Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] о 02 год. 05 хв. на штреку дільниці № 19 шахти «Октябрська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов'язків гірничого майстра внаслідок ураження електричним струмом загинув її син [PERSON] Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, зокрема згідно пункту 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 28 від 06.12. 2005 року та розділу 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.12..2005 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув мій син, стався з вини підприємства, зокрема у зв'язку з невиконанням своїх посадових обов'язків з охорони праці на виробництві посадовими особами відповідача. Внаслідок смерті її сина їй завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: Позивачка втратила рідного сина, на підтримку та допомогу якого розраховувала у старості, оскільки після смерті чоловіка, син був останньою її надією на допомогу їй. Звістка про загибель сина призвела до того, що вона постійно перебуває у нервовому стані., втратила інтерес до життя, адже думки про його смерть не покидають її, навіть тепер.. У зв'язку з нервовим станом , який триває до теперішнього часу, вона втратила зв'язки з друзями та знайомими. Відчуття того, що вона ніколи не побачить свого сина, постійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані. Зважаючи на втрату сина, смерть якого настала у зв'язку з грубим порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті, погіршення стосунків з рідним та близькими, вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Відповідача на її користь, становить 229 400, 00 грн. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з'явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Присутній у судовому засіданні представник позивача, підтвердив обставини справи та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Просила суд у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити у повному обсязі. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, що [INFO] о 02 год. 05 хв. на штреку дільниці № 19 шахти «Октябрська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов'язків гірничого майстра внаслідок ураження електричним струмом загинув її син [PERSON] Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, зокрема згідно пункту 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 28 від 06.12. 2005 року та розділу 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.12..2005 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув мій син, стався з вини підприємства, зокрема у зв'язку з невиконанням своїх посадових обов'язків з охорони праці на виробництві посадовими особами відповідача. Внаслідок смерті її сина їй завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: Позивачка втратила рідного сина, на підтримку та допомогу якого розраховувала у старості, оскільки після смерті чоловіка, син був останньою її надією на допомогу їй. Звістка про загибель сина призвела до того, що вона постійно перебуває у нервовому стані., втратила інтерес до життя, адже думки про його смерть не покидають її, навіть тепер.. У зв'язку з нервовим станом , який триває до теперішнього часу, вона втратила зв'язки з друзями та знайомими. Відчуття того, що вона ніколи не побачить свого сина, постійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані. Позивач вважає, що смерть сина настала у зв'язку з грубим порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці. Відповідно до вимог статей 1, З, частини четвертої статті 43, частин першої та другої статті 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Частиною 1 статті 9 Закону України „Про охорону праці" встановлено, що відшкодування шкоди, завданої працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ( в редакції на час виникнення спірних відносин) закріплено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам., які перебувають на йог утриманні Відповідно ст.34 Закону ( в редакції, чинної на момент виникнення страхового випадку) сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається у судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю.. Відповідно до вимог п.З ч.І ст.268 ЦК України на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, позовна давність на поширюється. Згідно з ч.З ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.95 р № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивачка, тобто - 229400.00 грн., також, суд враховує, характер та об'єм її фізичних, душевних, психічних страждань. При цьому суд не погоджується з думкою представника відповідача щодо того, що моральна шкода компенсована у повному обсязі, оскільки позивач з вказаним не згодна, позовні вимоги не змінила , від позову не відмовилась. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що компенсацію за моральні страждання позивачеві призначити в розмірі 40 000гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: partial