Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з позовом про стягнення з відповідача завданих збитків. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач тимчасово виконував обов'язки директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта» на підставі наказу Міністра оборони України №380 від 06.06.2012 року до 29.03.2013 року. [PERSON] був прийнятий на роботу в Державне підприємство Міністерства оборони України «Готель «Власта» на посаду заступника директора 29.05.2012 року відповідно наказу №61-К від 23.04.2012 року, а наказом №37-К від 09.07.2012 року його звільнено із займаної посади за п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2012 року та апеляційного суду Львівської області від 25.03.2013 року зобов'язано ДП МОУ «Готель «Власта» поновити [PERSON] на роботі та сплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18119 грн. 97 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та стягнуто на користь держави судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп. Внаслідок протиправних дій відповідача, які виразились у виданні неправомірного наказу про звільнення, позивачу ДП МОУ «Готель «Власта» завдано збитків в розмірі 19909 грн. 80 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 19909 грн. 80 коп. В судовому засіданні представник позивача ДП МОУ «Готель «Власта» позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви позовної заяви, додатково пояснив, що відповідач згідно наказу Міністра оборони України №380 від 06.06.2012 року до 29.03.2013 року виконував обов'язки директора ДП МОУ «Готель «Власта». Наказом №37-К від 09.07.2012 року [PERSON] було звільнено з посади заступника директора ДП МОУ «Готель «Власта» за ст.40 п.4 КЗпП України. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2012 року та апеляційного суду Львівської області зобов'язано ДП МОУ «Готель «Власта» поновити [PERSON] на роботі та сплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18119 грн. 97 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та стягнуто на користь держави судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп. Внаслідок протиправних дій відповідача, які виразились у виданні неправомірного наказу про звільнення, позивачу ДП МОУ «Готель «Власта» завдано збитків в розмірі 19909 грн. 80 коп., які просить стягнути з відповідача та просить суд стягнути понесені судові витрати. Просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, через засоби масової інформації - газету «Високий замок» №188 (5056) від 13-15 грудня 2013 року, суд за згоди представника позивача ухвалив слухати справу у його відсутності на підставі наявних матеріалів справи з винесенням рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до п.6.3 Статуту ДП МОУ «Готель «Власта» керівник підприємства несе повну відповідальність за стан і діяльність підприємства. Згідно п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» належить враховувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації в зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] тимчасово виконував обов'язки директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта» на підставі наказу Міністра оборони України №380 від 06.06.2012 року до 29.03.2013 року, що стверджується наказом №47-К від 29.03.2013 року / арк..спр.27/. [PERSON] був прийнятий на роботу в Державне підприємство Міністерства оборони України «Готель «Власта» на посаду заступника директора 29.05.2012 року відповідно наказу №61-К від 23.04.2012 року, а наказом №37-К від 09.07.2012 року його звільнено із займаної посади за п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2012 року та апеляційного суду Львівської області 25.03.2013 року зобов'язано ДП МОУ «Готель «Власта» поновити [PERSON] на роботі та сплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18119 грн. 97 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та стягнуто на користь держави судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп. /арк..спр.8-17/. Внаслідок протиправних дій відповідача, які виразились у виданні неправомірного наказу про звільнення, позивачу ДП МОУ «Готель «Власта» завдано збитків в розмірі 19909 грн. 80 коп., суд приймає до уваги поданий розрахунок заборгованості, оскільки той повністю відповідає зібраним матеріалам справи. З наведеного свідчить, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved