Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпроптеровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має з відповідачем спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом усього сімейного життя відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по утриманню сім'ї. В листопаді 2013 року позивач посварилися з чоловіком і вона переїхала разом із сином до своєї матері, а чоловік пішов жити до своїх батьків. Позивач зазначає, що неодноразово зверталася до свого чоловіка за допомогою, але він відмовився добровільно надавати допомогу. Син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним доходом є - державна допомога на дитину, яких не вистачає для фізичного та духовного розвитку дитини. В той же час відповідач працює помічником машиніста в ДЕПО Дніпропетровської області, має регулярний щомісячний дохід не менше 4000 грн. та має змогу утримувати свою дитину. Окрім офіційного заробітку відповідач займається підприємницькою діяльністю та має додатковий прибуток щонайменше 1000 грн. на місяць. Інших дітей відповідач не має. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів доходів але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Також суду пояснила, що відповідач надає деяку матеріальну допомогу, зокрема купує їжу, проте така допомога є нерегулярною та її не достатньо для утримання дитини. Пояснила, що вона інших дітей не має, непрацездатних батьків на утриманні не має. Захворювань, які б потребували значних витратна лікування вона та її син не мають. Відповідач позов визнав частково та просив суд зменшити суму аліментів, оскільки він сплачує два кредити близько 2000 грн. щомісяця. Офіційно працює,отримує заробітну плату близько 3500 грн. також підтвердив, що має додатковий дохід, який є нерегулярним та незначним. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Захворювань, які б потребували значних витрат на лікування не має. Також відповідач зауважив, що за той час, як вони не проживають разом, купував продукти харчування, оскільки дитина є маленькою інших витрат, на його думку, вона не потребує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дана обставина визнана сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Відповідач офіційно працює, має змогу надавати матеріальну допомогу. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В той же час, не дивлячись на те, що судом відповідачу роз'яснено обов'язок доказування та роз'яснено право просити суд оголосити перерву в судовому засіданні з метою надання додаткових доказів, відповідачем не надано доказів про те, що він має кредитне зобов'язання перед банком та в якій сумі, а також, що дана обставина має істотне значення для визначення розміру аліментів. Також суд, приймає до уваги, що позивач ніде не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому за рахунок державної допомоги по догляду за дитиною має утримувати не лише сина, але й себе. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від його офіційного заробітку є законною та обґрунтованою. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved