Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області за № 9 від 11.06.2010 року (30-ої сесії 5 скликання) «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та право спільної власності на земельні ділянки», визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю вказаний в позовній заяві, при цьому зазначивши, що 16.08.1982 року згідно Договору купівлі-продажу її мати [PERSON] набула право власності на будинок [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого позивач успадкувала даний будинок. В 1996 році позивач звернулася із заявою до Чубинецької сільської ради про надання її земельної ділянки, в зв'язку з чим 23.07.1996 року виконавчим комітетом Чубинецької сільської ради було прийнято рішення, згідно якого позивачу, було передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га. Весь цей час, позивач через свій похилий вік хворіла, тяжко хворів та помер її чоловік, сини є військовими, один з них проживає в Російській Федерації. Станом на сьогоднішній день, позивач почала виготовляти та впорядковувати всю необхідну документацію на будинок та земельну ділянку. КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації" було видано технічний паспорт на будинок [ADDRESS]. З метою виготовлення Державного акту на присадибну земельну ділянку, позивач уклала договір на землевпорядні роботи від 22.05.2013 року з ТОВ "Земельний проект", у зв'язку з чим її стало відомо, що відповідач [PERSON], яка проживає в будинку [ADDRESS], земельна ділянка якої межує з присадибною ділянкою позивача, виготовила Державний акт серії ЯМ № 425699 на земельну ділянку (кадастровий номер - 3224087202:01:006:0012), до складу якої з невідомих позивачу причин входить земельна ділянка площею 0,0696 га., що надана позивачу відповідно до рішення виконавчого комітету Чубинецької сільської ради від 23.07.1996 року, як власниці будинку [ADDRESS], загальною площею 0,14 га. При ознайомленні з технічною документацією, наявною в Чубинецькій сільській раді, позивач помітила, що в наявному акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки по [ADDRESS] виготовленого ТОВ «Транспроект» в особі землевпорядника [PERSON], підпис їй не належить. Відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначає, що вона не відмовлялась від земельної ділянки площею 0,0696 га., наданої їй відповідно до рішення виконавчого комітету Чубинецької сільської ради від 23.07.1996 року, як власниці будинку [ADDRESS] площею 0,14 га. Також, дана земельна ділянка у позивача не вилучалась, оскільки в Чубинецькій сільській раді відсутні будь-які рішення з цього приводу, що відображено у відповіді № 101 від 11.09.2013 року виконавчого комітету Чубинецької сільської ради та акті від 11.08.2013 року комісії по земельних ресурсах, благоустрою, освіти, культури і охорони. В положенні ч. 1 ст. 155 ЗК України зазначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тобто, позивач вважає, що можливість визнання недійсним акту, яким в даному випадку є державний акт серії ЯМ № 425699 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я відповідача [PERSON] пов'язується з порушенням прав позивача, як суміжного користувача земельною ділянкою. Таким чином, оскільки відповідно до п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі та реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43), не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, позивач вважає, що для того щоб внести зміни у оспорюваний державний акт слід його визнати недійсним, а потім виготовити інший документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, оскільки рішення № 9 Чубинецької сільської ради 30-ої сесії 5 скликання від 11.06.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та право спільної власності на земельні ділянки», що затверджує технічну документацію є неправомірним, а державний акт, який виданий на підставі цього рішення, підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Внаслідок видачі відповідачу Державного акту на право власності на землю від 06.09.2011 року, з невірною, як вважає позивач, площею, порушуються законні права та інтереси останньої, оскільки позивач позбавлена можливості реалізувати право на приватизацію земельної ділянки. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області суду пояснила, що у сільській раді наявні документи щодо проектної документації по обміру земельної ділянки позивача [PERSON] площею 0,14 га. призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, складеного ТОВ "Земельний проект", м. Обухів, 2013 року. По кадастровій документації в позивача числиться 0,11 га. земельної ділянки, біля будинку і господарських будівель, а 0,03 га. земельної ділянки перейшли помилково до відповідача [PERSON] Чубинецька сільська рада Сквирського району Київської області визнала позовні вимоги щодо помилкової передачі 0,03 га. земельної ділянки [PERSON] лише з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, представник відповідача не визнала вимоги позивача щодо незаконної передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га. з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (ріллі) за рішенням Чубинецької сільської ради №9 (30-ої сесії 5 скликання) від 11.06.2010 року, і вважала, що предметом спору може бути лише помилкова передача 0,03 га. земельної ділянки на користь [PERSON] Представник відповідача [PERSON], підтримав заперечення представника Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області щодо правомірної передачі відповідачу [PERSON] за рішенням Чубинецької сільської ради за № 9 (30-ої сесії 5 скликання) від 11.06.2010 року, у власність, земельної ділянки площею 0,3653 га. по [ADDRESS]. Крім того, суду пояснив, що за рішенням виконкому Чубинецької сільської ради за № 3 від 23.07.1996 року, позивачу було лише передано безоплатно у користування земельну ділянку площею 0,14 га., крім того, остання не набула права власності у встановленому законодавством порядку на земельну ділянку надану їй у користування, а тому рішення Чубинецької сільської ради за № 9 (30-ої сесії 5 скликання) від 11.06.2010 року є повністю правомірним. Третя особа по справі Відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, до суду не подавала будь-яких заперечень проти позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що виконкомом Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області від 23.07.1996 року було винесено рішення за № 3 про передачу позивачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, до 22.05.2013 року, позивач не зверталася до будь-яких установ з приводу виготовлення технічної документації на передану їй земельної ділянки площею 0,14 га. Рішенням 11-ї сесії 5-го скликання Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області від 04.12.2007 року (п. 1 рішення), про надання дозволу на розробку технічної документації зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадян, вирішено надати дозвіл відповідачу [PERSON] на виготовлення технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, площею 0,3800 га., за адресою: .