overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2010 року, який уклали у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 474. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, різні погляди на життя, розвґязання сімейних та побутових проблем. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливо. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Зі годи позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягяє задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2010 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 474. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна на момент ухвалення рішення відсутній. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує формально, шлюбні відносини між сторонами відсутні, сім"я збережена бути не може. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2002 році, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], народжену 23.11.2003 року та сина [PERSON], народженого 06.08.2006 року. 11.09.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість подальшого спільного сімейного життя з відповідачем, через різних характер, різне ставлення до життя і як наслідок виникнення сварок між ними свідком яких ставали їхні спільні діти, в результаті чого вона в травні 2013 року покинула відповідача і переїхала з дітьми проживати за іншою адресою, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання на виклик суду не з’явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з’явився та не повідомив суд про причину своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином (телефонограмою). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Зміст позовної заяви вказує на те, що у зв’язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з травня 2013 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, сторони проживають відокремлено, спільне господарство не ведуть, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім’ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім’ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

11.09.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що з серпня 2002 року вона проживала разом з відповідачем у зареєстрованому шлюбу. [PERSON] вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], народжена 23.11.2003 року та син [PERSON], народжений 06.08.2006 року. Однак подружнє життя між ними не склалося і в травні 2013 року вона покинула відповідача і переїхала з дітьми проживати до своїх батьків. Наразі в суді розглядається її позов про розірвання їх з відповідачем шлюбу. З цього часу відповідач припинив будь-яким чином утримувати дітей. Тому, посилаючись на відмову відповідача [PERSON] добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання їх спільних дітей, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання проживаючих з нею дітей до досягнення останніми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з’явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з’явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином (телефонограмою). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтвах про народження (копії) серії 1-ФП № 152826 від 18.12.2003 року та серії 1-ФП № 030087 від 01.09.2006 року, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідок, виданої Софіївською сільською радою Новобузького району Миколаївської області за № 2702 та № 2708 від 10.09.2013 року, на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає [INFO], перебувають неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з травня 2013 року відповідач у справі [PERSON] - батько неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], проживає окремо від дітей, майнової чи грошової допомоги на їх утримання не надає, позивач самостійно утримує дітей, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо їх утримання жодним способом. Як встановлено в судовому засіданні з відповідача аліменти на утримання інших осіб не стягуються. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій вказує, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] -[INFO]Спільне проживання не склалося оскільки відповідач чинить насильство в сім"ї .У січні 2012 року вона зверталася до суду з заявою про розірвання шлюбу ,суд зупиняв розгляд справи у зв"язку з наданням строку для примирення,потім заява була залишена без розгляду.Але вони не примирилися. Шлюбні відносини припинені .Подальше збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем . Позивачка у судове засідання не з"явилася ,надала заяву в якій позовні вимоги підтримала ,просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився ,був попереджений належним чином про дату, місце і час розгляду справи .При таких обставинах ,суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.08. 1997 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] -[INFO] (свідоцтво про народження -а.с.5) . Оскільки сторони не проживають з січня 2012 р., примиритися та відновлювати сімейні стосунки не бажають, а тому збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає,що шлюб необхідно розірвати На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

З врахуванням завантаженості та необхідності викладення значного за об'ємом друкованого тексту, суд постановив вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовити протягом п'яти днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог вказала, що 22 червня 2012 року відповідач отримав від неї в позику грошові кошти в розмірі 500 доларів США (що еквівалентно 4000 грн.) та зобов"язувався повернути позику до 01 серпня 2012 року, однак, у вказаний строк кошти не повернув. Вказана сума заборгованості є значною для позивачки, вона переживала з приводу небажання відповідача повернути борг, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32). Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.31), тому суд, відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що між сторонами існують невиконані договірні зобов"язання, оскільки 22 червня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 500 доларів США, про що власноруч написав розписку, та зобов"язувався повернути позику до 01 серпня 2012 року (а.с. 4). У вказаний строк відповідач кошти не повернув. Згідно вимог ст. 639 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За наявних обставин суд приходить до висновку, що відповідач в односторонньому порядку не виконував умов договору, тому з нього слід стягнути на користь позивача борг за цим договором та понесені судові витрати. Однак, в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди відповідачем, клопотань про їх витребовування не заявляла.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2008 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 42. Від даного шлюбу мають одну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась до суду з заявою в якій просять задовольнити позовні вимоги,тому що сім»я фактично не існує, спільне господарство не ведеться. Спору про утримання дитини відсутні, шлюб фактично припинено. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, хочу була повідомлений належним чином, не попередив суд про причину неявки. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми «Дніпро-Десна» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 35713,38 грн.. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що він з 17.03.2008 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді теплотехніка. Починаючи з лютого 2012 року відповідач не регулярно виплачував заробітну плату позивачу, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 35713,38 грн., на неодноразові вимоги про сплату заборгованості відповідач не реагує, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість по заробітній платі. Позивач позовні вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву. Представник відповідача проти позову не заперечував, надав суду довідку про заборгованість по зарплаті у розмірі 35713,38 грн., просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу №34/к від 17.03.2008 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Приватної виробничо-комерційної фірми «Дніпро-Десна» на посаду теплотехніка. Трудові відносини між сторонами на даний час не припинені. Відповідно до ст.97 КЗпП України, Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно з довідкою від 27.11.2013 року, наданою Приватною виробничо-комерційною фірмою «Дніпро-Десна», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 35713,38 грн., яка відповідачем до теперішнього часу не виплачена, тому суд вважає стягнути вказану заборгованість з відповідача на користь позивача. Також суд вважає стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми «Дніпро-Десна» 357 гривень 13 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

23 жовтня 2013 року до Межівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з посиланням на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] залишивши спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 5,8730 га розташованої на території Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу позивачки змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. В установлений законом строк позивачка прийняти спадщину не змогла з причини відсутності Державного акту на право власності на земельну ділянку та як наслідок нотаріусом відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Наприкінці жовтня 2013 року позивачці сусідами був переданий зазначений документ. Заповіт від імені спадкодавця не складався. [PERSON] просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення позивачки, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 29 квітня 2005 року (а.с.9)., якому належав Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.8). Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем вбачаються зі свідоцтва про її народження та свідоцтва про одруження за яким остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7-8). Відмова у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] підтверджується постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року (а.с.11). З'ясовано, що причиною своєчасного прийняття позивачкою спадщини являється те, що у [PERSON] правовстановлюючі документи з'явились у жовтні 2013 року. Суд рахує, що пропуск строку стався з поважної причини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

28 листопада 2013 року до Межівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з посиланням на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] залишивши спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,400 га, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. В установлений законом строк позивачка прийняти спадщину не змогла з причини неможливості знайти державний акт на землю та як наслідок нотаріусом відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. [PERSON] просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення позивачки, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], якій належало Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 4,400 га, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.9-10). З'ясовано, що причиною своєчасного прийняття позивачкою спадщини являється те, що [PERSON] не мала змоги знайти Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Суд рахує, що пропуск строку стався з поважної причини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та результативну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2012 року. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з тим, що чоловік проблемами сімї не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а для забезпечення елементарних потреб немовляти потрібні значні кошти, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча про дату місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї в судове засідання надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Окрім того, уточнює заявлені вимоги і просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без його участі. З уточненими вимогами згідний, не заперечує проти стягнення аліментів. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2012 року. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, хоча є здоровий, працездатний, працює, отримує заробітну плату, інших утриманців немає. Сторони просять позов задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки, відповідач є здоровим, працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших утриманців не має, згідний сплачувати аліменти в частці від заробітку, позов визнав, тому суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В звязку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved