Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 13 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLіЖГА000027130, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 500,00 грн. за плату в розмірі 15 процентів річних, з щомісячною комісією у розмірі 1,75% від суми кредиту, терміном до 13.04.2014 року. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. Відповідачу було направлено лист - вимогу про дострокове та повне виконання обов'язків за кредитним договором, проте остання так і не погасив заборгованість по ньому. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 02.07.2013 р. складає 43 927,08 грн., які позивач просить суд стягнути відповідача, поклавши на нього судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLіЖГА000027130, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 15 500 грн. за плату в розмірі 15% річних, та щомісячною комісією за управлінням кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту, терміном до 13.04.2014 року. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених в п 2.5.2 Кредитного договору. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов договору, щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі. Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем в підтвердження позовних вимог, станом на 02 липня 2013 р. у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 43 927,08 грн., що включає в себе в суму кредиту 13 118,46 грн., відсотки 3 337,70 грн., комісія за РО 5 696,25 грн., неустойка в сумі 21 774,67 грн., що передбачена п. 4.3 Кредитного договору. Одже, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, а саме того, що розмір пені перевищує розмір збитків, на думку суду суму такої пені доцільно зменшити до 10% від суми заборгованості за кредитом та процентами, що таким чином становить 2 177,47 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, доведений та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved