Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1039,18 гривень та 229,40 гривень сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] 29.05.2010 року було укладено кредитний договір, за яким банк виконав усі зобов»язання. Станом на 20.06.2013 року відповідач [PERSON] своїх зобов»язань не виконала та допустила заборгованість перед банком за сумою кредиту 708,39 гривень, 17,95 гривень - заборгованості за відсотками та 312,84 гривень заборгованості за комісіями. У зв»язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежів банк як кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, де позов підтримав повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі та прийняти рішення на підставі наданих доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, де вказує, що визнає наявність боргу у визначеній банком сумі. При цьому просить взяти до уваги, що кредитний договір вона укладала на 4-му місяці вагітності, а з 7-го місяця її стан здоров»я різко погіршився і вона постійно перебувала у лікарні. Дитина народилася з численними вадами, які потребували лікування та оперативного втручання, у зв»язку з цим чоловік залишив сім»ю. З цих причин вона не мала можливості вчасно погасити заборгованість. Просить надати їй можливість виплачувати кредит частками, оскільки дохід сім»ї становлять лише кошти, які вона отримує від держави як соціальні виплати. Розгляд справи просить проводити без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.05.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено кредитний договір № 003-16121-290510, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на придбання майна на суму 1396 гривень. Згідно п.1.2 вказаного договору, кредит надавався на строк 6 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 28.11.2010 року. Пунктом 2.3 договору передбачено сплата на користь кредитора процентів за користування кредитом, виходячи зі ставки 15,99 % в рік. Пунктом 2.6 договору передбачена сплата на користь кредитора за обслуговування кредитної заборгованості плати в розмірі 2,49% в місяць Позичальник, в силу п.3.1 та 3.2 договору, зобов»язувався щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені в договорі та виконати своєчасно і в повному обсязі зобов»язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Предметом застави виступало майно, на придбання якого кредитором надавалися грошові кошти та опис якого міститься у п.11 договору кредиту. Даний Договір підписаний сторонами у встановленому порядку. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в суді, банк виконав свої зобов»язання кредитора у повному обсязі, що підтверджується товарним чеком № 321798 від 29.05.2010 року та видатковою накладною № 321798с024 від 29.05.2010 року. Розрахунком ціни позову підтверджується, що [PERSON] своїх зобов»язань не виконала та допустила заборгованість перед банком за сумою кредиту 708,39 гривень, 17,95 гривень - заборгованості за відсотками та 312,84 гривень заборгованості за комісіями. Наявність заборгованості [PERSON] у визначеному позивачем розмірі не заперечується самою відповідачкою та підтверджується письмовими доказами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. В силу ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки відповідач своїх зобов»язань відповідно до договору не виконав належним чином. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь судових витрат, оскільки, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] виховує малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який, згідно наданих медичних виписок, має вроджені пороки розвитку, хворіє на двобічну вроджену клишоногість, лівобічну невропатію лицьового нерву, переніс оперативні втручання, у зв»язку з чим потребує додаткових витрат на лікування, проживає з ним одна, а також те, що середній щомісячний дохід відповідачки за останні шість місяців становить 911,53 гривень, суд вважає за можливе розстрочити [PERSON] сплату заборгованості строком на один рік рівними частками.

Outcome: approved