Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є її єдиним спадкоємцем, фактично вступив у володіння спадковим майном, але не має можливості оформити право власності в установленому законом порядку, оскільки договір купівлі продажу нерухомого майна його матір'ю був укладений через товарну біржу і нотаріально не посвідчений. У зв'язку з чим, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без його участі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти. 13.05.1998 р. за № 489 між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі "Придніпровська" був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88. Вказана квартира була передана [PERSON], вона зареєструвала право власності належним чином, а саме в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 127 за реєстровим № 21470 від 19.05.1998 р. У зв’язку із повним виконанням сторонами за договором своїх обов’язків правовідносини сторін за вказаним вище договором купівлі-продажу були припинені. 28.03.2001 р. [PERSON], яка була рідною матір'ю позивача по справі, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія 1-КИ № 503779. В квартирі за адресою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88 [PERSON] була зареєстрована з 12.10.1999 р. по день своєї смерті. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88. Державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, – у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] – у зв’язку з тим, що договір купівлі-продажу спадкового майна був укладений на товарній біржі і нотаріально не посвідчений. Після смерті матері позивач фактично вступив в володіння спадковим майном, користується ним, утримує у належному стані. З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні. Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем 1-ї черги після померлої матері. Таким чином, слід визнати, що саме позивач після смерті матері, набув прав спадкоємця на зазначену квартиру. У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов’язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На час укладання між сторонами угоди купівлі-продажу нерухомого майна діяв Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року). Приписами статті 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей. Згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91.р. «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час укладання біржової угоди, договір, зареєстрований на товарній біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, сторони виконали угоду купівлі-продажу нерухомого майна. Частиною 1 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів» визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов’язкової реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону). На час укладання угоди купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем і відповідачем, законодавство України не передбачало обов’язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, який було укладено на товарній біржі. Право власності – це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 ЦК України). Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред’явити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов’язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. На підставі викладеного, за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на квартиру за адресою м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88, загальною площею 40,5 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON]

Outcome: approved