Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд зобов'язати відповідача привести балкон і несущу стіну у попередній стан який існував до незаконної реконструкції шляхом знесення вбитих свай у несущу стіну будинку та зроблених реконструкцій робіт щодо балкону, а саме його розширення в перед 1 м/п в бік 0.6 м/п. В ході розгляду справи позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться на 2 - му поверсі 5 - ти поверхового будинку та розташована над квартирою позивача. В 2010 р. без дозвільних документів та проекту відповідач стала здійснювати реконструкцію свого балкону, внаслідок чого за рахунок металевих конструкцій намагається збільшити площу свого балкону, а саме, розширити вказаний балкон приблизно вперед на 1 м. та в бік на 0,6 м. Вказане перепланування балкону порушує її права та інтереси на безпечне та нормальне користування квартирою, оскільки вказана конструкція створює тінь для її квартири, що може призвести до появи в її квартирі сирості та грибку, що також може вплинути на стан її здоров»я та членів її родини, та потягнути за собою додаткові витрати на усунення таких негативних наслідків, а також може негативно відобразитись на її здоров'ї малолітньої дитини, що проживає в квартирі позивача. Представник відповідача в ході судового розгляду заперечувала щодо задоволення вказаного позову, надала суду свої письмові пояснення та обґрунтувала свою позицію тим, що позивач є неналежним позивачем по справі, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, будь - якого перепланування чи переобладнання позивачем здійснено не було в розумінні положень Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету ЖКГ №76 від 17.05.2005 р. Крім того на думку представника відповідача співробітники ЖРЕО не мають права складати акти, що містяться в матеріалах справи та на які посилається позивач, так - як на них покладається тільки технічне обслуговування будинків. Крім того, працівниками ЖРЕО проводився тільки візуальний огляд вказаного балкону, погіршення технічного стану будинку внаслідок проведених робіт відповідачем не встановлювалось. Представник третьої особи КП УЖГ Дніпровського району м. Києва в ході судового розгляду не висловила чіткої позиції щодо позову, однак зазначила при цьому, що стосовно відповідача не було складено адміністративного протоколу, остання до адміністративної відповідальності за незаконне переобладнання або перепланування свого балкону не притягувалась. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка встановив наступне. Дійсно, 02.04.2010 р.,11.06.2010 р., 30.03.2011 р. представниками ЖРЕО 416 по зверненнях позивача [PERSON] були здійснені виходи до [ADDRESS], про що складено відповідні акти про візуальний огляд балкону вказаної квартири та встановлено, що балкон збільшено як в ширину так і в довжину, при цьому за дозволами проведення такого збільшення мешканці вказаної квартири до ЖРЕО не зверталися. 11.06.2010 р. представниками ЖРЕО 416 складено припис щодо припинення реконструкції балкону та надання до ЖРЕО 416 відповідної дозвільної документації. Крім того, [PERSON] з відповідними скаргами на дії відповідача зверталась до Прокуратури Дніпровського району м. Києва. Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, отримуючи на свої скарги відповіді з Інспекції державного Архітектурно - Будівельного контролю у м. Києві, з яких слідує, що будівельні роботи в [ADDRESS] не проводяться, але розпочаті будівельні роботи по реконструкції її приміщення шляхом влаштування балкону без затвердженого проекту та дозволу на виконання таких робіт. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В ході судового розгляду позивач [PERSON] не надала до суду документів, що підтверджують право власності (право користування) квартирою [ADDRESS], також не надала до суду довідку Ф - 3, в якій би було зазначено склад сім»ї позивача та докази того, що їх права та інтереси порушуються діями позивача. При цьому, позивач не зверталась до суду з клопотаннями щодо витребовування вказаних документів в порядку ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України, наймач, допустивши самовільне переобладнання або перепланування житлового приміщення зобов'язаний за власний рахунок привести приміщення до попереднього стану. Як передбачено у ст. 152 Житлового кодексу України переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. Контроль за утриманням квартир, що належать громадянам, згідно до ст.154 Житлового кодексу України, здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку. Як визначено у п.п 1.4.1., 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5. вищезазначених Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. За змістом зазначених норм закону, наймач, або власник який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до ст. 10 Житлового Кодексу України громадяни зобов'язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Згідно з ч. 2 ст.10 Житлового Кодексу України жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ст. 29 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду має своїм завданням забезпечити додержання громадянами правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані. Згідно зі ст. ст. 15, 30 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється виконавчими комітетами районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про основи містобудування» державний контроль у сфері містобудування здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими спеціально уповноваженими на це державними органами. Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Допитаний в ході судового розгляду свідок підтвердив, що квартира [ADDRESS], в якій проживає позивач [PERSON] розташована з північної сторони будинку та за своїм розташуванням в квартиру потрапляє невелика кількість сонячного світла, перешкодою для попадання світла також є й дерева, що ростуть поруч з будинком. В квартирі позивача [PERSON] під час її огляду на час складання актів працівниками ЖРЕО 416 не було виявлено грибку, сирості та ін., крім того достовірно не встановлено, що розширення площі балкону [ADDRESS] яким то чином створює тінь в квартирі позивача [PERSON] Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про зобов'язання привести балкон і несущу стіну у попередній стан який існував до незаконної реконструкції пред'явлено до [PERSON] безпідставно, оскільки в межах даного спору позивачем не доведено факт проведення незаконного перепланування балкону, а докази, які надано позивачем, є суперечливими та такими, що зібрані у спосіб не передбачений чинним законодавством, яке регулює правовідносини, що склались між сторонами спору. Інших обставин, які свідчили б про те, що неправомірними діями відповідача порушенні права позивача судом не встановлено. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed