Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» звернулось до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач-1), [PERSON] (надалі - Відповідач-2), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь банку борг за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 213 654,33 грн. та судові витрати по справі шляхом звернення стягнення на майно, оскільки в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком й [PERSON] був укладений договір іпотеки на квартиру, яка належить відповідачу 2 на праві приватної власності. Обґрунтовані позовні вимоги наявністю не виконаних Відповідачем-1 зобов'язань зі своєчасного та повного повернення запозичених коштів, сплати процентів, комісійної винагороди та нарахованих штрафних санкцій за прострочку платежів. Ухвалою суду від 14.10.2011 р. [PERSON] був залучений до участі у справі у якості третьої особи з самостійними вимогами на стороні відповідача-1. 04.04.12 р. представником ПАТ "Сведбанк" була подана заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги були змінені в частині звернення стягнення на майно, а саме позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2013 р. ТОВ "Кредитні ініціативи" було залучено у справу у якості правонаступника позивача. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 234098,04 грн. Представник Позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути заборгованість в примусовому порядку. Відповідач-1 та Відповідач-2 позовні вимоги не визнали, обґрунтовуючи заперечення тим, що у позивача відсутні оригінали документів, які б підтверджували факт процесуального правонаступництва, а також оригінали кредитного договору з додатками. Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] - подав зустрічну позовну заяву визнання правочину недійсним та зобов'язання вчинити певні дії. - визнати недійсним кредитний договір, застосувавши наслідки недійсного правочину; Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що використання Позивачем за первісним позовом долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесенням в кредитний договір пункту, що значно погіршує становище боржника за первісним позовом, як споживача порівняно з надавачем фінансових послуг в разі настання певних подій, внаслідок чого при укладенні кредитного договору Банком були порушені вимоги Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Вказує, що, згідно положень цивільного законодавства, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Дослідивши матеріали судової справи, суд вважає первісний позов обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого внаслідок зміни найменування було Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] («Позичальник») був укладений Договір про надання кредиту на споживчі цілі № 0310/1007/88-274 від 26.10.2007р. (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов вказаного Кредитного договору Позивач зобов'язався надати Відповідачу-1, а останній зобов'язався отримати в порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі, кредит в іноземній валюті в розмірі 19 600 доларів США, з терміном повернення не пізніше 25.10.2017 року, та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,9%. Позивач виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором у повному обсязі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2 та 3.4.1 вказаного Кредитного договору, Відповідач-1, як Позичальник, зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені цим Кредитним договором. Отже, як вбачається із умов вказаного кредитного договору та графіку погашення суми кредиту, строк повернення частини кредитних коштів на час розгляду судом цієї судової справи вважається таким, що настав, однак, Відповідач-1 не виконує умови цього договору та взяті на себе зобов'язання Позичальника стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Позивач скористався своїм правом про дострокове стягнення з Відповідача-1 частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. У зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідача -1, за розрахунком позивача, станом 08.11.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 234098,04 грн., яка складається з: суми 144714,04 грн. заборгованості за простроченим кредитом; суми - 58826,70 грн. заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом; суми 30 557,30 грн. - пеня за порушення зобов'язань. В забезпечення виконання Позичальником взятих на себе за вказаним Кредитним договором зобов'язань між банком й [PERSON] був укладений договір іпотеки № 0310/1007/88-274-Z-1 від 26.10.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] На час розгляду цієї справи доказів погашення наданого банком кредиту Відповідачем суду також не надано. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися у відповідності до вимог договору та чинного законодавства у встановленні строки, а одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено довго ром або законом. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо зустрічних позовних вимог про визнання недійсним вказаного кредитного договору та договору іпотеки, то у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається в порядку і на умовах, встановлених законом. Операції з наданням Позивачем кредиту в іноземній валюті резидентам-позичальникам здійснюється на підставі банківської ліцензії і письмового дозволу, який є генеральною ліцензією, і не потребує одержання індивідуальної ліцензії. 14.10.2001 р. НБУ видано Позивачу банківську ліцензію № 38 на право здійснювати банківські операції та 07.12.2007 р. - письмовий Дозвіл № 38-2 на право здійснювати операції з валютними цінностями. Надання Позивачем Відповідачу-1 Кредиту в іноземній валюті здійснювалось на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, виданої НБУ. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність - банк - це юридична особа, яка має виключне право і на підставі ліцензії НБУ здійснювати у сукупності, зокрема, такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення цих коштів(незалежно від валюти, яка використовується) від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківський кредит - це зобов'язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. В силу приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у встановлений договором або законом спосіб, зокрема шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Доводи порядкова В.Б. про неможливість задоволення позовної заяви, оскільки у позивача відсутні оригінали документів, суд до уваги не приймає, оскільки представником позивача в судовому засіданні надані нотаріально завірені копії документів, підтверджуючих наявність зобов'язання у [PERSON] за кредитним договором. На підставі викладеного позовні вимоги Позивача за первісним позовом до Відповідача-1, про примусове стягнення з нього грошових коштів у сумі 234 098,04 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором - є обґрунтованими та законними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов, як необґрунтований, задоволенню не підлягає. Судові витрати у справі покладаються на Відповідача, згідно ст. ст. 79, 81, 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved