Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

15 жовтня 2013 року позивач -ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 03.04.2008 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKХRRС11820379 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5 833, 84 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 17.09.2013 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 23962 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 3 974,71 грн., процентам за користування кредитом у сумі 191 грн.83 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 449 грн. 19 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 17 729 грн.91 коп., а також штрафів згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 1117 грн.28 коп. процентна складова, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 239,63 грн. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача - Мартиченко О.І. не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що допустив прострочену заборгованість через фінансові труднощі, затим працівники відділення банку відмилися приймати у нього платежі на погашення кредиту, посилаючись на припинення договірних відносин, тому, вважав, що дія договору припинилася. За не заперечення основної суми боргу та штрафів, вважає, що сума пені є значно завищеною, а тому просить суд зменшити її розмір порівняно до основного боргу. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися договірні правовідносини. Як встановлено судом, 03.04.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKХRRС11820379 (далі - договір), за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 5 833 грн. 84 коп. на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, строком до 02.04.2009 року в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 582 грн.95 коп., який відповідач зобов'язався сплачувати з 10 по 15 число кожного місяця (п.п.1.1. Договору). При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1. Умов за кожен день прострочки. Як вбачається з цієї заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.3). Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання по сплаті щомісячного платежу по погашенню кредиту у встановленому розмірі, у зв'язку з чим станом на 17.09.2013 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту - 3 974.71грн., за відсотками - 191.83 грн., по комісії - 449.19 грн. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 2). За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 та ст..549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Згідно з 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Таким чином є правомірним стягнення з відповідача пені та 500 грн. штрафу (фіксована частина) й 1117.28 грн. (процентна складова), як наслідок невиконання покладеного зобов'язання. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком (тіло, проценти, комісія) складає 4615 грн. 73 коп., розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача, крім штрафу, 17 729 грн. 91 коп., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості, співмірності розміру збитків до суми заборгованості за основним зобов'язанням, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 7000 грн. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 13 233 грн. 01 коп. , з яких заборгованість по тілу кредиту - 3 974.71 грн., процентам - 191.83 грн., по комісії - 449.19 грн., штрафи - 500 грн. фіксована частина, 1117.28 грн. процентна складова, а також 7 000 грн. пені. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 132 грн. 33 коп.

Outcome: approved