Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

12 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому просить зняти арешт з належного йому нерухомого майна, накладений постановою Іллічівської РВ ДВС м. Одеси від 20.11.2001 року (номер обтяження 8172562, Перша Одеська державна нотаріальна контора, архівний номер 2762839 ОДЕ9901), а саме з 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Зазначений арешт на майно позивача був накладений помилково замість майна [PERSON] який проживає [ADDRESS], прізвище ім'я по-батькові яких співпадає. У зв'язку із зазначеними обставинами [PERSON] вимушений звернутись з зазначеним позовом до суду. Позивач надав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про порядок розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин суд, зі згоди позивача, відповідно до положень статті 224 Ц ПК України вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Іллічівської РВ ДВС м. Одеси від 20.11.2001 року (номер обтяження 8172562 Перша Одеська державна нотаріальна контора, архівний номер 2762839 ОДЕ9901), накладено арешт на нерухоме майно позивача, а саме на з 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Згідно наявних у матеріалах справи письмових доказів, які досліджені судом, було встановлено, що існує арешт на 1/4 частини квартири [ADDRESS], що на праві власності належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства Міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 03 березня 1998 року, зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за № 19-9448 за №142-стор. 91кн. 258 пр. Зазначений арешт на майно позивача був накладений помилково замість майна [PERSON] який проживає [ADDRESS]. Зі змісту ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою незважаючи на звернення позивача, не вжито дій направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення майнових прав позивача. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що ? частина квартири [ADDRESS] - належить позивачу, суд вважає можливим захистити його право власності, задовольнити позовні вимоги, звільнивши з-під арешту спірне нерухоме майно.

Outcome: approved