Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-11 00:00:00

У лютого 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2009 року відповідач взяв у нього в борг 14 000 доларів США, про що ним було власноручно написано розписку. Згідно розписки відповідач [PERSON] зобов'язався повернути борг в строк до 01 грудня 2009 року. 01 квітня 2009 року відповідач повторно взяв у позивача в борг 10 000 доларів США терміном до 01 грудня 2009 року, про що власноручно написав розписку. 18 липня 2011 року відповідач на підтвердження ним свого боргу надав позивачу розписку, відповідно до якої зобов'язувався повернути позичену суму в розмірі 24 тисячі доларів США та 60 000 гривень до 30 вересня 2012 року. Відповідачем борг до цього часу не повернуто. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на його її користь суму основного боргу в розмірі 24 тисячі доларів США та 60 000 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 2 325,70 доларів США і 5 814,25 грн., суму індексу інфляції за час прострочки сплати боргу - 8 849,91 грн і 3 539,97 доларів США, а також, судовий збір в сумі 3441,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, про що в справі є розписка. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладеного договору позики та отримання від [PERSON] грошових коштів від 18 лютого 2009 року [PERSON] передає, а [PERSON] бере в борг кошти в розмірі 14 000 доларів США, та 60 000 гривень, про що свідчить написана ним власноручно розписка (а.с.6). А також, бере на себе зобов'язання розрахуватися з [PERSON] в строк до 01 грудня 2009 року. 01 квітня 2009 року [PERSON] передає, а [PERSON] знову бере в борг кошти в розмірі 10 000 доларів США, про що пише власноручно розписку, та зобов'язується повернути кошти в строк до 01 грудня 2009 року(а.с.7). Відповідач умови вищезазначеного договору не виконав та не повернув позивачу борг у встановлений строк. Також, судом було з'ясовано, що 18 липня 2011 року [PERSON] на підтвердження ним свого боргу надав [PERSON] розписку, відповідно до якої зобов'язувався повернути позичену ним суму в розмірі 24 тисячі доларів США та 60 000 гривень до 30 вересня 2012 року. Умови даної розписки відповідачем також не були виконані. У відповідності до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Отже, остаточний термін заборгованості 3% річних визначається з 01.12.2009 року по 20.02.2013 року, та становить 5 814,25 грн. і 2325,70 доларів США. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу та три проценти річних від простроченої суми основного боргу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати згідно квитанції №111 від 21.02.2013 року в сумі 3 441,00 грн. В частині врахування індексу інфляції, позов необґрунтований, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 625,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: partial