Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліменті, вказавши, що 12 серпня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON], 1974 року народження, було укладено шлюб, який був зареєстрований у Мусіївській сільській раді Хорольського району Полтавської області, про, що було видано Свідоцтво про шлюб, актовий запис №4. Від цього шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем. Позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, хоча і перебуває в зареєстрованому шлюбі, відповідач, матеріально спільним дітям взагалі не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дітей. [PERSON] вказує, що утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеним вимогам, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітнього сина та дочки. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, як вказує позивач, вона і змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частину усіх видів його доходу, та аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частину усіх видів його доходу щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітей повноліття. В судове засідання [PERSON] не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково з слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] і [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Згідно ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 16.10.2013 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що відповідач працює трактористом в СТОВ «Мусіївське», с.Мусіївка Хорольського району Полтавської області, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей [PERSON], та [PERSON], але не бажає цього робити в добровільному порядку, чим порушує вимоги ст.180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому з відповідача з врахуванням ч.2 ст.183 СК України необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу, але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач же прохає: «Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частину усіх видів його доходу, та аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частину усіх видів його доходу щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітей повноліття.» На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей є правомірною, але розділення частки від заробітку (доходу) батька на утримання, яка буде стягуватися з відповідача на дітей є неправомірно, та такою, що невідповідає ст.183 СК України. Тому суд з метою захисту прав позивача на підставі ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.55 Конституції України, вважає за необхідне вийти за межі даної позовної вимоги, доповнити, конкретизувати та викласти її в наступній редакції: «Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м.Хорол Полтавської області, мешканця с.П.Багачка Хорольського району Полтавської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючого трактористом в СТОВ «Мусіївське», с.Мусіївка Хорольського району Полтавської області, аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто 16.10.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER].» На підставі наведеного,

Outcome: approved