[ADDRESS]. На підставі технічної документації виготовленої ТОВ «Транспроект», було складено акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки (згідно абриса) по [ADDRESS]. Рішенням виконкому Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області за № 9 від 11.06.2010 року (30-ої сесії 5 скликання) «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та право спільної власності на земельні ділянки», на ім'я відповідаа було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 425699 на ділянку площею 0,3653 га., розташовану за адресою: [ADDRESS], призначену для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер - 3224087202:01:006:0012). З метою виготовлення державного акту на присадибну земельну ділянку, позивач уклала договір на землевпорядні роботи від 22.05.2013 року з ТОВ "Земельний проект", у зв'язку з чим їй стало відомо, що відповідач [PERSON], яка проживає в будинку [ADDRESS], земельна ділянка якої межує з ділянкою позивача по [ADDRESS], виготовила Державний акт серії ЯМ № 425699 ), до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0696 га., що надана позивачу відповідно до рішення виконавчого комітету Чубинецької сільської ради від 23.07.1996 року, загальною площею 0,14 га. Актом від 11.08.2013 року комісії по земельних ресурсах, благоустрою, освіти, культури і охорони, при проведенні інвентаризації земельної ділянки відповідача [PERSON] по [ADDRESS] встановлений той факт, що згідно державного акту серії ЯМ № 425699 за відповідачем [PERSON] числиться 0,3653 га. землі, а фактично користується вона земельною ділянкою площею 0,3098 га. Комісія у акті зазначає, що земельну ділянку [PERSON] було помилково внесено до державного акту відповідача [PERSON] Рішенням виконкому Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області від 11.06.2013 року за позивачем було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 27,60 кв.м., житловою площею 12,90 кв.м. На підставі вказаного рішення, КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації" видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 17.06.2013 року, затверджений реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції у Київській області серії АЕ № 001046, а також позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.06.2013 року, реєстраційний номер: 91631132240. Внаслідок видачі відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 425699 від 06.09.2011 року з порушенням норм земельного законодавства, Чубинецькою сільською радою дійсно порушуються законні права та інтереси позивача, оскільки остання позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію присадибної земельної ділянки. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно ст. 41 Конституції України: кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України: право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Підпунктом г) пункту 18 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за № 7 від 16.04.2004 року зазначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, визнається, що громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК України), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Частиною 2 ст. 152 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не позбавлені з правом володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. У пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за № 7 від 16.04.2004 року (далі - Постанова) зазначено, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку (ч. 1, 2, 10 ст. 149 ЗК України). Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, враховується, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними (п. 8 Постанови). Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за № 7 від 16.04.2004 року зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд перевіряє законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із засобів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Biдповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Biдповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, який порушує права особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Biдповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Чубинецька сільська рада Сквирського району Київської області до винесення нею рішення за № 9 від 11.06.2010 року (30-ої сесії 5 скликання) «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та право спільної власності на земельні ділянки» не вживала передбачених законом заходів щодо припинення права користування позивачем земельною ділянкою площею 0,14 га. (її частиною), що надана останній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], згідно рішення за № 3 від 23.07.1996 року, чим також порушила пункт 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, відповідно до якого громадяни зберігають право на земельні ділянки одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Крім того, суд вважає, що відповідач Чубинецька сільська рада, також порушила ч.ч. 2, 10 ст. 149 ЗК України, відповідно до яких вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських рад відповідно до їх повноважень. Таким чином, Чубинецька сільська рада не додержалася встановлених підстав припинення права землекористування позивача на земельну ділянку площею 0,14 га. (її частиною), а саме: вирішила питання про надання дозволу відповідачу [PERSON] на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,3653 га. без згоди сусіднього землекористувача - [PERSON], що також підтверджується матеріалами справи та не заперечується представниками відповідачів; затвердила технічну документацію на земельну ділянку з порушенням п.п. 1.13., 1.14., 2.1., 2.6. наказу № 43 від 04.05.1999 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за №354/3647) «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі" (що діяв на момент видачі оспорюваного державного акту); та як наслідок видала спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 425699 площею 0,3653 га. відповідачу [PERSON] з порушенням усіх вищевказаних обставин та норм права, тому суд вважає, що наявні достатні підстави для визнання протиправним та скасування п. 3 рішення Чубинецької сільської ради № 9 від 11.06.2010 року в частині передачі гр. [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,3653 га., а також вважає визнати виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №425699 площею 0,3653 га. недійсним та скасувати його. Згідно зі статтею 257 ЦК України, у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та свобод з поважних причин, оскільки дізналася про їх порушення лише в 2013 році, коли укладала договір на землевпорядні роботи із ТОВ "Земельний проект", а тому вважає поновити позивачу строк звернення до суду. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то вимоги щодо відшкодування судового збору в сумі 114,40 грн., також підлягають задоволенню згідно ст.88 ЦПК України, шляхом стягнення його з відповідачів, солідарно.

Outcome: approved