Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь страхове відшкодування в розмірі 18300,00 грн., стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. 21 квітня 2011 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Нікушиним В.В. винесено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.1) На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2012 року (а.с.168-171 т.1), позов [PERSON] до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Присуджено стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 16287,77 грн., в решті позову відмовлено. (а.с.112-114 т.1) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2013 року, касаційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2012 року, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.198-200 т.1) 08 жовтня 2013 року позивач [PERSON] в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь 11160,00 грн. страхового відшкодування за заподіяну шкоду задньої частини його автомобіля «Шевролет» д/н [NUMBER] при зіткненні з автомобілем «БМВ» (а.с.230 т.1) На підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року, вирішено питання про передачу цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. (а.с.237-238 т.1) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовних вимог, які пред'явлені до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. (а.с.250-251 т.1) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2013 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна». (а.с.254-255 т.1) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що 29 серпня 2010 року сталась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля «Шевролет» д.н.з [NUMBER], яким керував позивач, який зіткнувся з автомобілем «Сітроен» д.н.з. [NUMBER], в цей же час автомобіль «ВМВ» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], що рухався позаду автомобіля позивача, скоїв зіткнення з його автомобілем, в результаті даного ДТП отримали пошкодження три автомобілі. На підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2010 року водіїв [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Оскільки [PERSON] мав Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», позивач у встановленому порядку звернувся до страхової компанії з вимогою виплатити страхове відшкодування, однак страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що відповідно до Полісу №ВС/7032767 від 12 січня 2010 року застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного особу «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], вина якого в скоєнні вищезазначеної ДТП відсутня, а отже його цивільна відповідальність не настала. Зважаючи на відмову страхової компанії, позивач звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування завданих збитків, у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Шевролет» д.н.з [NUMBER], власником якого є позивач, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 18300,00 грн., що підтверджується актами про виконання ремонтних робіт та платіжними документами про їх оплату, однак під час розгляду даної справи, враховуючи висновки судової автотоварознавчої експертизи, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 11160,00 грн., що складає вартість заподіяної шкоди задньої частини його автомобіля «Шевролет» д/н [NUMBER] при зіткненні з автомобілем «БМВ», яку просить відшкодувати за рахунок відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити в повному обсязі, пояснила, що 29 серпня 2010 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби - автомобіль «Шевролет» д.н.з [NUMBER], яким керував позивач, та автомобіля «ВМВ» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], отримали механічні пошкодження. На підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2010 року водіїв [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тому вина обох водіїв є спільною, як у спричиненні ДТП, так і у заподіянні шкоди, що зумовлює визначення розміру заподіяної шкоди виходячи із ступеню вини кожного із водіїв. Також, представник відповідача наголосила, що всупереч вимог ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач не повідомив МТСБУ протягом трьох робочих днів про настання страхового випадку, крім того, на момент звернення до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, позивачем було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу, що позбавило відповідача можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб, як і не надано висновок незалежного експерта з визначення вартості заподіяного збитку, що унеможливлює визначення суми страхового відшкодування. Уповноважений представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», в судове засідання не з'явився, третя особа скористалась процесуальним правом подала до суду письмові пояснення, які приєднано до матеріалів справи (а.с.4-6 т.2), разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2010 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.11 т.1) Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: « 29 серпня 2010 року о 16год. 30 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Шевролет» д.н.з [NUMBER], рухаючись по вул. Фрунзе в м.Києві, в районі буд. №127, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем «Сітроен» д.н.з. [NUMBER], який зупинився на пішохідному переході. В цей же час автомобіль «ВМВ» д.н.з. [NUMBER], що рухався позаду автомобіля «Шевролет», також не врахувавши безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет», а той в свою чергу вдарив автомобіль «Сітроен». В результаті даного ДТП отримали пошкодження 3 автомобілі». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, у відповідності до пунктів 1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявнос ті вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у від повідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому за змістом ч.2 ст.1166 ЦК України особи, діяльністю яких завдана шкода, вважаються винними, якщо не доведуть протилежне. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Як роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, вина водіїв [PERSON] та [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 серпня 2010 року, доведена судом, що підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2010 року, тому ці обставини не потребують доказуванню відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, що є окремим предметом доказування. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За нормою ст. 22.1 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ЗАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/7032767, зі строком дії з 13 січня 2010 року до 12 січня 2011, на умовах договору 3-го типу, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника, під час керування забезпеченим транспортним засобом - легковим автомобілем «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.7 т.2) 02 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до ЗАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 29 серпня 2010 року за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] (а.с.8 т.2) Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) визначено, що забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Випадки, коли шкода не відшкодовується визначені у статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку), безпосередньо у п.32.1 ст.32 цього Закону визначено, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. 21 жовтня 2010 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» письмово повідомила [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що автомобіль «Шевролет Авео», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], пошкоджений внаслідок зіткнення з транспортним засобом «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], в той же час відповідно до умов договору №ВС/7032767 від 12 січня 2010 року застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного особу «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] (3-ий тип Договору), вина якого в скоєнні вищезазначеної ДТП відсутня, а отже його цивільна відповідальність не настала. (а.с.193 т.1) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. (п.39.1 та п.39.2 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів») Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом , власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 статі 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 02 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до ЗАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 29 серпня 2010 року за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON]. 02 вересня 2010 року та 16 вересня 2010 року ЗАТ «Страхова компанія «Провідна» проведено огляд транспортного засобу - автомобіля «Шевролет Авео», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], про що складено відповідні акти. (а.с.12, 13,14 т.1) 22 жовтня 2010 року СПД [PERSON] проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу - легкового автомобіля «Шевролет Авео», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], вартість якого склала 18300,00 грн., що підтверджується Актом №ЗК-0000004 з надання послуг по ремонту автомобіля та платіжними документами про проведення оплати за ремонт автомобіля. (а.с.21, 22-23, 24-25 т.1) 26 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до МТСБУ про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 29 серпня 2010 року за участю транспортного засобу - легкового автомобіля «BMW 320», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], оскільки цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання страхового випадку не була застрахована. Разом з тим, відповідно до ст. 33 п. 33.1 пп. 33.1.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим законом, МТСБУ, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ст. 33 п. 33.2 цього Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані зберегти транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт. Згідно ст. 37 п. 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили витрати на відновлення транспортного засобу, без попереднього погодження із страховиком, страховик також має право відмовити у компенсації таких витрат або зменшити їх розмір з урахуванням законодавства України про порядок відшкодування такої шкоди. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] безпідставно пред'явлено вимоги до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування в розмірі 11160,00 грн., оскільки договір страхування відповідальності за заподіяну шкоду відноситься до договорів на користь третіх осіб, яким належить право вимагати від страховика чи страхувальника відшкодування шкоди в межах страхової суми, в той же дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 29 серпня 2010 року, сталась внаслідок зіткнення транспортних засобів внаслідок змішаної вини учасників цієї пригоди, тобто водіїв [PERSON] та [PERSON], що підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2010 року, тому за наявності змішаної вини власників транспортних засобів потребують доведення наступні обставини: по-перше, при визначенні розміру відшкодування шкоди, спричиненої потерпілому, він не несе відповідальності перед іншою особою, однак позбавляється права вимагати відшкодування шкоди в повному обсязі; по-друге, потерпілий приймає участь у відшкодуванні шкоди іншій стороні співмірно ступеню своєї вини, яка має визначатись у відповідному процентному відношенні, що є окремим предметом доказування. Таким чином, оскільки при змішаній формі вини, що має місце в даному випадку, оскільки обидва водії визнані винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, необхідно з'ясувати розмір завданої шкоди іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди, яким є водій [PERSON], а враховуючи, що шкода завдана як одному, так і іншому власнику транспортного засобу, її відшкодування має відбуватись в залежності від ступеню вини кожного із власників транспортного засобу, однак позивач не заявляв вимог щодо визначення ступеню вини кожного із учасників дорожньо-транспортної пригоди, тому вимоги позивача про відшкодування завданої шкоди за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України в повному обсязі не кореспондуються з положеннями чинного законодавства, а суд не має права вийти за межі заявлених позовних та розглянути вимоги, які не заявлялись позивачем, та надати правову оцінку склавшимся правовідносинам виходячи із ступеню вини кожного із власників транспортних засобів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, при цьому розмір страхового відшкодування має визначатись в залежності від визначення ступеня вини кожного із власників транспортного засобу, а також розміру завданої шкоди кожному транспортному засобу окремо. Разом з тим, суд критично відноситься до Висновку №С11-295 судової автотоварознавчої експертизи, який складено експертами ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекпертиза-Стандарт» 08 серпня 2011 року, яким визначено вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шевролет Авео», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його контакту з автомобілем «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER], що складає 16287,77 грн., оскільки в межах даного спору позивач визначає розмір заподіяного збитку, виходячи із реальних затрат понесених на проведення відновлювального ремонту автомобіля, в той же час при призначені судової автотоворзнавчої експертизи сторонами не ставились питання щодо визначення розміру завданої шкоди кожному із власників транспортних засобів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, однак ці дані є визначальними для встановлення розміру заподіяної шкоди при змішаній формі вини власників транспортних засобів, а з'ясувати наведені обставини в іншій спосіб не виявляється за можливе. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed