Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивачка в своїй позовній заяві та в судовому засіданні просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS], який належить їй на праві власності , та стягнути з нього понесені нею судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеного будинку, що перейшов до неї по праву спадкування після смерті чоловіка. В даному будинку проживає вона , з дочкою [PERSON], окрім їх в будинку зареєстрований також відповідач [PERSON], колишній чоловік дочки, який не проживає в будинку з 05.07.2012 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі , не бере участі в ремонті будинку. 09 жовтня 2012 року за рішенням Бобровицького районного суду шлюб між ним та дочкою розірваний. Фактично, відповідач проживає в м. Ніжин, працює в Бобровицькій районній лікарні ( пункт швидкої і невідкладної допомоги) , але у зв»язку із виниклими складними відносинами , добровільно знятися з реєстрації не бажає. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає, судові витрати просить стягнути з позивачки. Вислухавши позивачку, дослідивши та оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об»єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із таких підстав : Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав про нерухоме майно № 8826258 вбачається, що позивачки належить житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований за ним в Ніжинському МБТІ 27 .05.2013 року ( а.с. 6-7 ) ; довідкою Бобровицького РС УДМС України від 02.10.2013 року № 1721 підтверджується , що [PERSON] значиться зареєстрованим [ADDRESS], ( а.с. 13 ) ; Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені. Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності,який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Актом обстеження житлових умов позивачки від 04.09.2013 року підтверджується, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 05.07.2012 року,( а.с. 9 ); Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу , як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном . Таким чином позивач скористався своїм законним правом ,передбаченим ст. 391 ЦК України ,і як власник майна вправі вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд . Виходячи із вище викладеного ,суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS], що належить позивачці , так як він з 05 липня 2012 року і до теперішнього часу не користувався і не проживав в ньому. Тому вимоги позивачки не суперечать ст. 405ч. 2 ЦК України , відповідно до якої член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад рік, що і було доведено наданими позивачкою і дослідженими в суді доказами. За таких обставин позов позивачки є законним, обгрунтованими і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим будинком [ADDRESS], який належить на праві власності позивачки, в зв»язку з його відсутністю в ньому без поважних причин понад рік. Згідно ст. 88 ЦПК України , стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у справі , сплачені нею при звернені до суду, і підтверджені відповідною квитанцією , в сумі 114 грн. 70 коп . На підставі викладеного,

Outcome: approved