Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з 05.09.1998 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 28.02.2013 року було розірвано. Вказує, що згідно договору про пайову участь у будівництві житла від 22.09.2005 року №78-4А та додаткової угоди до нього від 14.08.2008 року, ними за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до акту прийому-передачі від 15.08.2008 року [PERSON] було передано спірну квартиру. 15.08.2008 року ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» як виконавець за договором про пайову участь у будівництві житла направив Луцькому міському голові лист про передачу у власність квартири [PERSON] як замовнику за вказаним договором. З 2010 року подружні відносини між ними погіршились, в зв'язку з чим шлюб було розірвано. Не визнаючи за нею права власності на спільне майно подружжя, відповідач навмисно не отримує свідоцтво про право власності на спірну квартиру, тому вона з дітьми змушена наймати інше житло та сплачувати за нього кошти. Покликаючись на викладені обставини та, що реєстраційною службою Луцького міського управління юстиції їй відмовлено в отриманні правовстановлюючих документів на квартиру, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просили задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч 1. ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст.63,68 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 05.09.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбу, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 28.02.2013 року було розірвано (а.с.12). В шлюбі в них народилось троє дітей дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON],[INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 07.07.1999 року, серії [NUMBER] від 10.03.2011 року, серії [NUMBER] від 10.03.2011 року (а.с.9-11). 22.09.2005 року між ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» як виконавцем та [PERSON] як замовником був укладений договір про пайову участь в будівництві житла №78-4А, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS]. Вартість житла на момент укладення договору становила 114620 грн. (а.с.16). 14.08.2008 року між ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору на пайову участь у будівництві житла № 78-4а від 22.09.2005 року, відповідно до якої змінені умови укладеного договору щодо площі та вартості квартири(а.с.17). З довідки ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» встановлено, що за квартиру [ADDRESS] проведена повна оплата в сумі 131424 грн. та згідно акту прийому-передачі від 15.08.2008 року квартира передана [PERSON] (а.с.18, 19). 15.08.2008 року ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» як виконавець за договором про пайову участь у будівництві житла направив Луцькому міському голові лист про передачу у власність квартири [PERSON] як замовнику за вказаним договором. Не заперечуючи зазначених обставин та, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, представник відповідача заперечила проти визнання за позивачем саме права власності на 1/2 частину квартири. Вважає, що [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання майнового права на квартиру. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На основі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки договір про пайову участь в будівництві житла сторонами виконаний повністю, квартира передана відповідачу та останній маючи право з 15.08.2008 року отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру, не бажає цього робити, не визнає право власності колишньої дружини на частину квартири, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд приходить до висновку також, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1320 грн. судового збору, який був сплачений останньою виходячи з вартості спірної квартири 264000 грн., підтвердженої висновком про вартість об'єкта оцінки ТзОВ «Волинське агенство нерухомості» . На підставі ст.ст.60,63,68,69,70 СК України, ст.368,392 ЦК України,

Outcome: approved