Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання повернути грошові кошти. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що автомобіль марки ЗАЗ, моделі DAEWOO Т 13110Я, р. н. [NUMBER], згідно до облікових даних ВРЕР № 2 ГУМВСУ Харківської області, належить [PERSON] Останній, відповідно до довіреності від 30.09.2010 p., посвідченою приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], уповноважив [PERSON] бути його представником в установах та підрозділах МВС України, інших установах, підприємствах та організаціях з усіх, без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, керуванням користуванням та розпорядженням належного йому автомобіля. Діючи в межах наданих повноважень, реалізуючи делеговані їй права, 15.10.2012 р. [PERSON], від імені [PERSON], по праву передоручення видала довіреність, якою уповноважила позивача [PERSON] на проведення ремонту автомобіля, його експлуатацію та інш. з правом представлення інтересів у органах ДАЇ. За вказаний, фактично куплений автомобіль, позивач передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 29000 (двадцяти дев'яти) тисяч гривень, а відповідач передала йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і автомобіль з ключами, про що видала відповідну розписку від 15.10.2012 р. Договір купівлі-продажу на автомобіль марки ЗАЗ, моделі DAEWOO Т 13110, р.н. [NUMBER] ми з відповідачем домовилися оформити письмово пізніше. Позивач користувався автомобілем до 15.01.2013 p., після чого він був вилучений працівниками ДАЇ за борги [PERSON]. за яким автомобіль обліковується в органах ДАЇ по цей час. 06.03.2013 р. позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визнання довіреності від 15.10.2012 р. удаваною, визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ, моделі DAEWOO 13110, р.н. [NUMBER] від 15.10.2012 p., укладеним між [PERSON] та [PERSON], та про визнання права власності на автомобіль за [PERSON] В процесі слухання справи відповідачка неодноразово підтверджувала як факт наявності між ними договору на подальше оформлення продажу автомобіля так і сам факт передачі позивачем та отримання нею від позивача за продаж автомобіля 29000 грн. Не зважаючи на це, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 травня 2013 р. в задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки, як зазначає суд, довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Головному управлінні юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист про стягнення заборгованості з боржника [PERSON], за яким зареєстровано спірний автомобіль на користь ПАТ „АБ" Укргазбанк". Постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно боржника та оголошено майно у розшук. Згідно даних ДАІ спірний автомобіль марки ЗАЗ, модель DAEWOO T 13110, р.н. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON], у зв'язку з чим він також був оголошений у розшук та накладений па автомобіль арешт. Таким чином, [PERSON], отримавши від мене 29 000 грн., набула зазначені кошти без відповідної правової підстави, а тому повинна повернути їх у повному обсязі. Відповідно до ст. 11 ЦК України - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є юридичні факти. В даному випадку юридичним фактом є дії відповідача щодо набуття майна без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Умовою виникнення зобов'язання внаслідок безпідставного набуття майна є зберігання майна в однієї особи при втраті майна іншою особою, причинний зв'язок між цими подіями та відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Відсутність достатньої правової підстави набуття відповідачем 29000 грн. підтверджується тим, що ці грошу були передані позивачу під розписку за автомобіль, який вона відповідно до довіреності від 15.10.2012 надавала позивачу в експлуатацію. Домовленість не була виконана відповідачем, адже з 15.01.2013 р. позивач не мав змоги використовувати зазначений автомобіль у зв'язку з його вилученням працівниками ДАЇ за борги колишнього власника. Письмово договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля між позивачем та відповідачем на той час ще не був укладений. Ст. 1212 ЦК України надає право кредитору (потерпілій особі) вимагати від боржника повернення безпідставно набутого майна і зобов'язує боржника виконати цю вимогу і повернути безпідставно набуте майно. Відповідач відмовляється від добровільного повернення безпідставно набутих коштів, зустрічей з позивачем уникає, чим змусив позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити його, надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала та надала письмові та усні заперечення, згідно яких, вона, діючи на підставі довіреності від 30.09.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], діючи від імені довірителя [PERSON], фактично здійснила на його користь продаж належного [PERSON] автомобіля ЗАЗ держ. номер [NUMBER] за суму 29 000, 00 грн. Згідно до статті 244 Цивільного кодексу України, Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. У відповідності до положень статті 237 ЦК України. - Представництвом є правовідносини, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно до статті 239 ЦК України - Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Отже, належними сторонами у правовідносинах купівлі-продажу (як це вважає позивач [PERSON], є: [PERSON] (від імені якого та на підставі довіреності діяла відповідач [PERSON]) як продавець й, відповідно, позивач [PERSON] як покупець у правочині. Відповідно, позов [PERSON], заявлений до [PERSON] повинен бути пред'явлений до [PERSON] як первісного власника спірного автомобіля ЗАЗ держ. номер [NUMBER]. Відтак, належним відповідачем у справі є [PERSON] Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], діючи на підставі довіреності від 30.09.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], діючи від імені довірителя [PERSON], фактично здійснила на його користь продаж належного [PERSON] автомобіля ЗАЗ держ. номер [NUMBER] за суму 29 000, 00 грн. Вказані гроші [PERSON] витратила на власні потреби, про що вона повідомила в судовому засіданні. Проте, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 травня 2013 р. в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на вказаний автомобіль було відмовлено. Таким чином, [PERSON] фактично отримала від [PERSON] кошти в сумі 29000 гривень без достатньої правової підстави, оскільки фактично не відчужила даний автомобіль позивачеві. Крім того, і користуватися даним автомобілем позивач не міг, оскільки він був в нього вилучений, так як на нього був накладений арешт. Згідно ст. 1212 ЦК України - кредитор має право вимагати від боржника повернення безпідставно набутого майна і зобов'язує боржника виконати цю вимогу і повернути безпідставно набуте майно. Заперечення відповідачки не спростовують висновків суду, оскільки позивачем гроші передавалися відповідачці і вона їх витратили на власні потреби. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved