Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 05.12.2011 року [PERSON] позичила у нього 139000 гривень строком до 01.12.2012 року. На підтвердження укладення відповідного договору позики сторонами було підписано розписку в присутності двох свідків. У визначений в розписці строк відповідач борг не повернула. У звязку з несвоєчасним поверненням суми позики з урахуванням неустойки пені, 3% річних від простроченої суми та 7% за місяці користування позикою відповідно до рівня облікової ставки Національного банку України, загальна сума боргу відповідача згідно розрахунку позивача складає 177 968,23 гривень. Також [PERSON] отримувала від позивача в борг грошові кошти, які він за її проханням пересилав на рахунок шляхом переказу готівки в «Аваль Експресс», що підтверджується квитанціями про переказ грошей на загальну суму 12677 гривень, які [PERSON] повинна була повернути після спливу місяця з дня останнього переказу, оскільки в останньому переказі позивачем була предявлена вимога до відповідача про повернення всіх отриманих за переказами грошей. У зазначений строк відповідач вказані гроші не повернула, в звязку з чим загальна сума боргу відповідача за даною позикою з урахування неустойки - пені, 3% річних від простроченої суми та 7% за місяці користування позикою відповідно до рівня облікової ставки національного банку України складає 15829,23 гривень. Крім того, як зазначає позивач, несвоєчасним повернення позики відповідачем було спричинено йому моральні страждання, які полягають у душевних хвилюваннях та душевному неспокої за власні грошові кошти, які були необхідні для забезпечення сім'ї. Позивач був вимушений докладати значних зусиль для отримання юридичних консультацій для вжиття передбачених законом заходів щодо повернення грошових коштів. Постійна тривога через те, що грошові кошти можуть бути втрачені, має наслідком простійне нервове напруження, що тягне за собою зниження працездатності, пригнічений настрій та нервові зриви. Розмір спричиненої відповідачем моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 13 900 гривень, що становить 10% від суми боргу за розпискою. На підставі викладеного позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача [PERSON] визначені ним суми заборгованості за договорами позики, відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. На призначену дату розгляду справи позивачем та його представником за вх. № 10044/13 від 29.08.2013 р. було подано заяву, в якій вони зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та справу слухати у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. За вх. № 10045/13 від 29.08.2013 р. надала письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просить справу слухати у її відсутність. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін згідно поданих ними заяв без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до розписки, складеної 05.12.2011 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 139 000 гривень, які зобовязалась повернути в повному обсязі до 01.12.2011 року /а.с. 7/. Згідно наданого позивачем розрахунку, за користування позикою з урахуванням неустойки пені, 3% річних від простроченої суми та 7% за місяці користування позикою відповідно до рівня облікової ставки Національного банку України, загальна сума заборгованості за даним договором позики складає 177 968,23 гривень, з яких: 12973,33 гривень 7 % за користування позикою протягом 6 місяців; 5560 гривень 3 % річних від простроченої суми; 20 434,90 гривень пені; 139 000 гривень сума первісного боргу. З наданих позивачем банківських квитанцій вбачається, що ним за період з 19.12.2011 року по 08.05.2012 року за допомогою послуги грошових переказів за системою «АВАЛЬ-ЕКПРЕСС» відповідачу [PERSON] було переказано грошові кошти на загальну суму 7500 гривень /а.с. 8-11/. Згідно наданого позивачем розрахунку, за користування відповідною позикою з урахуванням неустойки пені, 3% річних від простроченої суми та 7% за місяці користування позикою відповідно до рівня облікової ставки Національного банку України, загальна сума заборгованості за даним договором позики складає 15829,23 гривень, з яких: 1884,52 гривень пені; 380,31 гривень 3 % річних від простроченої суми; 887,39 гривень 7 % за місяці користування позикою; 12677 гривень сума первісного боргу (з послугами банку). При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конкретні способи захисту порушеного права передбачені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує свої зобовязання щодо повернення грошових коштів отриманих в борг від позивача, в звязку з чим з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог суд приходить до висновку про необхідність покладення на нього обовязку повернути позивачу грошові кошти відповідно до укладених між ними договорів позики зі стягненням відповідних сум пені та процентів, передбачених цивільним законодавством. Стосовно стягненням з відповідача 13 900 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики. Зважаючи на викладене суд дійшов про необґрунтованість вказаних позовних вимог, в звязку з чим відмовляє позивачу в цій частині в задоволенні позову. В звязку з частковим задоволення позову за правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial