Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Автокразбанк», [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи тим, що він [PERSON] як фізична особа підприємець є власником майна, а саме: тістомісу ТМ-63, вартістю 26000 гривень, осадочної машини А2ШФЗ, вартістю 35000 гривень, котла КПЕ 60-1, вартістю 6000 гривень, печі кондитерської конвеєрної, вартістю 93000 гривень, ротоформовочної машини « Laser» ,вартістю 120000 гривень, загальною вартістю 280000 гривень. Відповідач по даній справі [PERSON] з метою отримання кредиту в іншого відповідача по справі ПАТ «Автокразбанк» під час укладення договору про надання кредитної лінії № 26 від 29.07.2010 року, надав працівникам вищевказаного банку декларацію про свої доходи, в якій містились завідомо неправдиві відомості про завищення показників його підприємницької діяльності. По даному факту органами внутрішніх справ відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа № 02-7862 за ознаками вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України. В ході розслідування даної кримінальної справи слідчим Бакуменком В.М. належне йому на праві власності обладнання, було передане на відповідальне зберігання відповідачу ПАТ «Автокразбанк». Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року по справу за обвинуваченням [PERSON], відносно останнього кримінальну справу провадженням закрито в звязку з амністією, а обладнання, яке передане на відповідальне зберігання ПАТ «Автокразбанк», в тому числі і належне йому [PERSON], залишене на зберігання відповідачу по справі ПАТ «Автокразбанк». 29 серпня 2012 року відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи стало те, що [PERSON] умисно, з корисливих намірів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи його довірою заставив в ПАТ «Автокразбанк», для отримання кредиту, належне йому обладання. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». Вважає, що ПАТ «Автокразбанк» якому було передане майно на відповідальне зберігання належне йому обладнання, на забезпечив його належного зберігання. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути ПАТ «Автокразбанк» на свою користь вартість обладнання в сумі 280 000 гривень та з [PERSON] моральну шкоду завдану йому злочинними діями останнього в розмірі 30 000 гривень. Позивач в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представники ПАТ «Автокразбанк» [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав зазначених у запереченнях наданих до суду. Просили відмовити в задоволенні позову повінстю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю. Просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представників ПАТ «Автокразбанк» [PERSON], [PERSON], [PERSON], ознайомившись з матеріалами кримінальної справи № 02-7862 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 222 ч. 2, 358 ч. 1,4 КК України, матеріалами кримінального провадження № 12012100030000387 відносно [PERSON], [INFO], за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого с. 2 ст. 192 КК України та розглянувши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Так, відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 4 ст. 28 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позивачем не доведено обставин наведених в позовній заяві та не наведено обґрунтування щодо заподіяння матеріальних збитків саме ПАТ «Автокразбанк» виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно [PERSON] як фізична особа підприємець є власником майна, а саме: тістомісу ТМ-63, вартістю 26000 гривень, осадочної машини А2ШФЗ, вартістю 35000 гривень, котла КПЕ 60-1, вартістю 6000 гривень, печі кондитерської конвеєрної, вартістю 93000 гривень, ротоформовочної машини « Laser» ,вартістю 120000 гривень, загальною вартістю 280000 гривень. Відповідач по даній справі [PERSON] з метою отримання кредиту в іншого відповідача по справі ПАТ «Автокразбанк» під час укладення договору про надання кредитної лінії № 26 від 29.07.2010 року, надав працівникам вищевказаного банку декларацію про свої доходи, в якій містились завідомо неправдиві відомості про завищення показників його підприємницької діяльності. Вказані обставини встановлені Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». По даному факту СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області 21.10.2011 року відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа № 02-7862 за ознаками вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222, ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України. 08.12.2011 року СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа № 02-7862 за ознаками вчинення ним злочину, передбаченого ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України. В ході розслідування даної кримінальної справи постановою старшого слідчого слідчого СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] обладнання, а саме: тістоміс ТМ-63, вартістю 26000 гривень, осадочна машина А2ШФЗ, вартістю 35000 гривень, котел КПЕ 60-1, вартістю 6000 гривень, піч кондитерська конвеєрна, вартістю 93000 гривень, ротоформовочна машина « Laser» ,вартістю 120000 гривень, загальною вартістю 280000 гривень, яке було вилучено та оглянуто 08.12.2011 року відповідно до протоколу огляду речових доказів було передане на відповідальне зберігання відповідачу ПАТ «Автокразбанк». Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.. 222 ч. 2, 358 ч. 1, 4 КК України. Кримінальну справу провадженням закрито в звязку з амністією. Запобіжний захід підписку про невиїзд скасовано. Речові докази: документи залишено при справі, обладнання, яке передане на відповідальне зберігання ПАТ «Автокразбанк» залишити на зберіганні ПАТ «Автокразбанк». Цивільний позов ПАТ «Автокразбанк» залишено без розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України (в редакції 2012 року чинного на час винесення вказаної постанови) речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи. Частиною 3 даної сататті передбачено, що у тих випадках, коли виникає спір про право власності на предмети, які є речовими доказами, вони зберігаються поки набере законної сили рішення суду, винесене по даному спору в порядку цивільного судочинства. Проте, як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що на час винесення постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року згідно якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.. 222 ч. 2, 358 ч. 1, 4 КК України, а кримінальну справу провадженням закрито в звязку з амністією існував спір про право власності на вказане майно. З позовом про відшкодування збитків позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області лише 28.05.2013 року, тобто більше ніж через рік після винесення постанови у кримінальній справі про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності. Як пояснив в судовому засіданні представник ПАТ «Автокразбанк» вказані речові докази, а саме: тістоміс ТМ-63, вартістю 26000 гривень, осадочна машина А2ШФЗ, вартістю 35000 гривень, котел КПЕ 60-1, вартістю 6000 гривень, піч кондитерська конвеєрна, вартістю 93000 гривень, ротоформовочна машина « Laser» ,вартістю 120000 гривень, загальною вартістю 280000 гривень, яке передане на відповідальне зберігання відповідачу ПАТ «Автокразбанк» було повернуто [PERSON] лише після погашення наявної заборгованості по кредиту та після того, як на адресу банку з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов лист та постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року згідно якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.. 222 ч. 2, 358 ч. 1, 4 КК України, а кримінальну справу провадженням закрито в звязку з амністією, що підтверджується матеріалами цивільної справи. 29 серпня 2012 року СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи стало те, що [PERSON] умисно, з корисливих намірів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи його довірою заставив в ПАТ «Автокразбанк», для отримання кредиту, належне [PERSON] обладнання, а саме: тістоміс ТМ-63, вартістю 26000 гривень, осадочна машина А2ШФЗ, вартістю 35000 гривень, котел КПЕ 60-1, вартістю 6000 гривень, піч кондитерська конвеєрна, вартістю 93000 гривень, ротоформовочна машина « Laser» ,вартістю 120000 гривень, загальною вартістю 280000 гривень. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». Дані обставини повністю підтверджуються копіями постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року, копією ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року та не заперечувалось [PERSON] у судовому засіданні. Відповідності до ст. 14 Закону України «Про амністію у 2011 році», амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Згідно ч. 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному розмірі особою, яка цю шкоду заподіяла, а саме відповідачем, який вчинив злочин проти майна позивача. Тому суд вважає, що саме з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки в сумі 280 000 гривень, але як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем заявлено вимоги щодо стягнення матеріальних збитків саме з ПАТ «Автокразбанк», а не з [PERSON]. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальних збитків предявлено до не належного відповідача, а в задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків з ПАТ «Автокразбанк» слід відмовити. Так, відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З вимог ст.33 ЦПК України вбачається, що суд не вправі за власною ініціативою залучати до участі у справі співвідповідача, оскільки з клопотанням про залучення [PERSON] в якості співвідповідача, представник позивача та представники ПАТ «Автокразбанк» не заявляли. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на стягненні матеріальних збитків саме з відповідача ПАТ «Автокразбанк». Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що в результаті протиправних дій відповідача [PERSON], що полягали в незаконному привласненні приватного майна, порушення права власності, позивач переніс фізичний біль та душевні страждання, тобто поніс моральну шкоду. З врахуванням характеру порушення законного права на приватну власність з боку відповідача [PERSON], глибини душевних страждань, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в сумі 2500 грн. В решті позову в цій частині слід відмовити за їх необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 2500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial