Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернувся представник СФГ «Оріон» з вищевказаним позовом, який ґрунтується на наступному. Між сторонами, 17.01.2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років. Не враховуючи того, що термін дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки (паю) закінчується 17.01.2016 року, відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, приступивши до її обробітку, зокрема з весни 2012 року по теперішній час виорює, культивує, засіває та відповідно збирає врожай. Своїми діями відповідач створив перешкоду СФГ «Оріон» у користуванні земельною ділянкою, а тому задля захисту своїх порушених прав та інтересів представник позивача звернувся до суду. В судове засіданні ані представник позивача, ані відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та співставленні, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використовування земельних ресурсів, збереженні і відтворенні родючості грунтів, захист їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що 17 січня 2006 року між Селянським (фермерським) господарством «Оріон» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем було укладено договір оренди земельної ділянки (паю) розміром 1,72 га, терміном на 10 (десять) років. Вищезазначений договір оренди земельної ділянки (паю), у відповідності до законодавства України, підписано сторонами та на підставі постанови КМУ за №2073 від 25.12.1998 року, зареєстровано Борівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за №648 від 17.01.2006 року. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд вважає необґрунтованими, виходячи із наступного. В ході судового дослідження матеріалів цивільної справи і ця обставина підтверджена чинним договором оренди земельної ділянки, видно, що на даний час земельною ділянкою користується позивач. Однак позивачем не зазначено, чим саме створені перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, не надано належних доводів, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки відповідачем. Будь-яких інших прав та законних інтересів позивача з боку відповідача не порушено, а тому суд має підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed