Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] ,[PERSON], [PERSON]. звернулись до суду із позовом про визнання майна - квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю. [PERSON],який помер [INFO] р., та визнати дійсним договір дарування грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 25.05.2002 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який 08.11.2008 р. розірваний. В період шлюбу [PERSON] отримав у власність майно - [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2003 р. У той же день між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування грошей ,за яким [PERSON] позичив у батька 47 970 грн. і саме за ці кошти придбав спірну квартиру. Відтак, оскільки квартира не являється майном подружжя,набута за особисті кошти [PERSON], по якиз він мав грошове зобов"язання перед батьком , вважають спірну квартиру особистою власністю [PERSON] Відповідач [PERSON] позов заперечила та подала зустрічний позов,у якому просить визнати за нею право власності на 12 частку спірної квартири, оскільки така була набута в шлюбі нею та [PERSON] за спільні кошти, які їм були надаі їх батьками . З"ясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін ,суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено, що 25.05.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.05.2002 року зроблено запис за №773. У шлюбі перебували до 08.11.2008 року Під час шлюбу [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,4 кв. м., згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу [PERSON] Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції, чинній на момент набуття права власності на майно , - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблено відповідний актовий запис за №139. Відповідно до змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995, № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); .. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. Згідно ст. 28 КпШС України частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відтак, оскільки спірна квартира набута [PERSON] та [PERSON] за час їх перебування у шлюбі, таке майно є спільним майном подружжя.,а тому вимоги позивачки за зустрічним позовом суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення. Із договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2003 р. видно, що [PERSON] продав належну йому трьохкімнатну квартиру за 41 000 грн. У той же день був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] купив спірну квартиру за ціною 47970 грн. Покликання позивачів за первісним позовом на те, що саме кошти від продажу квартири [PERSON] були подаровані останнім синові та вкладені у придбання спірної квартири [PERSON] не стверджуються жодними доказами. На думку суду, договір дарування грошей не може бути прийнятий судом як доказ , оскільки такий укладений всупереч вимог ст.. 47 ЦУК України без додержання нотаріальної форми договору . Окрім цього, як вбачається із договору купрівлі-продажу квартири від 20.02.2003 р. [PERSON] після продажу квартири за договором від 04.02.2003 р. за 41000 грн. придбав іншу квартиру по [ADDRESS] у м.Львові за 42107 грн. , що заперечує факт дарування коштів, виручених від продажу квартири 04.02.2003 р. , [PERSON] Таким чином, вимоги позивачів за первісним позовом суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: approved