Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 0.37 часток від 46.54 га земельної ділянки, розташованої на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, і яку передано померлій для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON], померлої 30 червня 2009 року, спадкоємцем за законом є його батько [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь онуків померлої: [PERSON], позивача по справі та [PERSON], відповідачки по справі. Проте позивач не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на спадщину, що відкрилася після смерті бабусі, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 46.54 га, серії ОД № 094241, виданий Болградською районною державною адміністрацією 26.04.2006 року на ім’я [PERSON] та ще 248 співвласників земельної ділянки, розміром 46.54 га багаторічних насаджень, в зв’язку з неможливістю вилучення названого державного акта із-за великої кількості співвласників. Вказану спадщину він, позивач, прийняв шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду за захистом свого права на спадщину. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.34). Відповідачі до суду не прибули. Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що надали кожен окремо відповідні заяви (а.с.35, 36-37). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов’язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов’язання встановлено законодавством у зв’язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що 30 червня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ЖД № 189753. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої також входить 0.37 часток земельної ділянки у межах згідно з планом, розташованої на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, належних померлій на підставі державного акту серії ОД № 094241, виданого 26 квітня 2006 року на ім’я [PERSON] та ще 249 співвласників земельної ділянки з багаторічними насадженнями розміром 46.54 га (а.с.8-11). Відділом держземагенства у Болградському районі Одеської області від 30.08.2013 року за № 7-7-06/3232 позивачу відмовлено у видачі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 46.54 га – багаторічні насадження; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, де 0.37 часток належить [PERSON] Разом з цим, визначено нормативну грошову оцінку по базовому сільськогосподарському підприємству з урахуванням індексації станом на 2013 рік 1 га. – багаторічних насаджень становить - 37 488.00 грн. Згідно інформації Відділу Держземагенства у Болградському районі Одеської області від 04.11.2013 року № 7-7-06/4284 за [PERSON] значиться 0.37 часток земельної ділянки від 46.54 га земельної ділянки на підставі державного акту на право спільної часткової власності серії ОД № 094241. Будь-які обмеження (обтяження) на зазначену земельну ділянку відсутні (а.с.38). Вартість 0.37 часто земельної ділянки визначено звітом про експерту грошову оцінку земельної ділянки від 23.10.2013 року та складає 22 181.00 гривен (а.с.39-68). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], син померлої (а.с.37) та батько позивача (а.с.5), який відмовився від прийняття спадщини на користь онуків померлої: [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). 29 травня 2013 року між позивачем, [PERSON] та його сестрою, [PERSON], було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого у приватну власність [PERSON] переходить земельна ділянка, площею 3,51 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої – ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери земельної ділянки №1 5121483600:01:003:0342, № 2 5121483600:01:002:1300, що належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 094011 від 19 січня 2004 року, а також частка земельної ділянки у спільній власності, що розташована в Одеській області Болградському районі на території Жовтневої сільської ради, передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (під виноградники). Дані обставини повністю підтверджуються наданою Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області копією спадкової справи № 625/08 до майна померлої 17.02.2008 року [PERSON], з якої вбачається, що позивач [PERSON] звернувся 05.01.2010 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] та йому видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земльні ділянки площею: 2.9021 га і 0.6128 га (а.с.19-33). Разом з цим, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 0.37 часток земельної ділянки у спільній власності, яка є єдиним масивом, розміром 46.54 га., в зв’язку з великою кількістю співвласників та не можливістю вилучити державний акт (а.с.15). Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ч.1 ст.1269 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. “а” ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивач як спадкоємець за законом вважається таким, який прийняв спадщину, що відкрилася після смерті бабусі [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на 0.37 часток земельної ділянки, яка перебуває у спільній власності і є єдиним масивом розміром 46.54 га у межах згідно з планом, розташовану на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 25, 116,125 Земельного Кодексу України, ст.ст.328, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1258-1270 ЦК України та

Outcome: approved