Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

28.02.2013 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розділ майна подружжя, свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 11.09.2009 року по 13.09.2010 року. В період шлюбу з відповідачем вони проживали в будинку відповідача за адресою с.Круглоозерка вул.Садова, 29. 06.02.2010 року ними було придбано майно, а саме холодильник «LG» вартістю 3006 грн., та газову плиту «Indesit» вартістю 3694 грн. 20.08.2010 року було придбано культиватор КЛД-2.0 вартістю 34000 грн. Оскільки згоди про поділ майна подружжям не досягнуто, а спільне майно є неподільними речами, позивачка просить стягнути з відповідача компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя в сумі 20350 грн. 14.03.2013 року відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання та поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30.04.2010 року його дружина [PERSON] забрала всі документи, дитину та 5000 грн. і пішла від нього, почала проживати у своїх батьків, з цього часу їх спільне подружнє життя припинилося, спільне господарство вони не вели. 13.09.2011 року шлюб мін ними був розірваний рішенням Голопристанського районного суду за позовною заявою [PERSON] 20.08.2010 р. він придбав культиватор КