Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 21 листопада 2012 року в розмірі 7000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України станом на 21 листопада 2012 року складає 56000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 560 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що відповідачем порушено умови договору позики в частині своєчасного повернення грошових коштів, що є предметом позовних вимог. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, просив позов задовольнити в повному обсязі, пояснив, що 21 листопада 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 7000,00 доларів США, зобов'язувався розпочати повернення боргу частинами визначеними умовами укладеного між сторонами договору позики, а саме щомісячно частинами по 3112,00 грн., та повернути позику в повному обсязі до 20 серпня 2013 року. Однак, взяті на себе зобов'язання не виконав, з моменту укладення договору позики не здійснив жодного платежу, називаючи все нові і нові терміни повернення позики, від зустрічей з позивачем ухиляється. На даний час борг відповідача за договором позики не погашено, відповідач ухиляється від його виконання, тому позивач просить суд достроково стягнути з відповідача борг за борговою розпискою в сумі 7000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України станом на дату укладення договору позики, складає суму 56000,00 грн., що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою вказаною в позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення та/або заперечення на позов не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] (Позикодавець) передав у власність [PERSON] (Позичальнику) грошові кошти в сумі 7000,00 дол. США, що становить 56 000,00 грн., за курсом НБУ на момент укладення договору. (п. 1 Договору). Як передбачено у п. 5 Договору позики, сторони домовились, що Позичальник розпочне повернення позики з 20 лютого 2013 року і продовжуватиме повертати її готівкою щомісячними рівними частинами по 3112 грн. Позичальник зобов'язаний повернути всю позику до 20 серпня 2014 року. (п. 5.2 Договору позики) (а.с. 3-4) Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення позики суд має враховувати положення статей 1050 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми позики. Пунктом 6 Договору позики, встановлено, що у разі прострочення повернення чергової частини позики Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також вправі нараховувати пеню в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув, в порядку ст. 1051 Цивільного кодексу України, відповідач не заявляв вимог з приводу оспорювання договору позики. Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору позики, в частині несвоєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про дострокове стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики в розмірі 7 000,00 доларів США, яка складає суму наданої позивачем позики відповідно до умов укладеного договору. Згідно з ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі, тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 21 листопада 2012 року на загальну суму 7 000,00 дол. США, яка згідно курсу Національного банку України (1 USD =7.9930 UAN), станом на дату укладення договору, становить суму 56000,00 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 560 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з даними позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа про сплату судового збору. (а.с. 1) Враховуючи наведене та

Outcome: approved