Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з дня подачі заяви. Сторони в судове засідання двічі поспіль не з"явились. На підставі ухвали суду від 06.08.13р. розгляд справи проводиться в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд з"ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матір"ю [PERSON] (позивача) є [PERSON] (відповідачка), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а. с. 5). В даний час [PERSON] є повнолітньою особою ([INFO]) і навчається у державному навчальному закладі "Вище професійне училище № 9 м. Кіровоград" за професією електромонтер станційного устаткування телефонного зв"язку; кабельник-спаювальник, що підтверджується довідкою від 03.06.13р. (а. с. 4). Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає, дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як визначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б однозначно і беззаперечно свідчили про можливість у матері позивача надавати повнолітньому працезданому сину матеріальну допомогу. Наявний в матеріалах справи державний акт на право приватної власності на землю на ім"я [PERSON] та довідка голови СФГ "Шевченко" про оренду земельного паю відповідачки самі по собі нічого не підтверджують, а лише констатують наявність у власності відповідачки земельної ділянки. Розмір доходу (орендної плати), який отримується [PERSON] в них не вказаний, а суду він невідомий. Будь-які інші докази матеріального стану відповідача в справі відсутні. Крім того, суд не може не звернути увагу на доходи (стипендію) позивача, що підтверджується наданою ним довідкою від 03.06.13р. Загальна сума доходу в період з 01.09.12р. по 31.05.13р. за винятком аліментів становить 14154 грн. 55 коп., або по 1572 грн. 72 коп. щомісячно (14154 грн. 55 коп. : 9 місяців = 1572 грн. 72 коп.). В теперішній час мінімальна заробітна плата в Україні складає 1147 грн. Таким чином, при наявних в справі доказах, позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed