Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" в особі відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління звернулось в суд із уточненими позовними вимогами до [PERSON], третя особа - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просять звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно згідно договору іпотеки від 13.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №13762, а саме: нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м, яка є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 листопада 2002 року по реєстру №8822, в рахунок погашеним заборгованості по Кредитному договору №857/2006-Ф від 13.12.2006р., яка становить - 27756,89 доларів США, що еквівалентно - 221860,82 грн., реалізувавши предмет іпотеки, на який звертається стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону, встановивши початкову ціну на реалізацію предмета іпотеки у сумі, визначеній суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження". Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.12.2006р. між ВАТ КБ Надра" в особі Філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільське РУ та [PERSON] укладено Кредитний договір №857/2006-Ф, у відповідності з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США для споживчих потреб, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 13.12.2016р. повернути їх банку із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 13.12.2006р., між банком та позичальником [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м, яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 листопада 2002 року по реєстру №8822. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору на в сумі 27756,89 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 221860,82грн. У судовому засіданні представник позивача Прийдун П.В. позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, доданих до неї письмових доказів та наданих усних поясненнях. Представник відповідача та третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з тих підстав, що на його переконання, позивачем зроблено не вірний розрахунок заборгованості, позивач не правильно здійснював зарахування коштів сплачених позичальником, а саме замість погашення тіла кредиту зараховував кошти на погашення відсотків та/чи комісії (плати за управління кредитом). Крім цього, позивачем не дотримано вимог Закону України «Про іпотеку», а саме іпотекодавцем не отримано досудової вимоги про необхідність погашення заборгованості. Також зазначив, що, на його думку, позивачем пропущено строк позовної давності, так як розрахунок заборгованості зроблений позивачем більше, ніж за три роки. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 13.12.2006р. між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" та [PERSON] укладено Кредитний договір №857/2006-Ф, у відповідності з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США для споживчих потреб, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 13.12.2016р. повернути їх банку із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11% річних. Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки №NL-4 від 13.12.2006р. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору №857/2006-Ф від 13.12.2006року, сторони домовились, що у разі порушення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3. Договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з умовами п.5.2. Договору, за порушення відповідачем вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. Договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. Договору, за кожен випадок. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим, станом на 06.11.2013р. заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №857/2006-Ф від 13.12.2006р. складає 27756,89 дол. США, що в еквіваленті до української гривні становить 221860,82 грн., з яких: за основною сумою кредиту - 14191,09 доларів США, що еквівалентно 113429,39 грн.; заборгованість по відсотках - 7513,11 доларів США, що еквівалентно 60052,29 грн.; комісія за користування кредитом - 3368,51 доларів США, що еквівалентно 26 924,50 грн., пеня за несвоєчасно погашені відсотки - 124,97 доларів США, що еквівалентно 998,88 грн.; пеня за несвоєчасно погашений кредит - 836,22 доларів США, що еквівалентно 6 683,91 грн.; штраф за прострочення виконання зобов'язань - 1 722,99 доларів США, що еквівалентно - 13 771,85 грн. Згідно з умовами п. 4.2.4. Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений в п. 3.3.3. цього Договору. Пунктом 3.3.3. Кредитного договору визначено, що Позичальник вносить черговий мінімальний платіж (252,70 доларів США) щомісячно до 20 числа поточного місяця. В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та позичальником [PERSON], 13.12.2006року, укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №13762, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м., яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 листопада 2002 року по реєстру №8822. Пунктом 5.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. 21.05.2013 року за вих. №14/5/19-1376 відповідачу направлено претензію про необхідність погашення до 21.06.2013р. заборгованості за кредитним договором №857/2006-Ф від 13.12.2006р. за адресою зазначеною у Кредитному договорі та Договорі іпотеки [ADDRESS]. Листом №36-01-205 від 29.10.2013р. Поштамт Тернопільської дирекції УДППЗ «Укрпошта» повідомляє, що рекомендований лист за №460107476239 від 21.05.2013р. на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], поступив 23.05.2013р. і в цей же день доставлено повідомлення. 28.05.2013р. виписано повторне повідомлення. 25.06.2013р. поштове відправлення повернуто по зворотній адресі за закінченням терміну зберігання. 13.12.2006року між ВАТ КБ Надра" в особі Філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільське РУ та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №857/2006-Ф від 13.12.2006року. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність їх задовольнити з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно із вимогами ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України, у рaзi порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1, 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Позичальник [PERSON] належним чином не виконав своїзобов'язання за кредитним договором, своєчасно не сплачував мінімальний платіж, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Позивач належним чином повідомив відповідача про існуючу заборгованість листом від 21.05.2013р. із вимогою погасити заборгованість в місячний строк, однак останній заборгованість у наданий строк не погасив. На запитання суду до представника відповідача, чи проживав на час надсилання вказаного листа відповідач за адресою [ADDRESS], представник відповідача цього не заперечував. Не береться судом до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем зроблено не вірний розрахунок заборгованості, позивач не правильно здійснював зарахування коштів сплачених позичальником, а саме замість погашення тіла кредиту зараховував кошти на погашення відсотків та/чи комісії (плати за управління кредитом), з огляду на те, що таке твердження нічим не доведено. Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також слід зазначити, що із заявами (клопотаннями) про витребування доказів та/чи проведення судової експертизи в порядку статей 137, 143 ЦПК України, відповідач до суду не звертався. Окрім того, не обґрунтованим є посилання представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на те, що згідно Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 13.12.2016р. Таким чином, суд прийшов до переконання про доведеність позовних вимог належними та допустимими доказами та вважає, що в даному випадку мають місце порушені права позивача, які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, згідно договору іпотеки від 13.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №13762, а саме на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м., що є власністю [PERSON] ([ADDRESS], ід. код. [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29.11.2002р. по реєстру №8822, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» по кредитному договору №857/2006-Ф від 13.12.2006р., яка становить 27756,89 доларів США, що еквівалентно 221860,82 грн., та складається із: 14191,09 доларів США., або еквівалент 113429,39 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 7513,11 доларів США або еквівалент 60052,29 грн. - заборгованість по відсотках; 3368,51 доларів США або еквівалент 26924,50 грн. - плата за управління кредитом; 124,97 доларів США або еквівалент 998,88 грн. - пеня за несвоєчасно погашені відсотки; 836,22 доларів США або еквівалент 6683,91 грн. - пеня за несвоєчасно погашений кредит; 1722,99 доларів США або еквівалент 13771,85 грн. - штраф за прострочення виконання зобов'язань, реалізувавши предмет іпотеки, на який звертається стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки у сумі визначеній суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2218,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved