Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Прокурор Ізяславського району звернувся в інтересах Ізяславської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про стягнення збитків за безпідставне (без правовстановлюючих документів та без укладення договору оренди) використання земельної ділянки в сумі 54 000 грн. В позовній заяві прокурор наголосив на те, що відповідачі користуються земельною ділянкою в розмірі 0.2000 га без належного на те права, використовуючи її для своїх господарських потреб. В результаті без договірного використання земельною ділянкою Ізяславська міська рада потерпає збитків в розмірі недотриманої орендної плати в сумі 1500 грн., що в період з січня 2010 р. по березень 2013 р. сума збитків становить 54 000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі. Просить суд стягнути вказані збитки на користь міської ради. Представник Ізяславської міської ради в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що він безпідставний, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками промислової споруди, яка розташована за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці 0.2000 га, призначеної для виробничої діяльності. А.с. 11. на підставі рішення сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 15.056.2007 року, відповідачам надано дозволи на виготовлення техдокументації на право користування даною земельною ділянкою. А.с. 15. Рішенням 7 сесії Ізяславської міськради передано в оренду відповідачам земельну ділянку розміром 0.2000 для виробничої діяльності строком на 10 років. А.с. 16. Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року визначено Порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам - власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та не одержанням доходів у зв'язку з тим часовим невикористанням земельних ділянок (п. 1). Отже перелік підстав внаслідок яких підлягає до стягнення шкоди на користь власників землі і землекористувачам є вичерпним. Згідно з Прикінцевими положеннями Земельного кодексу, закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу. При вирішенні питання про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, необхідно мати на увазі, що розмір такої шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого територіальними органами інспекції Міністерства екології та природних ресурсів України або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 N 963. При вирішенні спору за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), необхідно врахувати наступне: 1. У відповідності до ст. 623 ЦК України, необхідно звернути увагу на той факт, чи вжиті органом місцевого самоврядування заходи щодо одержання доходів у вигляді орендної плати, чи заходи, спрямовані на уникнення збитків. Зокрема, чи звертався власник земельної ділянки з пропозицією до землекористувача про укладення договору оренди земельної ділянки, а в разі ухилення останнього - з позовом про спонукання до укладення договору оренди. Даний факт в судовому засіданні про відмову у оформленні договору оренди відповідачами стороною позивача не доведений. 2. Законною підставою для сплати орендної плати у відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», є наявність такої умови, як укладений і зареєстрований у встановленому законом порядку договір оренди, а землекористувачі, з якими не укладено договір оренди, сплачують земельний податок на підставі положень Податкового кодексу України. Таким чином, як вбачається з аналізу ст. 21 Закону України «Про оренду землі», за відсутністю у користувача земельної ділянки документів, визначених у ст. 126 Земельного кодексу України, які засвідчують право на земельну ділянку у встановленому законом порядку, такий користувач здійснює фактичне користування з зобов'язанням сплатити за період користування у поточному році податку на землю. 3. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Водночас, сума збитків, яку просить стягнути прокурор на користь органу місцевого самоврядування, як власника земельної ділянки, обґрунтовується лише умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин. Проте, теоретичне обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для стягнення збитків. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Статтею 156 ЗК України встановлює перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Проте, серед них відсутня така підстава як користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Вказаний у ст. 156 ЗК України перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, в тому числі шляхом прийняття органами місцевого самоврядування рішень з цього приводу. Отже за таких обставин, суд вважає вірним відмовити в задоволенні позову за вищеназваними обставинами.

Outcome: dismissed