Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онуки та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з онукою. На обґрунтування позову позивач вказала, що вона є рідною бабусею [PERSON], [INFO], яка з моменту народження і по серпень 2003 рік мешкала з нею за адресою: [ADDRESS]. В серпні 2003 року батько дитини - відповідач [PERSON] забрав доньку до себе в с. Водяне Великобурлуцького району Харківської області. З того часу по теперішній час батько онуки та бабуся [PERSON] всіляко перешкоджають спілкуванню з дитиною: не дають можливості бачитися та навіть розмовляти з нею по телефону. Просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] та встановити певний порядок її участі у спілкуванні та вихованні онуки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в першому судовому засіданні заперечували проти вимог позивача, при цьому суду пояснили, що дійсно їхня донька та онука [PERSON] з серпня 2003 року проживає з ними за адресою [ADDRESS]. Вони займаються її вихованням, дитина навчається у школі і повністю забезпечена всім необхідним. Позивач раніше про онуку не піклувалась. В послідуюче судове засідання відповідачі не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, про що написали відповідні заяви (а.с.70,72). Суд вважає можливим продовжити розгляд справу без відповідачів. Представник третьої особи - завідувач сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області Зімаріна В.В., діючи на підставі довіреності № 01-51/1644 від 05.07.2013 року, як представник органу опіки та піклування Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області (а.с.45), в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити. На адресу суду надано висновок органу опіки та піклування від 02.09.2013 року про доцільність вирішення спору (а.с.80-81). Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів, третьої особи, з урахуванням висновку органу опіки та піклування щодо доцільності вирішення спору, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 04), свідоцтвом про народження матері дитини серії [NUMBER] (а.с.06) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] (а.с.05). На даний час неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за місцем реєстрації позивача (а.с.09), але фактично постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід, мають спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує спір з приводу способу участі позивача у вихованні дитини та у спілкуванні з нею. Нормами ст.263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, яка регулює порядок вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. У статті 159 СК України, зазначено, що суд визначає способи участь у вихованні дитини (періодичні чи системні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитини місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, як баба неповнолітньої [PERSON], має позитивні характеризуючи дані, має бажання приймати активну участь у вихованні онуки, допомагати матеріально, враховуючи її особисту прихильність до онуки, психологічну прив'язаність й бажання бути бабою для неї, суд вважає, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Службою у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивача [PERSON], на підставі якого складено акт, відповідно до якого [PERSON] має гарні умови проживання, для дитини обладнана окрема кімната, обладнана необхідними меблями та технікою (а.с.23). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 02 вересня 2013 року визначено спосіб участі у спілкуванні позивача з неповнолітньою онукою [PERSON], а саме: - два рази на місяць з вечора п'ятниці по вечір неділі виїзд [PERSON] до [PERSON] в м. Харків за адресою [ADDRESS]; - перебування [PERSON] у [PERSON] на термін осінніх, зимових та весняних канікул, а також на протязі одного календарного місяця на термін літніх канікул; - відвідини [PERSON] [PERSON] по місцю фактичного проживання [PERSON] в с. Водяне Великобурлуцького району Харківської області один раз на місяць. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що вищезазначений висновок органу опіки та піклування не в повній мірі може відповідати інтересам саме дитини, а тому суд не погоджується з ним в частині самого порядку та часу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуки. Крім того, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України, а висновок органу опіки та піклування є ні чим іншим як одним із доказів у справі, а тому суд оцінює належність, допустимість, достовірність висновку як окремо, а також достатність і взаємний його зв'язок у сукупності з іншими доказами. Виходячи із того, що за вимогами ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27.02 1991 року, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає таким, що не відповідає інтересам дитини висновок органу опіки та піклування Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області в частині термінів та періоду перебування онуки в гостях у бабусі, а саме: перебування онуки [PERSON] у [PERSON] на термін осінніх, зимових та весняних канікул, а також на протязі одного календарного місяця на термін літніх канікул. У разі визначення такого способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з онукою, інші близькі родичі (батько, бабуся) фактично будуть позбавлені можливості спілкуватися з дитиною в період канікул, що може призвести до складнощів у підготовці дитини до школи, проведенні підготовці уроків, тощо. Крім того, суд врахує інтереси всіх осіб, які також крім позивача мають право на спілкування та участь у вихованні дитини у тому числі і в період канікул. Вирішуючи питання про визначення способу участі баби у вихованні онуки та її спілкування з нею, з урахуванням положень ст.ст. 257, 263, 159 СК України, судом враховані наступні істотні обставини: стан здоров'я неповнолітньої [PERSON], [INFO], її вік, зайнятість батьків, баби, їх суб'єктивне ставлення до онуки, характеризуючи данні сторін, присвячення свого часу дитині, лікуванню, життю та розвитку, й вважає за необхідне визначити спосіб участі баби з онукою, та вважає його таким, що відповідає інтересам дитини, її стану здоров'я, який не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини: - перебування разом з онукою з 17 год. 00 хв. першої та третьої п'ятниці місяця до 17 год. 00 хв. першої та третьої неділі місяця за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; - перебування онуки [PERSON] на зимових канікулах за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також один місяць влітку сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за домовленістю сторін; - крім того дозволити [PERSON] відвідувати другу суботу та неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання онуки [PERSON], проживаючої в [ADDRESS], з виїздом в місця громадського відпочинку. Суд зазначає, що порядок та спосіб спілкування, обраний судом, є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, та пріоритетному інтересу дитини, оскільки не порушує як право позивача на виховання та спілкування, так і інтереси самої дитини, на підтримку зв'язків з родичами матері, та крім того, відповідає положенням сімейного законодавства. Суд також вважає, що батько та бабся дитини зі сторони батька дитини не повинні чинити перешкоди у спілкуванні баби зі сторони матері дитини з онукою, а тому необхідно зобов'язати відповідачів не перешкоджати позивачеві брати участь у вихованні онуки та у спілкуванні з нею.

Outcome: partial