Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

У серпні 2013 року до суду звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що 22 травня 2008 року [PERSON], за усною угодою позики, передав [PERSON] 13000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. При фактичному одержанні вказаної суми [PERSON] була надана розписка від 22 травня 2008 року, в якій було визначено, що надані в позику кошти він зобов'язується повернути [PERSON] до 15 липня 2008 року. Оскільки, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув у визначений в розписці термін суму позики, починаючи з серпня 2008 року [PERSON] в усній формі почав вимагати від нього повернення боргу. Починаючи з 14.07.2010 року по 11.08.2011 року [PERSON] сплатив [PERSON] частину боргу в сумі 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 00 коп. (14.07.2010 року - 70 грн. 00 коп., 15.07.2010 року - 70 грн. 00 коп., 16.07.2013 року - 70 грн. 00 коп., 19.08.2010 року - 210 грн. 00 коп., 06.01.2011 року - 150 грн. 00 коп., 12.07.2011 року - 100 грн. 00 коп., 13.07.2011 року - 100 грн. 00 коп. та 11.08.2011 року - 200 грн. 00 коп.). В подальшому [PERSON] перестав повертати борг [PERSON], став переховуватися від нього та не виходить на зв'язок, до теперішнього часу залишок боргу не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Позивач просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] залишок боргу за договором позики у розмірі 12030 (дванадцять тисяч тридцять) грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1874 (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири) грн. 70 коп., штраф у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви, в яких позов підтримали і просили його задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути без їх участі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 22 травня 2008 року [PERSON], за усною угодою позики, передав [PERSON] у власність 13000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. При фактичному одержанні вказаної суми [PERSON] надав йому розписку від 22 травня 2008 року, в якій зазначив, що надані в позику кошти зобов'язується повернути [PERSON] до 15 липня 2008 року. Оскільки, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув у визначений в розписці термін суму позики, починаючи з серпня 2008 року [PERSON] в усній формі почав вимагати від нього повернення боргу. Починаючи з 14.07.2010 року по 11.08.2011 року [PERSON] сплатив [PERSON] частину боргу в сумі 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 00 коп. (14.07.2010 року - 70 грн. 00 коп., 15.07.2010 року - 70 грн. 00 коп., 16.07.2013 року - 70 грн. 00 коп., 19.08.2010 року - 210 грн. 00 коп., 06.01.2011 року - 150 грн. 00 коп., 12.07.2011 року - 100 грн. 00 коп., 13.07.2011 року - 100 грн. 00 коп. та 11.08.2011 року - 200 грн. 00 коп.). В подальшому ж відповідач перестав повертати борг [PERSON], залишок якого складає 12030 (дванадцять тисяч тридцять) грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, із відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню залишок боргу у розмірі 12030 (дванадцять тисяч тридцять) грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Позивач прохаючи першочергово у позові стягнути з відповідача на користь [PERSON] три проценти річних від простроченої суми, не провівши та не надавши першочергово суду розрахунку, визначив їх у розмірі 1874 (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири) грн. 70 коп. В подальшому ж відповідач надав суду належний розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми, за яким з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню також 1864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) грн. 50 коп., що на 10 (десять) грн. 20 коп., менше першочергово заявленої у позові суми. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з нього на користь [PERSON] 1864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) грн. 50 коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь [PERSON] штрафу у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп., суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Отже, норми ЦК України, вказують, що штраф має обчислюватися у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може мати фіксованої форми як було визначено в розписці. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В той же час, між відповідачем та [PERSON] відповідний договір, з усіма істотними вимогами, які ставляться до таких договорів заключний не був. Таким чином, вищевикладене вказує на відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь [PERSON] штрафу у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Оскільки ціна позову складала 16404,70 грн., а сума яка належить до стягнення з [PERSON] складає 13894,50 грн., що становить 85% від ціни позову (13894,50 грн.*100/16404,70 грн.). Таким чином, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 194 (сто дев»яносто чотири) грн. 99 коп. (229,40 грн.*85%).

Outcome: partial