Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що він є власником будинку, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Тургенєва, 31, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2007 р. На даний час за вказаною адресою, окрім позивача зареєстровані [PERSON] (20.05.1963 р.н.), [PERSON] (09.05.1994 р.н.) та [PERSON] (20.09.2012 р.н.). Однак відповідачі фактично не проживають за зазначеною адресою, їх речей в будинку не має, витрат на його утримання не несуть. З урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком № 31 по вул. Тургенєва в м. Херсоні шляхом позбавлення [PERSON] (20.05.1963 р.н.), [PERSON] (09.05.1994 р.н.) та [PERSON] (20.09.2012 р.н.) права користування вказаним вище будинком зі зняттям з реєстраційного обліку у будинку № 31 по вул. Тургенєва в м. Херсоні, а також судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав визначених у позові, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про розгляд вказаної справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Суворовського районного відділу управління державної міграційної служби у м. Херсоні в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, причина неявки суду не відома. Про слухання справи повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 31 по вул. Тургенєва в м. Херсоні, на підставі Свідоцтв про право на спадщину, виданих 28.09.2007 р. Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, за р. номерами 2-2329 та 2-2328, відповідно. На даний час за вказаною адресою, окрім позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] зареєстровані [PERSON] (20.05.1963 р.н.), [PERSON] (09.05.1994 р.н.) та [PERSON] (20.09.2012 р.н.), що підтверджується копією домової книги, яка міститься в матеріалах справи. Відповідачі не проживають та не знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Тургенєва, 31, що підтверджується поясненнями позивача та третьої особи. З огляду на наведене встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], але за місцем реєстрації не проживають, їх речей в будинку не має, витрат на його утримання не несуть. На момент звернення позивача до суду, з реєстрації за вказаною адресою відповідач не знялися. Дана обставина перешкоджає позивачу користуватись будинком без додаткових витрат грошових коштів. Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Позовна вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" встановлено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial