Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В позові зазначено, що Кирилівською селищною радою 14 липня 2011 прийнято рішення № 18 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам для дачного будівництва, п. 1.1, 2 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації. На підставі зазначеного рішення 26.01.2012 року за [PERSON] проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 232030001000575 державного акту на право власності серії ЯП №672621 на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 2320355400:11:001:0423. Вважають, що проект відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва [PERSON] погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства, а тому рішення Кирилівської селищної ради в частині прийнятих пунктів 1.1, 2, а також державний акт на право власності серії ЯП №672621 підлягають визнанню недійсними, реєстрацію державного акта необхідно скасувати, а земельну ділянку повернути за належністю територіальній громаді смт. Кирилівка. Позов обґрунтовують тим, що спірна земельна ділянка, відповідно до ст.. 51 ЗК України , відноситься до земель рекреаційного призначення. Статтею 9 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказаної категорії підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації. У той же час зазначена вимога виконана не була, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджено без проведення зазначеної експертизи. Крім того, відповідно до схеми місцезнаходження земельної ділянки, кадастрового плану проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, остання знаходиться в межах смт. Кирилівка, на території Коси Федотової в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а тому вважають, що при виділенні земельної ділянки було порушено вимоги норм Водного кодексу України Таким чином, з наведених норм закону вбачається, що спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність. Крім того, спірним рішенням міської ради порушено вимоги містобудівного законодавства. Так, відповідно до Законом України Про планування та забудову території, режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів або місцевих правилах забудови. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, враховується при розробленні землевпорядної документації. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, забудова та використання території населених пунктів повинні відповідати Генеральному плану відповідного населеного пункту. Відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку смт. Кирилівка будівництво нових дачних районів в межах смт. Кирилівка не передбачено. Заборона на будівництво нових дачних районів в міських населених пунктів, також передбачена пунктом 3.39 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень. Крім того, статтями 48, 52 Земельного кодексу України забороняються передача земельних ділянок оздоровчого призначення у власність і надання у користування громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення. Однак, у порушення вищенаведених норм законодавства та Генерального плану смт. Кирилівка, спірним рішенням Кирилівською селищною радою [PERSON] передано у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва. Таким чином, Кирилівською селищною радою при прийнятті рішення №18 від 14 липня 2011 року порушено вимоги земельного, водного та містобудівного законодавства, тому зазначене рішення є незаконним. У зв'язку з наведеним є всі підстави стверджувати, що [PERSON] незаконно набула право власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана його повернути. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно отримане майно в натурі. В звязку з викладеними обставинами просили суд визнати незаконним та скасувати п.1.1,2 рішення двадцятої сесії Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області шостого скликання №18 від 14 липня 2011 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам для дачного будівництва. Визнати недійсним державнийакт на право власності серії ЯП №672621 на земельну ділянку площею 0,10 га виданого на ім`я [PERSON] для ведення індивідуального дачного будівництва в [ADDRESS], вартістю 46 184,81. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2320355400:11:001:0423, розташовану в [ADDRESS] В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач представник Кирилівської селищної ради повторно не з`явився, викликався належним чином про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник повторно не з`явився надав письмові заперечення проти позову та від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення прокурора Василяускас В.В., який підтримав доводи позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п.п.1.1.,2 рішення Кирилівської селищної ради №18 від 14 липня 2011 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам для дачного будівництва, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації. На підставі зазначеного рішення 26.01.2012 року за [PERSON] проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 232030001000575 державного акту на право власності серії ЯП №672621 на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 2320355400:11:001:0423. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі державних актів) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 118 ЗК України встановлено порядок передачі у власність громадянам та юридичним особам земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, згідно з яким громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, яка її розглядає і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. Відповідно до положень ст. 186-1 ЗК України Документація із землеустрою, погоджена Комісією, вважається такою, що погоджена органами, представники яких входять до її складу. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Відповідний орган місцевого самоврядування або виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Разом з тим, технічну документацію [PERSON] щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного містобудівного законодавства. Так, згідно з положеннями ст. 51 ЗК України спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказаної категорії підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації. В той же час зазначена вимога виконана не була, технічну документацію із землеустрою щодо відведена земельної ділянки затверджено без проведення зазначеної експертизи. Також, згідно зі ст.. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ і інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережна захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережні захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.морів Відповідно ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Відповідно до вимог ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Відповідно до схеми місцезнаходження земельної ділянки, кадастрового плану проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] спірної земельної ділянки, остання знаходиться в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря. Пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого Наказом Мінприроди України від 05.11.2004 року № 434, встановлено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96р. № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, з урахуванням конкретної ситуації. Таким чином, відсутність у проектах землеустрою урахування відповідно до ст. 60 ЗК України розмірів і меж прибережної захисної смуги Азовського моря унеможливлює відведення такої земельної ділянки. Згідно з положеннями ст. 59 Земельного кодексу України, ст. 85 Водного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передавати земельні ділянки прибережних захисних смуг лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Таким чином, з наведених норм закону вбачається, що спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність. Крім того, спірним рішенням міської ради порушено вимога містобудівного законодавства. Так, відповідно до ст. 12 Закону України Про планування та забудову території, який діяв на момент надання земельної ділянки у власність, Генеральним планом населеного пункту визначаються, крім іншого, потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій. Статтею 19 даного закону передбачено, що на території населеного пункту відповідною радою встановлюється режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів або місцевих правилах забудови. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, враховується при розробленні землевпорядної документації. Таким чином, враховуючи положення зазначених норм, забудова та використання території населених пунктів повинні відповідати Генеральному плану відповідного населеного пункту. Аналогічні норми зазначені і в ст.ст. 1, 16, 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Відповідно до ст. 21 ЗУ Про основи містобудування визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Крім того, відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку смт. Кирилівка будівництво нових дачних районів в межах смт. Кирилівка не передбачено. Заборона на будівництво нових дачних районів в міських населених пунктів, також передбачена пунктом 3.39 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень. Крім того, статтями 48, 52 Земельного кодексу України забороняються передача земельних ділянок оздоровчого призначення у власність і надання у користування громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення. Однак, у порушення вищенаведених норм законодавства та Генерального плану смт. Кирилівка, спірним рішенням Кирилівською селищною радою [PERSON] передано у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що Кирилівською селищною радою при прийнятті рішення № 18 від 14.07.2011 року порушено вимоги земельного, водного та містобудівного законодавства, а тому зазначене рішення є незаконним. За таких обставин передбачених законом підстав для передачі цієї земельної ділянки відповідачеві [PERSON] у власність не було і оспорюване рішення Кирилівської селищної ради є неправомірним. На підставі викладеного,

Outcome: approved