Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-09 00:00:00

В червні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 09.10.1998 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 28.09.2000 року. На даний час має можливість поїхати із сином на відпочинок за кордон, але колишній чоловік відмовляється надати їй дозвіл на виїзд. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні прав [PERSON], дозволити виїзд [PERSON] на відпочинок у Обєднані Арабські Емірати у період з 22.10.2013 по 29.10.2013 року у супроводі [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, просила розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи відділу у Хортицькому району у справах дітей Запорізької міської ради надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти позовних вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1998 року по 28.09.2000 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] має намір виїхати разом із сином на відпочинок до Обєднаних Арабських Еміратів (далі- ОАЕ). Вказує, що батько відмовляється добровільно надати згоду на виїзд. Суду надано договір № 282/2 від 15.08.2013 на туристичне обслуговування, укладений між ТОВ Витан Травел та [PERSON] Відповідно до додатку №1 до вказаного договору, [PERSON] було замовлено тур до ОАЕ, м. Дубай тривалістю 7 діб, із проживанням в готелі, авіаперелітом та трансфером від аеропорту до готелю і назад на двох осіб [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] У вартість туру також включена медична страховка від нещасного випадку. Тривалість путівки з 22.10.2013 по 29.10.2013 року. Вартість туристичного замовлення у розмірі 12874 грн. повністю виплачена [PERSON], що підтверджується наданою суду квитанцією. Згідно довідки від 05.09.2013 року, директор Запорізької гімназії №45 [PERSON] не заперечує проти відсутності учня 8-Б [PERSON] з 22.10.2013 по 29.10.2013 року. Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України № 3858 -Х11 від 21.01.1994 року, із змінами та доповненнями, який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 932 від 11 липня 2007 року, виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] доведений факт того, що виїзд із сином до ОАЕ має на меті відпочинок, це відповідає вимогам про обовязок батьків про піклування про здоровя та розвиток дитини. Таким чином, надання дозволу на виїзд\~ неповнолітнього сина, [PERSON], за межі України без згоди батька відповідає інтересам дитини,а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved