Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 11.10.2008 року по даний час, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Але на даний час вони разом не проживають, матеріальну допомогу на її утримання та утримання сина відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 700 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття, а також аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох років, починаючи з моменту подачі позову до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що вони лише нещодавно перестали проживати разом, він за можливістю надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не постійно. Також відповідач зазначив, що не заперечує проти стягнення аліментів в судовому порядку, але не в тому розмірі, який вказала позивачка. Просив позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року по даний час. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. При розгляді справи встановлено, що позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач на даний час також не працює, перебуває на обліку, як безробітний, що підтверджується відповідною довідкою, доходу не має. Позивачка зазначає, що на даний час вона з чоловіком разом не проживає, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також на утримання дитини не надає, хоча зобов"язаний це робити, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання та утримання сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивачки, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial