Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], комісії з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради Львівської області, до виконкому Жидачівської міської ради, до комісії з прав реабілітованих Львівської обласної ради та третіх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним рішень комісій з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради та Львівської обласної ради, якими повернуто конфісковане майно - житловий будинок, спадкоємцю реабілітованої [PERSON] реєстраційного посвідчення на об"єкт нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (батькові позивачки [PERSON]) згідно ордера №583 від 21.04.1966 року було надано спірне житло - квартира [ADDRESS] На час прийняття рішення комісією з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради від 27.01.1994 р. № 44/20 "Про повернення конфіскованого майна або відшкодування його вартості реабілітованим", спірний будинок був зайнятий, тобто в одній половині - квартира №1 проживав [PERSON], а в другій половині будинку, тобто у квартирі № 2 проживала сім"я позивачів, яка складалася з 5-ти чоловік. Позивачі в позовній заяві вказують, що всупереч ст.5 Закону "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" комісія прийняла незаконне рішення, так як на момент його прийняття та на теперішній час будинок , який повернуто реабілітованому, зайнятий. Крім того, вказують в позовній заяві позивачі, що повернення житлового будинку у 1994 році не породжувало ніяких правових наслідків тому, що спадкоємцям реабілітованого будинок повинен був бути повернутий без набуття права власності, а також спадкоємець реабілітованого, відповідач по справі [PERSON], не пред"явив комісії по реабілітації свідоцтво про право власності на спадщину, тобто на спірний житловий будинок, а комісія, недивлячись на це, повернула йому житловий будинок, тому позивачі просять скасувати рішення № 44/20 комісії з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради від 27 січня 1991 року "про повернення конфіскованого майна або відшкодування його вартості реабілітованим", скасувати рішення № 168 комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 05.11.1994 року, скасувати реєстраційне посвідчення [NUMBER] від 18.10.1995 року, видане Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації, видане на ім"я [PERSON], поновити позивачам пропущений термін для звернення з позовом до суду, пропущений з поважних причин.та звільнити позивача [PERSON] від сплати державного мита. В судовому засіданні [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] згідно довіреності, позовні вимоги повністю підтримала. і суду пояснила, що вона народилася у спірному будинку, в якому проживає в даний час із сім"єю.На її сім"ю Жидачівський целюлозно паперовий комбінат виділив однокімнатну квартиру, але її сім"я відмовилася переселятися в надану квартиру, оскільки вона не відповідала площі, яка повинна б надаватися на сім"ю із 4-х чоловік, тобто на неї, чоловіка та двох дітей. В той час з ними проживав батько позивачки Романів іван Дмитрович, якому також була надана однокімнатна квартира, але так як батько продовжував проживати з сім"єю [PERSON], тому за позовом [PERSON] Стрийський міськрайонний суд Львівської області від 03.05.2006 року батька було виселено у надану йому квартиру, а у виселенні її сім"ї було відмовлено. [PERSON] вважає, що житловий будинок,на який [PERSON] зареєстрував право власності в Стрийському МБТІ, повернутий [PERSON] незаконно, а тому просить рішення комісій з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради від 27.01.1994 року та рішення комісій з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради від 05.11.1994 року скасувати як незаконні та визнати недійсним реєстраційне посвідчення на спірний житловий будинок на ім"я [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його довіритель [PERSON] проти позову заперечили і суду пояснили, що сім"я [PERSON] за сталінських часів незаконно була виселена із власного житлового будинку [ADDRESS] як сім"я куркулів в Красноярський край. Оскільки ніхто з члені сім"ї не воював протів влади, ні вчинив якогось злочину, тому їх родину згідно довідки 4/5-17222 від 02.10.1991 року, отриманої з Інформаційного центру Управління внутрішніх справ Львівської області реабілітовано. На підставі даної довідки, а також даних з Жидачівського райфінвідділу комісія з прав реабілітованих Жидачівської районної ради 27.01.1994 р.сім"ю [PERSON] реабілітувала з поверненням конфіскованого житлового будинку. Отримавши рішення комісії, [PERSON] намагався зареєструвати право власності на повернутий йому будинок, однак начальник Стрийського МБТІ йому в цьому відмовив, тому [PERSON] із скаргою звернувся до суду, який своїм рішенням від 13.09.1995 року визнав неправомірною відмову начальника Стрийського МБТІ та зобов"язав його зареєструвати на ім"я [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS] Відповідачі [PERSON] вважають, що реєстраційне посвідчення будинковолодіння скасувати неможливо, чого вимагають позивачі, оскільки воно грунтується на рішенні Жидачівського районного суду від 13.09.1995 року, яке вступило в законну силу і ніким не скасоване. Про дане рішення [PERSON] знали,а також знали що будинок зареєстрований за [PERSON], оскільки 03.05.2006 року вони були присутні в судовому засіданні як відповідачі в Стрийському міськрайонному суді, де [PERSON] ставив питання про їх виселення із свого будинку. [PERSON] суду пояснили, що оскільки [PERSON] були присутні в судовому засіданніСтрийського міськрайсуду, де наголошувалося, що він заеєстрував право власності на житловий будинок і як власник будинку ставить питання про їх виселення, однак до17.12.2010 року не ставили питання про скасування рішення, яким дозволено зареєструвати будинок на праві власності, тому пропустили трьохрічний строк для звернення до суду, тому просять в позові відмовити з цих підстав. Крім того [PERSON] суду пояснила, що на час розгляду заяви в комісії з питань реабілітації жертв політичних репресій на Україні, [PERSON] отримав в спадщину житловий будинок біля м.Жидачева в с.Заліски, тобто на час прийняття комісією рішення, він був забезпечений житлом, а тому комісія прийняла правидьне рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з"являвся, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, тому суд справу розглянув у його відсутності. Суд виключив із числа третіх осіб [PERSON] у зв"язку з його смертю, а також [PERSON], яка у спірному житловому будинку [ADDRESS] не зареєстрована і права на житлову площу в даному будинку не має, оскільки вона зареєстрована за адресою [ADDRESS], де має разом із матір"ю [PERSON], сестрою [PERSON] та племінницею [PERSON] право спільної сумісної власності на дану квартиру, тобто вона житлом забезпечена, використавши право на приватизацію вказаної квартири. З пояснення представника виконкому Жидачівської міської ради [PERSON] вбачається, що сім"ї [PERSON] згідно клопотання міської ради, на підставі спільного рішення адміністрації і профкому ВАТ "ЖЦПК" від 06.08.2002 року було виділено по [ADDRESS], однак сім"я у виділену їм квартиру не переселилася, відмовилась від неї, тому квартира була надана згідно черги іншій сім"ї. 13.11.2002 року [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS]"а", однак від від неї також відмовився, а тому сім"я [PERSON] та [PERSON] продовжують проживати у будинку [PERSON]. В даний час житлове будівництво у м.Жидачеві не ведеться, вільного житла немає, а тому виконком утримується від підтримання позовних вимог [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON], які являються інвалідами, перебувають на обліку в міській раді на отримання соціального житла. Представники комісій з прав реабілітації жертв політичних репресій на Україні [PERSON] та [PERSON] проти позову [PERSON] заперечили, а позов [PERSON] підтримали і суду пояснили, зокрема [PERSON] пояснила, що комісія з прав реабілітованих Жидачівської районної ради, приймаючи своє рішення про повернення житлового будинку [PERSON], вивчала дане питання, вивчала документи про реабілітацію даної родини, вивчала документи з фінвідділу про конфіскацію майна даної родини, а тому прийшла до правильного висновку про повернення житлового будинку [PERSON], який проживає з сім"єю у невеликій трохкімнатній квартирі, в якій він з дружиною займає одну кімнату, другу кімнату займає їхня дочка, а третю дорослий син дочки, а син [PERSON] з сім"єю вже немає у цій квартирі місця, тому винаймає для своєї сім"ї житло. [PERSON] вважає, що комісія з прав реабілітованих Жидачівської районної ради вивчивши всі за і проти прийшла до правильного вирішення- повернути конфіскований житловий будинок сім"ї реабілітованого [PERSON], тому таке рішення комісія з прав реабілітації жертв політичних репресій на Україні Львівської обласної ради затвердила. Представники даних комісій просять суд в позові [PERSON] відмовити, а позов [PERSON] задоволити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що в позові [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, виходячи з таких міркувань. Згідно Довідки №4/5-17222 від 02.10.1991 року ,виданої Інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області [PERSON], [INFO], із своїми синами: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які 16.06.1950 року були виселені із.м.Жидачева Львівської області і постановою особливої наради при МГБ СССР від 01.07.1950 р. оприділені на спецпоселення з конфіскацією майна, де знаходилися до січня 1958 року на підставі ст.3 Закону Української РСР від 17.04.1991 р."Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", реабілітовані з відновленням всіх прав і поверненням конфіскованого майна або його вартості. З даної довідки вбачається, що реабілітована [PERSON], однак в суді достовірно встановлено, що реабілітована з синами не [PERSON], а [PERSON], тому суд надає віри вищеназваній довідці, оскільки в інших документах всюда зазначена [PERSON] і вказані імена тих самих синів. В позовній заяві позивачі просять скасувати рішення комісій з питань поновлення прав реабілітованих, однак суд вважає, що це не можливо зробити з таких причин. Якщо звернутися до тексту рішення №44/20 від 27.011994 р.комісії з питань поновлення прав реабілітованих, де вказано: 1.Повернути [PERSON] або її спадкоємцям при наявності свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] та вартість конфіскованого рухомого майна в розмірі 65 мінімальних заробітних плат /сім мільйонів двадцять тисяч крб/. І дальше комісія вказала у п.2 - Жидачівській міській раді народних депутатів повернути вищезазначений житловий будинок і в п.3 - Жидачівському фінвідділу провести виплату компенсації, тобто за конфісковане рухоме майно, як це вказано в п.1. Фінвідділ виплатив реабілітованому [PERSON] компенсацію за конфісковане майно, а [PERSON] в даний час просять суд скасувати Рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих, а це значить що [PERSON] слід повернути фінвідділу грошову компенсацію за конфісковане рухове майно, яку він отримав, однак позивачі з цього приводу в своєму позові не зазначили яким чином [PERSON] повинен повернути компенсацію, в якій сумі на сьогоднішній час і чому? Адже їх сім"я не вчинила ніяких протиправних дій проти держави, а була визнана сім"єю куркуля і тому виселена на спецпоселення. Якщо скасувати рішення, задаволивши позов [PERSON], то будинок слід знову повернути у комунальну власність, але яким чином? В своєму позові [PERSON] про це не вказують. Позивачі просять скасувати реєстраційне посвідчення [NUMBER] від 18.10.1995 року, видане Стрийським МБТІ. Однак реєстраційне посвідчення Стрийське МБТІ видало на підставі рішення Жидачівського районного суду від 13.09.1995 року. Але як суд може скасувати реєстраційне посвідчення [NUMBER], якщо воно видане на підставі рішення суду. Позивачам необхідно було добиватися скасування рішення Жидачівського районного суду від 13.09.1995 року, яким зобов"язано Стрийське МБТІ зареєструвати житловий будинок за [PERSON]. Але позивачі, знаючи про таке рішення суду, його не оскаржили і з того часу пройшло 18 років, а про те, що вони знали про існування такого рішення і про те, що [PERSON] зареєструвався в Стрийському МБТІ на праві власника житлового будинку свідчить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2006 року з якого вбачається, що [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] та позивачів по даній справі [PERSON] та їхніх дітей, а також до [PERSON], [PERSON] та Жидачівського будинкоуправління про розірвання договору найму та виселення всіх вищеперерахованих осіб із належного йому на праві власності житлового будинку № [ADDRESS]. Копії позовних заяв [PERSON] отримали, були присутні в судовому засіданні під час розгляду позову [PERSON] і чули проголошене судом рішення, яким виселено [PERSON] із будинку [PERSON] . Отже, в даному рішенні чітко вказано, що власником спірного житлового будинку є [PERSON]. Однак позивачі за даним позовом [PERSON], знаючи про це, змирилися з тим, що власником спірного житлового будинку є [PERSON] нікуди з приводу цього не зверталися, а тому пропустили строк позовної давності для звернення до суду. Згідно ст.5 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна. Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради та Львівської обласної ради вважали за можливе повернути [PERSON] житловий булинок. Судом встановлено, що комісія з питань поновлення прав реабілітованих Жидачівської районної ради, вирішуючи питання про повернення житлового будинку [PERSON], в якому проживає [PERSON] врахувала ту обставину, що баба відповідача [PERSON], як і сім"я [PERSON], також була репресована, а потім реабілітована з поверненням житлового будинку в с.Заліски Жидачівського району Львівської області. [PERSON] проживає у будинку [PERSON], але після смерті баби [PERSON], яка була реабілітована і їй повернуто житловий будинок, [PERSON] прийняв спадщину, тобто повернутий бабі житловий будинок в с.Заліски, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Жидачівської державної нотарівльної контори Михайлюк Н.Г. 18 червня 1994 року за реєстровим номером 1032 на ім"я [PERSON], але відповідач [PERSON], маючи на праві приватної власності житловий будинок, який складався із трьох житлових кімнат, не перейшов жити в отримане в порядку спадкування житло, а продовжує проживати у житловому будинку [PERSON], будучи одночасно власником житлового будинку в с.Заліски, а 09.11.2001 року даний будинок в с.Заліски продав гр-ну [PERSON]. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а стаття 257 ЦК України гласить, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки [PERSON] в трьохрічний термін з часу винесення рішення про реабілітацію не звернулися до суду, а також не оскаржили рішення суду від 13.09.1995 р. яким зобов"язано начальника Стрийського МБТІ зареєструвати на ім"я [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS], тому суд не може скасувати реєстраційне посвідчення [NUMBER] від 18.10.1995 року. Суд не вбачає підстав для поновлення строку для звернення до суду [PERSON] та [PERSON], оскільки вони в судовому засіданні не довели поважність пропуску такого строку. [PERSON] долучив довідку, що він знаходиться під наглядом Жидачівської районної лікарні, оскільки переніс ішемічний інсульт 09.08.2009 року, а також довідку № 479967 про те, що 09.07.2010 року йому призначена друга група інвалідності. Але він не постійно знаходився на стаціонарному лікуванні через що не міг звернутися до суду. Крім того в даний час до суду звернувся як [PERSON] так і його дружина [PERSON], а тому якщо не міг звернутися до суду [PERSON], то могла звернутися [PERSON], яка не пред"явила суду жодних доказів поважності пропуску строку для звернення до суду. Суд вважає, що [PERSON] дійсно слід звільнити від сплати держмита, оскільки це передбачено Законом, так як він являється інвалідом другої нрупи, однак [PERSON] зобов"язана сплатити судовий збір. Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а саме: суд виключив з числа третіх осіб [PERSON] у зв"язку з його смертю та [PERSON] так як в ході розгляду даної справи було встановлено, що вона ніякого відношення до житлового будинку [ADDRESS] немає, оскільки вона там не зареєстрована, а має на праві спільної часткової власності житло [ADDRESS], разом із матір"ю, сестрою та племінницею, де і зареєстрована. Суд вважає, що позов [PERSON] в частині покласти зобов"язання на міську раду відселити сім"ю [PERSON] та [PERSON] з його будинку підлягає також до часткового задоволення. Оскільки [PERSON] з дружиною знаходяться на квартирному обліку у Жидачівській міській раді на отримання соціального житла як інваліди ( [PERSON] являється інвалідом І-ої групи), тому в цій частині позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed