Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

18 травня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що з серпня 2011 року [PERSON] працював слюсарем з механоскладальних робіт у ТОВ НВП «Авілон». 13 вересня 2011 року йому було завдано виробничу травму правого ока. Висновком МСЕК від 21 листопада 2012 року йому безстроково було встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлено III групу інвалідності. Зважаючи на те, що травма сталася внаслідок здійснення трудових функцій на виробництві, « 19» вересня 2011 року він написав заяву на ім'я генерального директора НВП ТОВ «Авілон» з проханням провести розслідування нещасного випадку на підприємстві. Так, стосовно нього був складений Акт № 01-11 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом та Наказом №21 від 26.09.2011 року була призначена комісія щодо розслідування нещасного випадку, що стався на дільниці по виготовленню виробів із дроту ТОВ НВП «Авілон». Слід зауважити, що актом розслідування нещасного випадку від « 29» вересня 2011 року та Актом № 01-11 встановлено, що причиною нещасного випадку є невиконання посадових обов'язків, а саме: Порушення п. 21 розділ 2 посадової інструкції майстра дільниці: п.21 розділ 2 - Контролює дотримання робітником правил охорони праці і техніки безпеки, виробничої трудової дисципліни, правила внутрішнього трудового розпорядку». Зауважує, що внаслідок отриманої травми, йому було заподіяно фізичний біль і певні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з чим, порушена нормальна його життєдіяльність, оскільки він тривалий час знаходився на лікуванні, що може підтвердитись медичними висновками та виписними епікризами. Так, внаслідок виробничої травми ока і потрапляння інорідного тіла, він вимушений був зробити операцію на оці, що потягло за собою додаткові витрати, фізичні та душевні страждання. На теперішній час він почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє відчувати себе повноцінною людиною, оскільки втрата зору позбавляє його можливості чітко та яскраво бачити навколишній світ. А постійні думки, що він тепер інвалід пригнічують його весь час. Після тієї страшної події, яка з ним трапилась, все його життя поділилось на дві частини. Перша частина - де він ще здоровий, впевнений в собі та в своїх можливостях молодий чоловік, який має надію на майбутнє, який будує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку може подбати та має можливість всі свої мрії втілити в життя. І другу половину, в якій він відчуває себе зламаною, хворою людиною, інвалідом, який втратив сенс життя та надію на яскраве, повноцінне існування в цьому світі. Тобто, внаслідок виробничої травми, йому було заподіяно серйозної моральної шкоди, яка згідно ст. 23 Цивільного кодексу України підлягає відшкодуванню у грошовій формі. Зважаючи на ступінь його душевних страждань, фізичного болю, каліцтва, непоправного ушкодження зору та приниження його честі, гідності, враховуючи співвідношення розміру шкоди, заподіяної здоров'ю та шкоди душевному стану, він оцінює розмір компенсації заподіяної йому моральної шкоди в розмірі 120 000,00 грн. Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Авілон" (код згідно із ЄДРПОУ - 19142599) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 120 000,00 грн. У судовому засіданні позивач, представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили ї х задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], [INFO] працював слюсарем механоскладальних робіт на підприємстві ТОВ НВП «Авілон». Відповідно до Акту № 01-11 з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Відповідно до висновку комісії Акту розслідування нещасного випадку, що стався 13 вересня 2011 року в 17 год. 30 хв. на дільниці по виготовленню виробів із дроту ТОВ НВП «Аквілон»від 29 вересня 2011 року: Нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом, складається акт Н-1. Відомості про осіб, у тому числі потерпілого, дії або бездіяльність, яких призвели до нещасного випадку:1. [PERSON], майстер ТОВ НВП «Авілон», не виконав вимог п. 21 розділу 2 посадової інструкції майстра «Контролює дотримання робітником правил охорони праці і техніки безпеки, виробничої і трудової дисципліни, правила внутрішнього трудового розпорядку». 2. [PERSON], слюсар механоскладальних робіт ТОВ НВП "Авілон" не виконав вимог п. 3.5 інструкції з охорони праці № 9-М "Під час укладання заготовки і зняття деталі з штампа не тримати ногу на педалі включення преса». Також даним Актом встановлено обставини за яких стався нещасний випадок cлюсap механоскладальних робіт [PERSON] 13 вересня 2011 р. працював з 8-00 ранку. З початку робочого дня [PERSON] отримав від майстра виробничої ділянки [PERSON] завдання по зварюванню гачків на верстаті контактної згарки МТ501. Це завдання він виконав о 15-00. У 15-00 майстер [PERSON] видав йому нове завдання - штампування заготовок для гачків. Дана операція проводиться на пресі однотипному простої дії відкритим зусиллям 160 кН (16тс) КД 2122Г. [PERSON] не встиг виконати це завдання до кінця робочої зміни і, не попередивши майстра, залишився на робочому місці. Виконуючи роботу по штампуванню заготовок для гачків, о 17 годин 30 хв., під час укладання заготовок у штамп, [PERSON] впустив заготовку на підлогу і, нахилившись за заготовкою, не зняв ногу з педалі управління пресом. Коли обличчя [PERSON] знаходилося в небезпечній зоні, він випадково натиснув педаль управління пресом, сталося спрацьовування преса і від заготовки, яка знаходилася у штампі, відколовся фрагмент металу, котрий потрапив в правеоко [PERSON] Він, не придавши цьому значення, ще деякий час працював на пресі, а потім пішов до дому, нікого не повідомивши про цю подію. 14 вересня 2011 р. він зателефонував [PERSON] і посилаючись на погане самопочуття, попросив відгул і залишився вдома. Наступного дня, 15 вересня 2011 p., [PERSON] звернувся до міської клінічної лікарні №8 де йому надали кваліфіковану медичну допомогу. 9 вересня 2011 р. [PERSON] написав заяву на ім'я генерального директора НВП ТОВ «Авілон» з проханням провести розслідування нещасного випадку на підприємстві. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив обставини викладені в Акті від 29 вересня 2011 року та додав, що керівництво підприємства всіляко намагалось допомогти [PERSON] після нещасного випадку, домовлялось про операцію в інституті ім. В.П. Філатова тощо. Висновком МСЕК від 21 листопада 2012 року позивачеві безстроково було встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлено III групу інвалідності (а. с. 12, 13). Ст. 43 Конституції України закріплює право людини і громадянина на належні безпечні і здорові умови праці, не допускаючи з цього правила будь-яких винятків. Праву працівника на належні безпечні і здорові умови праці кореспондує обов'язок власника забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці ( ч. 2 ст. 153 КЗпП). Згідно ч. 2 ст. 153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Як встановлено в судовому засіданні, в порушення відповідних норм закону, відповідач не забезпечив у повній мірі додержання посадовими особами підприємства вимог чинного законодавства щодо прав працівника у галузі охорони праці, а також створення на робочих місцях безпечних умов праці, що вбачається з вище зазначених документів та матеріалів справи. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зав'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. Суд вважає відповідно вимог ст. ст. 23,1167 ЦК України, ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», рішення Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008наявний обов'язок відповідача відшкодувати завдану моральну шкоду [PERSON] Зважаючи на часткову втрату зору [PERSON] у зв'язку з порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, глибину моральних страждань позивача, суттєвих негативних змін, які відбулися у особистому житті позивача, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також з урахування ступеню вини самого [PERSON], дії якого, як зазначено вище також знаходяться в причинному зв'язку з настанням події нещасного випадку, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Авілон» на користь [PERSON], [INFO] в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я на виробництві суму у розмірі 50000 грн. 00 коп. В решті заявлених позовних слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Авілон» на користь держави судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 1,4,13 Закону України „ Про охорону праці",

Outcome: partial