Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

20 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 листопада 1991 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Софіївським відділом ЗАГС Дніпропетровської області (актовий запис № 177). Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося. На протязі всього подружнього життя відповідач безпідставно ревнував дружину до сторонніх чоловіків. З цього приводу постійно вчиняє вдома сварки. Відповідач має постійне місце роботи, але отримувану заробітну плату витрачає тільки на свої потреби, на утримання домашнього господарства, грошей дружині не дає. Вважає, що позивач повинна утримувати себе та допомагати дітям одна. Подружнім життям позивач з відповідачем не проживають на протязі року. Відповідач до дружини відноситься зверхньо, вважає, що вона повинна йому підкорятись та повністю виконувати його забаганки. Дружина не відчуває з боку чоловіка необхідної поваги до себе та розуміння. За таких обставин подальше подружнє життя позивача з відповідачем стало неможливим. Дружина не може терпіти його поведінку, яка принижує її як людину та жінку. Вважає, що за таких обставин збереження сім'ї неможливе. [PERSON] намагалась вирішити питання про розірвання шлюбу з відповідачем через органи РАЦСу, для цього написала відповідачу запрошення з'явитися до Софіївського відділу РАЦСу 20 листопада 2013 року о 10:00 годині для написання заяви про розірвання шлюбу, але на її запрошення відповідач в призначений день та час не з'явився. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про укладення шлюбу від 16 листопада 1991 р., виданого Софіївським відділом ЗАГС Дніпропетровської області (актовий запис № 177) (а.с. 5); копії свідоцтв про народження дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу, що розривається - "[PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved