Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

08 травня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві зазначено, що відповідачці на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку № 34 Д по проспекту П»ятидесятиріччя ВЛКСМ, в м. Харкові з централізованою системою опалення. Згідно укладеного договору № 3997 від 01 січня 2010 року, який відповідно до розділу 10, п.10-4 вважається укладеним і в подальшому, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін, є діючим КП "ХТМ" здійснило відпустку теплової енергії у приміщення, яке належить [PERSON] в повному обсязі. На підставі чого відповідачці були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідачка не сплачує боргу за спожиту теплову енергію. Борг за неналежне виконання договірних обов»язків складає 6929 гривень 62 копійки, який утворився за період з 01 жовтня 2011 року по 01 травня 2012 року. У зв»язку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мають технічної можливості здійснити їх відключення. Заборгованість станом на 01 серпня 2012 року складає 7098 гривень 56 копійок, з них сума інфляційних витрат склала 46 гривень 76 копійок, 3 відсотки річних 122 гривні 18 копійок. Позивач вимагає стягнути з відповідачки вищевказану суму заборгованості та судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок, який ним було сплачено при подачі позову до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить стягти суму боргу з відповідачки за період з 01 жовтня 2011 року по 01 травня 2012 року в сумі 6929 гривень 62 копійки і судові витрати 614 гривень 60 копійок. Відповідачка позов не визнала, вважає, що нарахування за спожиту теплову енергію повинно бути нараховано, як за житлове приміщення, так як згідно рішення суді від 12 квітня 2013 року дане приміщення визнано житловим приміщенням, просить в позові відмовити, крім того, договір про надання послуг позивачем нею не підписано. Суд, вивчивши докази, що є у справі, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачці [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку № 34 Д по проспекту П»ятидесятиріччя ВЛКСМ, в м. Харкові, з централізованою системою опалення, про що свідчить копія договору купівлі продажу від 07 серпня 2007 року. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», здійснило відпустку теплової енергії по о/р 17500-8374 у приміщенні відповідачки за адресою: проспект П»ятидесятиріччя ВЛКСМ, б. 34 Д, м. Харків КП «Харківські теплові мережі» і здійснило подачу теплової енергії відповідачці [PERSON] по о/р 17500-8374 в повному об»ємі, що підтверджується актами № 175/13114 від 09 квітня 2012 року, № 175/13303 від 15 жовтня 2011 року на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії за № 3997 від 01 січня 2010 року. На підставі чого відповідачці були направлені рахунки для оплати за спожиту теплову енергію. Відповідачка не сплатила суму заборгованості в розмірі 6929 гривень 62 копійки станом на 01 серпня 2012 року. Заборгованість станом на 01 серпня 2012 року складає 7098 гривень 56 копійок, з них сума інфляційних витрат склала 46 гривень 76 копійок, три відсотки річних 122 гривні 18 копійок. Відповідачка по справі [PERSON] із заявою про відмову від надання їй послуг із теплопостачання до КП «Харківські теплові мережі» також не зверталася, а користується послугами без проведення відповідної оплати за спожиту теплову енергію. Оскільки приміщення відповідачки не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мають технічної можливості здійснити їх відключення. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути вищевказану суму заборгованості за використану електроенергію з відповідачки [PERSON] Це підтверджується слідуючими доказами: копією договору № 3997 від 01 січня 2010 року про надання теплової енергії [PERSON], строк дії договору не закінчився; довідкою про постачання споживачем теплової енергії (а.с. 8-10); розрахунком боргу, згідно якого сума боргу становить 6929 гривень 62 копійки (а.с.11); розрахунком суми індексації, що становить 46 гривень 76 копійок (а.с.12); довідкою про розрахунок суми річних, що становить 122 гривні 18 копійок (а.с.12-а); договором купівлі продажу від 07 серпня 2007 року, на підставі якого відповідачка придбала у власність нежитлове приміщення на 1-му поверсі № 108-1, 108-6 літ «А», площею 60, 8 кв.м.в будинку № 34 Д, вул.П»ятдесятиріччя ВЛКСМ,м. Харків (а.с.13-17); актами № 175/13/14-В від 06 квітня 2012 року № 175/13303-В від 03 жовтня 2011 року, із яких видно, що відключення від мережі теплопостачання нежитлових приміщень, що значаться за [PERSON] не відключені, споживають постійно надану теплову енергію (а.с. 22); копіями розрахунків про оплату боргу за спожиту теплову енергію, вони не оплачені відповідачкою (а.с. 23-29); Відповідно до ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням пені. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачка використовувала належне їй нежитлове приміщення в житловому будинку № 34-Д по вул. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові, під перукарню. Договором купівлі продажу теплової енергії № 3997 від 01 січня 2010 року передбачено постачання теплової енергії у приміщенні площею 60,8 кв.м., що розташовані за адресою: проспект П»ятидесятиріччя ВЛКСМ, 34-Д, які використовуються під перукарню. Приміщення площею 60,8 кв.м. по проспекту П»ятидесятиріччя ВЛКСМ, 34-Д, в м. Харкові, що належать відповідачці, незалежно від їхнього статусу, використовувалися не для проживання, а для ведення підприємницької діяльності. Тому тариф на послуги з теплопостачання, встановлений для населення, який на 30 відсотків не покриває вартість виробленої теплової енергії та датується з державного бюджету відповідно до статті 31 Закону України «Про житлово комунальні послуги», не застосовується для датування підприємницької діяльності, яку відповідачка проводила у зазначених приміщеннях. Нарахування за теплову енергію здійснені за фактично відпущену теплову енергію відповідно до діючих тарифів на теплову енергію, а саме: на потреби опалення за період користування з 01 жовтня 2011 року по 01 травня 20-12 року, згідно з Постановою національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 140 від 30 вересня 2011 року. Чинним законодавством України не встановлено прямої заборони використання житлового приміщення для ведення підприємницької діяльності. Така можливість підкріплюється положеннями статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Також на користь такого дозволу діє стаття 320 ЦК України, відповідно до якої власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Така позиція міститься і у листах Держкомпідприємництва від 15 вересня 2006 року № 6700 від 31 липня 2007 року № 5620, де зазначено, що громадяни, які використовують жиле приміщення у відповідності з його призначенням (проживають в ньому), дотримуються правил користування жилими приміщеннями (не використовують жилі приміщення для здійснення господарської діяльності промислового характеру), не заподіюють шкоди навколишньому середовищу, не порушують права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб та держави, - можуть використовувати жиле приміщення для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Випадки, коли забороняється використовувати житлові приміщення для підприємницької діяльності, встановлені статтею 6 Житлового кодексу УРСР та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів в Україні від 8 жовтня 1992 року № 572. Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу УРСР забороняється надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру. Відповідно до пункту 3 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків використовувати житлові приміщення для провадження господарської діяльності промислового характеру заборонено. Судом встановлено, що відповідачка по справі є фактичним споживачем послуг з теплопостачання енергії, яке надається КП «Харківські теплові мережі», зобов»язана оплатити ці послуги згідно діючих тарифів, оскільки від надання вказаних послуг вона в установленому порядку не відмовлялася, і будь - яких скарг щодо їх кількісних чи якісних показників позивачу не подавала. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягти з відповідачки суму заборгованості в розмірі 7998 гривень 56 копійок. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved