Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач 31 жовтня 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 05.10.2005 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DND0AK09985257, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 27 919,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,92% на рік з кінцевим терміном повернення 05.10.2012 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договору поруки № DND0AK09985257 з відповідачем [PERSON] Відповідачка [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 25.10.2012 року у розмірі 33 094,39 доларів США, яка складається з: 10 823,55 доларів США заборгованості за кредитом, 11 505,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 539,83 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 225,49 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 842,83 доларів США, що еквівалентно 254 424,18 грн. та сплачений судовий збір, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10 000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2013 року заочне рішення від 27 листопада 2012 року по даній справі скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні при новому розгляді справи заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи наступним. 05.10.2005 року дійсно між ним та ПАТ «ПриватБанк» був укладений договір поруки № DND0AK09985257. Позивач зазаначає, що відповідачка [PERSON], більше трьох років не сплачувала суму боргу за основним зобовязанням, проценти за користування кредитом та не виконувала інші зобовязання за договором. При цьому, позивачем жодних повідомлень про невиконання основним боржником своїх зобовязань за кредитним договором на адресу поручителя не направлялося та жодних вимог до нього не було предявлено. Крім того, позивач з 01 листопада 2008 року в односторонньому порядку збільшив проценту ставку за користування кредитом з 10,92% до 12,96 %, про що також не повідомив сторони договору. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні також заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували факт повідомлення сторін кредитного договору про збільшення процентної ставки, не надано документів, якими б підтверджувалось правильність розрахунків заборгованості [PERSON] Також відповідно до акту приймання автомобіля [PERSON] від 14.08.2009 року заставний автомобіль мав бути реалізований після 24.09.2009 року у разі невиконання відповідачкою своїх боргових зобовязань. Однак невідомо коли у дійсності, а також кому його було реалізовано, а також відсутні відомості про перерахування виручених за нього коштів на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.10.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DND0AK09985257, згідно якого позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 27 919,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,92% на рік з кінцевим терміном повернення 05.10.2012 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та договору поруки № DND0AK09985257 з відповідачем [PERSON] Однак, як вбачається з матеріалів справи, згідно ордеру розпорядження № DND0AK09985257 від 05.10.2005 року відповідачці було надано грошові кошти лише у сумі 19 894,00 доларів США. Також відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DND0AK09985257 від 05.10.2005 року від 25.10.2012 року позивач з 01 листопада 2008 року збільшив суму процентної ставки з 10,92 % до 12,96 %. Відповідач та представник відповідача посилаються на те, що про дану обставину позивачем їх не було повідомлено. В спростування даних тверджень представником позивача були надані суду письмові повідомлення на імя [PERSON] за № 17894 від 06.10.2008 року та на імя [PERSON] № 17894 від 06.10.2008 року, в яких зазначено про зміну процентної ставки за кредитом, але жодних належних доказів про вручення даних повідомлень сторонам кредитного договору під підпис суду не було представлено. Також з матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2009 року згідно акту прийому автомобіля [PERSON], яка допустила прострочку кредиту за кредитним договором № DND0AK09985257 від 05.10.2005 року, передала заставний автомобіль позивачу на реалізацію з метою погашення заборгованості за вказаним договором. 29 вересня 2009 року відповідачкою [PERSON] було видано довіреність на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким надано право розпоряджатися належним їй транспортним засобом марки SAFE SUV, модель -, рік випуску: 2005, тип Т3: легковий-універсал-В, шасі № LGWFF2G596A050315, реєстраційний номер [NUMBER], зокрема, укладати та підписувати від імені відповідачки договори цивільно-правового характеру, одержувати за цими договорами грошові суми, направляти їх на погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ПАТ КБ «ПриватБанк». В свою чергу, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду також доказів того чи був реалізований автомобіль та за рахунок цього погашено заборгованість та взагалі обґрунтувати яка саме сума заборгованості виникла за кредитним договором № DND0AK09985257. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed