Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-11 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача [PERSON] сільська рада про встановлення земельного сервітуту, в якій зазначає, що за життя її мати [PERSON] користувалася земельною ділянкою площею 0,1134 га, що розташована в с.Кусиківці по вул.Кармелюка Літинського району і була призначена для ведення особистого селянського господарства. По сусідству із даною земельною ділянкою розташована земельна ділянка, яка належить [PERSON] та земельна ділянка разом із будинковолодінням [PERSON] Оскільки зі сторони вулиці до земельної ділянки був спірний проїзд, тому рішенням [PERSON] сільської ради в 1992 році було вирішено виділити із земельної ділянки [PERSON] частку площею 0,02 га та із земельної ділянки [PERSON] частку площею 0,001 га для улаштування вказаної дороги, а також було встановлено межові знаки. У 2008 році її мати померла і з того часу вона почала користуватися вищезазначеною земельною ділянкою, вона її приватизувала і отримала Державний акт. Згодом [PERSON] почав чинити її перешкоди у користуванні садибами, почав закривати прохід та проїзд гілками. 19.04.2012 року вона звернулася до [PERSON] сільської ради для вирішення даного питання, однак переїзд перенести в інше місце не було ніяких підстав, про що було складено відповідний акт. 20.11.2012 року за позовом [PERSON] Літинський районний суд виніс рішення, яким скасував рішення [PERSON] сільської ради від 16.04.1992 року Про виділення проїзду до земельних ділянок громадян [PERSON] та [PERSON]Я." З того часу відповідач став знову перешкоджати здійснювати проїзди до її земельної ділянки. На її прохання аби встановити земельний сервітут на підставі договору [PERSON] не реагує і відмовляє її в цьому. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити. 19.02.2013 року до суду звернувся [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON], відділу Держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, в якому зазначає, що 17 жовтня 1991 року рішенням виконкому [PERSON] сільської ради йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Кусиківці по вул.Кармелюка 32 Літинського району і він побудував там господарські споруди та кухню. В 2012 році йому стало відомо, що рішенням сільської ради з його земельної ділянки було виділено 0,02 га для проїзду [PERSON] Постановою Літинського районного суду від 20.11.2012 року вищезазначене рішення скасовано і йому повернуто земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва згідно проекту. З метою продовження будівництва в січні 2013 року він звернувся до [PERSON] сільської ради з проханням виїхати до його земельної ділянки та встановити межові знаки із сусідами. При обмірі земельних ділянок виявилося, що суміжний власник [PERSON] приватизувала свою земельну ділянку. Внаслідок даної приватизації йго земельна ділянка замість 0,13 га зменшилася до 0,086 га. Вважає, що [PERSON] здійснила незаконну приватизацію без його згоди і просить скасувати Державний акт серії ЯМ №057620 виданий 09.10.2012 року [PERSON] сільською радою. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що у 2008 році вона успадкувала після смерті матері [PERSON] земельну ділянку площею 0,1134 га. З її земельною ділянкою межують земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] Так як її земельна ділянка знаходиться посередині, то рішенням громадської сільської ради був затверджений проїзд до її земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON] Однак останній став перешкоджати її користуватися даним проїздом. Вона зверталася до сільської ради про вирішення даного питання. Після скасування рішення сільської ради вона в добровільному порядку хотіла укласти з [PERSON] земельний сервітут щодо порядку користування, вїзду та виїзду з земельної ділянки, оскільки іншого варіанту проїзду не існує, проте в добровільному порядку це зробити він відмовився. Тому змушена звернутися до суду і просить встановити безстроковий на безоплатній основі земельний сервітут. Також в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити, оскільки вона в законному порядку здійснила приватизацію земельної ділянки і отримала Державний акт. При цьому розмір її земельної ділянки не збільшився, а навпаки зменшився, що було встановлено при точних обмірах. Межі, які були встановлені і існували тривалий час вона не порушувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що відповідно до рішення сільської ради від 17.10.1991 року йому була виділена земельна ділянка для будівництва будинку, яка розташована поряд з земельною ділянкою [PERSON] На даній земельній ділянці він має намір побудувати будинок і в нього є проект забудови житлового будинку. Він не міг розпочати будівництво через проїзд, який був виділений рішенням сільської ради. Після скасування рішення сільської ради Літинським районним судом 20.11.2012 року йому повернуто вилучену земельну ділянку і він має намір розпочати будівництво. Встановити сервітут для проїзду на земельну ділянку [PERSON] через його земельну ділянку не можливо, оскільки на місці бувшого проїзду має бути збудований згідно проекту будинок. Крім того на земельну ділянку [PERSON] є можливість заїхати з іншої вулиці через земельну ділянку [PERSON], в якого росте як і в [PERSON] трава на сіно, тому не існує перешкод для вивезення сіна і укладання сервітуту з [PERSON] [PERSON] свій позов до [PERSON] та відділу держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним державного акту підтримав. Суду пояснив, що відповідно до рішення сільської ради йому було виділено земельну ділянку під забудову 0,13 га. проте коли він в січні 2013 року звернувся до [PERSON] сільської ради, щоб йому встановили межові знаки і коли переміряли її, то земельна ділянка склала лише 0,086 га. Вважає, що його земельна ділянка зменшилася через те, що [PERSON] приватизувала його земельну ділянку, тому просить визнати Державний акт недійсним. Представник [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Представник відділу Держкомзему у Літинському районі [PERSON] в судовому засіданні позову [PERSON] не визнав, суду пояснив, що державний акт [PERSON] виготовлений на підставі рішення [PERSON] сільської ради. Воно не скасоване до цього часу, а тому підстав для визнання Державного акту недійсним не існує. Із копії Державного акту (а.с.9) та копії довідки (а.с.20) судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1134 га. Із копії рішення [PERSON] сільської ради від 16.04.1992 року (а.с.10) судом встановлено, що з земельної ділянки [PERSON] для проїзду громадян [PERSON] та [PERSON] виділено 0,02 га шириною 4 м, а також виділено 0,01 га з земельної ділянки [PERSON] для проїзду [PERSON] [PERSON] копії вказівки районного відділу держкомзему (а.с.11) видно, що встановлено межові знаки на земельних ділянках [PERSON] та [PERSON] та рекомендовано постійно облаштовувати дану межу. Із копії рішення [PERSON] сільської ради (а.с.12) судом встановлено, що [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та погосподарських будівель та для ведення підсобного господарства виділено земельну ділянку площею 0,60 га. Із копії заяви [PERSON] від 27.03.2012 року (а.с.13) та копії заяви [PERSON]М від 02.04.2012 року (а.с.14) судом встановлено, що вони зверталися до сільської ради, щоб залишити проїзд на їхні земельні ділянки. Із копії заяви [PERSON] (а.с.15) встановлено, що він також звертався в сільську раду, щоб перенесли проїзд до земельної ділянки [PERSON] [PERSON] копії акту обстеження земельної ділянки від 19.04.2012 року (а.с.16) встановлено. що переносити проїзд немає ніяких підстав. Із копії постанови Літинського районного суду від 20.11.2012 року (а.с.18-19) видно, що скасовано рішення [PERSON] сільської ради від 16.04.1992 року про виділення з земельної ділянки [PERSON] для проїзду громадян [PERSON] та [PERSON] 0,02 га шириною 4 м, а також виділено 0,01 га з земельної ділянки [PERSON] для проїзду [PERSON] [PERSON] копії рішення [PERSON] сільської ради від 17.10.1991 року (а.с.35) видно, що [PERSON] дозволено будівництво хати на земельній діляні площею 0,13 га в с.Кусиківці. Із копії рішення від 10.04.2012 року (а.с.39) видно. що передано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,40 га в тому числі і 0,13 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із копії рішення від 29.12.2012 року (а.с.38) судом встановлено, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,43 га. Відповідно до ст.401 ч.1 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших при родних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст.402 ч.3 ЦК України, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до ст.404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а вразі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши земельні ділянки в натурі при виїзді на місце в їх розташування, суд вважає. що позов [PERSON] про встановлення земельного сервітуту до задоволення не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] 17.10.1991 року виділено земельну ділянку під забудову хати. Відповідно до рішення Літинського районного суду від 20.11.2012 року [PERSON] повернуто земельну ділянку площею 0,03 га. Відповідно до проекту забудови [PERSON] має намір побудувати будитнок загальною площею 100,77 кв.м. і даний будинок згідно проекту розташовується на місці бувшого заїзду на земельну ділянку [PERSON] Крім того, при виходу на місце розташування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] встанволено, що крім ліквідованого заїзду через земельну ділянку [PERSON] можливий заїзд через земельну ділянку [PERSON] Встановлення сервітуту для проїзду через земельну ділянку [PERSON] буде порушувати його право на забудову і перешкодувати у користуванні своєю власністю. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши земельні ділянки в натурі при виїзді на місце в їх розташування, суд вважає. що позов [PERSON] про визнання державного акту недійсним до задоволення не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку, якою тривалий час користувалася її мати [PERSON] [PERSON] показань відповідача [PERSON] встановлено. що межі земельної ділянки при приватизації [PERSON] не порушувала і приватизувала її в тих розмірах, якими користувалася тривалий час. Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради №116 від 11.07.2012 року було затверджено технічну документацію із землустрою та передано у власність [PERSON] земельні ділянки розташовані в с.Кусиківці Літинського району, а також вирішено видати на них Державні акти. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначає, що Державний акт є недійсним оскільки він не узгоджував межі, проте не оскаржував рішення про приватизацію земельної ділянки [PERSON] Оскільки дане рішення є чинним і ніким не оспорене та не порушено межі земельної ділянки [PERSON], тому відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту.

Outcome: dismissed