Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON] з первісним позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Гадяцької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю , а саме квартирою [ADDRESS] та про вселення її та малолітньої дочки [PERSON] у вищевказану квартиру . В своїй позовній заяві позивачка вказує, що 15.07.2001 року вона уклала договір міни з [PERSON], згідно якого належну їй однокімнатну квартиру [ADDRESS] обміняла на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 28.07.2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] , в зв'язку з чим своє дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON], а [INFO] в них народилась донька [PERSON] . Так як спільне життя з відповідачем у неї не склалось за рішенням Гадяцкьго районного суду від 30.10.2012 року її шлюб з [PERSON] був розірваний. Після розівання шлюбу відповідач перешкоджає їй та дочці у здійсненні права користування квартирою, змінив замки в квартирі та не допускає її та дочку у квартиру, іншого житла вона не має. Оскільки відповідач у добровільному порядку не впускає її до власної квартири, тому просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити їм перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою та вселити її та дочку в спірну квартиру, а також стягнутии з відповідача на її користь сплачені нею судові витрати в сумі 114,70 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов про визнання договору міни не дійсним, в якому вказує, що познайомився з відповідачкою влітку 2000 року. До одруження вони проживали в квартирі позивачки [ADDRESS], а його квартиру [ADDRESS] здавали в оренду. Згодом вони вирішили покращити свої житлові умови, оскільки в них мала народитись дитина, а так як його квартира була не приватизована, тому вони звернулись до Гадяцької міської ради із заявою про отримання дозволу на обмін їх квартир на трикімнатну квартиру [PERSON], розташовану [ADDRESS] . 19.07.2001 року виконком Гадяцької міської ради виніс рішення № 322-1, яким дозволив здійснити вказаний обмін, яким займалась [PERSON], так як 28.07.2001 року вони з нею одружились і він їй довіряв. Але влітку цього року він дізнався, що його не було включено до договору міни, укладеного 15.07.2001 року ( чи 15.08.2001 року), який було укладено ще за два дні до винесення виконкомом Гадяцької міської ради рішення про обмін квартир від 19.07.2001 року і в технічному паспорті спірної квартири не вказано його прізвище. З цих підстав [PERSON] вважає, що даний договір міни укладений з порушенням цивільного законодавства, тому просив суд визнати його недійсним. Також, у зустріному позові [PERSON] зазначив, що спілкується із своєю дочкою [PERSON] і не здійснює дочці перешкод у користуванні квартирою. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка по зустрічній позовній заяві [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити,суду зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності, її колишній чоловік [PERSON] змінив у даній квартирі замки на вхідних дверях і не впускає її та їх дочку у квартиру , а тому просила вселити її і їх неповнолітню дочку у вищезазначену квартиру. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до неї не визнала, суду зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2001 року до жовтня 2012 року . Договір міни квартир між нею та [PERSON] був укладений вже під час спільного проживання з [PERSON], про що йому було відомо , з даним договором він був ознайомлений. За весь час спільного проживання, знаючи, що його квартира не включена в даний договір, він не порушував питання про його недійсність, тобто погоджувався з умовами даного договору. Квартира в якій він проживав на час укладення договору міни не могла бути предметом обміну, так як вона не належала йому на праві власності. Після оформлення договору міни [PERSON] був зареєстрований в даній квартирі і продовжує проживтиє та користуватися нею до цього часу. Просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні його зустрічного позову про визнання договору міни недійсним, з тих підстав, що він пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом. Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки по зустрічній позовній заяві - адвокат [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги по первісному позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та вселити [PERSON] та її неповнолітню дочку у квартиру [ADDRESS] . У задовленні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору міни від 15.07.2001 року просив відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Відповідач за первісним позовом та позивач по зустрічній позовній заяві [PERSON] просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог про вселення, посилаючись на те, що після розлучення у них склалися неприязні відносини і їх проживання в одній квартирі є неможливим. Свої позовні вимоги по зустрічній позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити, зазначивши, про те, що він не був включений у договір міни, дізнався лише у жовтні 2012 року та вважає, що при оформленні договору міни його колишньою дружиною [PERSON] були підроблені документи . Представник відповідача за первісним позовом та позивача по зустрічній позовній заяві - [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] по зустрічній позовній заяві та просив їх задовольнити. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] покладається на розсуд суду. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Гадяцької міської ради до суду не з'явились, надали заяву, в якій просили суд дану цивільну справу розглянути без участі їх представника, не заперечували щодо задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про вселення [PERSON] та її неповнолітньої дочки до вищевказаної квартири. Третя особа: [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Гадяцької міської ради [PERSON] просив суд позовні вимоги по первісному позову [PERSON] до [PERSON] про вселення її та неповнолітної дитини задовольнити. Позовні вимоги по зустрічній позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору міни відмовити за пропуском строку позовної давності, суду зазначивши, що [PERSON] будь-яких доказів про те, що він про умови укладення договору міни дізнався лише у 2012 році надано не було. Свідок [PERSON], яка являється матір'ю позивачки за первісним позовом та відповідачки по зустрічній позовній заяві [PERSON] суду зазначила, що про обмін квартир вона дізналася у кінці серпня 2001 року , коли її дочка [PERSON] та її колишній зять [PERSON] переїхали проживати у квартиру [ADDRESS]. Будь-які обставини укладення договору міни квартири їй не відомі . Свдок [PERSON], яка являється сестрою відповідача за первісним позовом та позивача по зустрічній позовній заяві [PERSON] суду зазначила, що [PERSON] ще до реєстрації шлюбу з її братом [PERSON] повідомляля їй про наміри провести обмін квартир. Показання свідків [PERSON] , який являється рідним дядьком відповідача за первісним позовом та позивача по зустрічній позовній заяві [PERSON] та [PERSON] не містять будь-яких даних, що стосуються предмета спору по даній цивільній справі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, позивачка за первісним позовом та відповідачка по зустрічній позовній заяві [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни серії АЕВ № 046062 від 15.07.2001 року, укладеного між нею та [PERSON], що діяла від себе та неповнолітнього [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу [PERSON] 15.08.2001 року та зареєстрованого за № 1335, що був зареєстрований у Полтавському МБТІ 22.08.2001 року за реєстром № 3699 . Наполягаючи на задоволенні позову, позивачка за первісним позовом та відповідачка по зустрічній позовній заяві суду пояснила, що вона та її дочка не має доступу до квартири [ADDRESS] , оскільки відповідач змінив замки та не дає ключі від спірної квартири, не пускає її та дочку у спірну квартиру, а тому вона з дитиною позбавлена можливості користуватись своєю власністю. В судовому засіданні даний факт не заперечував і сам відповідач за первісним позовом та позивач по зустрічній позовній заяві [PERSON] , зазначаючи, що дійсно він змінив замки на вхідних дверях і не допускає [PERSON] у спірну квартиру, проте не заперечує, що їх неповнолітня дочка має право проживати у вказаній квартирі та користуватись нею. Відповідно до вимог ч.1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у ст. 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно із ст.18 Закону України « Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскільки, відповідач за первісним позовом та позивач по зустрічній позовній заяві [PERSON] . позбавляє позивачку за первісним позовом та відповідачку по зустрічній позовній заяві [PERSON] права користуватись квартирою [ADDRESS], вона в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні своєю власністю, тому суд вважає за необхідне вселити її та їх неповнолітню дочку [PERSON] у спірну квартиру та зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки за первісним позовом та відповідачки по зустрічній позовній заяві [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судове засідання [PERSON] не було надано доказів про те, що він, перебуваючи із [PERSON] у шлюбі з 2001 року по 2012 рік , будучи зареєстрованим та проживаючи у спірній квартирі, не знав про договір міни , укладений між [PERSON] та [PERSON] у 2001 році і цей факт йому став відомий лише після розлучення. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні наполягали на відмові відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом [PERSON] в задоволенні його зустрічного позову в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що [PERSON] слід відмовити у задоволенні вимог по зустрічній позовній заяві до [PERSON] про визнання договору міни недійсним, в зв'язку із спливом строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 114,70 грн.

Outcome: approved