Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № СМ-SME 700/217/2007 від 26 грудня 2007 року в розмірі 3699153,75 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено договір кредиту № СМ-SME 700/217/2007 на суму 260000,00 доларів США із строком повернення 25 грудня 2014 року та сплатою відсотком за користування кредитом у розмірі 4,4 % на рік. Згідно умов договору відповідач зобовязався щомісячно, здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку та строки згідно з графіком платежів, наведеному у додатку №1 до кредитного договору №СМ-SME 700/217/2007 від 26 грудня 2007 року. У разі порушення своїх зобовязань за кредитним договором відповідач зобовязався сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожен день прострочки. Позивач свої зобовязання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 260000,00 доларів США, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобовязання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 09 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 3699153,75 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, справу розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд перевіривши заяву представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством ОТП банк та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого позивач прийняв на себе зобовязання за кредитним договором № СМ-SME 700/217/2007 від 26 грудня 2007 року. 26 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено договір кредиту № СМ-SME 700/217/2007, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу строковий кредит на термін до 25 грудня 2014 року на суму 260000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 4,4% річних за користування кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит до 25 грудня 2007 року сплачуючи, щомісячно позивачу грошові кошти відповідно до графіку погашення заборгованості. При порушенні строків повернення кредиту, відповідач зобовязався сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожен день прострочки. Вказані обставини підтверджені договором СМ-SME 700/217/2007 від 26 грудня 2007 року. Позивач кредит у розмірі 260000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 26 грудня 2007 року складає 1313000,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконує, в результаті чого станом на 09 вересня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 3699153,75 гривень з яких: - заборгованість по тілу кредиту у розмірі 99479,67 доларів США, що по курсу НБУ станом на 09 вересня 2013 року складає 785889,39 гривень; - заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 295,95 доларів США, що по курсу НБУ станом на 09 вересня 2013 року складає 2365,52 гривень; - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 2910898,84 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору № СМ-SME 700/217/2007 від 26 грудня 2007 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з нього у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved