Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

24.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2011р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У жовтні 2011р. вони припинили шлюбні відносини, по причині, що між ними виникали сварки, а також було відсутнє взаєпоморозуміння, на підставі чого просить розірвати шлюб між ними. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 13 грудня 2013 року. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 11 червня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 223 та було видане Ленінським відділом державної РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 11.06.2011 року (а.с. 5). Від цього шлюбу народилася дитина: син - [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження [NUMBER], яке видане 27.07.2011 року Ленінським відділом державної РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, залишається з позивачкою. Позов був поданий до суду 24 липня 2013 року та до ухвалення рішення позивачкою не відкликаний. Також суд зазначає, що справа знаходилася в провадженні суду біля 5-ти місяців, але за цей час сторони не скористалися можливістю наладити стосунки за зберегти сім'ю. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 250 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте суду не надано до суду квитанцію про сплату суми та не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 250 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 114,70 гривень.

Outcome: approved