Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

04.11.2013 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, згідно якого просять визнати за кожною право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,120 га, для ведення садівництва, яка розташована в СТ «Дніпровець» на території [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON], яка померла 23 травня 2012 року. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 23 травня я2012 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається у тому числі земельної ділянки площею 0,120 га, для ведення садівництва, яка розташована в СТ «Дніпровець» на території [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області. За життя померла заповіт не складала. В установлений законом шестимісячний строк позивачі звернулися до нотаріуса з відповідними заявами. Однак, отримати Свідоцтво на спадщину позивачі не мають можливості у звязку з відсутністю в Державному акті присвоєного кадастрового номеру, а тому позивачі вимушені були звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, однак надали суду заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі просить їх задовольнити та справу слухати у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив позов задовольнити та розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 23 травня 2012 року померла мати позивачів [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть у відділі реєстрації смерті у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за №95142, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №238066 виданого 24 травня 2012 року /а.с. 13/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається окрім іншого із земельної ділянки площею 0,120 га, для ведення садівництва, яка розташована в СТ «Дніпровець» на території [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області, та належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 046172 /а.с. 15/. Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З оглянутої копії спадкової справи №801/2012, що надана на запит суду Десятою Київською державною нотаріальною конторою слідує, що за життя [PERSON] заповіт не склала. Спадкоємицями є її доньки [PERSON], [PERSON]. Чоловік померлої [PERSON] від спадщини відмовився, про що подав до нотаріуса відповідну заяву /а.с. 32/. З цього слідує, що позивачі є спадкоємцями після смерті своєї матері. Згідно довідки управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області від 21.12.2012р., та листа управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області від 25.09.2012р., встановлено, що у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,1200 га для ведення садівництва, однак кадастровий номер може бути сформовано після оформлення свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями згідно закону /а.с. 58-59/. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України правовстановлюючим документом на згадане спадкове майно є лише державний акт, так як право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акту. Таким чином, позивач з обєктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у звязку з тим, сформувати кадастровий номер на виготовлений даний державний акт не вдається можливим у звязку зі смертю власника та втратою ним цивільної дієздатності та правоздатності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до вимог п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З наданих суду документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] не існує. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позивачі з обєктивних причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку, а тому мають право на набуття права власності на своє імя майна, що належало спадкодавцю на правових підставах. На підставі викладеного,

Outcome: approved