Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач в вересні 2013 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вона посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 січня 2010 року виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 3. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Після припинення з відповідачем відносин, малолітня дитина залишилась проживати разом з нею повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровльному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина відмовляється. Так як відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї не має, вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмрі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Просила суд розрівати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на утримання сина аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до його повноліття. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] від спільного проживання у сторін по справі народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки № 1400 від 05.09.2013 року (а.с. 9), а також довідки про склад сім'ї № 1399 від 05.09.2013 року (а.с. 10) малолітня дитина проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, знаходиться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved