Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4KS87330476 від 29.05.2006 року [PERSON] 29.05.2006 року отримав кредит у розмірі 5288, 60 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.11.2007 року. У порушення вимог закону та мов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 22.01.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі - 69 671, 52 грн, яка складається з наступного: 5288,60 грн - заборгованість за кредитом; 22977,75 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37 591,29 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штраф відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 3293,88 грн - штраф (процентна складова). ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати у розмірі 696,72 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» Гуменюк І.І., що діє згідно довіреності від 03 жовтня 2013 року, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Суду пояснив, що дійсно брав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 5288,60 грн, був обізнаний про наявність у нього зазначеного боргу перед позивачем у зв*язку із чим звертався до представника банку із питанням про реструктуризацію зазначеного боргу, але його не влаштували умови договору про розстрочку боргу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DNH4KS87330476 від 29.05.2006 року, згідно умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5288,60 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.11.2007 року. У порушення вимог закону та мов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в наслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 69 671,52 грн. У відповідності до вимог ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Як вбачається з договору укладеного між позивачем та відповідачем, а саме п.5.5 умов надання споживчого кредиту, сторони дійшли згоди щодо терміну позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за укладеним договором тривалістю в 5 (п'ять) років. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що він належним чином виконує свої зобов'язання перед позивачем. Відповідно до п.17 Постанови пленуму ВСУ від 30.03.2013 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодекс. Оскільки представником позивача надано об'єктивні докази того, що між сторонами був укладений договір, та доведені порушення його умов з боку відповідача, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, має заборгованість станом на 22.01.2013 року за кредитним договором у сумі 69671(шістдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят одну) грн 52 копійки. Крім того, на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати,а саме судовий збір у сумі 696 грн 72 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved