Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, у неї та відповідача [PERSON] є спільна дитина- дочка [PERSON], [INFO]. З березня 2012 року по теперішній час дочка проживає разом з матірю. Відповідач самостійно змінив місце проживання дочки, чинить на неї психологічний тиск та перешкоджає у спілкуванні. В той же час згоди між батьками (позивачем та відповідачем), щодо місця проживання дитини не має, а тому просила суд визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з нею. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, на його задоволенні наполягали. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи - Управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, явку свого представника для участі в судовому засіданні не забезпечила, про день та час його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, показання свідків суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. У квітні 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені, зазначена обставина встановлена рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Згідно висновку Управління служби у справах дітей Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради прийнято рішення про встановлення місця проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] з батьком за адресою [ADDRESS]. Відповідно до Довідки КП «Жилсервіс-2» від 06.08.2013 року № 06-478 склад сім?ї [PERSON] складає : дружина - [PERSON], донька - [PERSON]. Відповідно до Акту КП «Жилсервіс-2» від 11.09.2013 року , [PERSON] та її особисті речі знаходяться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до заяви [PERSON] від 19.08.2013 року, яка мешкає за адресою [ADDRESS], [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2007 року по теперішній час. Відповідно до заяви [PERSON] від 19.08.2013 року, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2007 року по теперішній час. В судовому засіданні [PERSON] була допитана в якості свідка, та підтвердила обставини викладені в заяві. Відповідно до звернення відповідача [PERSON] від 02.07.2013 року до Центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді, фахівцями соціальної роботи центру 04.07.2013 року було здійснене соціальне інспектування за адресою [ADDRESS], відповідно до якого санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, дитина має власну кімнату, забезпечена всім необхідним для повноцінного навчання, розвитку та відпочинку, донька бажає залишитись жити разом з батьком, рекомендовано звернутись до практикуючого психолога. Відповідно до листа Комунального Закладу Освіти «Навчально-Виховний Комплекс №99 «Багатопрофільна Гімназія-Школа 1 Ступеня - Дошкільний Навчальний Заклад» Дніпропетровської міської ради від 12 вересня 2013 року, [PERSON] навчається в 3-В класі. Дівчинка врівноважена, спокійна,емоційно стримана,контактна, старанна. Спостереження шкільного психолога та класного керівника дають можливість стверджувати, що поведінка учениці не змінилась, має багато друзів,не конфліктна,емоційно стабільна. З метою збереження психологічного здоров'я дитини батькам слід враховувати бажання дитини на визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні шкільний психолог [PERSON] допитана в якості свідка, та підтвердила обставини викладені в листі від 12 вересня 2013 року та факт звернення відповідача за порадами,плідну співпрацю з боку батька дитини, бажання дитини жити разом з батьком. В судовому засіданні в якості свідка допитана класний керівник учениці 3-В класу [PERSON] - [PERSON], яка підтвердила що дитина вихована, старанна, емоційно стабільна, батько кожного дня приводив дитину до школи і забирав, постійно цікавився успіхами дитини, на батьківські збори частіше приходив батько, в першому класі мама приходила в школу частіше, в другому класі рідше, за станом здоров'я слідкував батько-перебував на лікарняному листі по догляду за дитиною. В судовому засіданні в якості свідка допитана лікар-педіатр Комунального Закладу Дніпропетровського Центру Первинної Медико-Санітарної Допомоги №3 [PERSON], яка підтвердила що з 2007 року по теперішній час вона є дільничним лікарем-педіатром [PERSON], добре знає дитину та відповідача [PERSON], як турботливого батька, який постійно піклується про стан здоров'я доньки, неодноразово перебував на лікарняному листі по догляду за хворою дитиною, належно виконує призначення, обстеження, та профілактичні заходи щодо доньки,неодноразово була на викликах за місцем проживання дитини,особисто знайома тільки з батьком, позивачку не знає. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON], який працює замісником начальника 8-го Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, та є колегою по роботі відповідача. З свідчень якого вбачається, що відповідач є відповідальним співробітником, повністю виконує свої професійні обов'язки, має авторитет та повагу в колективі, не зловживає алкогольними напоями, є турботливим батьком. Щодо показань, допитаної в якості свідка матері позивача [PERSON], щодо протиправних дій з боку відповідача по відношенню до неї та позивачки, суд відноситься до них критично, так як вони не підтверджені належними доказами по справі та спростовуються наявними доказами по справі та показаннями інших свідків. Відповідно до повідомлення МВС України Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 24.07.2013 року з позивачем проведено профілактичну бесіду щодо неприпустимості антигромадської поведінки та вчинення протиправних дій відносно відповідача. Відповідно до встановлених правовідносин виниклих між сторонами суд приходить до наступного. Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалась на те, що відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, в той же час зазначила, що з березня 2012 року з донькою проживала у своєї матері, тобто більше року, а відповідач всупереч її волі та без її відома забрав дитину до себе та не дає спілкуватись з донькою, за час проживання з батьком погіршились не тільки оцінки, а й значно погіршився її психологічний стан. Вимоги щодо відібрання дитини у відповідача, позивач не заявляла. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, дійсно визначається за спільною згодою батьків. Частиною 1 ст.161 СК України, визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 2 ст.172 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання,у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Зазначені обставини в судовому засіданні не підтвердились та спростовуються дослідженими письмовими доказами та показаннями свідків безпосередньо в залі судового засідання. Позивач у квітні 2013 року залишила сім'ю заради іншого чоловіка. З боку відповідача, враховуючи в першу чергу інтереси дочки були спроби відновити стосунки доньки з матір'ю . Між позивачем та відповідачем мала місце домовленість про черговість понедільного проживання дитини з матір'ю та батьком. На прохання доньки відповідач не став змушувати її проживати разом з позивачем та її новою сім'єю, беручи до уваги той факт, що дитина перебуває в складній, фактично стресовій ситуації. У квітні 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені, зазначена обставина встановлена рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Оцінюючи показання свідків, письмові доказів наявні в матеріалах справи, характеристики, довідки з місця навчання, акти обстеження житла, лікарняні листи, висновки психолога які вказують на належні умови проживання дитини, гарні стосунки батька з дитиною, що засновані на любові та взаємоповазі, високий рівень вихованості, розвитку та успіхів у навчанні та позашкільній діяльності дитини, а також засвідчує той факт, що навчальним, виховним процесом та здоров'ям дитини займається виключно батько, суд розцінює їх як такі, що засвідчують правильність виховання дитини батьком. Крім того, суд враховує той факт, що батько має постійне місце роботи та відповідно може забезпечувати повноцінне утримання та виховання доньки. З метою забезпечення прав та інтересів дитини та унеможливлення нанесення дитині психологічної травми, судом встановлено думку дитини у судовому засіданні та яка співпадає з раніше висловленою нею при роботі з психологом та висновку Управління служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради щодо її бажання проживати разом з батьком. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 72 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт обстеження житлово-побутових умов за встановленою. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищезазначеного судом не вбачається будь-яких достатніх підстав які б зумовлювали б на теперішній час необхідність змінювати місце проживання дитини з її матір'ю, в той час як батько дитини при її вихованні в повній мірі забезпечує її матеріальними благами та позитивно сприяє розвитку дитини як особистості. Абзацом 7 п. 72 Порядку, також визначено, що після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Рішенням органу опіки та піклування, а саме: висновком виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, наданого за рекомендацією комісії з питань захисту прав дитини та з урахуванням рекомендацій, наданих Центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, було визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], разом з батьком, що також не суперечить попереднім висновкам суду стосовно недоцільності зміни місця проживання дитини Відповідно до принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання та освіту, ця відповідальність лежить насамперед на його батьках. Виходячи із конкретних обставин справи та розцінюючи відсутність доказів щодо забезпечення належних житлових та матеріально-побутових умов для проживання, освіти і виховання дітей у матері, пояснень позивача щодо неналежного виховання та піклування здоров'ям дитини, через постійну занятість на роботі позивача, той факт, що матір жодного разу не відвідувала доньку за місцем навчання, тобто не цікавилась ні навчанням, ні розвитком дитини, як виключні обставини, а також приймаючи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази та підстави, окрім, наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача, для зміни місця проживання дитини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. При цьому доходячи до такого висновку суд, керується як думкою дитини щодо її проживання разом із батьком, так і необхідністю належним чином забезпечити її права та інтереси, які на момент наявності спору є порушеними, оскільки зазначений спір з огляду на малий вік дитини здійснює негативний вплив на її психічний стан та може шкідливо відображатися на її психологічному самопочутті, здоров'ї та подальшому розвитку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з залишенням позову без задоволення, понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed