Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що 16.10.2013р. в Сокальській міській раді позивачу, як керівнику МКП «Сокальводоканал» дана заява-скарга гр.[PERSON] для надання по ній інформації. В даній заяві-скарзі її автор зазначає: «начальник водопостачання вимагав хабара за піключення. Заява зроблена і лежить в прокуратурі Сокаля». Заява-скарга подана органу управління - Сокальській міській раді. Очевидним фактом є те, що інформація наведена в заяві-скарзі безпосередньо стосується позивача - керівника МКП «Сокальводоканал». Ця інформація неправдива та принижує його честь та гідність, ділову репутацію, зміст такої інформації не відповідає дійсності. Зазначає, що насправді все відбувалось за наступних обставин: 11.10.2013р. о 11.00 год. позивачу зателефонувала депутат Сокальської міської ради [PERSON] і спитала чи Водоканал видав дозвіл на проведення земляних робіт та заняття асфальтного покриття на вул. Вітовського. Він відповів, що дозволи на проведення робіт видає КП «Сокальжитлокомунсервіс». Але у зв'язку з тим, що земляні роботи по вул.Вітковського проводились, як повідомила [PERSON], для прокладання водопроводу він погодився підійти на місце проведення робіт, щоб переконатись у наявності дозвільних документів. На вул.Вітковського дорожнє покриття було перерізано поперек дороги і мужчина знімав його. Вони спільно з [PERSON] представились і попросили показати дозвільні документи, однак цей мужчина сказав, що він нічого не знає і його замовили викопати траншею. Через кілька хвилин підійшов [PERSON] [PERSON] представився і попросив показати документи на проведення робіт. Він приніс технічні умови на водопостачання та водовідведення, дозвіл на проведення земляних робіт та перехід вулиці шляхом проколу. На запитання [PERSON], коли буде відновлено асфальтне покриття і чи буде відновлено взагалі, він відповів, що це не його справа. Позивач зауважив, що вони виконують врізку водопроводу в центральний водопровід тільки після представлення акту виконаних робіт на прокладення водопроводу, оплати за врізку і відновлення асфальтного покриття. На це [PERSON] сказав, що врізку він вже зробив, даючи зрозуміти що ніяких зобов'язань по відновленню асфальту він не визнає. Позивач запевнив [PERSON], що при укладенні угоди з [PERSON] на водопостачання і водовідведення обов'язковою прослідкує, щоб всі технічні умови було виконано, а асфальтне покриття - відновлено. Після цього вони розійшлись. З наведеного випливає, що поширена відповідачем інформація є неправдивою, її поширення ганьбить честь позивача, його гідність, ділову репутацію та завдало йому моральної шкоди. Внаслідок поширення такої неправдивої інформації відповідачем [PERSON] було завдану моральну шкоду, розмір якої останній оцінює в 3 000 грн. Просить суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію зазначену у заяві-скарзі [PERSON]; визнати наклепом надану інформацію, яка викладена у заяві-скарзі [PERSON] від 11.10.2013р.; зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 11.10.2013р. в заяві скарзі у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом подання письмового вибачення перед позивачем про те, що [PERSON] поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, як керівника Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, у строк не пізніше 15 (п'ятнадцяти) днів з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з [PERSON] в його користь 3000 грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду та 229,41 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов зодовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та просив суд в позові відмовити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є депутатом Сокальської міської ради та входить в комісію по землеустрою. В зв'язку з тим, що на вул.Вітовського в м.Сокалі виконовулась роботи щодо проведення земельних робіт, вона звернулася до директора МКП «Сокальводоканал» [PERSON] щодо дозволу на проведення земельних робіт та заняття асфальтного покриття на вул. Вітовського. У зв'язку з тим, що земляні роботи по вул.Вітовського проводились для прокладання водопроводу, [PERSON] погодився підійти на місце проведення робіт. На місці до них підійшов [PERSON] , якому [PERSON] представився і попросив показати документи на проведення робіт. Він приніс технічні умови на водопостачання та водовідведення, дозвіл на проведення земляних робіт та перехід вулиці шляхом проколу. На її запитання, коли буде відновлено асфальтне покриття і чи буде відновлено взагалі, він відповів, що це не його справа. [PERSON] зауважив, що вони виконують врізку водопроводу в центральний водопровід тільки після представлення акту виконаних робіт на прокладення водопроводу, оплати за врізку і відновлення асфальтного покриття. На це [PERSON] сказав, що врізку він вже зробив. Позивач запевнив її, що при укладенні угоди з [PERSON] на водопостачання і водовідведення обов'язковою прослідкує, щоб всі технічні умови було виконано, а асфальтне покриття - відновлено. Після цього вони розійшлись. Крім цього, коли вони з позивачем перебували на місці [PERSON] висловлювався в їх адресу образливими словами. [PERSON] навіть не робив натяку на хабар чи оплату будь-яких грошей. Заслухавши пояснення сторін, вислухавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи» зазначено , що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов»язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. З оглянутої в судовому засіданні заяви-скарги [PERSON] на ім'я Сокальського міського голови від 11.10.2013р. встановлено , що в ній [PERSON] просить розібратися з ситуацією, яка склалася з проведенням водопостачання і водовідведення. Зазначив , що начальник водопостачання вимагав хабар за підключення, і що така заява подана і в прокуратуру Сокальського району. На даній заяві-скарзі міститься три резолюції щодо її перевірки. З оглянутого в судовому засіданні повідомлення Прокуратури Сокальського району встановлено, що 11.10.2013р. в прокуратуру Сокальського району із письмовою заявою, щодо вимагання хабара службовими особами МКП «Сокальводоканал» звернувся [PERSON] В порядку ст.214 КПК України зазначене звернення скеровано за належністю в Сокальський РВ ГУМВСУ у Львівській області, внаслідок чого 16.10.2013р. дані відомості внесено в ЄРДР за №12013150310000949 за ч.4 ст.368 КК України. 30.10.2013р. слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження, у зв'язку із відсутністю в діях службових осіб МКП «Сокальводоканал» складу кримінального правопорушення. Згідно ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім цього, ст.299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до абз.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи» під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам. Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заяву-скаргу від 11.10.2013р. подав на ім'я Сокальського міського голови, тобто до посадової особи органу не компетентного перевірити таку інформацію та надати відповідь на питання викладені у даній заяві-скарзі. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Ч.7 ст.277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У відповідності до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Враховуючи зазначені положення Конституції України та ЦК України, позовна вимога в частині зобов»язання вибачитися [PERSON] перед позивачем - не підлягає до задоволення. Також, згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», відповідно до положень статті 277 і 10 ЦК України обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Під час судового розгляду відповідач не надав жодного доказу про достовірність інформації, яку він поширив щодо позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що слід визнати недостовірною інформацію, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], зазначену в заяві-скарзі [PERSON] від 11.10.2013 року та зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 11.10.2013 року в заяві-скарзі у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом подання письмової заяви на ім»я [PERSON] про те, що [PERSON] поширена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності, ганьбить [PERSON] честь, гідність та ділову репутацію, як керівника Сокальського міського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, у строк не пізніше 15 (п'ятнадцяти) днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Окрім цього, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. В судовому засіданні встановлено, що позивачу заподіяно моральну шкоду яка полягає в стресі, переживаннях в зв'язку поширенням відносно нього недостовірної інформації, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], зазначеній в заяві-скарзі [PERSON] від 11.10.2013 року. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад справедливості, добросовістності та розумності, а також відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховує характер вчиненого діяння, глибину фізичних та душевних страждань позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., слід задовольнити частково у розмірі 500 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 229,41 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: partial