Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини-інваліда [PERSON] в розмірі 1\\4 всіх видів заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, протягом всього часу проживання [PERSON] з дитиною інвалідом та опікування нею. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.11.1994 року, від цього шлюбу в них 14.09.1995 року народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Шлюб вони розірвали 23.08.2002 року. На її утриманні залишилась неповнолітня дочка, яка є інвалідом з дитинства і потребує постійного медичного догляду та спеціального харчування. Відповідач сплачував аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, згідно рішення суду. На даний час відповідач працює, може надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги повністю, просила позов задовольнити. Відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що є докази в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надавав, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.224-226 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої, на час розгляду справи, [PERSON], [INFO], (а.с.7). Згідно копії довідки МСЕК серії 10 ААБ № 655334 від 24.10.2013р., [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства з 14.09.2013 по 01.10.2015 року. Згідно довідки КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9» Житомирської міської ради № 5019 від 13.11.2013 року, [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З аналізу ст. 198 СК України, випливає, що аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх інвалідами I, II чи III групи присуджуються на строк інвалідності, а непрацездатним за віком довічно. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] досягла повноліття, є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги, відповідач не надає матеріальної допомоги добровільно на її утримання, тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця починаючи з 04.06.2013 року на строк інвалідності. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial