Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - відповідач, ВАТ НАСК «Оранта») про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON], який є чоловіком позивача, та ВАТ НАСК «Оранта» 26.03.2010 року укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №005051 (далі по тексту - договір страхування), за яким застраховано автомобіль Mitsubishi Pajero, державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого та вигодонабувачем за вказаним договором є позивач. Під час дії договору страхування, а саме 30.04.2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. На виконання умов договору страхування, [PERSON] 06.05.2010 року звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. 11.05.2010 року відповідачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та його автотоварознавче дослідження, за яким визначений матеріальний збиток, який складає 210 335,13 грн. Листом №09-03-09/12126 від 10.06.2010 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що відновлення пошкодженого транспортного засобу визнано економічно недоцільним. В свою чергу, [PERSON] було відремонтовано зазначений транспортний засіб на СТО ФОП [PERSON] та відповідно до заказу-наряду на відновлення автомобіля вартість його ремонту склала 138 556 грн. Водночас, на підтвердження того, що вартість проведеного ремонту не була завищена, за заявою позивача ЗАТ «Український центр після аварійного захисту «Експрес сервіс» проведено автотоварознавче дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку завданого транспортному засобу в результаті його пошкодження при ДТП, за висновком якого від 11.06.2010 року матеріальний збиток становить 139 867,05 грн. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору страхування щодо невиплати страхового відшкодування, позивач просить суд стягнути з нього матеріальний збиток у вигляді вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням пені, інфляційних втрат, 3% річних та моральну шкоду. У відбувшихся судових засіданнях позивач та її представник підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача у відбувшихся судових засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечив, пославшись на те, що позивач відремонтувавши застрахований транспортний засіб без дозволу відповідача порушив при цьому умови договору страхування, а відтак вимога про стягнення матеріального збитку є безпідставною. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено судом, 26.03.2010 року між [PERSON], який є чоловіком позивача, та ВАТ НАСК «Оранта» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №005051, за яким застраховано автомобіль Mitsubishi Pajero, державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого та вигодонабувачем за вказаним договором є позивач. 30.04.2010 року, під час дії договору страхування, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. 06.05.2010 року [PERSON] на виконання умов договору страхування звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. 11.05.2010 року відповідачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та його автотоварознавче дослідження, за яким визначений матеріальний збиток, який складає 210 335,13 грн. Листом №09-03-09/12126 від 10.06.2010 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що відновлення пошкодженого транспортного засобу визнано економічно недоцільним. Також даний лист містив прохання зберегти автомобіль у тому стані, якого він набув після дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу, [PERSON] було відремонтовано зазначений транспортний засіб на СТО ФОП [PERSON] та відповідно до заказу-наряду на відновлення автомобіля вартість його ремонту склала 138 556 грн., яка була ним сплачена, підтвердженням чого слугують наявні в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордеру №№1-5. Однак, відповідно до п. 2.10.4 договору страхування страхувальник чи довірена особа повинні пред'явити пошкоджений застрахований транспортний засіб для огляду страховиком і не здійснювати ремонту цього транспортного засобу без дозволу страховика. А п. 2.4.3.5 цього договору встановлено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку порушення або несвоєчасного виконання обов'язків страхувальника при настанні події, що має ознаки страхового випадку, передбачених розділом 2.10 цього договору. Тобто, п. 2.10.4 договору страхування сторони за цим договором передбачили можливість здійснення ремонтних дій застрахованого транспортного засобу виключно за згодою страховика. Проте як доказів надання відповідачем такої згоди у будь-якому вигляді (усної чи письмової) позивачем не надано. Відповідно до приписів ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З огляду на викладене та врахувавши те, що позивач відремонтувала пошкоджений транспортний засіб без відповідної згоди відповідача на вчинення таких дій, суд дійшов висновку про порушення позивачем умов договору страхування, а відтак і про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь матеріального збитку у вигляді вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки належних та допустимих доказів, в розумінні стст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження її завдання, позивачем не надано. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed