Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про припинення права на утримання. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 300 грн. Шлюб між ним та відповідачем [PERSON] було розірвано 24 квітня 2013 року. На сьогоднішній день він проживає з іншою жінкою [PERSON], з якою має намір зареєструвати шлюб. На даний момент він ніде не працює, оскільки без документів, які знаходяться у відповідача, які підтверджують його фах, професійну спрямованість та досвід роботи, оформитися на роботу він не має можливості, з тієї самої причини він не може стати на облік у центр зайнятості. Крім цього, на підставі рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2012 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. З метою недопущення зростання заборгованості він позичає грошові кошти у [PERSON] Посилається на ч. 1, 2 ст. 82 СК України та зазначає, що діти досягли семирічного віку та протягом робочого дня перебувають у відповідних закладах освіти та не потребують постійного догляду. Відповідач [PERSON] має обєктивну можливість займатись трудовою діяльністю, але умисно не проявляє бажання працювати. Відповідач умисно поставила себе в положення особи, яка потребує матеріальної допомоги, а на сьогодні вважає, що потреба в отримання матеріальної допомоги припинена. Просить суд припинити право гр. [PERSON] на утримання. Позивач в судові засідання зявлявся, пояснював, що дійсно він зараз ніде не працює, оскільки відповідач не віддає йому документи, які підтверджують його фах та досвід роботи. З приводу таких дій відповідача в правоохоронні органі він не звертався, будь-які інші дії, направлені на отримання документів, що підтверджують його фах та досвід роботи не вчиняв. За станом здоровя може працювати, інвалідом не являється. Також зазначав, що утримує свою сімю за грошові кошти, які позичає у [PERSON], з якою знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявлялась, в задоволенні позову просила відмовити. Зазначала, що коли вона перебувала в шлюбі з відповідачем, останній забороняв їй працювати та вона займалась веденням господарства та вихованняv дітей. Зараз вона не в змозі влаштуватись на роботу через відсутність досвіду та свого віку, крім цього вона доглядає за їх спільними неповнолітніми дітьми. Зазначала, що позивач має постійний дохід, він працює монтажником та його заробітна плата складає від 8 000 до 10 000 грн. на місяць, отримує дохід у вигляді орендної плати за квартиру, яка належить йому, також має інші доходи та може сплачувати аліменти на її утримання. Відповідач [PERSON] також подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про право на утримання, збільшення розміру утримання та стягнення моральної шкоди. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про право на утримання, збільшення розміру утримання та стягнення моральної шкоди закрито у звязку з набранням законної сили рішення суду, яке постановлено між тими ж сторонами та стосується одного предмету і з тих самих підстав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів цивільної справи між [PERSON] та [PERSON] 02 березня 1994 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МЛ № 379650 (а.с. 28). Від шлюбу позивач та відповідач мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 31, 32). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року шлюб, зареєстрований 02 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 276 зроблений палацем одруження м. Петропавлівськ Камчатський розірвати (а.с. 11). На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012 року з [PERSON], на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 550 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з 08 червня 2012 року і до досягнення дитиною дітьми повноліття (а.с. 10). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року по справі № 202/0417/6006/2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та вирішено стягувати щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 300 грн., починаючи з 25.07.2012 року до моменту припинення потреби матеріальної допомоги (а.с. 35). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2013 року було зареєстровано повідомлення Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про ухилення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дітей (а.с. 38). Заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання дітей, згідно інформації наданої Амур Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складає 12 067,63 грн. та заборгованість на утримання дружини складає 3 367,74 грн. (а.с. 50). Відповідно до довідки № 2082 від 01 серпня 2013 року, виданої Лівобережним районним центром зайнятості м. Дніпропетровська [PERSON] на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 51). Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 75 СК України). В силу ч. 1 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (ч. 3 ст. 79 СК України). Сімейне законодавство передбачає підстави для припинення права подружжя на утримання за рішенням суду у разі їх підтвердження в ході судового розгляду. Позивач посилається на підстави, які передбачені ч. 1, 2 ст. 82 СК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Жодних доказів в підтвердження підстав припинення права на утримання, передбачених ч. 1, 2 ст. 82 СК України позивачем надано не було. Отже, відсутні і підстави, передбачені ч. 1, 2 ст. 82 СК України для припинення права відповідача на отримання аліментів, які стягуються за рішенням суду.

Outcome: dismissed