Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Знам»янської міської ради про визнання права власності на майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права забудовника на ? частину житлового будинку, визнання права власності на земельну ділянку. Просять визнати за [PERSON] право власності на майно, яке складається з матеріалів та обладення, які були використані при будівництві котельні і майстерні за адресою: [ADDRESS]; зобов»язати недобросовісного володільця [PERSON] повернути [PERSON] майна, яке складається з матеріалів та обладнення, які використані при будівництві котельні і майстерні в натуральному вигляді, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право забудовника на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS]. Під час розгляду справи вимоги уточнили. Просять первісні вимоги до уваги не брати. Вказали, що рішенням, апеляційного суду Кіровоградської області від 23.04.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, тобто рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.10.2011 року скасовано частково, а саме скасовано в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу назевершаного будівництва, розташованого по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON] 28 березня 2003 року та в частині визнання за [PERSON] права вланості на матеріали та обладнання, що були використані при будівництві котельні-літера «Б» і майстерні - літера «В», за адресою [ADDRESS] в частині визнання за [PERSON] права забудовника житлового будинку з господарськими будівлями (11,5% готовності) за адресою [ADDRESS], з правом введення в експлуатацію та отриманнням документа, що посвідчує право власності В частині визнання за [PERSON] права на матеріали та обладнання, використані при будівництві фундаменту, погребу і гаражу залишено без змін. Крім того, зазначили, що незважаючи на те, що [PERSON] знаючи про оскарження рішення суду від 28.10.2011 року, недочекавшись прийнятого рішення апеляційною інстанцією, звернувся з заявою до Знам'янської міської ради, Кіровоградської області, про надання йому у власність земельної ділянки, площею 1000 кв.м., розташовану по [ADDRESS]. Рішенням Знам'янської міської ради від 1 березня 2013 року №872 таку згоду йому надано, а рішенням Знам»янської міської ради від 8 травня 2013 року №923 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Як наслідок реєстраційною службою Знам'янського міжрайонного управління юстиції Кіровоградської області видано відповідачу свідоцтво на право власності на земельну ділянку за №3849622 від 23 травня 2013року. Вважає, такі дії незаконними діями, а свідоцтво на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] таким що підлягає скасуванню, хоча б по тій причині, що позачерговою 12-ю сесією Знам'янської міської ради п'ятого скликання від 20 лютого 2007 року за №197 цю земельну ділянку надано для тих же цілей [PERSON], який від останньої не відмовлявся. Крім того, такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку оцінює у 100 000 гривень. Просить визнати за ним, [PERSON], права та обов'язки забудовника на будівельні об'єкти майстерню і котельню, розташованих за адресою [ADDRESS]; скасувати реєстраційне свідоцтво на право власності на земельну ділянку пощею 1000 кв. м. за №3849622 від 23 травня 2013 року, розташовану за адресою : [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м., розташовану за адресою [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь, [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ([PERSON].) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. В задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача (Ради) у судове засідання з»явився. Позовні вимоги позивачів визнав. Проти їх задоволення не заперечує, крім того зазначив, що всі рішення прийнято Радою відповідно до чинного законодавства, але вважає, що відповідач не має права володіти майном. Суд, вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-934/11 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 331 ЦК України (в редакції від 31.05.2007) Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Судом встановлено, що рішенням Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, тобто визнано дійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництва, а саме, фундаменту під житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2003; визнано за [PERSON] право власності на майно, яке складається з матеріалів та обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку (11,5 % готовності) з господарськими будівлями за адресою - [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право забудовника житлового будинку з господарськими будівлями (11,5% готовності) за адресою [ADDRESS] з правом введення житлового будинку в експлуатацію та отримання документа, що посвідчує право власності на нього. Проте, дане рішення, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23.04.20013 року, скасовано частково, а саме скасовано в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництва, що розташоване по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 28 березня 2003 року, в частині визнання за [PERSON] права власності на матеріали та обладнання, які використанні при будівництві котельні - літера «Б» і майстерні - літера «В» за адресою [ADDRESS] в частині визнання за [PERSON] права забудовника житлового будинку з господарськими будівлями (11,5% готовності) за адресою [ADDRESS], з правом введення в експлуатацію та отриманням документа, що посвідчує право власності на нього і ухвалено нове, тобто відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна від 28 березня 2003 року та визнання права власності на незавершене будівництвом нерухоме майно: котельню - літера «Б» і майстерню - літера «В» за адресою [ADDRESS].В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін, тобто без змін залишено в частині визнання за [PERSON] право власності на майно, яке складається з матеріалів та обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку (11,5 % готовності) з господарськими будівлями за адресою - [ADDRESS]. Дане рішення апеляційного суду є таким, що набрало законної сили, і як наслідок відповідач - [PERSON], на підставі залишеного без змін рішення, звернувся до Знам»янської міської ради з відповідною заявою. За результатами розгляду заяви 38-ю сесією Знам»янської міської ради №872 від 01.03.20013 року, а в подальшому 46-ю сесією Знам»янської міської ради №923 від 08.05.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тобто незаконність, прийнятих Знам»янською міською радою рішень, ані позивачем ані його представником, ані представником відповідача Знам»янської міської ради в судовому засіданні не доведено. Разом з цим вимога позивачів в частині скасування реєстраційного свідоцтва на право власності на земельну ділянку також не підлягає задоволенню, оскільки остання є похідною від вимоги щодо визнання недійсним рішення Знам»янської міської ради, яка у свою чергу позивачами не заявлялась під час розгляду справи. Також, ані позивачами ані представником клопотання щодо залучення до участі у справі реєстраційної служби, ні Управління Держземагентства не заявлялось. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, ч.1енів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З наданих позивачем доказів не вбачається, що внаслідок саме неправомірних дій відповідача позивач зазнав моральної шкоди, оскільки між шкодою та діями відповідача немає прямого причинного зв'язку, а всі докази ґрунтуються на припущеннях самого позивача, як наслідок в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивачів слід відмовити, оскільки останніми в порушення вимог ст.60 ЦПК України не доведено тих обставин, на які він посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, ст. 23, ст. 331, ст. 1167 ЦК України та

Outcome: dismissed