Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

21.01.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Тельманівський кар'єр» про стягнення заборгованості по зарплаті, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди (а.с.1) 29.04.2013 року Краматорським міським судом було постановлено заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково (а.с.29-30). За заявою відповідача ухвалою Краматорського міського суду від 22.10.2013 року заочне рішення суду було скасовано, а справу призначено до нового розгляду (а.с.64). У зв'язку з проведенням розрахунку по зарплаті під час судового провадження у справі, ухвалою Краматорского міського суду від 06.11.2013 року прийнята відмова позивача [PERSON] від частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості по зарплаті, вихідної допомоги та провадження у справі в цій частині закрито, в іншій частині позову розгляд справи продовжено (а.с.68, 71). У судовому засіданні позивач [PERSON] показав, що з 22.09.2010 року по 09.01.2013 року працював оператором обробного центру на ПАТ «Тельманівський кар'єр». Був звільнений з роботи 09.01.2013 року наказом №2-к від 09.01.2013 року за ст.36 п.6 КЗпП України через відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. В день звільнення він перебував на робочому місці, однак з ним не було проведено кінцевого розрахунку. Заборгованість з заробітної плати за листопад-грудень 2012 року, за січень 2013 року, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога були виплачені йому частинами у період по травень 2013 року. Остаточно відповідач з ним розрахувався 15.05.2013 року. Спорів щодо суми заборгованості між ними не малося. Позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст.117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки така затримка відбулася з вини відповідача. За період з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року такий заробіток становить 23177,80 грн. (середньоденний заробіток 272,68 грн. х 85 робочих днів затримки). Також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану порушенням його прав на своєчасну оплату праці, своєчасний розрахунок при звільненні, завдані душевні страждання через неможливість внаслідок матеріальної скрути нормально харчуватися, задовольняти свої життєві потреби, утримувати сім'ю, необхідність вживати додаткових заходів для існування. У судовому засіданні представники відповідача Білявська І.Є. та Яровой Г.Б. проти позову заперечували, показавши, що підстав для виплати позивачу [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не вбачають, розрахунок з ним вже проведено, заборгованості виникла через матеріальні складнощі на підприємстві, але в даний час вона погашена. Крім того, позивач необґрунтовано розрахував вказаний середній заробіток, оскільки узяв середньоденний заробіток в розмірі 272,68 грн., а потрібно 160,92 грн., який визначається шляхом ділення нарахованої заробітної плати за останні два місяці на число календарних, а не робочих, днів згідно п.8 розділу ІV Порядку, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Вимоги про відшкодування моральної шкоди також вважають необґрунтованими та недоведеними в доказовому плані. З огляду на вказане просили суд в позові відмовити. В дане судове засідання представники відповідача не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується їхніми особистими розписками. Представник відповідача Яровий Г.Б. 05.12.2013 року додатково надав факсом письмові пояснення щодо розрахунку середньоденного заробітку. Однак заяв про причини неявки, про розгляд справи у відсутності представників відповідача до суду не надійшло. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача [PERSON] судом на підставі ст.224 ЦПК України вдруге ухвалено про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.09.2010 року по 09.01.2013 року працював оператором обробного центру на ПАТ «Тельманівський кар'єр». Був звільнений з роботи з 09.01.2013 року наказом №9.01./4/к від 09.01.2013 року за ст.36 п.6 КЗпП України через відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, що підтверджується копією трудової книжки та копію вказаного наказу (а.с.3-4, 38). В день звільнення позивач перебував на робочому місці, однак в порушення ст.116 КЗпП України з ним не було проведено кінцевого розрахунку, що підтверджується копією розрахункового листа (а.с.49), а також довідкою від 10.09.2013 року (а.с.37), згідно якій на момент звільнення ПАТ «Тельманівський кар'єр» мав перед [PERSON] заборгованість по зарплаті в сумі 16254,61 грн. Про стягнення заборгованості по зарплаті [PERSON] звернувся з позовом до суду 21.01.2013 року (а.с.1). Але у зв'язку з добровільною поетапною виплатою підприємством вказаної заборгованості, а саме: 29.01.2013 року - в сумі 4266,81 грн., 06.03.2013 року - 4329,00 грн., 15.05.2013 року - 7658,80 грн., позивач відмовився від позову в частині стягнення заборгованості по зарплаті (а.с.37, 39-50, 68, 71). Таким чином, спор між сторонами стосувався порушення відповідачем строків виплати зарплати звільненому працівнику, але спору з проводу розміру заборгованості між ними не малося. Будучи звільненим з роботи 09.01.2013 року та отримавши повний розрахунок 15.05.2013 року позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Тельманівський кар'єр» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України. Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частина 2 ст.117 КЗпП України в даному випадку не застосовується за відсутністю спору між сторонами щодо розміру належної звільненому працівникові суми заробітної плати. Доводи представників відповідача щодо матеріальних складнощів на підприємстві, що стало причиною несвоєчасної виплати зарплати та проведення кінцевого розрахунку з позивачем, суд до уваги не приймає, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тримісячний строк позовної давності, встановлений ст.233 КЗпП України, позивачем не порушено. Таким чином, передбачений ст.117 ч.1 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні повинен бути виплачений відповідачем ПАТ «Тельманівський кар'єр» на користь позивача [PERSON] в повному обсязі, за період з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно п.8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. За два місяці, які передували звільненню позивача [PERSON], нарахованая заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні склала: листопад 2012 року - 5207,24 грн., грудень 2012 року - 4609,11 грн., всього - 9816,35 грн. За цей час позивачем було відпрацьовано відповідно 22 та 14 робочих днів, всього - 36 днів. Таким чином його середньоденний заробіток складає 9816,35 / 36 = 272,68 грн. За період з 10.01.2013 року по 15.05.2013 року з урахуванням вихідних та святкових днів, зокрема переніс святкових днів у травні місяці, кількість робочих днів складає 82 (у січні - 16, у лютому та березні - по 20, у квітні - 22, у травні - 4). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який потрібно стягнути з ПАТ «Тельманівський кар'єр» на користь [PERSON], становить 272,69 х 82 = 22359,76 грн. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стосовно вимог позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд зауважує, що такі вимоги заявлені з дотриманням тримісячного строк позовної давності, встановленого ст.233 КЗпП України; є обґрунтованими по суті, оскільки дійсно права позивача на своєчасну оплату його праці та отримання повного розрахунку при звільненні були порушені, заборгованість з заробітної плати складала суттєву для позивача суму 16254,61 грн., кінцевий розрахунок, який не був проведений вчасно, включав в собі заробіток за листопад, грудень 2012 року, січень 2013 року, ті інші виплати, що вказує на тривалість порушення трудових прав позивача, що призвело до душевних страждань позивача через неможливість внаслідок матеріальної скрути нормально харчуватися, задовольняти свої життєві потреби, утримувати сім'ю, необхідність вживати додаткових заходів для існування. Також суд враховує, вжиття відповідачем заходів для термінового погашення існуючої заборгованості, внаслідок чого ПАТ «Тельманівський кар'єр» протягом січня-травня 2013 року розрахувався з позивачем (а.с.37). Таким чином, суд вважає, що розмір грошової компенсації моральної шкоди позивачем [PERSON] декілька перебільшений та розумним та справедливим буде відшкодування на його користь 1000 грн., що в повній мірі забезпечить поновлення його порушених прав та буде співмірним глибині його моральних страждань. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 344,10 грн. (229,40 грн. і 114,70 грн.).

Outcome: partial