Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21.03.2008 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNFVGK00000016, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 635.500, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 19.03.2018 р. зі сплатою за користування ним 10,80% річних. Крім того, 21.03.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки квартири № DNFVGK00000016 та договір № DNFVGK00000016 про задоволення вимог іпотекодержателя, нотаріально посвідчені приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровими №№ 1357, 1359, за умовами яких була передана в іпотеку належна останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2008 р. квартира [ADDRESS], загальною площею 243,90 кв.м., житловою площею 229,60 кв.м. Оскільки зобов'язання позичальника за вищезазначеним кредитним договором не виконувалися належним чином, станом на 01.11.2013 р. утворилася прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 1.099.424, 03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2013 р. складає 8.784.398, 04 грн. На підставі викладеного позивач просив суд в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі, а також стягнути на його користь судові витрати по справі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав у повному обсязі, на його задоволені наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.03.2008 р. між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNFVGK00000016, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 635.500, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 19.03.2018 р. зі сплатою за користування ним 10,80% річних (а.с. 16-18). Крім того, 21.03.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки квартири № DNFVGK00000016 та договір № DNFVGK00000016 про задоволення вимог іпотекодержателя, нотаріально посвідчені приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровими №№ 1357, 1359, відповідно до умов яких була передана в іпотеку належна останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2008 р. квартира [ADDRESS], загальною площею 243,90 кв.м., житловою площею 229,60 кв.м. (а.с. 21-25). Оскільки зобов'язання позичальника за вищезазначеним кредитним договором не виконувалися належним чином, станом на 01.11.2013 р. утворилася прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 1.099.424, 03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2013 р. складає 8.784.398, 04 грн., з яких 520.661, 01 доларів США заборгованості за кредитом, 169.952, 17 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 7.805, 81 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 348.621, 72 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31, 29 доларів США штрафу (фіксована частина), 52.352, 04 доларів США штрафу (процентна складова), відповідно до наданих позивачем розрахунків (а.с. 8-10), розмір якої відповідачем не спростовано. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. При цьому згідно ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у випадку обов'язку позичальника повернути кредит частками (з розстроченням) прострочення виплати чергового платежу надає кредитору право вимагати дострокового повернення всього залишку заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що здійснюється зокрема на підставі рішення суду. За таких обставин позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи позовні вимоги в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі, суд вважає за необхідне у цій частині вимог позову відмовити, оскільки позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження таких вимог. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial