overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якому вказала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Перед смертю [PERSON] склала заповіт в якому заповідала позивачу належну їй земельну ділянку на праві приватної власності розміром 5, 09 га, що розташована на території Попівської сільської ради, Красноградського району Харківської області. Заповіт не змінювався і не відмінявся. Позивач фактично в шестимісячний строк прийняла спадщину і вступила у в управління та володіння спадковим майном, так як на час відкриття спадщини у неї зберігався оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, належну спадкодавцеві. Крім позивача, спадщину ніхто не прийняв. За видачою свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 25.12.2012 року їй відмовлено у видачі свідоцтва тому, що у заповіті відсутній серія і номер Державного акту.. Позивач вважає, що площа земельної ділянки, її розташування, цільове призначення повністю співпадають з земельною ділянкою належною на праві приватної власності згідно Державного акту [PERSON], відсутність у заповіті серії та номеру Державного акту не може бути перешкодою для реалізації права позивача на спадкування вказаної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилася, згідно її заяви вона просила справу розглянути у її відсутність і позов задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, згідно листа Попівського сільського голови, Красноградського району, Харківської області Гнатенка А.М., він проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов можливо задовольнити з наступних підстав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а ст.. 1218 ЦК України наголошує, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із ст.. 1233 ЦК України витікає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В копії заповіту [PERSON], яка померла [INFO] вказано, що на випадок своєї смерті вона заповідає належну їй земельну ділянку на правах приватної власності розміром 5, 09 га, яка розташована на території Попівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] ( а.с. 10). Факт належності померлій [PERSON] вказаної земельної ділянки площею 5,09 га підтверджується копією державного акту на неї від 12.04.2002 року серія II -ХР № 100284 ( а.с. 16). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі висловленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача і просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 грн щомісячно з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] зазначає, що вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Лубенського міськвиконкому Полтавської області, що підтверджує надана копія свідоцтва про одруження (а.с.4). [INFO] року в них народився син - [PERSON], який проживає разом з позивачкою. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 27 липня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач майже не надходить. Іноді він надає незначні кошти для потреб дитини, але їх розмір він визначає на власний розсуд. Позивачці вкрай тяжко самостійно здійснювати утримання дитини заради забезпечення її належного фізичного та інтелектуального розвитку та виховання. Позивачці не відоме місце роботи відповідача та джерела інших його доходів. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, вважають їх обґрунтованими, тому просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що згідно представленої копії посвідчення [PERSON] має інвалідність другої групи загального захворювання та отримує соціальну допомогу в розмірі приблизно 856,00 грн. на місяць, тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, тобто 3000,00 грн щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181,182 СК України розмір аліментів на неповнолітню дитину може бути визначено судом у частці від заробітку (доходу) батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд бере до уваги надані представником відповідача [PERSON] посвідчення серії [NUMBER] видане УПСЗН ВК Фастівської МР від 18.12.2012 року, де вказано, що [PERSON], 1974 року народження є інвалідом другої групи загального захворювання, та довідку на ім»я [PERSON] з Фастівського міського УПСЗН, в якій вказано, що державна соціальна допомога складає приблизно 856,00 гривень на місяць. Таким чином, суд дійшов висновку про визначення розмір аліментів на одну неповнолітню дитину який підлягає стягненню, саме 1/4 частину заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що 04.09.2001 року відповідачка була зареєстрована в будинку [ADDRESS] але вже більше шести років в даному будинку не проживає, тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов»язати СГІРФО Фастівського міськрайонного відділу ГУ МВС України у Київській області скасувати реєстрацію [PERSON] за даною адресою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином через оголошення в пресі. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачу згідно договору дарування частини жилого будинку від 02.04.1999 року належить 7/20 частин житловий будинку за адресою м.Фастів, [ADDRESS] (а.с.5). В цьому будинку має реєстрацію бувша дружина позивача, тобто відповідачка [PERSON], шлюб з якою було розірвано 14.09.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). В 2001 році між позивачем та відповідачкою була усна домовленість про допомогу з боку відповідачки в оплаті комунальних послуг та утриманню будинку. З тих підстав позивач 04.09.2001 року зареєстрував відповідачку у своєму будинку. Але більше шести років тому відповідачка забрала свої особисті речі і вибралася з будинку і з того часу в ньому не проживає. Всі обов»язки, що витікають із права власності та користування будинком, покладені виключно на позивача. Факт не проживання відповідачки в даному будинку також, підтвержується актом обстеження будинку на проживання та реєстрацію осіб від 18.01.2013 року (а.с.4). Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.163 ЖК України У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом з»ясовано, що відповідачка не проживає в даному будинку понад шість років, тому втратила право на проживання в якості наймача. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом про стягнення аліментів, на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі, вказаному в позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач від утримання дитини ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі викладеного ст. 180, 181 ч. 2, 183, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 16 червня 1979 року Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 18. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що спільне життя в подружжя не склалося в зв'язку з різними характерами з відповідачкою та протилежними поглядами на життя, із-за чого виникали сварки та скандали. На теперішній час відповідачка живе з іншим чоловіком. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинені більше року, майновий спір відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, про що подав відповідну заяву до суду. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16 червня 1997 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Кулиничівській селищній раді Харківського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 18 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони по справі припинили шлюбні відносини та разом не проживають. Спільне життя в подружжя не склалося, в зв'язку з чим виникали суперечки, що призвело до розриву шлюбних відносин. Спільне господарство та бюджет подружжя не веде. Майновий спір відсутній. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний, а позов задоволений. Від даного шлюбу подружжя спільних дітей не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх його доходів, щомісячно з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. [PERSON] зазначає що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить суд розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дитини (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) (а.с. 4). Неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Належних та допустимих доказів про отримання відповідачем будь-яких доходів або заробітку сторонами не надано. При таких обставинах, враховуючи мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також ту обставину, що відповідачем не надано даних про наявність у нього регулярного доходу, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх його доходів, щомісячно з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у дохід держави в розмірі 114 гривень 70 копійок. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

16.05.2013 представник Управління ПФУ у м. Каховка та Каховському районі звернулася до суду з заявою про скасування рішення Каховського міськрайонного суду від 21.01.2003 року про визнання фізичної особи - [PERSON] безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та пояснила, що [PERSON] постій но проживає в с. Нова Маячка Цюрупінського району Херсонської області, одержує пенсію по ін валідності, а тому Управління ПФУ у м. Каховка та Каховському районі просить скасувати рішен ня суду про визнання її безвісно відсутньою. Суд, вислухавши заявника та зацікавлену особу - [PERSON], яка не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані дока зи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 45 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка була визнання безвісно відсутньою, з'явилася, або якщо одержано відомості про її місцеперебування, суд на місцем її пе ребування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої зацікавленої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Виходячи з викладеного, враховуючи, що [PERSON] з'явилась, її мі сце знаходження встановлено і вона мешкає у [ADDRESS], суд вважає за необхідне скасувати рішення Каховського міськрайонного суду від 21.01.2003 року за заявою [PERSON] про визнання [PERSON], 1968 року народження, безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам з закритого акціонерного товариства «Енерговугілля». Позов мотивує тим, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. [PERSON] працював на розрізі «Костянтинівський» Олександрійської філії ЗАТ «Енерговугілля» Виконавчий лист для здійснення відрахування по аліментам було направлено на місце роботи [PERSON] Всупереч вимогам закону відповідач здійснив відрахування з заробітної плати [PERSON], але у встановлений законом строк грошові кошти позивачеві не перераховувались, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по аліментам, яка відповідно до довідки ЗАТ «Енерговугілля» складає 8237 грн 31 коп. Позивач в судове засідання не зявилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та на позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач з'явився. Поро час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причину своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері , батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ст. 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших видів доходів боржника і перераховують кошти стягувану у відповідний строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. На підставі ст. ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

Позивачі звернулися з зазначеною заявою, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 01.08.1995 року їм належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS]. В 2009 році позивачами було дано згоду тимчасово зареєструвати (прописати) [PERSON] у власній вищезгаданій квартирі. 3 травня 2010 року відповідачка в квартирі не проживає, особистих її речей в квартирі не має. На неодноразові звернення щодо зняття з даної реєстрації та відповідно зареєструватися за постійним місцем проживання, відповідач майже 2 роки постійно обіцяє але не виконує. Позивачі до суду не зявились, але надали заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю. Свої вимоги підтримують. Відповідачка в судове засідання двічі не зявилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. З врахуванням зазначених обставин суд має ухвалити заочне рішення. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачка тривалий час, більше шести місяців, не приживає у квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом від 17.01.2013р. складеним КП «Житлогосп». При проведені огляду комісією щодо проживання та використання квартири, було встановлено, що відповідач дане житло не використовує, особисті речі відсутні та відсутня необхідність використання його. Також факт відсутності відповідача в зазначеній квартирі більше шести місяців підтвердили свідки. Відповідно до ч. 1ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи або рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Статтею 72 ЖК особи, які відсутні в жилому приміщенні понад встановлені строки визнаються таким, що втратили право користування ними. Як вбачається відповідач не проживає в зазначеній квартирі з весни 2010 року тобто вже більше 2 років. Згідно свідоцтва про власності на житло видане 01.08.1995 року виконкомом Олександрійської міської ради квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності позивачам. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Перешкоди слід усунути шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 02.10.1993 року з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради Луганської області, актовий запис № 219. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 1994 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів. В зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надала до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1993 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради Луганської області, актовий запис № 219 /а.с. 3/. З письмових пояснень позивача вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені в зв'язку з несумісністю характерів подружжя. З 1994 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суперечок про майно між сторонами немає. Суд бере до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, миритися не мають наміру. Суперечок про майно між сторонами немає. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved