Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати дійсним договір міну нерухомого майна, що був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення. Нерухоме майно знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області пр. Конституції, б. 10-А, кв. 7. Обґрунтує свої вимоги тим, що він в 1999 році придбав зазначене нерухоме майно, уклавши угоду міни нерухомого майна через товарну біржу «Дніпродзержинська». Володіє і користується квартирою, але не може реалізувати своє право власності в повному обсязі, оскільки договір міни нотаріально не посвідчений. Просить суд визнати дійсним вищезазначений договір міни нерухомого майна та визнати за ним право власності на нерухоме майно. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з’явилась, у зв'язку зі станом здоров'я, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, підтвердила факт укладання угоди міни нерухомого майна з [PERSON] Представник товарної біржі «Дніпродзержинська» в судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином, заперечень і клопотань не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.07.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Дніпродзержинська» було укладено договір № 007/235 міни нерухомого майна, а саме – 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві спільної власності. на однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 32,2кв. м, житловою 17,4 кв. м, яка належала [PERSON] Квартира за адресою [ADDRESS], була передана позивачу, який зареєстрував право власності на неї належним чином, а саме в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 126 за реєстровим № 21430 від 20.09.1999 р. 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS], в свою чергу була передана [PERSON] Таким чином, умови договору міни нерухомого майна сторонами договору були виконані в повному обсязі. У зв’язку із повним виконанням сторонами за договором своїх обов’язків правовідносини сторін за вказаним вище договором купівлі-продажу були припинені. У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час укладання між сторонами угоди купівлі-продажу нерухомого майна діяв Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року). Приписами статті 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей. Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов’язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91.р. «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час укладання біржової угоди, договір, зареєстрований на товарній біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, позивачка виконала угоду купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області по вул. Б. Хмельницького, б. 25, кв. 80, сплативши продавцю визначену угодою грошову суму, а відповідач виконала зазначену угоду, передавши нерухоме майно, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна та поясненнями у судовому засіданні. Частиною 1 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів» визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов’язкової реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону). На час укладання угоди купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем і відповідачем, законодавство України не передбачало обов’язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, який було укладено на товарній біржі. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності з п.2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Враховуюче наведене вище,

Outcome: approved