Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

В липні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач посилався на те, що 14.11.2006 року між банком та [PERSON] було укладеного кредитний договір № DNLVGA00000025, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 130 802,50 дол. США, зі сплатою відсотків за користування ним. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки № DNLVGA00000025 від 14.11.2006 року. За вказаним договором відповідач передав в іпотеку нерухоме майно будинок № 14, загальною площею 210,70 кв.м., та земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська. У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, за ним виникла заборгованість, яка станом на 13.06.2012 року складає 204 967,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 638 200,11 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 94 946,17 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 51 642,76 дол. США: заборгованість по комісії за користування кредитом 9 360,00 дол. США: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 49 018,24 дол. США. З урахуванням викладеного, просив суд в рахунок погашення заборгованості зав кредитним договором № DNLVGA00000025 від 14.11.2006 року в розмірі 204 967,17 дол. США, що курсом НБУ складає 1 638 200,11 грн., звернути стягнення на будинок № 14, загальною площею 210,70 кв.м.,та земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно правовим актам держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, № 14 зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України в Дніпропетровській області, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. У судове засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNLVGA00000025 від 14.11.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 130 802,50 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2013 року. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNLVGA00000025 від 14.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 73. За вказаним договором відповідач передав в іпотеку нерухоме майно будинок № 14, загальною площею 210,70 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однак, відповідач свої зобовязання не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 13.06.2012 року складає 204 967,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 638 200,11 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 94 946,17 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 51 642,76 дол. США: заборгованість по комісії за користування кредитом 9 360,00 дол. США: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 49 018,24 дол. США. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, згідно ч. 1, та ч. 2, ст. 35, Закону України «Про іпотеку» У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Але, положення частини першої" цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню, оскільки вимоги щодо з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно правовим актам держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, протирічать нормам Закону України «Про іпотеку» щодо процедури звернення стягнення на заставлене майно та правовим позиціям, висловлених Судовою платою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при перегляді цивільних справ у касаційному порядку у І кварталі 2011 року. Крім того, вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, буд. № 14 зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України в Дніпропетровській області, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири задоволенню не підлягають, оскільки протирічять нормам ЦК України та Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (2011-2012) Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, в якій передбачено, що згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представника позивача у судовому засіданні, такої вимоги відповідачу надіслано не було. Оскільки при подачі позову позивач оплатив судові витрати, його позов задоволено частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial