Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті матері позивача - [PERSON], залишилося спадкове майно, що складається з 67/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем після смерті матері за законом є позивач, яка спадщину прийняла шляхом фактичного розпорядження спадковим майном, а саме житловим будинком. Нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв'язку з не підтвердження факту вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті [PERSON], що позбавляє позивача можливості оформити право на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. За вказаних обставин позивач просив встановити факт того, що вона фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених в позові. В подальшому в судове засідання позивач не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позовних вимог наполягає, з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідач не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть, 19 листопада 2001 року, зроблено актовий запис за № 604 (а.с. 8). Відповідно до договору дарування укладеного 08 червня 2001 року, за умовами якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 67/100 частини житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Як слідує з довідки виданої відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції в Одеській області від 06 жовтня 1998 року № 910/09-3.13, [PERSON] в тім, що 18 лютого 1954 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської рай адміністрації виконкому Одеської міськради зареєстровано одруження [PERSON], актовий запис № 195. Після одруження прізвище дружини - «[PERSON]» (а.с. 8а). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася, [INFO] року, її батьком є [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с. 7). 30 червня 1973 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після укладення шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]». Згідно з виданої довідки Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області від 15 березня 2004 року, на день смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] (а.с. 6а). Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні надали покази відповідно до яких: проживали в одному селі з померлою [PERSON] Після її смерті позивач, яка є дочкою померлої періодично приїжджала до будинку матері, для підтримування останнього в належному технічно-санітарному стані. Враховуючи те, що спадщина відкрилася, [INFO] року (день смерті [PERSON].), тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тому відповідно до ч. 1 ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на дані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР (1963 року) в редакції чинній на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] фактично вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном - житловим будинком шляхом його використання, здійсненням поточних ремонтів, підтримуванням будинку в належному технічно-санітарному стані, що відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, свідчить про прийняття спадщини в цілому. Тому відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, який визначено ст. 525 ЦК УРСР днем смерті спадкодавця. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані письмові докази, вважає факт того, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, шляхом фактичного управління спадковим майном, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, тому позовні вимоги доведені та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved