Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

27 березня 2013 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 19 квітня 1994 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 762. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON]. Спільне сімейне життя у сторін не склалось, оскільки часто у родині виникають сварки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Припинили шлюбні відносини шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу та примирення не можливе та суперечить її інтересам, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 19 квітня 1994 року в Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 762 - розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Коломієць». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, проте попередньо подала до суду заяву в якій зазначила, що у строк, наданий судом на примирення вона із відповідачем не примирилась, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак попередньо подав до суду заяву в якій зазначив, що примирення між ним та позивачем не відбулось, проти розірвання шлюбу заперечував, справу просить розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19 квітня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 762, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-АМ №252831 від 19.04.1994 року (а.с.3). Після укладення шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище «Коваль» на «Коломієць». Сімейне життя у сторін не склалось через те, що втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на спільне життя, часто виникають сварки. Припинили шлюбні відносини, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. З метою збереження сімї ухвалою Вінницького районного суду від 24.04.2013 року сторонам було надано строк на примирення строком два місяці, однак у вказаний термін сторони не знайшли порозуміння та не примирились. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та сім'ї, примирення не можливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 114 грн. 70 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved