Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ТОВ «Київське будівельне підприємство № 3», третя особа ПАТ «Банк «Український капітал» в якому просять визнати за ними в рівних долях право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] Вимоги мотивують тим, що 28.07.2006 року ними було укладено договір № 18-2-172 про участь у Фонді фінансування будівництва (надалі по тексту - договір інвестування) із Відкритим акціонерним товариством «Банк «Український капітал». Пунктом 1.1 договору інвестування встановлено, що довіритель, на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництва (надалі по тексту - Правила ФФБ) житлового будинку за адресою [ADDRESS], від 20 червня 2006 року дає згоду на учать у Фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов»язання виконувати правила ФФБ, передати кошти банку у довірче управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій банку з управління цими коштами, а банк приймає кошти на рахунок ФФБ у довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку визначеному правилами ФФБ. Згідно наведених Правил ФФБ, затверджених Головою Правління ВАТ «Банк Український капітал» від 20.06.2006 року, забудовником об'єкту інвестування є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київське будівельне підприємство № 3», яке уклало з Банком договір на організацію спорудження об'єкта будівництва. За п. 1.3 Договору інвестування об'єктом інвестування є квартира у житловому будинку - об'єкті будівництва, будівництво якого здійснюється за адресою: [ADDRESS] Кінцеві технічні показники Об'єкту інвестування визначаються після введення об'єкту будівництва в експлуатацію та на підставі технічного паспорта на об'єкт інвестування виданого Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності м. Києва. Пунктом 1.4 Договору інвестування встановлено, що запланований строк вводу об'єкта будівництва в експлуатацію - 2 квартал 2009 року, а запланований строк передачі будинку під заселення - 4 квартал 2009 року. Додатковою угодою до Договору про участь у ФФБ від 01.10.2012 року вносились зміни до пункту 1.4, якими переносився строк вводу об'єкта будівництва в експлуатацію - червень 2012 року, а запланований строк передачі будинку під заселення - вересень 2012 року. Відповідно п. 1.5 Договору інвестування позивач є установником управління майном, переданого ним на рахунок ФФБ, а Банк є управителем ФФБ. Пунктом 1.7 Договору інвестування встановлено, що право власності на майно передане в довірче управління визначається відповідно до чинного законодавства України. За п. 1.8 Договору інвестування Банк, при здійсненні управління майном, для досягнення мети цього Договору діє від свого імені в інтересах Довірителів та дотримується встановлених Правилами ФФБ обмежень щодо окремих дій з управління цим майном і обмежень права довірчої власності. Пунктом 1.9 Договору інвестування передбачено, що після укладання цього Договору Банк на умовах Правил ФФБ та цього договору закріплює за Довірителем обраний ним об'єкт інвестування, характеристики якого визначені у п. 1.3 цього Договору та у Свідоцтві про участь у ФФБ, яке є невід'ємною частиною цього Договору. Також за пунктом 1.10 Договору інвестування він може отримати у власність закріплений за ним об'єкт інвестування після введення об'єкта будівництва в експлуатацію на умовах, визначених Правилами ФФБ, за умови оплати 100% вартості об'єкту інвестування, визначеної виходячи із загальної площі об'єкту інвестування та поточної вартості вимірної одиниці об'єкту інвестування на день оплати, та відсутності зі сторони Довірителя порушень зобов'язань передбачених цим договором та Правилами ФФБ. Строк передачі об'єкту інвестування Довірителю - 90 календарних днів з дати підписання акту вводу об'єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно п. 3.2 договору, довіритель вносить кошти до ФФБ в національній валюті України у готівковій чи безготівковій формі. Пунктом 3.3 визначено, що після внесення довірителем коштів до ФФБ Банк закріплює за довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування з урахуванням поточної ціни вимірної одиниці об'єкта інвестування на дату оплати. Згідно пункту 3.4 довіритель сплачує грошові кошти у сумі 415 287,00 гривень в термін до 30.10.2006 року, що дорівнює вартості 102,54 вимірних одиниць об'єкту інвестування. Подальший графік внесення коштів визначений у свідоцтві про у ФФБ. Також, згідно пункту 3.8 Договору інвестування кінцевий розрахунок за об'єкт інвестування здійснюється довірителем за даними технічного паспорта на об'єкт інвестування виданого Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності, до отримання свідоцтва про право власності за поточною ціною, але не більше ніж було сплачено. Позивачами були виконані взяті зобов»язання за Договором про участь у ФФБ, що підтверджується довідкою № 175 від 01.10.2012 р. про 100 % інвестування об»єкту будівництва. Під час проведення інвентаризації будинку [ADDRESS] та проведено звірку із Банком, про що складено Акт звірення розрахунків по Договору від 01.10.2012 року та зафіксовано в Додатковій угоді до Договору інвестування від 01.10.2012 року. Згідно названих документів змінено номер квартири з 172 на 175 та змінено загальну площу квартири з 102,54 кв.м. на 100,40 кв.м. Правилами ФФБ визначено, що подання до відповідного уповноваженого органу документів, необхідних для оформлення довірителям права власності на житлові приміщення (квартири), здійснюється забудовником за участю довірителя, своїми силами та за свій рахунок або за рахунок довірителя та зазначається, що правовстановлюючі документи на квартири довірителі отримують від забудовника, який забезпечив їх оформлення, або від уповноваженої забудовником особи. На час звернення до суду будинок введено в експлуатацію, квартиру передано їм у користування, проте право власності на спірну квартиру відповідачем не оформлене, чим порушуються їх права. В судовому засіданні представник позивачів підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, третя особа подала заяву з проханням задовольнити позов, посилаючись на виконання позивачами всіх зобов»язань перед третьою особою та відповідачем щодо інвестування спірної квартири, тому у позивачів виникло право набути право власності на об»єкт інвестування. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачами та ВАТ «Банк «Український капітал» 28 липня 2007 року було укладено договір № 18-2-172 про участь у Фонді фінансування будівництва, предметом якого є участь у інвестуванні квартири [ADDRESS] (надалі по тексту - договір інвестування, а.с. 7-12). Пунктом 1.1 договору інвестування встановлено, що Довіритель (позивачі), на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS], від 20 червня 2006 року (надалі по тексту - Правила ФФБ), дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передати кошти Банку у довірче управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій банку з управління цими коштами, а Банк приймає кошти на рахунок ФФБ у довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку, визначеному правилами ФФБ. Згідно наведених Правил ФФБ, затверджених Головою Правління ВАТ «Банк «Український капітал» від 20.06.2006 р., забудовником об'єкту інвестування є відповідач ТОВ «Київське будівельне підприємство № 3» (а.с. 14-21). Відповідно до п. 1.3. договору інвестування, об'єктом інвестування є квартира [ADDRESS], загальна проектна площа - 102,54 кв.м., кількість кімнат - 3 шт. Кінцеві технічні показники Об'єкту інвестування визначаються після введення об'єкту будівництва в експлуатацію та на підставі технічного паспорта на об'єкт інвестування виданого БТІ м. Києва. Кінцеві оздоблювальні показники об'єкту інвестування можуть бути частково змінені. Пунктом 1.4 Договору інвестування встановлено, що запланований строк вводу об'єкта будівництва в експлуатацію - 2 квартал 2009 року, а запланований строк передачі будинку під заселення - 4 квартал 2009 року. Додатковою угодою від 01.10.2012 року до Договору про участь у ФФБ № 18-2-172 від 28.07.2006 року вносились зміни до пункту 1.4, якими переносився строк вводу об'єкта будівництва в експлуатацію - червень 2012 року, а запланований строк передачі будинку під заселення - вересень 2012 року (а.с. 13). Згідно з пунктом 1.5 Договору інвестування позивачі є установниками управління майном, переданого ним на рахунок ФФБ, а Банк - третя особа є управителем ФФБ. При цьому пунктом 1.7 Договору інвестування встановлено, що право власності на майно передане в довірче управління визначається відповідно до чинного законодавства України. Відповідно п. 1.9 Договору інвестування, після укладання цього Договору Банк на умовах Правил ФФБ та цього договору закріплює за Довірителем обраний ним Об'єкт інвестування, характеристики якого визначені у п. 1.3. цього Договору та у Свідоцтві про участь у ФФБ, яке є невід'ємною частиною цього Договору. Також, пунктом 1.10. Договору інвестування визначено, що позивачі можуть отримати у власність закріплений за ними об'єкт інвестування після введення об'єкта будівництва в експлуатацію на умовах, визначених Правилами ФФБ, за умови оплати 100% вартості об'єкту інвестування, визначеної виходячи із загальної площі об'єкту інвестування та поточної вартості вимірної одиниці об'єкту інвестування на день оплати та відсутності з сторони довірителя порушень зобов'язань передбачених цим договором та Правилами ФФБ. Строк передачі об'єкту інвестування довірителю 90 календарних днів з дати підписання акту вводу об'єкта будівництва в експлуатацію. Частиною 3 Договору інвестування встановлений порядок та умови розрахунків між сторонами. За пунктами 3.2, 3.3 Договору інвестування довіритель вносить кошти до ФФБ в національній валюті України у готівковій чи безготівковій формі. Після внесення довірителем коштів до ФФБ Банк закріплює за довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування з урахуванням поточної ціни вимірної одиниці об'єкта інвестування. Згідно пункту 3.4, довіритель сплачує грошові кошти у сумі 415 287,00 гривень в термін до 30.10.2006 року (включно), що дорівнює вартості 102,54 вимірних одиниць об'єкту інвестування. Подальший Графік внесення коштів визначений у Свідоцтві про участь у ФФБ. Також, згідно пункту 3.8. Договору інвестування, кінцевий розрахунок за об'єкт інвестування здійснюється довірителем за даними технічного паспорта на об'єкт інвестування виданого Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності, до отримання свідоцтва про право власності за поточною ціною. З матеріалів справи вбачається, що під час проведення інвентаризації будинку [ADDRESS] Київським міським бюро технічної інвентаризації, складено Технічний паспорт на квартиру позивачів в зазначеному будинку та проведено відповідну звірку із третьою особою, про що складено Акт від 01.10.2012 р. звірення розрахунків по Договору від 28.07.2006 року, згідно яких номер квартири змінився з [NUMBER] на [NUMBER] та зменшилась загальна площа об'єкту інвестування з 102,54 кв.м. на 100,40 кв.м. (а.с. 26, 32-34). До суду надано довідку № 175 від 01.10.2012 року, видану ПАТ «Банк «Український капітал» на ім»я позивачів про 100 % інвестування об»єкта будівництва, відповідно до якої останніми сплачені грошові кошти в сумі 415 287 грн. 00 коп., що підтверджує виконання позивачами умов договору інвестування (а.с. 25). Позивачі зверталися до відповідача та третьої особи листами від 11.06.2013 року з проханням оформлення права власності на об»єкт інвестування (а.с. 27, 29). На даний лист ПАТ «Банк «Український капітал» була надана відповідь від 12.06.2013 р. про те, що оформленням права власності на об»єкт інвестування здійснюється забудовником (а.с.28). Відповідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації ( ч. 1 та ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України) Відповідно до Сертифікату серії КВ № 16512090791, виданого Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у м. Києві від 01.06.2012 року, будівництво житлового будинку з підземним паркінгом на [ADDRESS] закінчено (а.с. 31). Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7, право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України; стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: зокрема, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до п. п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. В той же час, якщо сторонами угоди, пов'язаної з переходом права власності на майно, не дотримано вимог нормативних актів стосовно реєстрації майна, в даному випадку, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то сама лише ця обставина не є підставою для визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, оскільки питання видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на спірну квартиру, не було предметом розгляду компетентним органом, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про порушення чи не визнання права власності на квартири за позивачами та у зв'язку з цим, про наявність спору про право. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачами визначено неналежний спосіб захисту речового права на нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS], тому у межах даного спору, враховуючи договірні зобов'язання, які виникли між сторонами спору, а також ті обставини, що питання видачі свідоцтва про право власності на житло відноситься до виключеної компетенції державних органів, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Керуючи ст. ст. 182, 321, 328, 331, 334, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. ст. 1, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed