Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Представник позивача 30.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. 09.12.2013 року у судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.1998 року по 18.01.2012 року у розмірі 3765,39 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, який споживає електричну енергію за адресою: 86145 [ADDRESS], - не регулярно оплачується використана електроенергія. З 01.01.1998 року по 18.01.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 3765,39 грн., що є порушенням правил користування електроенергією, згідно яких споживач не пізніше 10 числа кожного місяця зобов’язаний сплачувати спожиту електроенергію за фактичними показниками прибору обліку. Добровільно відповідач не сплатив суму заборгованості, тому і було звернено до суду. Відповідач в судове засідання не з’явилася, проте через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить застосувати до виниклої заборгованості при ухваленні рішення строк позовної давності, крім того розстрочити в порядку ст.. 217 ЦПК України виконання рішення платежами по 150 грн. щомісяця та розглянути справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зареєстрована і є споживачем електричної енергії за адресою: 86145 [ADDRESS], що підтверджено наданою довідкою з адресного бюро м.Макіївки, копією особового рахунку КП «Комунальник-15». Приписами статей 25, 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» визначені права і обов’язки, а також відповідальність споживачів електричної енергії. Зокрема споживач несе відповідальність за порушення правил користування енергією. Відповідно до п.п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до наданого розрахунку позивача, відповідачем не своєчасно оплачуються електрична енергія за період з 01.01.1998 року по 18.01.2012 року, у зв”язку з чим утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3765,39 грн. За період з 01.01.1998 року по 01.01.2004 рік ст. 71 ЦК Українсьої РСР передбачала трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 80 цього Кодексу визначено, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважною причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивач, звертаючись із позовом до суду, не просив поновити пропущений строк та не посилався на поважність причин, з яких він пропустив строк позовної давності. Тому, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.08.1998 року по 01.01.2004 рік необхідно відмовити. За період з 01.01.2004 року по 18.01.2012 року строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач в судове засідання не з’явився, не заявивши про застосування строку позовної давності. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 30.10.2010 року по 18.01.2012 року у розмірі 925,16 грн. В силу ч 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні. Суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення платежами по 150 грн. щомісяця до повного погашення суми.

Outcome: partial