Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким поновити [PERSON] на посаді директора Борівської ЗОШ І- ІІ ст., як таку, що була незаконно звільнена; Визнати незаконним наказ відділу освіти Фастівської районної державної адміністрації від 06 грудня 2012 року № 286 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]»; Визнати незаконним наказ Фастівської районної державної адміністрації від 05 березня 2013 року № 76 «Про звільнення [PERSON]»; Стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу у сумі 19 337, 34 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що всупереч вимогам трудового законодавства пояснень щодо викладених у наказі фактів перед застосуванням дисциплінарного стягнення позивачка не надавала. Таким чином притягнення до відповідальності позивачки відбулося фактично без проведення . повноцінної та всебічної перевірки фактів та було здійснено з порушенням одного з принципів накладення стягнення - принципу встановлення вини особи, що притягується до відповідальності. Також зазначає, що Наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та Наказ про її звільнення були прийняті під час перебування її на лікарняному. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала. Представники третьої особи також заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 06 грудня 2012 відділом освіти Фастівської районної державної адміністрації було видано наказ № 286 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], директора Борівської ЗОШ І-ІІ ст.», яким позивачці оголошено догану. Відповідно до наказу відділу освіти Фастівської районної державної адміністрації від 05 березня 2013 року № 76, [PERSON] було звільнено з посади директора Борівської ЗОШ І-ІІ ст. на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України внаслідок систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що позивач не своєчасно ознайомлювала їх з наказами щодо внутрішньої діяльності Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів, зокрема, Наказом Директора Борівської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON], та вказали на систематичне порушення позивачем трудових обов'язків. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що останній також вчасно не ознайомлений позивачем з наказами. Із пояснень свідка випливає, що наявне систематичне порушення трудової дисципліни позивачем. Виходячи з показів свідків та письмових доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що звільнення позивача із займаної посади відбулося внаслідок систематичного невиконання нею без поважних причин покладених на неї посадових обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач в 06 березня 2013 року [PERSON] прибула на нараду директорів навчальних закладів району, де їй було повідомлено про її звільнення. Ту обставину, що позивач з 05 березня 2013 року перебуває на лікарняному ФРВО не повідомила. Оскільки, [PERSON] продовжувала виконувати трудові обов'язки, зокрема, прибула на нараду директорів навчальних закладів району, доводи позивача про перебування в даний період на лікуванні є безпідставними. Таким чином, позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України,

Outcome: dismissed