Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, Державного підприємства науково-дослідного виробничого агрокомбінату "Пуща-Водиця", треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] 22 грудня 2009 року померлим на її імя було складено заповіт, відповідно до якого вона являється єдиним спадкоємцем усього майна, що належить спадкодавцю на день його смерті. Зазначила, що відповідно до норм діючого законодавства та у встановлені строки вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS], у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Посилаючись на те, що вона позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що належить їй за заповітом, та приймаючи до уваги те, що вона вжила всіх заходів щодо отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло в позасудовому порядку, однак довідкою ДП "НДВК "Пуща-Водиця" їй було відмовлено у видачі дублікату, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Пояснив, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS]. Представники Київської міської ради та ДП НДВА "Пуща-Водиця" в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду пояснення по справі, в яких просять слухати справу у відсутність їх представників та на підставі поданих стороною доказів, прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 43, 93). Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяви, в яких просять слухати справу у їх відсутність, проти позовних вимог позивачки не заперечують (а.с. 41, 47). Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS], згідно ордера від 26.11.1975 року була отримана [PERSON] (батьком заявниці) на трьох осіб (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2001 року квартира [ADDRESS] була приватизована на трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 4). 22 грудня 2009 року [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON] (а.с. 5). Прізвище заявниці неодноразово змінювалося. 10 грудня 2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище "[PERSON]", 21 лютого 2008 року даний шлюб було розірвано (а.с. 16-17). 14 червня 2008 року заявниця уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище "[PERSON]", даний шлюб було розірвано 27 серпня 2011 року (а.с. 18-19). 13 березня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище "[PERSON]" (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 22370 (а.с. 59). 26 квітня 2011 року позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Приватним нотаріусом КМНО Мельниченко І.О. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 59-77). Наказом ДП "НДВК "Пуща-Водиця" № 405 від 01 червня 2011 року, у звязку зі смертю батька [PERSON] на підставі заяви заявниці особовий рахунок квартири [ADDRESS] переведено на ім."я [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки ДП "НДВК "Пуща-Водиця" від 26 червня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки в архіві підприємства відсутні будь-які документи щодо приватизації зазначеної квартири (а.с. 14). Як пояснив у судовому засіданні представник позивача свідоцтво про право власності на житло було видано лише в одному екземплярі на трьох осіб і на даний час втрачений. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається з матеріалів справи позивачка належить до спадкоємців за заповітом. Відповідно до копії спадкової справи [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса КМНО Мельниченко І.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру (а. с. 77). Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спірної квартири, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на те, що [PERSON] в строки встановлені законом вчасно звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON], суд вважає, що позов про визнання за позивачкою права власності на 1\\3 частину квартири у порядку спадкування після померлого [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved