Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить стягнути в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 9 995 грн. 77 коп., судовий збір у розмірі 229 грн.40 коп., витрати на правову допомогу у сумі 750 грн. та витрати на оголошення у газеті у сумі 630 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті ДТП, яке відбулось 12 січня 2010 року у 21 годині 20 хв. у м. Сімферополі АР Крим, було пошкоджено автомобіль «Хонда» д/н [NUMBER]. На виконання вимог ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) бюро виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9 995 грн. 77 коп. Оскільки у скоєнні ДТП, що відбулося 12 січня 2010 року, винним визнано [PERSON], позивач з посиланням на ст. 1191 ЦК України та на ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що він має право на відшкодування в порядку регресу понесених ним фактичних витрат, а тому просить задовольнити позов у повному розмірі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений через оголошення в пресі, що у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним повідомленням. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування їхніх прав та взаємовідносин. Зі згоди представника позивача, дотримуючись вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд по даній справі та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом розглядом встановлено, що [PERSON] 12 січня 2010 року о 21 год. 20 хв. керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» д/н [NUMBER] на вул. Воровського - пров. Неаполь-Скифський в м. Сімферополі, при зміні напрямку руху ліворуч, а також розвороту ліворуч завчасно не зайняв крайнє положення на дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хонда» д/н [NUMBER] який рухався позаду у попутному напрямі, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Винним у вказаній ДТП згідно постанови Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 11 лютого 2010 року є [PERSON] У відповідності з п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним (ст.981 ЦК України). Як визначено у ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV (далі - Закон), Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з Висновком про оцінку матеріальної шкоди нанесеної власникові транспортного засобу № 3450-01/10 від 22 січня 2010 року, матеріальна шкода заподіяна власникові транспортного засобу «Хонда Сівік» д/н [NUMBER] складає 10 763 грн. 02 коп., 9 995 грн. 77 коп. - без ПДВ. На виконання вимог ст. 22 ЗУ 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9 995 грн. 77 коп., оскільки [PERSON] на дату скоєння ДТП не мав діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки». Приписами ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Таким чином, оскільки законодавством передбачено право страховика після виплати відшкодування звернутись до суду з регресним позовом до особи, відповідальної за завдані збитки, суд приходить до висновку, що позов моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до контракту від 24 вересня 2012 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ФОП [PERSON] останній зобов'язується за винагороду надавати правову допомогу замовнику у частині стягнення заборгованості, відтак позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 750 грн., відповідно до п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України теж підлягають задоволенню. Також позивачем була здійснена оплата Державному підприємству «Редакції газети «Урядовий кур'єр» за оголошення в газеті про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 630 грн., які згідно з п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи і у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved