Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі законного представника [PERSON], звернулася до суду у січні 2013 року з позовом до [PERSON], ТОВ «Федар» про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що позивачу - неповнолітній [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить 12 частина квартири [ADDRESS], відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 12.05.2011 року також належить 12 частина зазначеної квартири. Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 09.08.2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 12 частини спірної квартири, укладений 09.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв як законний представник неповнолітньої [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 04.12.2012 року вказане рішення скасовано та у задоволенні позову відмовлено. На підставі рішення установчих зборів ТОВ «Федар» від 11.07.2012 року, засновником якого є [PERSON], остання передала до статутного капіталу товариства спірну квартиру. Але, рішенням Господарського суду Донецької області від 17.09.2012 року за ТОВ «Федар» визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що квартира вибула з її власності без достатніх правових підстав. З урахуванням уточнення до позовної заяви просила зобов»язати [PERSON] повернути 12 частину спірної квартири та витребувати з володіння ТОВ «Федар» 12 частину квартири [ADDRESS] (а.с.38-41, 202-206). [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду у січні 2013 року з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Федар» про витребування майна, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло неповнолітій [PERSON] та на підставі договору дарування [PERSON] належить по 12 частині кожній в квартири [ADDRESS]. На підставі рішення Київського районного суду м.Донецька від 09.08.2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 12 частки спірної квартири, укладений 09.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON], але вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області від 04.12.2012 року та у задоволенні позову відмовлено. На даний час спірна квартира перебуває у власності ТОВ «Федар» без достатніх правових підстав. Позивач просив визнати право власності за [PERSON] на 12 частину спірної квартири (а.с.1-2). Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 26 квітня 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Федар», третя особа орган опіки та піклування Київської районної у м.Донецьку ради про витребування майна та у задоволенні позову [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Федар» про витребування 12 частини квартири [ADDRESS]. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити її вимоги, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що їй на праві власності належить 12 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2008 року, без її згоди в порушення вимог закону [PERSON] співвласник зазначеної квартири передала її до статутного капіталу ТОВ «Федар». В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представник відповідача [PERSON], представник [PERSON] - законного представника неповнолітньої [PERSON](позивача) заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили рішення суду залишити без змін. Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Федар», відповідач [PERSON], позивач [PERSON] та її законні представники [PERSON] та [PERSON], представник третьої особи в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Федар» про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 12 частина квартири [ADDRESS], співвласником 12 частки зазначеної квартири є [PERSON] нап підставі договору дарування від 12.05.2011 року. 09.07.2011 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу зазначеної частки квартири, за яким [PERSON] придбала у власність 12 частину спірної квартири. Рішенням Київського районного суду м.Донецька від 09.08.2011 року вказаний договір купівлі-продажу 12 частки зазначеної квартири було визнано дійсним та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Але, рішенням апеляційного суду Донецької області від 04.12.2012 року рішення суду першої інстанції було скасовано та у задоволенні позову про визнання угоди дійсною та визнання права власності на спірну квартиру [PERSON] було відмовлено. Відповідач [PERSON] на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Федар» від 11.07.2012 року передала спірну квартиру до Статутного капіталу товариства як його єдиний засновник і на підставі рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2012 року було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Федар», яке є добросовісним набувачем вказаного майна за відоплатним договором, а тому підстав для витребування майна у ТОВ «Федар» не має. Оскільки відповідач [PERSON] не є власником спірної квартири, то підстав для витребування майна у неї не має. Застосування в даному випадку вимог ст.1212 ЦК України. Не грунтується на законі. Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони суперечать вимогам матеріального та процесуального права. Так, відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. З матеріалів справи вбачається, що позивачу - неповнолітній [PERSON], [INFO] на праві власності належить 12 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №7039 від 18.12.2008 року (а.с.6, 10, 56). Співвласником 1/2 частки вказаної квартири на підставі договору дарування від 12.05.2011 року є [PERSON] (а.с.24). Рішення Київського районного суду м.Донецька від 09.08.2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 12 частки спірної квартири, укладений в простій письмовій формі 09.07.2011 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені неповнолітній [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. На підставі вказаного рішення суду першої інстанції [PERSON] 14.10.2011 року зареєструвала право власності на спірну квартиру згідно витягу про державну реєстрацію прав №31667462 (а.с.64). Протоколом Установчих зборів учасників ТОВ «Федар» №1 від 11.07.2012 року було створено ТОВ «Федар, єдиним засновником якого є відповідач - [PERSON]. Статутний капітал ТОВ «Федар» сформовано у вигляді внеску - спірної квартири [ADDRESS] (а.с.103) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Федар» зареєстровано 09.08.2012 року (а.с.151, 42-47). Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.09.2012 року, яке набрало чинності 05.10.2012 року визнано за ТОВ «Федар» право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.62-66). На підставі вказаного рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2012 року за ТОВ «Федар» зареєстровано право власності на спірну квартиру (а.с.70). Рішенням апеляційного суду Донецької області від 04.12.2012 року скасовано рішення Київського районного суду м.Донецька від 09.08.2011 року, яким визнаний дійсним договір купівлі-продажу 12 частки спірної квартири, укладений в простій письмовій формі 09.07.2011 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені неповнолітній [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. У задоволенні позову [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на спірну квартиру відмовлено .(а.с.23-27). За таких обставин, відповідач [PERSON] не мала законних підстав для внесення до статутного капіталу ТОВ «Федар» спірної квартири, право власності ТОВ «Федар» набуто без законих підстав за безоплатним договором (на підставі рішення суду, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Федар»), оскільки відповідно до ч.5 ст.626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Враховуючи, що [PERSON] не є власником спірної квартири на час розгляду справи, то підстав для витребування майна у неї не має, тому у задоволенні позову в частині витребування майна із володіння [PERSON] позивачу слід відмовити. При таких обставинах, позивач має право на витребування майна у ТОВ «Федар», за яким до теперешнього часу зареєстровано право власності на спірну квартиру [ADDRESS]. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ТОВ «Федар» є добросовісним набувачем спірної квартири за відоплатним договором, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог [PERSON] до ТОВ «Федар» про витребування майна. Висновки суду першої інстанції про те, що посилання прозивача на застосування до виниклих правовідносин вимог ст.1212 ЦК України безпідставні відповідають вимогам закону. Ухвала Господарського суду Донецької області від 29.04.2013 року про звернення стягнення на спірну квартиру, що належить ТОВ «Федар» у спосіб її прямої передачі у власність ТОВ «Правовий континент» (а.с.178-181 т.2) в даному випадку не має значення, оскільки данні щодо набуття вказаною ухвалою законної сили відсутні, крім того, відповідачами не надано доказів виконання ухвали суду. Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial