Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначає, що 07 липня 2012 року сторони уклали між собою договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі лікувально-оздоровчої бази, що знаходиться в селі Плоска, вул. Головна, 144 Путильського району Чернівецької області, що складається з будівлі лікувально-оздоровчої бази, що в плані зазначено - літ. "А-Г, загальною площею - 289,0 кв.м. Сторони згідно договору купівлі - продажу від 07 липня 2012р. домовились щодо всіх істотних умов договору: зокрема, дійшли згоди щодо предмету і ціни нежитлового приміщення. За даним договором відбулося повне виконання його сторонами своїх зобов'язань: продавець передав житлові приміщення покупцю, а покупець в повному об'ємі сплатив обумовлену положеннями договору вартість нежитлового приміщення. Таким чином відбулось повне виконання сторонами договору купівлі-продажу. Враховуючи те що на час укладення договору купівлі продажу в неї не було коштів на нотаріальне посвідчення договору, з відповідачем вона домовилась, що нотаріально посвідчить договір коли в неї з'являться кошти. У зв'язку з цим нотаріальний договір купівлі-продажу між ними не складався і угода ніде не реєструвалася. Орієнтовно через вісім місяців після підписання договору купівлі - продажу в неї з'явилися кошти і вона запропонувала [PERSON] піти до нотаріуса та посвідчити їхні домовленості, однак від нотаріального посвідчення договору з незрозумілої причини відмовляється посилаючись на те, що наче б то сума яку вона сплатила за придбання будівлі є незначною і що він на сьогоднішній день може продати її в декілька разів дорожче. . На підставі викладеного просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі лікувально-оздоровчої бази, що знаходиться по вул. Головній, 144, Путильського району Чернівецької області, укладений 07 липня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON]. Визнати за нею право власності на будівлю лікувально-оздоровчої бази, що знаходиться в селі Плоска, вул. Головна, 144 Путильського району Чернівецької області, що складається з будівлі лікувально-оздоровчої бази, що в плані зазначено - літ. "А-І", загальною площею - 289,0кв.м. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та підтвердив факти, що викладенні в позовній заяві. Судом встановлено, що 07 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі лікувально-оздоровчої бази, що знаходиться в селі Плоска, вул. Головна, 144 Путильського району Чернівецької області, що складається з будівлі лікувально-оздоровчої бази, що в плані зазначено - літ. "А-1", загальною площею - 289,0кв.м. /а.с.7/. Сторони згідно договору купівлі - продажу від 07 липня 2012р. домовились щодо всіх істотних умов договору: зокрема, дійшли згоди щодо предмету і ціни нежитлового приміщення. За даним договором відбулося повне виконання його сторонами своїх зобов'язань: продавець передав житлові приміщення покупцю, а покупець в повному об'ємі сплатив обумовлену положеннями договору вартість нежитлового приміщення. Таким чином відбулось повне виконання сторонами договору купівлі-продажу /а.с.8/. Як встановлено судом згідно пояснень сторін на даний час відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 цього Кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз’яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов’язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов’язків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Враховуючи наведене, суд не приймає визнання позовних вимог відповідачем, оскільки дане визнання супереч закону. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed