Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальних послуг в розмірі 4 3839, 32 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач належить квартира [ADDRESS] Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Позивач в своїй позовній заяві відзначив, що відповідач письмово, безпосередньо через квитанції, в яких зазначалась сума боргу повідомлялись про наявність заборгованості та необхідності її сплатити в добровільному порядку. Однак вказана заборгованість до цього часу не погашена та станом на 01.06.2012 року становить 3 412 грн 00 коп., інфляційних нарахувань - 1 049 грн 13 коп., 3 % річних- 378 грн 19 коп., а всього 4 839 грн 32 коп Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно довідки КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" СП ВСП "Залізничний" № 764 від 11.06.2012 у [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає в вищезазначеній квартирі загальною площею 31,3 кв.м, в тому числі житловою площею 17,4 кв.м. на підставі договору дарування від 01 лютого 1999 року (а.с.6). Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, що підтверджується вищезазначеною довідкою. Однак відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання по сплаті житлово-комунальних послуг внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2012 року становить 3 412 грн 00 коп., інфляційних нарахувань - 1 049 грн 13 коп., 3 % річних- 378 грн 19 коп., а всього 4 839 грн 32 коп. Відповідно до ст.118 ЦПК України позовна вимога щодо вимог, визначених у частині першій ст.96 ЦПК України, а саме щодо вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2012 у справі № 2-н-1003/12 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача - відмовлено (а.с.9). Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.04.2008 по 01.06.2012, що станом на 01.06.2012 становить 3 412 грн 00 коп., інфляційних нарахувань - 1 049 грн 13 коп., 3 % річних - 378 грн 19 коп., а всього 4 839 грн 32 коп. Матеріали справи містять рахунки-попередження КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" ВСП "Залізничний" про наявність боргу по квартплаті і комунальних послугах у [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Також наявність актів, згідно яких прибирання прибудинкової території, сходових клітин та вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), великогабаритних відходів (ВГВ) в буд. 6 по бул. Іскрівська, виконано в повному обсязі, згідно з встановленою періодичністю та строками (а.с.8). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сімї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст.179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з нормою ст.20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що представником відповідача не доведено обставин, на яких ґрунтуються його заперечення на позовні вимоги, тому суд критично ставиться до пояснень наданих в судовому засіданні стосовно застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та щодо відсутності договірних відносин між сторонами щодо сплати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. Щодо посилань представника відповідача на пропуск позивачем позовної давності для пред'явлення вимог, то суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності з огляду на наступне. Як встановлено вище, позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, які періодично сплачувались, а саме в грудні 2009 року відповідачем сплачено 1282,88 грн при місячному нарахуванні - 301, 20 грн , в жовтні 2010 року - 1000,00 грн при місячному нарахуванні - 323, 77 грн, а також в січні 2012 року - 2150, 33 грн при місячному нарахуванні - 588, 96 грн в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про фактичне визнання боргу, однак станом на 01.06.2012 основний борг становить 3 412, 00 грн, індекс інфляції - 1049,13 грн, 3% річних - 378,19 грн. Згідно зі ст.246 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа звернулася до суду з вимогою про захист цивільного права та інтересу, а ст.257 вищевказаного кодексу зазначає загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Проте, відповідно ст.264 цього ж кодексу передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Виходячи з того, що відповідач періодично здійснював плату за житлово-комунальні послуги за відповідний період, зокрема, в межах строку позовної давності, що підтверджується розрахунком заборгованості від 01.06.2012, то такими діями відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем, а й відповідно строк позовної давності було перервано. Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2012 у справі № 2-н-1003/12 , згідно якої про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача - відмовлено (а.с.9). Як вбачається з вказаної ухвали судовий наказ за зверненням позивача був виданий 01.11.2011, що свідчить про волевиявлення позивача стосовно стягнення з відповідача нарахованої та несплаченої заборгованості станом на дату винесення судового наказу. Так, згідно зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, відповідач відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного вбачається, що сплата заборгованості за основним зобов'язанням не звільняє відповідача від відповідальності за прострочення сплати заборгованості, а тому нараховані позивачем індекс інфляцій та 3% річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги є правомірними. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по обслуговування квартири [ADDRESS], яка утворилась станом на 01.06.2012 та становить 3 412 грн 00 коп., інфляційних нарахувань - 1 049 грн 13 коп., 3 % річних- 378 грн 19 коп., а всього 4 839 грн 32 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн 40 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved