Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до відкритого акціонерного товариства «Бистрицька сільськогосподарська машинно-технологічна станція» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 05.06.2012 року згідно наказом №10 його було звільнено з посади охоронця ВАТ «Бистрицька СМТС» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому в порушення положень ст.116 КЗпП України в день звільнення йому не було проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, заборгованість по заробітній платі становить 3 262,05 грн. Згідно письмової заяви від 17.12.2013 року позивач збільшив свої вимоги, зазначивши, що заборгованість із заробітної плати становить 3 662,05 грн. Представник позивача [PERSON] письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному об»ємі, просить розглядати справу у її відсутності; проти постановлення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача ВАТ «Бистрицька СМТС» в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Згідно ч.1. ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, що викладена у письмові заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із записів у трудовій книжці вбачається, що позивач був прийнятий на роботу в ВАТ «Бистрицька СМТС» 07.11.2011 року (наказ №9 від 07.11.2011 року), згідно наказу №10 від 05.06.2012 року [PERSON] був звільнений з роботи в зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із довідки №95 від 13.12.2013 року вбачається, що розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] становить 3 662,05 грн. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною позивача доведено належними доказами факт перебування у трудових відносинах із ВАТ «Бистрицька СМТС» та факт наявності заборгованості із заробітної плати. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, на які [PERSON] посилається як на підставу своїх вимог, заперечення щодо наявності і розміру заборгованості із виплати заробітної плати. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному об»ємі.

Outcome: approved