Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом , посилаючись на те, що у вересні 2013 року до нього звернувся його знайомий [PERSON] з проханням надати йому в борг грошові кошти для особистих потреб; сподіваючись на добропорядність та обов'язковість відповідача, якого він знав давно, він погодився надати йому у борг певну суму грошей. 01 жовтня 2013 року він передав особисто в руки [PERSON] грошові кошти в сумі 35 000 гривен. На підтвердження їх взаємовідносин вони уклали договір позики у відповідності до вимог ст. 1047 ЦК України, оформивши його в письмовій формі від тієї ж дати, за змістом якого він підтвердив отримання у борг вищевказаної суми грошей, а також взяв на себе зобов'язання повернути йому борг в повному обсязі не пізніше 25 листопада 2013 року. Крім того відповідач зобов'язався, що у разі несвоєчасного виконання ним прийнятих зобов'язань по поверненню боргу, він несе додаткову фінансову відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5% від неповернутої суми боргу щомісяця. Позивач вказує, що незважаючи на досягнуті між ними домовленості та реальну можливість виконання прийнятих на себе зобов'язань, відповідач по даний час та і не виконав своїх зобов'язань і не повернув йому жодної копійки зі всієї суми боргу, посилаючись на відсутність коштів. Він зі своєї сторони неодноразово попереджав відповідача про необхідність повернення боргу, він чого він ухиляється під різними приводами. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Загальна сума боргу відповідача перед ним на день звернення до суду так і залишається в розмірі 35 000 гривен. Крім того із розрахунку 5% від суми прострочки щомісяця за невиконання ним грошового зобов'язання з відповідача повинні бути стягнуті проценти за користування коштами по день ухвалення рішення суду. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором позики в сумі 35 000,0 гривен, штрафні санкції в розмірі 5% щомісяця від простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання по день ухвалення рішення суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши по справі письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору позики № 1/13 від 01 жовтня 2013 року , укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] гроші у сумі 35 000,0 гривен до 25 листопада 2013 року та зобов'язався щомісячно сплачувати 5 % від суми залишку позики. Встановлено, що відповідач борг позивачу не повернув. Наведені обставини підтверджені копією розписки, розрахунком, іншими матеріалами справи. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем борг в сумі 35 000 гривен позивачу не повернутий. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що доводи позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 35 000 гривен та неоплачених відсотків за договором позики за період з 25.11.2013 року по день винесення рішення суду в сумі 1 633,33 гривен знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 366,33 гривен. На підставі викладеного ,

Outcome: approved