Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини. Позов мотивував тим, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] в період з квітня 2008 року по грудень 2011 року проживали однією сім'єю без відповідної реєстрації шлюбу в органах РАЦС. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON]. Весь час сумісного проживання відповідачка проживала в позивача за адресою: [ADDRESS] 02. 12.2011 року відповідачка зібрала свої речі, взяла сина та повідомила позивачу, що їде до своєї матері в село на постійне місце проживання. Позивач на протязі двох тижнів телефонував, щоб дізнатись, як дитина і виявилось, що [PERSON] залишила сина, а сама поїхала в невідомому напрямку. Позивач негайно забрав дитину до себе і з тих пір вона постійно проживає з батьком на його повному забезпеченні та утриманні. За цей період відповідачка сином майже не цікавилась, коштів на його утримання та лікування не давала, хоча отримувала на нього допомогу від держави. Оскільки відповідачка добровільно матеріально утримувати дитину відмовляється, немає постійного фіксованого доходу, позивач вважає за доцільне стягнути з неї аліменти в твердій грошовій сумі 750,00 грн. Духовним та фізичним розвитком сина займаються лише позивач та його батьки. Син хворобливий, потребує постійної уваги та лікування, яке в наш час коштує немало, в лікарні неодноразово з ним лежала мати позивача, а відповідачка навіть його там не провідувала. В даний час дитина потребує операції на оці, позивач проходить з нею всі необхідні процедури за власний рахунок, дитина відвідує спеціалізований дошкільний навчальний заклад у м. Вінниці, в зв'язку з вадами зору з народження знаходиться під наглядом лікарів Вінницького центру первинної медичної допомоги №2. Оскільки останній рік були поодинокі випадки коли відповідачка брала у мене дитину для гостювання в своєї матері в селі, а потім син повертався замкнутий, спустошений, боязливий, явно переляканий і один раз навіть з опеченою спиною позивач змушений стати на захист інтересів та здоров'я своєї дитини та звернутись з даним позовом до суду. Позивач вважає, що в інтересах сина йому краще проживати саме з ним, а не з відповідачкою. За твердженнями позивача, спиртними напоями він не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П., щодо визначення місця проживання дитини просила суд при вирішенні даної вимоги застосувати положення п.1 ст. 160 Сімейного кодексу України. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання однією сім'єю мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 07.08.2009 року. Відповідно до довідки №938 від 04.10.2013 року виданої квартальним комітетом мікрорайону «Корея 1» вбачається, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки №363 від 07.08.2013 року виданої ПАТ «Укртелеком» , [PERSON] починаючи з 26.09.2003 року працює в філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» РЦТЕТТМ-1 на посаді столяра-верстатника за основним місцем роботи. Отримує стабільну заробітну платню. його дохід за півроку відповідно доданої довідки про заробітну плату складає 12597,05 грн. За місцем роботи характеризується позитивно, порушень трудової дисципліни не допускає, службові обов'язки виконує сумлінно і своєчасно. Документи про стан здоров'я, що надав [PERSON], підтверджують, що батько здоровий і може виховувати дитину. Відповідно до довідки №33 від 06.08.2013 року виданої ДНЗ №13 у м. Вінниці вбачається, що [PERSON] починаючи з 01.09.2012 року відвідує дошкільний навчальний заклад №13 у м. Вінниці. За час перебування в ДНЗ, дитину відвідують та забирають з установи дід, баба та батько. Згідно довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 03.10.2013 року вбачається, що [PERSON] [INFO] перебуває на обліку у даній установі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 1ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років на час розгляду справи становить 1032,00 грн. Судом у відповідності до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved