Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просив стягнути з останнього на його користь 1392,65 грн., матеріальної шкоди, 3000 грн., моральної шкоди, 500 грн., на відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, а також просив судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.08.2013 року близько 10 години, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21120» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом по автодорозі вулиці Шевченка, в смт. Макарів, в районі будинку № 5, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з належним йому автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було завдано механічних пошкоджень, чим відповідач порушив п.10.9 «Правил дорожнього руху» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року [PERSON], було визнано винним в чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Оскільки постановою Макарівського районного суду Київської області [PERSON], визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в якій було завдано механічних пошкоджень належному позивачеві транспортному засобу, тому він вправі пред'явити до винуватця даного правопорушення за заподіяну матеріальну та моральну шкоду цивільний позов. Разом з тим, оскільки відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 202.12.2141703 від 15 жовтня 2012 року цивільна відповідальність відповідача була застрахована страховою організацією ТВД «Експрес Страхування», тому саме цією організацією було здійснено страхове відшкодування в розмірі 1758,35 грн., що підтверджується страховим актом № 3.13.2595-1 від 30 серпня 2013 року. Проте, фактичний розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 3150 грн., що підтверджується рахунком № 134 від 05 вересня 2013 року ФОП «[PERSON]». Таким чином, з урахування виплаченого страхового відшкодування розмір невідшкодованої матеріальної шкоди становить 1392,65 грн., тому саме цей розмір невідшкодованої матеріальної шкоди позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача. Окрім матеріальної шкоди, позивачу також було завдано моральної шкоди, яка до теперішнього часу не відшкодована. Завдана йому моральна шкода полягає у психічних стражданнях, яких він зазнав внаслідок негативного, байдужного ставлення відповідача до свого громадянського обов'язку щодо відшкодування завданої шкоди. В результаті психологічного навантаження він втратив спокій та моральну рівновагу, порушився нормальний ритм життя, сон, апетит. Внаслідок пошкодження автомобіля не відбулися заплановані поїздки і зустрічі, що в свою чергу негативно відобразилося на стосунках з оточуючими та близькими. Завдану позивачеві моральну шкоду він оцінює у 3000 грн., яку просить також стягнути з відповідача. Крім того, за послуги адвоката позивачем було сплачено 500 грн., які також повинен відшкодувати позивач. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити із вказаних у позові підстав. Відповідач проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказав, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він застрахував свою цивільну відповідальність, пов'язану з керування транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21120», д. н. [NUMBER], що підтверджується копією полісу №АС/0230356. Як вбачається з позовної заяви, позивач не звертався до страхової компанії ПрАТ «СК «СТАТУС», яка є страховиком за вказаним полісом №АС/0230356, щодо виплати йому страхового відшкодування. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач своєчасно повідомив про настання вказаного страхового випадку. Окрім того, як повідомив мені представник страховика в телефонній розмові, страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 1758,35 грн., на користь ТДВ «Експрес страхування», де був застрахований транспортний засіб позивача на умовах КАСКО. З огляду на вище вказане, належним відповідачем по даній справі має бути ПрАТ «СК «СТАТУТС», на яку згідно норм чинного законодавства України покладено обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим автомобілем - «ВАЗ-21120», д. н. [NUMBER]. Також відповідач вважає необгрунтованою і суму збитків, зазначену в позовній заяві. Зокрема, як вбачається з копії страхового акту №3413.2595-1 від 30.08.2013р., який додається позивачем до позовної заяви, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 2379,91 грн. (згідно калькуляції, проведеної ТДВ «Експрес Страхування»), тоді як зазначений в позові розмір матеріальної шкоди складає 3150 грн. Наявна в матеріалах справи копія рахунку ФОП [PERSON] від 05.09.2013р. №134 не може вважатись належним доказом розміру завданої шкоди, оскільки відповідно до положень статей 7, 10, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» належним доказом розміру завданих збитків може бути звіт про оцінку майна, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, який має відповідний сертифікат, отриманий у встановленому чинним законодавством порядку. Також відповідач заперечує проти стягнення з нього 3000 грн. моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено як самого факту завдання йому моральної шкоди, так і її розміру. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач вжив усіх необхідних заходів щодо якнайшвидшого врегулювання питання відшкодування завданих збитків. У встановлені терміни повідомив свою страхову компанію про страховий випадок, а також надав усі документи, які були необхідні ПрАТ «СК «СТАТУТС» для виплати страхового відшкодування. Тому доводи позивача про стягнення з нього моральної шкоди є необґрунтованими. Відповідач також вказав, що заперечує і проти покладення на нього 500,00 грн. витрат на правову допомогу, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а саме ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.08.2013 року близько 10 години, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21120» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом по автодорозі вулиці Шевченка, в смт. Макарів, в районі будинку № 5, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з належним йому автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було завдано механічних пошкоджень, чим відповідач порушив п.10.9 «Правил дорожнього руху» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року [PERSON], було визнано винним в чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Судом також встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 202.12.2141703 від 15 жовтня 2012 року цивільна відповідальність відповідача була застрахована страховою організацією ТВД «Експрес Страхування», тому саме цією організацією було здійснено страхове відшкодування в розмірі 1758,35 грн., що підтверджується страховим актом № 3.13.2595-1 від 30 серпня 2013 року. Як вбачається з копії страхового акту №3413.2595-1 від 30.08.2013р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 2379,91 грн. (згідно калькуляції, проведеної ТДВ «Експрес Страхування»). Наявна в матеріалах справи копія рахунку ФОП [PERSON] від 05.09.2013р. №134 не може вважатись належним доказом розміру завданої шкоди, оскільки з нього не вбачається, які роботи були проведені, яка їх вартість, який автомобіль ремонтувався. Більше того, до вказаного рахунку суд ставиться критично, оскільки розмір завданої шкоди позивачу спростовуються копією страхового акту №3413.2595-1 від 30.08.2013р. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що дійсно з його вини та його протиправними діями позивачу заподіяна шкода, яка знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з його діями, проте її розмір, на думку суду, позивач на порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не підтвердив належними та допустими доказами, а тому задоволенні позовних вимог про стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсною шкодою, що вказана у зазначеному вище рахунку та становить 1392,65 грн., суд відмовляє. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач жодним доказом не підтвердив, що йому були завдані психічні страждання, яких він зазнав внаслідок негативного, байдужного ставлення відповідача до свого громадянського обов'язку щодо відшкодування завданої шкоди. Не підтверджується також, позивач втратив спокій та моральну рівновагу, порушився його нормальний ритм життя, сон, апетит, внаслідок пошкодження автомобіля не відбулися заплановані поїздки і зустрічі, що в свою чергу негативно відобразилося на стосунках з оточуючими та близькими, а тому у задоволенні вимог про стягнення 3000 грн., моральної шкоди слід відмовити. Суд відмовляє також у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 500 грн., витрат на оплату послуг адвоката, так як відповідач не підтвердив їх оплату на користь адвоката, а також не надав доказів надання послуг адвокатом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed