Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення витрат по оплаті за навчання в сумі 13 598,11 грн., вказуючи, що з нею 21.08.2010 року було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (далі Договір), згідно умов якого позивач зобов’язався здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня за напрямком підготовки «соціальна робота», а відповідачка зобов'язувалась у випадку відрахування з навчального закладу відшкодувати витрати, які були затрачені на її утримання. Посилаючись на те, що наказом ЛьвДУВС від 30.08.2013 року №536 о/с відповідачку було звільнено за власним бажанням згідно ст.63 п."ж" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внуирішніх справ" позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 13598,11 грн. та 229,40 грн. судового збору. Представник [PERSON] державного університету внутрішніх справ в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в зал судового засідання не з’явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 12 серпня 2010 року за № 275 [PERSON] було зараховано з 15 серпня 2010 року курсантом першого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи Прикарпатського юридичного інституту [PERSON] державного університету внутрішніх справ. Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію»особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільнилися із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.2,3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України» відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Витрати відшкодовуються у повному розмірі особами жіночої статі за весь період навчання. Відповідно до п.3 наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України №419831240605537219534 від 16 липня 2007 року «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах»відшкодовані за утримання курсантів вищих навчальних закладів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищих навчальних закладів та витрат на утримання курсантів. 21 серпня 2010 року між [PERSON] державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено письмовий договір про підготовку фахівця у вищому закладі Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого відповідач зобов'язаний був після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Згідно п.3.1 вищезазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни. Відповідно до наказу [PERSON] державного університету внутрішніх справ №536 о/с від 30 серпня 2013 року, молодшого сержанта міліції [PERSON] курсанта 4-го курсу Прикарпатського факультету за спеціальністю «Соціальна робота», звільнено за ст. 63 «ж»(за власним бажанням) з 02 вересня 2013 року. У відповідності до п.4.2 даного Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. З довідки-розрахунку від 31 жовтня 2013 року № 836, вбачається, що сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року становить 13 598 гривень 11 копійок, яка останньою добровільно не сплачена. Таким чином, в судовому засідання встановлено, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] державним університетом внутрішніх справ становить 13 598 гривень 11 копійок. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, стягнути з відповідачки [PERSON] в користь позивача стягнення витрат в розмірі 13 598,11 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 901, 903 ЦК України та

Outcome: approved