overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Заяниця звернувся до суду з вказаною заявою, просить розірвати шлюб з [PERSON], укладений 11.06.2004 року. Від шлюбу дітей не мають. Заяву обґрунтувала тим, що спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося з самого початку реєстрації шлюбу, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, в стосунках відсутні взаємоповага, любов, розуміння. За вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 25.11.2008 року [PERSON] засуджено до 15 років позбавлення волі, їхній шлюб існує формально. Заявниця в судове засідання не з»явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, на адресу суду надійшла заява про одержання ним копії заяви з додатками, в якій він вказав на те, що заперечень щодо заяви не має, просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявниця та [PERSON] з 11.06.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають, що за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 25.11.2008 року [PERSON] було засуджено до 15 років позбавлення волі, в даний час він відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії № 70, що слідує з копії вироку суду, повідомлення за підписом начальника виправної колонії. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 і ч.4 ст.56 кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу та недоторканність. Згідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим, бо це суперечить інтересам позивача, яка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки, а тому шлюб слід розірвати. Заявниця, просить суд після розірвння шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 111,112,113, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] 6090 грн. боргу за договором позики та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 лютого 2013 року відповідач отримав від неї грошові кошти в сумі 6090 грн. та зобов'язався їх повернути. У підтвердження даної позики 12 лютого 2013 року була написана розписка, яка підписана відповідачем. Однак, на момент подачі позову [PERSON] кошти так і не повернув. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили стягнути з відповідача заборгованість за позикою та судові витрати. [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач вказав, що кошти у [PERSON] не позичав, а коли саме ставив підпис на аркуші паперу він не пам'ятає. Свідок [PERSON] суду показав, що працює інженером з охорони праці у приватного підприємця [PERSON] Із [PERSON] - колеги. [PERSON] купував у них продукцію за якою сам і приїжджав. В лютому 2013 року, коли перебував на виробництві, [PERSON] позичила відповідачу кошти, оскільки йому не вистачало на розрахунок на отриману продукцію. На такі умови [PERSON] погодився, однак розписку власноручно не писав, оскільки в нього були брудні руки. Зазначив, що гроші передавали при ньому. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних підстав. Як убачається зі змісту ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що 12 лютого 2013 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 6090 грн., що підтверджується розпискою. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначення кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За таких обставин 27 травня 2013 року позивач звернулася до [PERSON] із проханням повернути позичені кошти (лист-прензія від 27.05.2013р.). Однак, станом на 25 липня 2013 року відповідач позику у розмірі 6090 грн. не повернув. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути 6090 грн. заборгованості за договором позики, а також понесені позивачем судові витрати. На підставі ст.ст.526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів та просив суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2013 року з нього також утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2013 року з нього стягуються аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання непрацездатної дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років. Загальний розмір аліментів, які з нього стягуються складає 54 %, що є більше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громодян. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмові пояснення, згідно з якими вона позовні вимоги не визнає. Суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 СК України - розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров'я платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2013 року з нього також утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2013 року з позивача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання непрацездатної дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON], [INFO], з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитини відповідного віку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

22 жовтня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 1979 року, від якого не мають спільних неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок втрати порозуміння та протилежних поглядів на життя, сім'ю. З 2011 року подружжя разом не проживає, не веде спільного господарства, шлюбні відносини припинені, у зв'язку з чим, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а. с. 3-4). Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 лютого 1979 року, зареєстрованого відділом РАЦС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 272, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 5, 9). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище відповідачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: „[PERSON]". Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому даний підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

16.10.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 07.10.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна не має. Просить розірвати шлюб в судовому порядку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 261 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ майна не виникає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

21.08.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак відповідач вихованням та матеріальним утримуванням дитини не займається. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають в шлюбі (а.с.6) та мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов’язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значений час , суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов’язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судове засідання позивачка не з’явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву, про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення позову. Щодо надання строку для примирення сторін заперечив. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23.06.1994 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №251835, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської адміністрації, про що зроблено актовий запис за №680. Від даного шлюбу у сторін народилися доньки Поліна, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №008094 від 27.05.2005 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1010 та Анастасія, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №063556 від 21.05.1996 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис за №984. З 2010 року шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дітей. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.06.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської адміністрації, про що зроблено актовий запис за №680.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судове засідання позивачка не з’явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву, про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове зсідання не з’явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву, про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.12.2009 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №095424, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2077. Від даного шлюбу у сторін народилися сини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження №445938, виданим 04.05.2006 року Батумською службою Агентства громадянського реєстру, про що зроблено актовий запис за №0098964 та Ніко, [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження №445937, виданим 04.05.2006 року Батумською службою Агентства громадянського реєстру, про що зроблено актовий запис за №1000. З червня 2011 року подружжя проживає окремо. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дітей. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16.12.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2077.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] і просила поділити спадкове майно, що зареєстровано за спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] року. На обґрунтування позову повідомила , що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055677 від 17.12.2009 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею , договорів оренди землі за № 010904300531, кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:07:015:0098 та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055678 від 17.12.2009 року , акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010904300532, кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:07:015:0099. [PERSON] заповіту не залишав, а тому майно належне йому на час смерті підлягає спадкуванню за законом між спадкоємцями першої черги, якими є: діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , мати покійного [PERSON] та дружина покійного [PERSON]. Всі спадкоємці першої черги прийняли спадщину у встановлений законом шестимісячний термін з часу відкриття спадщини, однак при поділі спадкового майна між спадкоємцями виник спір, вони не можуть домовитись про поділ спадкового майна, у кожного із них свої варіанти поділу спадкового майна. Позивачка та відповідачка у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачкою позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1000,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 10, 39, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved