Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним і скасувати розпорядження Васильківської районної державної адміністрації № 238 від 04.05.2006 року, в частині передачі відповідачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею по 6,006 га, що розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району, за межами населеного пункту та визнати недійсним державний акт на право власності на дану земельну ділянку, скасувавши її державну реєстрацію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача - Васильківської районної державної адміністрації подала заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позов визнав. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомленими про час та місце слухання справи, до суду не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог. Згідно із положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ст.ст. 44, 45 ЗК України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва). Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом. За положеннями п. «в» ч. 3 ст. 83, ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЗК України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачалося законом. Землі природно-заповідного фонду відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених частиною другою цієї статті. Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджувалося Верховною Радою України. Положеннями ст. ст. 25, 26, 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин та врегульовував правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів, передбачено, що заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів, та на сьогоднішній день охороняються як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів у їх власників або користувачів. На території заказника обмежується або забороняється діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів, оголошених заказником, зобов'язані забезпечувати режим їх охорони та збереження. Заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва й інші території та об'єкти природно-заповідного фонду, які створюються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання. У відповідності до абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04 № 7, при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Як вбачається із матеріалів справи, 4 травня 2006 року Васильківською районною державною адміністрацією видано розпорядження № 238, за яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення фермерського господарства членам Фермерському господарству «Лідія» (далі - ФГ «Лідія»), до яких, згідно додатку до розпорядження Васильківської районної державної адміністрації № 238 від 04.05.06, входять і відповідач по справі, на території Крушинської сільської ради за межами населеного пункту та передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства в розмірі середніх земельних часток (паїв) членам ФГ «Лідія» (згідно з додатком) загальною площею 96,096 га, у тому числі 79,388 га ріллі, 10,730 га пасовищ, 1,61 га ставків, 1,368 га господарських дворів, 2,6 га лісів, 0,4 га ярів на території Крушинської сільської ради, за межами населеного пункту. Крім того, вказане розпорядження стало підставою для видачі відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 206514 площею 6,006 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 3221484000:06:014:0011. Рішенням шостої сесії Київської обласної ради ХХІІІ скликання № 79-06-XXIІІ від 02.02.99 «Про території природно-заповідного фонду місцевого значення Київської області», згідно додатку, «Васильківські Карпати» оголошено ландшафтним заказником місцевого значення. У додатку до вказаного рішення Київської обласної ради визначено, що землі даного ландшафтного заказника знаходяться на території Великобугаївської сільської ради - 41,3 га, Гвоздівської сільської ради - 108,5 га, Крушинської сільської ради - 18,8 га, Рославичівської сільської ради - 58,2 га. Таким чином, Рославичівська сільська рада згідно з охоронним зобов'язанням, зареєстрованим у Державному управлінні екологічної безпеки в Київській області за № ЗЛанлМ 1-563 від 23.02.99, є землекористувачем ландшафтного заказника місцевого значення «Васильківські Карпати» та забезпечує додержання вимог заповідного режиму на даній території. 6 березня 2000 року Державним управлінням екологічної безпеки в Київській області затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Васильківські Карпати», за п. п. 1.2, 1.4 - 1.7 якого, ландшафтний заказник місцевого значення «Васильківські Карпати» загальною площею 226,8 га розташований на землях запасу: Великобугаївської сільської ради - 41,3 га, Гвоздівської сільської ради - 108,5 га, Крушинської сільської ради - 18,8 га, Рославичівської сільської ради - 58,2 га. Територія, оголошена Заказником, не вилучається з користування Великобугаївської, Гвоздівської, Крушинської, Рославичівської сільських рад, які здійснюють на ній свою діяльність згідно діючого Положення, несуть відповідальність за належний стан і додержання встановленого заповідного режиму. Межі Заказника виносяться в натуру із встановленням державних межових, інформаційних знаків, інформаційних щитів. Його контури наносяться на планово-картографічні матеріали землеустрою з детальною характеристикою в проектах внутрігосподарського землеустрою. Вирішення цих питань покладається на Великобугаївську, Гвоздівську, Крушинську, Рославичівську сільські ради. Зміна меж, категорії та скасування статусу території Заказника проводиться Рішенням сесії Київської обласної ради, відповідно до ст.ст. 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд», наукового обґрунтування Міжвідомчої комплексної лабораторії наукових основ заповідної справи НАН України та Мінекобезпеки України. Режим Заказника враховується у всій проектно-плановій документації, проектах будівництва, передачі земель у власність і надання їх у користування, приватну власність, закріпленню мисливських угідь, формуванню територій сільських рад, населених пунктів в районі його розташування. Відповідно до інформації Управління Держземагенства у Васильківському районі № 687/01-1 від 12.02.2013 року, що також підтверджується викопіюванням з картографічного матеріалу, земельні ділянки відповідачів перекривають межі ландшафтного заказника місцевого значення «Васильківські Карпати», частина яких фактично передана за рахунок земель природно-заповідного фонду, що знаходяться на території даного ландшафтного заказника на території Рославичівської сільської ради Васильківського району. Згідно інформації Управління Держземагенства у Васильківському районі № 1508/01-1 від 12.03.13 межі ландшафтного заказника «Васильківські Карпати», який знаходиться на території Рославичівської сільської ради загальна площа 58,2 га, встановлені в натурі (на місцевості). Відповідно до положень ч. 4 ст. 4, ст. 60 ЗУ «Про природно-заповідний фонд» охорона територій та об'єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. Місцеві Ради народних депутатів, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об'єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань. У разі зміни форм власності на землю, на якій знаходяться заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, землевласники зобов'язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов'язання. Станом на час розгляду справи, Рославичівська сільська рада перереєстрацію охоронного зобов'язання, зареєстрованого у Державному управлінні екологічної безпеки в Київській області за № ЗЛанлМ 1-563 від 23.02.99, не здійснювали та на даний час є землекористувачем земельної ділянки ландшафтного заказника «Васильківські Карпати». Таким чином, відповідач - Васильківська районна державна адміністрація, при винесенні Розпорядження щодо спірних земельних ділянок, частина яких перетинає землі ландшафтного заказника «Васильківські Карпати», що знаходиться на території Рославичівської сільської ради, необґрунтовано вказала, що частина цих земельних ділянок відноситься до земель Крушинської сільської ради, за межами населеного пункту. Враховуючи, що Київською обласною радою не направлялося подання до Верховної Ради України про погодження матеріалів про вилучення (викуп) частин земельних ділянок, які перекривають межі ландшафтного заказника «Васильківські Карпати» та які передані відповідачам, при прийнятті розпорядження, Васильківською районною державною адміністрацією № 238 від 04.05.06 рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки ландшафтного заказника «Васильківські Карпати» із категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення не приймалось, суд вбачає підстави для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, на підставі ст. 21 ЗК України. Також, беручи до уваги, що прийняттям Васильківською районною державною адміністрацією розпорядження та видання державних актів на право власності на земельні ділянки, порушено інтереси держави, оскільки земельні ділянки були вилучені із категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення з порушенням земельного законодавства та передані у приватну власність для ведення фермерського господарства, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України, ст. 5 ЗК України, підлягають скасуванню і державні акти про право власності на земельну ділянку. Щодо вимог про зобов'язання відповідача передати земельну ділянку Рославичівській сільській раді, то вони до задоволення не підлягають, оскільки визнання недійсними та скасування державних актів на спірні земельні ділянки на ім'я відповідача передбачає залишення зазначеної нерухомості на території та у ведені Рославичівської сільської ради. На підставі наведеного та

Outcome: partial