Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-22 00:00:00

В червні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що 10.04.2001 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з садибного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Рогозів, вул. Іванівська, 41. На випадок смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все майно заповіла [PERSON] Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном, однак не може її оформити в повному обсязі, тому вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. Відповідач направив до суду письмову заяву, згідно якої проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 11 квітня 2001 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 308231, виданим [PERSON] сільською радою Бориспільського району Київської області 11.04.2001р. /а.с. 6/. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Іванівська, 41, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області від 26.02.2013р. та Технічним паспортом на даний житловий будинок /а.с. 8, 9-12/. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалось, і на що матиме право по закону на день смерті заповіла [PERSON] /а.с. 7/. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в володіння спадковим майном /а.с. 22 - 27/. Однак свідоцтво про право на спадщину отримати не може, оскільки на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ на імя померлої [PERSON] Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, [PERSON] після смерті [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, також є всі підстави стверджувати, що вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадкового майна. Позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном, оскільки постійно проживав із спадкодавцями на момент їх смерті та вступив у володіння та користування спадщиною /а.с. 19/. Так, за змістом ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З наданих суду документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] не існує. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року „Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна", у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку". Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], та набув право власності на спадкове майно з часу відкриття спадщини, однак не можуть його оформити на своє ім'я, таким чином позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved