Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

В квітні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку у зв'язку з продовженням навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що мають доньку [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2012 року [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та перебуває на повному утриманні позивача. Строк навчання [PERSON] з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2017 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2017 року. Рішенням Мар'їнського районного суду від 05 вересня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку у зв'язку з продовженням навчання задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], що продовжує навчання в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 26 квітня 2013 року до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2017 року та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з таким рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині стягнення розміру аліментів та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу щомісячно. В обґрунтування скарги посилається на розмір пенсії 3 547,74 грн., що є єдиним джерелом доходу відповідача. На теперішній він перебуває в зареєстрованому шлюбі та має на утриманні двох синів, один з яких потребує постійного лікування, оскільки йому встановлена 2 група інвалідності. Зазначає, що позивачка має задовільне матеріальне становище для утримання повнолітньої доньки. Судом не встановлено, чи є у повнолітньої дитини джерело доходу. Крім того, судом ухвалено рішення без урахування думки самої доньки щодо розміру аліментів. В засіданні апеляційного суду [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. В засіданні апеляційного суду [PERSON] заперечувала проти апеляційної скарги та просила її відхилити. В засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином листом і телефонограмою № 1420, зареєстрованою у відповідному порядку від 15 листопада 2013 року, просила розглянути справу у її відсутність та відхилити апеляційну скаргу (а.с.61), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд першої інстанції при задоволенні позову виходив з того, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], відповідач з урахуванням його матеріального становища має змогу надавати доньці матеріальну допомогу саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку батько в змозі надавати, він зобов'язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині повністю погодитись не можна. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині повністю зазначеним вимогам закону не відповідає. Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно якого батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.14). З 01 вересня 2012 року [PERSON] є студентом першого курсу факультету інформатики і управління денного навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (а.с.15). Строк навчання [PERSON] з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2017 року. Враховуючи, що повнолітня дочка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, батько у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, однак в змозі її надавати, суд першої інстанції у відповідності зазначених вимог, а саме ст.ст. 199-201 СК України обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання. Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Однак, судом першої інстанції, у супереч наведених норм закону, вищезазначені обставини у повному обсязі враховані не були. Визначаючи потребу повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції звернув увагу, що поряд із матеріальним становищем відповідача, він зобов'язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання. Між тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що Батько [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах в розмірі 3 547,74 грн. на місяць (а.с.51), з 25 липня 1981 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.47), відповідач має сина [PERSON], [INFO] (а.с.49), який являється інвалідом 2 групи (а.с.28) та перебуває на утриманні подружжя (а.с28). Крім того, як пояснив відповідач в судовому засіданні апеляційного суду його син [PERSON] отримує пенсію за інвалідністю в розмірі 1 600,00 грн. а його дружина отримує дохід в розмірі 2 500,00 грн., всього їх дохід складає 7 647,00 грн., в тому числі з урахуванням його пенсії в розмірі 3 547,00 грн., в зв'язку із хворобою сина інваліда, він має змогу сплачувати аліменти лише в розмірі 1/8 від його доходу. В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснила, що її донька [PERSON] навчається на бюджеті та має стипендію в розмірі 700,00 грн., але цей дохід не забезпечує її навчання і проживання, вона знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги. Сама ж вона отримує дійсно пенсію в розмірі 1 100,00 грн. та заробітну плату в середньому в розмірі 3 300,00 грн. Всього їх дохід складає 5 100,00 грн. Апеляційний суд задовольнив клопотання позивача та відповідача про дослідження нових доказів в обґрунтування їх вимог та заперечень, які не були надані в суді першої інстанції, оскільки такі факти ними не заперечувались та які мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті, що відповідає положенням частини другої статті 303 ЦПК України. Так, відповідно до довідки позивачка [PERSON] отримує пенсію за віком в розмірі 1 290,25 грн. (а.с. 53) та її дохід з травня по жовтень 2013 року складає 24 194,43 грн. (а.с. 96). Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір про стягнення аліментів, дійшов правильного висновку про те, що аліменти з відповідача підлягають стягненню з часу звернення до закінчення дитиною навчання - 01 липня 2017 року, однак не повно з'ясував обставини по справі, внаслідок чого не достатньо врахував перебування на утриманні відповідача інших утриманців - дитини інваліда, матеріальне становище сторін, саме обох батьків. За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру присуджених аліментів та періоду їх стягнення не відповідає нормам матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в цій частині та зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки до 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 26 квітня 2013 року та до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2017 року.

Outcome: partial