Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просять припинити за [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0910 га, яка розташована по вул. Паркова, 53 в м. Ізмаїлі Одеської області, передану безоплатно в спільну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, мотивуючи тим, що вони є власниками житлового будинку по вул. Паркова, 53 в м.Ізмаїлі Одеської області. На підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 338 від 03 березня 1998 року земельна ділянка, площею 0,0910 га по вул. Паркова, 53 в м. Ізмаїлі Одеської області була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] Державний акт вищезазначені особи на дану земельну ділянку так і не отримали, можливість оформити належним чином право власності ними втрачена у зв'язку з продажем будинку, а також тим, що [PERSON] 04 червня 2003 року померла, та оскільки їхнє право власності на земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, про що внесений запис у земельно-кадастрові документи, це позбавляє позивачів можливості отримати земельну ділянку у власність. Представники позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши представників позивачів, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 338 від 03 березня 1998 року земельна ділянка, площею 0,0910 га по вул. Паркова, 53 в м. Ізмаїлі Одеської області була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель безоплатно в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON]. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку вищезазначені особи не отримали. На підставі договору дарування частини житлового будинку від 11.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 961, [PERSON] належить 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Парковій, 53. [PERSON] належить 5/8 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Паркова, 53 на підставі договору купівлі продажу комунального майна шляхом продажу на конкурсі від 23.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4960. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно п. а, б ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Так, [PERSON] була направлена заява на імя міського голови [PERSON] міської ради Одеської області про передачу земельної ділянки, площею 0,0910 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Паркова, 53 [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із запису акта про смерть № 605 від 05.06.2003 року, вкладеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 04 червня 2003 року. Згідно листа № 2167/01-16 від 07.10.2013 року, наданого [PERSON] державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] заяви від її спадкоємців до контори не надходили, спадкова справа не заведена. Оскільки право власності [PERSON] та [PERSON] на дану земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, через що позивачі, які є власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на даній земельній ділянці, та відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України з набуттям права власності на частину розміщеного на даній земельній ділянці житлового будинку до них перейшло право власності й на частину земельної ділянки, не має можливості оформити право власності на них, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved