Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 2 581 242,82 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 1 950,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року [PERSON] отримала кредит у сумі 200 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договорів поруки № 2006-ПМ/47 від 09.06.2008р. та ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банк і [PERSON] 09.06.2008 року уклали договір іпотеки № 2006-ПМ-47. Згідно з договором іпотеки відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, в житловому будинку, магазині «Злагода» - нежитловому приміщенні № 35 загальною площею 130,5 кв. м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, буд. 40. У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, суду надав заперечення. Суд, вислухавши пояснення представника відповідачів, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявлені позовні вимоги за кредитним договором № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності ст.57-59 ЦПК України, а саме: Позивач не довів ту обставину, що він виконав свої зобовязання по даному кредитному договору та [PERSON] отримала грошову суму; Позивачем також в підтвердження своїх позовних вимог не надано оригінал кредитного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу. В запереченні на позовну заяву відповідачка [PERSON] зазначає, що не укладала та не підписувала кредитний договорів з позивачем № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 р., зазначає, що він підписаний іншою особою. Дані обставини підтверджуються вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2013 року, в якому зазначається, що 09.06.2008 року [PERSON], маючи умисел на підроблення та використання підробленого документа, діючи повторно перебуваючи в приміщенні відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 14, без відома та згоди [PERSON] внесла завідомо неправдиві відомості в бланк кредитного договору № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року, про те, що остання виступає в якості кредитора по зазначеному кредитному договору та бере на себе встановлену договором відповідальність у разі настання правових наслідків по договору, в якому [PERSON] виконала підписи від імені [PERSON], тим самим підробила та використала документ шляхом предявлення його в відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «Приватбанк» для укладення кредитного договору № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року. Також в матеріалах справи є рішення судів Першої інстанції, Апеляційної та Касаційної інстанцій, якими Банку відмовлено в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року до [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вимоги Банку до відповідачки [PERSON] не підлягають виконанню, оскільки відповідно до інформації, викладеної у вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2013 року [PERSON] є померлою особою. Таким чином, вищевикладене не дає суду підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed