Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-25 00:00:00

[PERSON] професійний ліцей звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення неустойки за фактичне користування найманим приміщенням після припинення дії договору найму. Позивач посилається на те, що відповідачі по справі проживають в гуртожитку літ. «А», [PERSON] професійного ліцею, в якому вони вселилися на підставі договору найму житла, №20 від 01 липня 2010 року терміном дії до 01 липня 2011 року. Після закінчення дії договору найму, у зв`язку з відмовою відповідачів добровільно звільнити наймане приміщення, відповідачі були виселені з гуртожитку без надання іншого житла, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.02.2012 року. Незважаючи на ці обставини, відповідачі не звільнили займане приміщення і продовжують безпідставно користуватись даним приміщенням до цього часу, при цьому утворилась заборгованість за користування приміщенням в розмірі 2279,53 гривень. Враховуючи, що після припинення дії договору найму, відповідачі продовжували користуватись найманим приміщенням, а з ними не укладались інші договори, позивач просить стягнути з відповідачів відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України, неустойку за фактичне користування найманим приміщенням в розмірі наявної заборгованості за користування станом на 01.03.2013 року в сумі 2279,53 гривень. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в уточнених позовних вимогах, просив суд стягнути саме неустойку з відповідачів, при цьому не в подвійному розмірі, а фактично зменшивши суму неустойки до розміру заборгованості за користування приміщенням після закінчення договору найму. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просив суд залишити позовні вимоги без задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, проте надали суду свої заяви в яких просять розглянути справу в їхній відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.07.2010 року між позивачем [PERSON] професійним ліцеєм та відповідачем [PERSON] (наймач) був укладений договір найму, згідно якого наймодавець надає наймачу та членам його сімї у тимчасове користування житло, у гуртожитку [PERSON] професійного ліцею, за адресою смт. Глибока, вул. І.Бойка, 2, зі строком дії договору - з 01.07.2010 року по 01.07.2011 року. Відповідно до п.1.3.5. договору, наймач зобов`язується сплачувати плату за найм приміщення і за комунальні послуги. Відповідно до п.4.1.1. договору, він може бути розірваний при закінченні дії даного договору. Під час розгляду справи було встановлено, що після закінчення дії договору він не був пролонгований, а з відповідачами не був укладений інший договір. Після закінчення строку дії договору, та у зв'язку з тим, що у добровільному порядку відповідач не звільнив житлове приміщення, позивач звернувся до суду та рішенням Глибоцького районного суду від 02.02.2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виселено з житлового приміщення №12 гуртожитку літ. «А» (раніше гуртожитку №1) [PERSON] професійного ліцею по вул. І.Бойка, 4 (раніше вул.І.Бойка,2) в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області без надання іншого житлового приміщення. Незважаючи на це відповідачі продовжили проживати у гуртожитку. Згідно розрахунку наданого відповідачем до матеріалів справи, заборгованість відповідачів за проживання у гуртожитку після закінчення дії договору, станом на 01.03.2013 року становить 2279,53 грн., вказана сума заборгованості обґрунтована позивачем. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення тільки неустойки, позивач обґрунтовував їх тим, що оскільки відповідач не повернув орендоване майно в строк, передбачений договором, тобто після закінчення терміну його дії, та у зв`язку з тим, що з відповідачами не укладались будь-які інші договори, то з них підлягає стягненню саме неустойка за період з 01.07.2011 року по 01.03.2013 року в сумі 2279,53 грн., яка дорівнює сумі заборгованості за користування найманим приміщенням. Відповідно до ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Стягнення неустойки передбачено ч.2 ст.785 ЦК України, а тому ця неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, право на яку виникає у орендодавця у разі несвоєчасного повернення орендованого майна орендарем та підлягає стягненню за весь час прострочення обов'язку щодо повернення речі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а також поясненнями відповідача [PERSON] в судовому засіданні, що відповідачі до теперішнього часу користуються жилим приміщенням в гуртожитку, яке їм було надано в найм згідно вищенаведеного договору, при цьому використовують електроенергію, водопостачання, тощо, та відповідачами частково вноситься плата за користування житловим приміщенням, а саме за 2011 рік було сплачено - 2287 гривень, за 2012 рік 4117 гривень, за 2013 рік 1050 гривень, при цьому позивач від зазначених платежів не відмовлявся, зараховуючи їх на свій рахунок. Таким чином, суд приходить до висновку що при вирішенні питання про стягнення неустойки з підстав передбачених ч.2 ст. 785 ЦК України, необхідно брати до уваги обставини, які з'ясовані судом при вирішенні конкретної ситуації при розгляді справі, та на думку суду, можуть бути визначені судом у якості обставин, які мають істотне значення. Оскільки, доказами наданими по справі встановлено, що станом на 01.03.2013 року загальна заборгованість за користування жилим приміщенням складає 2279,53 гривень, при цьому відповідачі частково сплачували витрати за користування житловим приміщенням, а позивач просить стягнути з відповідачів тільки неустойку в розмірі суми заборгованості, суд вважає за можливим стягнути з відповідачів неустойку в розмірі 2279,53 гривень. Разом з тим належних та допустимих доказів на підтвердження доводів представника відповідача про безпідставність та необґрунтованість доводів позовних вимог, відповідачами суду не надано. У відповідності із ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім цього, при подачи позовної заяви до суду, позивачем було надано дві квітнанції про сплату судового збору, кожна по 230 гривень, а тому слід повернути [PERSON] професійному ліцею зайвий сплачений судовий збір в розмірі 230 гривень, по платіжному дорученню №395 від 01 червня 2013 року. На підставі ст.ст. 3, 11, ч.2 ст. 785 ЦК України,

Outcome: approved