Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] Миколайвича, [PERSON], ТДВ СК «Провіта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві з уточненнями позивач, посилався на те, що внаслідок ДТП, яке відбулося 13.12.2012 року за участю відповідача [PERSON], позивачу було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 10 815,02 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 10 815,02 грн., моральну шкоду 10 000,00 грн., та стягнути судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 19.12.2012 року по пр.. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Шкода», д/н [NUMBER], під керування позивача [PERSON] Вказане ДТП сталося з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2013 року, згідно якої провадження по адміністративній справі у відношенні [PERSON] закрито, у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 10-11). У відповідності зі ст.61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням, яке набрало чинності по адміністративній справі, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, у відношенні яких встановленні ці обставини. Постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, яка вступила в закону силу, є преюдиціальним фактом та обовязкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, у відношенні якої винесена ця постанова. В результаті ДТП автомобілю позивача було завдано механічних ушкоджень у розмірі збитку щодо відновлювального ремонту автомобіля визначено у висновку авто товарознавчої експертизи № ZA300113 від 26.03.2013 року, а саме: вартість відновлювального ремонту 35 362,34 грн.; розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу) 25 396,98 грн. Відповідальність відповідача [PERSON], як заподіювача шкоди, згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7680067 застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Провіта», 05.04.2013 року позивачем була подана відповідна заява про виплату страхового відшкодування вх. № 41/04-05/13 та всі необхідні документи страховику. Автомобіль «Деу Сенс» д/н [NUMBER] згідно до відповіді відділу ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області № 38/123аз від 27.02.2013 року належить відповідачці [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання чи утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами: шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, а у випадку, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідачем ТДВ «Провіта» в повному обсязі відшкодовано, заявлену до нього вимогу, на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 10 815,02 грн. У результаті ДТП позивачу також була причинна моральна шкода, яка виразилася у спричиненні незручностей, порушенням звичного ритму життя. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром і не пов'язаний з розміром цього відшкодування.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо шкода причинна смертю фізичної особи унаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У судовому засіданні знайшло підтвердження спричинення позивачу з вини відповідача моральної шкоди у звязку з пошкодженням його майна, оскільки позивач не міг довгий час користуватися своїм автомобілем, вимушений був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження їй моральної шкоди, що протирічить положенням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р., з подальшими змінами, тому у задоволенні даних вимог позивачки слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 229,40 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial