Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, судових витрат та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що з грудня 2012 року працював на посаді охоронника у приватному підприємстві "СБ Мега-Секьюріті". Із 13 червня 2013 року був звільнений із займаної посади на підставі п.7 ст.40 КЗпП України за появу на робочому місці в нетверезому стані. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки у відповідача не було підстав для такого звільнення. Неодноразово, уточнюючи позовні вимоги, позивач просив суд скасувати наказ №8/1 від 13.06.2013 р."Про відстороння від роботи охоронників"; наказ №40-к від 17.06.2013 року про звільнення його з роботи; поновити його на роботі на посаді охоронника приватного підприємства "СБ Мега-Секьюріті" з 13.06.2013 року; зобов"язати приватне підприємство "СБ Мега-Секьюріті" здійснити нарахування та виплату йому доплати за роботу у нічний час в сумі 527,92 грн.; зобов"язати приватне підприємство "СБ Мега-Секьюріті" здійснити нарахування та виплату йому доплати за роботу у святкові дні в сумі 364,8 грн.; зобов"язати приватне підприємство "СБ Мега-Секьюріті" здійснити нарахування та виплату йому доплати за роботу в надурочний час в сумі 2163,82грн.; зобов"язати приватне підприємство "СБ Мега-Секьюріті" здійснити нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який складає станом на 20.11.2013 року 8044,88 грн. та стягнути із приватного підприєства "СБ Мега-Секьюріті" середній заробіток за час вимушеного прогулу, який станом на 20.11.2013 року складає 8117,52 грн.; стягнути з відповідача 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства щодо порядку встановлення стану алкогольного сп'яніння, не було здійснено кваліфікований огляд, відсутні документальні підтвердження даного факту та відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Вказав, що внаслідок незаконного звільнення діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що він втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, а також не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїм неповнолітнім дітям. Вважає, що зазначені переживання позначились на його стані здоров'я, завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн., а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення про те, що акт від 13.06.2013 року про перебування його на робочому місці в стані алкогольного сп'янінні не складався під час перевірки та не підписувався ним. Вказаний акт складений зацікавленими особами (інспекторами [PERSON] та [PERSON]) тобто лише посадовими особами, які пов'язанні між собою управлінськими обов'язками підприємства, без участі третіх осіб. Крім цього, інспектори [PERSON] та [PERSON] не мають медичної освіти та не володіють спеціальними знаннями для встановлення факту перебування працівника у стані алкогольному сп'янінні (нетверезому стані). Із самого акту не вбачається, що в ньому зазначено достатньо ознак, які б підтверджували факт алкогольного сп'яніння у нього, а зазначено лише одну можливу ознаку, яка, як вважає він, не достатня для встановлення стану алкогольного сп'яніння, оскільки для цього необхідно сукупність декількох ознак. В своєму письмовому поясненні він визнав лише свою провину стосовно факту вживання пива, а не стосовно перебування у стані алкогольного сп'яніння, що має суттєве значення для вирішення справи. Також вважає, що оскільки він випив тільки 200 грамів безалкогольного пива, яке, як і пиво, не відноситься до категорії алкогольних напоїв, тому він не перебував в стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що висновок про перебувавання його в нетверезому стані на роботі було зроблено без належних на те підстав, просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] за довіреністю адвокат [PERSON] уточнені та збільшені позовні вимоги його довірителя підтримав із підстав, зазначених в заяві про уточнення та збільшення позовних вимог, просить позовні вимоги задовольнити. В письмових запереченнях на первинну позовну заяву та в судовому засіданні представник відповідача Ващук А.В. вказав, що доводи позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими з огляду на таке: 13.06.2013 року [PERSON] перебував в нетверезому стані на робочому місці в робочий час, що підтверджується відповідним актом, рапортами працівників служби безпеки підприємста, письмовим поясненням позивача, який визнав свою провину у вчиненому, а тому підстав скеровувати його для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в заклад охорони здоров"я не було. Вважає, що пояснювальна записка позивача в сукупності із іншими документами є належними та допустими доказами, які стверджують факт перебування позивача в нетверезому стані. Того ж дня для прийняття рішення за фактом перебування позивача на роботі у нетверезому стані інспекторами служби безпеки [PERSON] та [PERSON] на ім"я керівництва підприємства було передано відповідні документи. 17.06.2013 року уповноваженим органом підприємства з урахуванням вищевказаних обставин прийнято рішення про розірвання трудового договору із позивачем у зв"язку із його перебуванням у нетверезому стані на роботі на підставі п.7 ст.40 КЗпП України, яке було оформлене наказом №40-к від 17.06.2013 року. Оскільки позивач починаючи із 14.06.2013 року не працював, за місцем знаходження відповідача не з"являвся, жодних вимог відповідачу не пред"явив, тому 19.06.2013 року йому було відправлено копію наказу про звільнення від 17.06.2013 року. За вказаних обставин, вважає, що не було порушено право позивача, передбачене ст.47 КЗпП України, на отримання копії наказу про звільнення. Безпідставними також є вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки у даному випадку відсутнє таке право у позивача, якому 19.06.2013 року поштовим відправленням направлено лист на його адресу проживання із пропозицією прибути за місцем знаходження підприємства для проведення розрахунку, однак він цього не зробив, а тому відсутня вина підприємства у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні. Оскільки при звільненні позивача були дотримані вимоги закону, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та відповідно задоволенню інших позовних вимог. На заяву позивача про збільшення та уточнення позовних вимог від 20.11.2013 року відповідач письмових заперечень до суду не направив, хоч вона була надіслана йому факсимільним зв"язком, його представник в судові засіданні після подачі вказаної заяви повторно не з"явився, тому суд закінчив розгляд справи у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Позивачем заявлено вимоги про скасування наказу №40-к від 17.06.2013 року про звільнення його з роботи; поновлення його на роботі на посаді охоронника приватного підприємства "СБ Мега-Секьюріті" з 13.06.2013 року. Згідно із п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірваний за п.7 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку. Згідно до вимог п.2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Як вбачається із матеріалів справи, позивача [PERSON] було прийнято на роботу в приватне підприємство "СБ Мега-Секьюріті" із 24.12.2012 року на посаду охоронника. Згідно наказу №8/1 від 13.06.2013 року по приватному підприємстві "СБ Мега-Секьюріті" "Про відсторонення від роботи охоронників", відповідно до ст.17 Закону України "Про охорону праці" та ст.46 КЗпП України, охоронники [PERSON] та [PERSON] були відсторонені від роботи 13 червня 2013 року до закінчення робочої зміни без збереження заробітної плати у зв"язку із тим, що 13.06.2013 року на об"єкті "ВРТП Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" знаходились на робочому місці в стані алкогольного сп"яніння та заступнику директора підприємства з питань економічної безпеки Ващуку В.О. надано вказівку підготувати необхідні матеріали для вирішення питання про притягнення [PERSON] та [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Також згідно наказу №40-к від 17.06.2013 року по приватному підприємстві "СБ Мега-Секьюріті" (а.с.6), позивача було звільнено з 13.06.2013 року за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Як вбачається із акту про перебування працівника на робочому місці в стані алкогольного(наркотичного) сп"яніння від 13.06.2013.(а.с.30), який складений інспекторами служби безпеки ПП "СБ Мега-Секьюріті" [PERSON] та [PERSON], 13.06.2013 року о 19 год. 00 хв. в смт.Дашава при перевірці несення служби охоронниками на об"єкті Стрийське управління філії "ВРТП Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" було виявлено, що охоронник [PERSON] перебуває в нетверезому стані (стані алкогольного сп"яніння) в робочий час на своєму робочому місці в приміщенні контрольно-пропускного пункту. Нетверезий стан підтверджується різким запахом алкоголю із ротової порожнини, а також письмовим поясненням [PERSON] від 13.06.2013 року, що додаються до цього акту на окремому аркуші. В акті зазначено, що [PERSON] від підпису цього акту відмовивився, мотивуючи наявністю письмового пояснення, що написано ним власноручно та додається до цього акту. Із рапорту інспектора служби безпеки ПП "СБ Мега Секьюріті" від 13.06.2013 року [PERSON](а.с.37) вбачається, що цього числа о 18 год. 30 хв. ним була проведена перевірка об"єкта ВРТП "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз" в смт.Дашава Стрийського району та при цьому встановлено, що його охорона проводилась охоронником [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп"яніння(різкий запах алкоголю з ротової порожнини). При цьому ним було взято письмові пояснення від [PERSON] відносно даного факту, в яких [PERSON] визнав свою провину щодо вжиття алкогольних напоїв. Відповідно до доповідної інспектора служби безпеки ПП "СБ Мега Секьюріті" [PERSON] від 13.06.2013 року (а.с.38), при перевірці ним несення служби на об"єкті Стрийське управління філії "ВРТП "Укргазенергосервіс " ПАТ "Укртрансгаз" в смт.Дашава Стрийського району було виявлено, що охоронник [PERSON] перебував в нетверезому стані (стані алкогольного сп"яніння) в робочий час, на своєму робочому місці в приміщенні КПП. Нетверезий стан охоронника [PERSON] підтверджується різким запахом алкоголю з ротової порожнини, а також його письмовим поясненням від 13.06.2013 року, що додається до доповідної. Допитані в судовому засіданні 07.11.2013 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що 13.06.2013 року приблизно о 18 год. 30 хв. під час перевірки ними несення служби на об"єкті, який знаходиться в смт.Дашава Стрийського району Львівської області, було встановлено факт перебування працівника підприємства [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння під час виконання трудових обов'язків, про що свідчив різкий запах алкоголю із рота від [PERSON]. При цьому останній спочатку відмовлявся від того, що він вживав алкогольні напої, а потім на пропозицію надати письмове пояснення, власноручно написав пояснювальну записку на ім"я директора підприємства, в якій вказав, що цього числа приблизно о 18 год. 00 хв. випив 200 г. пива, свою провину визнав. Згодом при огляді приміщення, в якому перебувавали охоронники, ними було виявлено пляшку ємкістю 0,5л. із залишками горілки, однак вони про це будь-яких документів не складали. Після цього вказані охоронники залишились нести службу, а вони поїхали на інший об"єкт підприємства, де ними було складено акт про перебування [PERSON] в стані алкогольного сп"яніння, а також написано рапорт та доповідну про це, які факсимільним зв"язком були направлені керівництву підприємства в м.Бориспіль Київської області для відповідного реагування. Охоронники [PERSON] та [PERSON] продовжили нести службу по охороні об"єкта до закінчення зміни, тобто до 08 год. 00 хв. ранку 14 червня 2013 року і при цьому вони також доповідали про несення служби одному із керівників підприємства, який проживає в м.Тернопіль. Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що вони містять суттєві суперечливі дані щодо появи на роботі у нетверезому стані позивача [PERSON] 13.06.2013 року, оскільки в своєму письмовому поясненні [PERSON] визнав лише факт вживання пива, яке відповідно до вимог чинного законодавства, не відноситься до алкогольних напоїв. Інших доказів, які підтверджували нетверезий стан позивача 13.06.2013 року на робочому місці, як то медичний висновок, тощо в ході судового розгляду відповідачем не надано. Суд критично оцінює наказ №8/1 від 13.06.2013 року про відсторонення від роботи охоронників [PERSON] та [PERSON] 13.06.2013 року до закінчення робочої зміни без збереження заробітної плати, оскільки інші докази в справі(довідка про доходи, розрахунковий листок, графік змінності охоронників, витяг з табелю обліку робочого часу, пояснення позивача, показання свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]) свідчать про те, що фактично охоронники [PERSON] та [PERSON] не відсторонювались від виконання обов"язків до закінчення робочої зміни. В той же час, допитаний в судовому засіданні 18.10.2013 року свідок [PERSON], який працював разом з позивачем, підтвердив лише факт розпиття із позивачем пляшки безалкогольного пива під час несення служби на охоронюваному об"єкті 13.06.2013 року. Також ствердив, що після проведення 13.06.2013 року перевірки інспекторами підприємства несення служби ним та позивачем, вони продовжили нести службу до ранку 08 год. 00 хв. наступного дня, ніхто їх від виконання обов"язків не усував. Суд надає віру показам даного свідка, оскільки вони узгоджуються із поясненнями позивача [PERSON] про те, що вони розпили на робочому місці лише пиво, та їхніми письмовими поясненнями, котрі були надані на вимогу співробітників служби охорони. За наведених обставин позовні вимоги позивача в частині скасування наказу №40-к від 17.06.2013 року по приватному підприємству "СБ Мега-Секьюріті" в частині звільнення [PERSON] за появу на роботі в нетверезому стані згідно п.7 ст. 40 КЗпП України з посади охоронника та поновлення його на роботі на цій посаді з 13 червня 2013 року повинні бути задоволені та відповідно до ст.235 КЗпП України в разі звільнення працівника без законних підстав, він повинен бути поновлений на колишній роботі. Із врахуванням викладеного, суд при вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині скасування наказу по приватному підприємству "СБ Мега Секьюріті" №8/1 від 13.06.2013 р."Про відсторонення від роботи охоронників" приходить до висновку, що фактично вказаний наказ не був виконаний і не потягнув будь-яких юридичних наслідків, так, як в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] продовжив фактично 13.06.2013 року виконувати обов"язки охоронника до закінчення робочої змін. Тому у задоволені вказаних позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 527,92 грн. за роботу у нічний час суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.54 КЗпП України-нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку. Виходячи із вимог ст.108 КЗпП України-робота у нічний час (ст.54 цього Кодексу) оплачується у підвищенному розмірі, встановленому генеральною, галузевою, (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Із наявних в матеріалах справи витягу із графіків змінності та табелів обліку рoбочого часу охоронників ПП"СБ Мега-Секьюріті" вбачається, що позивач [PERSON] впродовж періоду часу із грудня 2012 року по червень 2013 року фактично працював у нічний час, що становить за цей період 368 годин (грудень 2012р.- 24 год., січень 2013р.-56 год., лютий 2013р.- 56 год., березень 2013р.- 64 год., квітень 2013р.- 64 год., травень 2013р.- 72 год., червень 2013р.- 32 год.). В той же час, із копій документів, які відображають суми нарахованої йому заробітної плати (розрахункових листків, довідки про доходи), які маються в матеріалах справи, оплата за роботу у нічний час йому за період із грудня 2012р. по червень 2013р. не провадилась у підвищеному розмірі, що є порушеннням вимог ст.108 КЗпП України і свідчить про порушення відповідачем трудових прав та інтересів позивача. За вказаних обставин, відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити позивачу доплату за роботу у нічний час за період із грудня 2012 року по червень 2013року в сумі 527,92 грн. згідно наступного розрахунку: Грудень 2012р. Доплата за роботу у нічний час - 32,64 грн. = 24 год. х 1,36 грн., де: 24 год. - кількість нічних годин;1,36 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визначено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..)) = 6,80 грн. х 20% :100, де годинна ставка - 6,80 грн. = 1136 (посадовий оклад):167(норма тривалості робочого часу в грудні 2012р.). Січень 2013 р. Доплата за роботу у нічний час - 76,72 грн. = 56 год. х 1,36 грн., де 56 год.- кількість нічних годин; 1,37 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визна чено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено Відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..))=6,85 грн.х20% :100, де годинна ставка - 6,85 грн. = 1151(посадовий оклад):168(норма тривалості робочого часу в січні 2013р.). Лютий 2013р. Доплата за роботу у нічний час- 80,64 грн.=56 год.х1,44 грн., де 56 год.- кількість нічних годин за цей місяць; 1,44 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визна чено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..))=7,19 грн.х 20% :100, де годинна ставка - 7,19 грн.=1150 (посадовий оклад):160(норма тривалості робочого часу в лютому 2013р.). Березень 2013р. Доплата за роботу у нічний час - 92,8 грн. = 64 год. х 1,45 грн., де 64 год. - кількість нічних годин за цей місяць; 1,45 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визна чено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено Відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..))=7,23 грн.х 20% :100, де годинна ставка - 7,23 грн. = 1150 (посадовий оклад):159(норма тривалості робочого часу в березні 2013р.). Квітень 2013р. Доплата за роботу у нічний час - 84,48 грн. = 64 год. х 1,32 грн., де 64 год. - кількість нічних годин за цей місяць;1,32 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визначено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено Відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..)) = 6,6 грн. х 20% :100, де годинна ставка - 6,6 грн. = 1150 (посадовий оклад):175(норма тривалості робочого часу в квітні 2013р.). Травень 2013р. Доплата за роботу у нічний час - 109,44 грн. = 72 год. х 1,52 грн., де 72 год. - кількість нічних годин за цей місяць; 1,52 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визначено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено Відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..)) = 7,6 грн. х 20%:100, де годинна ставка - 7,6 грн. = 1150 (посадовий оклад):151(норма тривалості робочого часу в травні 2013р.). Червень 2013р. Доплата за роботу у нічний час - 51,2 грн. = 32 год. х 1,6 грн., де 56 год.- кількість нічних годин за цей місяць;1,6 грн. - 20% від годинної ставки (оскільки трудовим договором не визна чено більшого розміру оплати за роботу у нічний час та не представлено Відповідачем документів, які б передбачали інший розмір оплати за нічні (колективний договір та ін..)) = 8,0 грн. х 20% :100, де годинна ставка - 8,0 грн. = 1150 (посадовий оклад):143(норма тривалості робочого часу в травні 2013р.); Таким чином, загальна сума доплати за роботу у нічний час за період грудень 2012 - червень 2013р. становить - 527,92 грн. = 32,64 грн. + 76,72 грн. + 80,64 грн. + 92,8 грн. + 84,48 грн. + 109,44 грн. + 51,2 грн.. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 364,82 грн. за роботу у святкові дні суд виходить з наступного. Згідно із вимогами ст.73 КЗпП України - встановлено такі святкові і неробочі дні: 1 січня - Новий рік, 7 січня - Різдво Христове, 8 березня - міжнародний жіночий день, 1і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих, 9 травня - день Перемоги, 28 червня - день конституції України, 24 серпня - день незалежності України. Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня - Різдво Христове, один день ( неділя) - Пасха (Великдень), один день(неділя) - Трійця. Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.107 КЗпП України, працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. Із наявних матеріалів справи, а саме: витягу із графіків змінності та табелів обліку робочого часу вбачається, що позивач продовж періоду часу із грудня 2012 року по червень 2013 року фактично працював в святковий день - 01 травня 2013р. (24 години). В той же час, як встановлено із копій документів, які відображають суми нарахованої позивачу заробітної плати (розрахункових листків, довідки про доходи), йому оплата за роботу у цей святковий день не провадилась відповідно до вимог ст.107 КЗпП України, що свідчить про те, що відповідачем порушенні трудові права та інтереси позивача. За таких встановлених судом обставин, відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити заробітну плату за роботу у святковий день в сумі 364,8 грн. виходячи з наступного розрахунку: Оплата за роботу у святковий день - 01 травня 2013р. - 364,8 грн. = 24 год. х 15,2 грн., де: 24 год. - кількість відпрацьованих годин у святковий день; годинна ставка вверх посадового окладу в подвійному розмірі - 15,2 грн. = 7,6 грн. х 2 = 1150 (посадовий оклад):151(норма тривалості робочого часу в травні 2013р.). Оскільки в травні місяці 2013 робота проводилась понад місячну норму (норма 151 год., а фактично відпрацьовано 216 год.), тому відповідно до вимог ст.107 КЗпП України оплата повинна проводитись в розмірі подвійної денної ставки зверх окладу. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача оплати позивачу за роботу у надурочний час суд виходить з наступного. Відповідно до ст.62 КЗпП України надурочні роботи, яка правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52,53 і 61 КЗпП України). Виходячи із вимог ст.61 КЗпП України - на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної проспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50,51). Згідно із ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачується як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Із наявних в матеріалах справи правил внутрішнього трудового розпорядку ПП "СБ Мега- Секьюріті", вбачається, що в розділі 3 "Робочий час та час відпочинку на підприємстві" на підприємстві встановлений п'ятиденний робочий тиждень та для охоронників підприємства встановлений підсумковий облік робочого часу із розрахунку на календарний рік, при цьому з врахуванням вимог ст.ст.50,51 КЗпП України. В той же час, із матеріалів справи, а саме документів про нарахування заробітної плати(розрахункових листків за травень, червень 2013р., довідки про доходи) та правил внутрішнього трудового розпорядку в частині встановлення режиму роботи працівникам підприємства вбачається, що основою для розрахунку оплати праці та тривалості робочого часу являється норма тривалості робочого часу з п'ятиденним робочим тижнем з врахуванням вимог ст.50 КЗпП України. Відповідно до витягу із графіків змінності та табелів обліку рoбочого часу охоронників ПП "СБ Мега-Секьюріті" позивач залучався до роботи у надурочних час, зокрема: за період 2012р. - з 24.12.2012р. (дата початку виконання роботи на умовах підсумованого обліку робочого часу) по 31.12.2012р. (кінець підсумованого обліку робочого часу, у зв'язку із закінченням облікового періоду) позивач фактично відпрацював 72 год., при нормі тривалості робочого часу за цей період 47 год., а відтак кількість надурочних годин становить 25 год.; за період 2012р. - з 01.01.2013р. (дата облікового періоду) по 13.06.2013р. (дата закінчення виконання роботи на умовах підсумованого обліку робочого часу, у зв'язку із звільненням з роботи) позивач фактично відпрацював 1032 год., при нормі тривалості робочого часу за цей період 885 год., а відтак кількість надурочних годин становить 123 годин (з них: в лютому 2013р - 8 год.(168год.-160 год.); в березні 2013р. -33 год.(192 год.- 159 год.); в квітні 2013р. - 17 год.(192 год. -175 год.); в травні 2013р. - 41 год. (216 год. - 151год. - 24 год. - святкових за які проведено розрахунок в подвійному розмірі); в червні 2013р. - 24 год.(96 год. -72 год.). Слід зазначити, що в даному випадку суд за аналогією враховує п.12 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці від 19.04.2006 р. N 138, яким передбачено, що при підрахунку нормального числа робочих годин облікового періоду виключаються дні, які за графіком або розпорядком роботи припадають на час, упродовж якого працівник відповідно до законодавства був звільнений від виконання трудових обов'язків у зв'язку з відпусткою, виконанням державних або громадських обов'язків, тимчасовою непрацездатністю тощо. Тобто, для розрахунку враховується фактично період коли фактично працівник працював, решта дні до закінчення облікового періоду виключаються, оскільки позивач звільнений з роботи, а відтак в ці дні не буде виконувати трудові обов'язки. Однак, із копій документів, які відображають суми нарахованої позивачу заробітної плати (розрахункових листків, довідки про доходи) встановлено, що оплата за роботу в надурочний час позивачу не провадилась відповідно до вимог ст.106 КЗпП України, що свідчить про те, що відповідачем порушенні трудові права та інтереси позивача. Із врахуванням вказаних обставин, відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити заробітну плату за роботу у надурочний час в сумі 2163,82 грн. згідно наступного розрахунку: Грудень 2012р. Оплата за роботу у надурочний час - 340,00 грн. = (25 год. х 6,8грн.) х2 , де 25 год. - кількість надурочних годин; годинна ставка - 6,80 грн. = 1136 (посадовий оклад):167(норма тривалості робочого часу в грудні 2012р.). Лютий 2013р. Оплата за роботу у надурочний час - 115,04 грн. = (8 год. х 7,19 грн.)х2, де 8 год. - кількість надурочних годин; годинна ставка- 7,19 грн.=1150(посадовий оклад):160(норма тривалості робочого часу в лютому 2013р.). Березень 2013р. Оплата за роботу у надурочний час - 477,18 грн. = (33 год. х 7,23 грн.)х2, де 33 год. - кількість надурочних годин; годинна ставка - 7,23 грн. = 1150 (посадовий оклад):159(норма тривалості робочого часу в березні 2013р.). Квітень 2013р. Оплата за роботу у надурочний час - 224,40 грн. = (17 год. х 6,6) х 2, де 17 год. - кількість надурочних годин; годинна ставка - 6,6 грн. = 1150 (посадовий оклад):175(норма тривалості робочого часу в квітні 2013р.). Травень 2013р. Оплата за роботу у надурочний час - 623,20 грн. = (41 год. х 7,6)х2 грн., де 41 год. - кількість надурочних годин; годинна ставка - 7,6 грн. = 1150 (посадовий оклад):151(норма тривалості робочого часу в травні 2013р.). Червень 2013р. Оплата за роботу у надурочний час - 384,00 грн.=(24 год. х 8,0 грн.)х2, де 24 год. - кількість нічних годин за цей місяць; годинна ставка- 8,0 грн.=1150 (посадовий оклад):143(норма тривалості робочого часу в травні 2013р.). Таким чином, сума оплати за роботу у надурочний час за 2012 році становить-340 грн. та сума оплати за роботу у надурочний час за 2013 році становить-1823,82 грн. (115,04 грн.+477,18 грн.+224,40 грн.+623,20 грн.+384,00 грн.), а загальна сума становить - 2163,82 грн.. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач вважає, що звільнення є необгрунтоване та незаконне, а відтак останній повинен бути поновлений на роботі, якому одночасно відповідач повинен виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Порядок розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до ч.3 п.2 Порядку середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується виходячи із виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із вимогами п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплати і надбавки (в т.ч. за надурочну роботу та роботу в нічний час та у святкові дні ). Виходячи із вимог п.8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. Тобто, враховуючи вищезазначені норми, період для обчислення середнього заробітку є квітень та травень місяць 2013 року. Оскільки позивач в ці місяці перепрацьовував норму тривалості робочого часу та залучався до роботи у надурочний, нічний час, а також у святкові дні, тому у відповідності до п.2 Порядку для розрахунку середнього заробітку слід враховувати оплату за роботу у надурочний та нічний час та в святкові дні. У разі не врахування вищезазначених виплат середній заробіток за час вимушеного прогулу буде розраховуватись в заниженому розмірі. Позивач виконував роботу згідно графіку змінності, а тому для розрахунку середнього заробітку необхідно визначити середньогодинну заробітну плату, яка становить 9,08 грн., виходячи з наступного розрахунку: 3706,32/408, де 3706,32 грн. - заробітна плата за два місяці: квітень місяць 2013р. - 1458,88 грн. ((посадовий оклад - 1150 грн. +84,48 грн.(нічні)+ 224,40 грн. (надурочні)) + травень місяць 2013р. - 2247,44 грн.(1150 грн. - посадовий оклад) +109,44 грн. (нічні)+ 364,8 грн. (святкові) +623,20 грн. (надурочні)); а 408 год.- число годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2013 по 27.12.2013р.) становить 9,08 грн. х 1110 год = 10078,8 грн., де 9,08 грн. - середньогодинна заробітна плата та 1110 год. - число робочих годин за період з 13.06.2013 по 27.12.2013р. (червень - 79 год. + липень - 184 год. + серпень - 167 год. + вересень - 168 год. + жовтень - 184 год. + листопад - 168 год.+ грудень - 160 год.). Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд виходить з того, що вони є взаємовиключними із позовними вимогами щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо розміру моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст.2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи підстави спричинення моральної шкоди та докази, які позивач навів суду у підтвердження цих позовних вимог, виходячи з засад розумності, добросовісності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з приватного підприємства "СБ Мега-Секьюріті"» на його користь моральної шкоди у розмірі 500 грн.. Згідно ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.7 ст.214 ЦІІК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Оскільки ст.367 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав негайного виконання судових рішень. До спірних правовідносин підлягає застосуванню тільки п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України. Тому суд, приходить до висновку про можливість допуску негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відповідно до п.1.ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з приватного підприємства "СБ Мега-Секьюріті" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 573,5 грн.(229,4 грн.( вимога майнового характеру про стягнення сум)+114,7 грн. (вимога немайнового характеру про поновлення на роботі)+229,4 грн.( вимога про відшкодування моральної шкоди)). Враховуючи викладене,

Outcome: partial