2008 р. по 09.10.2013 р. у ТОВ «Телерадіокомпанія «Радіо-Ера», не самоусувався від родинних обов»язків. На даний час навчається стаціонарно в Київському державному інституті декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. М. Бойчука. Подружнє життя з позивачкою не склалося по причині різних характерів та поглядів на сім»ю, тривалий час виникали непорозуміння з різного приводу, що призвело до взаємного відчуження, втрати взаєморозуміння, почуттів любові та припинення шлюбу. Примирення не вбачає можливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивачка визнала підстави розлучення, наведені відповідачем у письмових запереченнях, просять позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи що відповідно до ст. 61 цього Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 03.02.2007 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, запис акту № 129. ( а. с. 6). Сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів та поглядів на життя, права і обов'язки подружжя, тривалий час виникали непорозуміння, що призвело до взаємної відчуженості, перестали розуміти один одного, втратили почуття любові, стали проживати окремо, і фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох і суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. За таких обставин, шлюб сторін підлягає розірванню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved