Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

16.09.2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі договору № HEXRRX09500179 від 24.05.2007 року [PERSON], отримала кредит у розмірі 4860,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконувала, внаслідок чого станом на 02.09.2013 року, виникла заборгованість у сумі 39369,41 грн. У добровільному порядку відповідач зазначену суму боргу сплатити відмовляється. Тому на підставі вищевказаного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі. Відповідач заперечень проти позову не надала. У судове засідання представник позивача не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання, яке направлялося за зареєстрованим місцем проживання відповідача, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавала. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачами відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2007 року з відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № HEXRRX09500179, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4860,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахункового документу заборгованості станом на 02.09.2013 року, встановлено, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № HEXRRX09500179 складає 39369,41 грн., із них: за кредитом у розмірі 4128,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15655,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 937,75 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 16297,06 грн.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500.00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1850,92 грн.. Відповідач свої зобов'язання не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 02.09.2013 року, виникла заборгованість у сумі 39369,41 грн., чим завдано позивачеві збитків на зазначену суму. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав можуть бути відшкодування збитків. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Тому, позивач має право на відшкодування збитків, завданих відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала в повному обсязі. До теперішнього часу суму збитків відповідачем не оплачено. Тому, вимога представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 36369,41 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні встановлено, що позивачем понесені витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 393,69 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 22, 509, 526, 527, 530, 638, 641, 714, 1166, 1054 ЦК України та

Outcome: approved