Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

Садове товариство «Комунальник» - «Плановик» звернулось до суду із позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позову, просить суд визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на підставі рішення ХХ сесії У скликання Вісочанскої селищной ради Харківського району Харківської області від 23.06.2009р. , для ведення садівництва на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі державних актів на право власності на землю, що видані на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS]; скасувати запис у Поземельних книгах про власників на земельні ділянки, що видані на на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,0968 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1031 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; всі судові витрати покласти на відповідачів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення ХХУ11 сесії У скликання Височанської селищної ради від 25.02.2010р., яким присвоєну назву вулиці та адреси земельним ділянкам в СТ «Комунальник» - «Плановик»: в'їзд Нагірний, які знаходяться на даному в'їзді, та рішення ХХ сесії У скликання Височанської селищної ради від 23.06.2009р., яким було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність земельні ділянки на користь [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), скасовані постановою Харківського районного суду від 23.05.2011р. у справі №2а-837/11/2034, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012р., та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.04.2013р. Отже, державні акти, на підставі яких [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності на зазначені земельні ділянки, підлягають визнанню недійсними. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі у разі неявки відповідачів в судове засідання, про що зазначено у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Треті особи в судове засідання не з'явилися, до суду надійшли заява, відповідно до яких вони позовні вимоги визнають в повному обсязі, покладаються на розсуд суду, просив справу розглянути за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що Садове товариство «Комунальник» - «Плановик» є громадською неприбутковою організацією, створеною на підставі Закону України «Про об'єднання громадян» з метою організації колективного саду на земельній ділянці, використання земельних ділянок для вирощування овочів, ягід, фруктів та іншої сільськогосподарської та лікарської продукції, а також створення умов для культурного проведення вільного часу трудящий та їхніх сімей, укріплення здоров'я, надання різних послуг. Відповідно до Рішення №761 від 24.12.1979р. Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів за позивачем на праві безстрокового безоплатного користування закріплено земельні ділянки площею 2,3 га та 3,2 га в с. Нова Березівка Харківського району для організації колективних садів. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради народних депутатів Харківського району №290 від 10.06.1997г. Садовому товариству «Плановик» додатково закріплено у постійне користування земельну ділянку площею 0,79 га для розміщення садових ділянок в с. Н. Березівка між територією садового товариства масивом індивідуального житлового будівництва. Рішенням ХХУ11 сесії У скликання Височанської селищної ради від 25.02.2010р. присвоєну назву вулиці в СТ «Комунальник» - «Плановик» в'їзд Нагірний та адреси земельним ділянкам, які знаходяться на даному в'їзді. Рішенням ХХ сесії У скликання Височанської селищної ради від 23.06.2009р. було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність земельні ділянки на користь [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]). На підставі зазначених рішень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності на зазначені земельні ділянки та отримали державні акти в підтвердження такого права власності. Постановою Харківського районного суду від 23.05.2011р. у справі №2а-837/11/2034, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.04.2013р., визнані незаконними та скасовані Рішення ХХУ11 сесії У скликання Височанської селищної ради від 25.02.2010р. про присвоєння назви вулиці та адреси земельним ділянкам в СТ «Комунальник» - «Плановик» та Рішення ХХ сесії У скликання Височанської селищної ради від 23.06.2009р. про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність земельних ділянок на користь [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]). Приймаючи рішення адміністративний суд виходив із того, що відповідно до рішення №761 від 24.12.1979р. Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів за Садовим товариством «Комунальник» - «Плановик» на праві безстрокового безоплатного користування закріплено земельні ділянки площею 2,3 га та 3,2 га в с. Нова Березівка Харківського району для організації колективних садів. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Височанської селищної ради народних депутатів Харківського району №290 від 10.06.1999г. Садовому товариству «Плановик» додатково закріплено у постійне користування земельну ділянку площею 0,79 га для розміщення садових ділянок в с. Н. Березівка між територією садового товариства масивом індивідуального житлового будівництва та зобов'язано правління садового товариства «Плановик» виконати розподіл закріпленої земельної ділянки між членами товариства та подати до Височанської селищної ради список членів садового товариства, земельні ділянки яких будуть там розміщені. Передавши у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], троя із яких не є членами Садового товариства «Комунальник» - «Плановик», земельні ділянки із земель цього садового товариства Височанська селищна рада самостійно, без врахування думки позивача, підмініла повноваження колегіального органу товариства, здійснила перерозподіл земельних ділянок за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні садового товариства, на користь фізичних осіб без її попереднього вилучення. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами) судам підсудні справи за заявами, зокрема з приводу визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних справ та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно до вимог закону. Статтею 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цих кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Отже, державний акт видається на підставі рішення відповідного органу влади або місцевого самоврядування, про що зазначається в самому Державному акті на право власності на землю, який підлягає реєстрації у відповідному органі держкомзему. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як встановлено судом під час розгляду цивільної справи, рішення ХХ сесії У скликання Височанської селищної ради від 23.06.2009р., на підставі яких відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності на землю та отримали відповідні державні акти, визнані незаконними у судовому порядку. Рішення набрало законної сили та відповідно до ст. 124 Конституції України є обов'язковим для виконання на всій території України. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Так, згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність землі, виданих на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] державні акти на право приватної власності на землю, не можуть породжувати ніяких юридичних наслідків права власності на землю і повинні бути визнані недійсними. Отже, позовні вимоги в частині визнання недійсними державних актів на право власності на землю, що видані для ведення садівництва на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Суд, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, також виходить із тих обставин, що державні акти на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], видані Височанською селищною радою в той час, як ухвалою Харківського районного суду від 08.11.2010р. у справі №2-а-5516/10 було зупинено дію рішень ХХ сесії У скликання Височанської селищної ради від 23.06.2009р. про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність земельних ділянок. Зазначене рішення було доведено до відома Височанській селищній ради та Харківскій регіональній філії «Центр державного земельного кадастру» листом від 15.11.2010р. вих. №04. Отже такі органи не мали право здійснювати виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, а саме оформлювати та видавати державні акти на право власності на землю на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі державних актів на право власності на землю, що видані на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS] та скасування записів у Поземельних книгах про власників на земельні ділянки, що видані на на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS], виходячи із наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводить орган державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.п. 5 п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (зі змінами), ведення Державного реєстру прав передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру прав. П. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, передбачено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав - структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1.3. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5 (зі змінами), рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Відповідно до п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (зі змінами), державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до п.п. 50, 51, 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.12 №1051, Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Таким чином, оскільки судом задовольняються вимоги позивача про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, що видані на ім'я: [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1150 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS] площею 0,1200 га, [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1031га за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0968 га за адресою: [ADDRESS], суд вважає вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та скасування записів у Поземельних книгах про власників на ці земельні ділянки також підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними, а обраний спосіб судового захисту відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. У відповідності до абзацу другого частини другої ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд також наголошує, що лише визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки без скасування рішень про їх державну реєстрацію та відповідних реєстраційних записів у відповідних державних реєстрах, є неповним захистом порушеного права та не є відновленням його права землекористувача, оскільки встановлений в державі порядок визначає в якості обов'язкової умови проведення такої державної реєстрації речових прав та їх обтяжень та, відповідно, вилучення відповідних рішень та записів із державних реєстрів внаслідок скасування таких прав. Щодо вимоги позивача про зобов'язання [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язання [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язання [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язання [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,0968 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язання [PERSON] повернути у користування Садового товариства «Комунальник» - «Плановик» земельну ділянку площею 0,1031 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], то вона також задовольняється судом, виходячи із наступного. Згідно з ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврдування,визнання угоди недійсною. У відповідності до ст. 3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ч. 2. ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь -яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Згідно з ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, враховуючи порушення законодавства при передачі спірних земельних ділянок у власність відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що встановлені під час розгляду судом адміністративної справи та підтверджєні постановою Харківського районного суду від 23.05.2011р. у справі №2а-837/11/2034, а також визнання недійсними виданих на їх ім'я державних актів на право власності на землю, суд вважає, позовні вимоги про витребування земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. При цьому суд вважає, що спірні земельні ділянки у неправомірний спосіб вибули із права постійного користування позивача, а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], набувши їх у власність у протиправний спосіб продовжують їми володіти без належних правових підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved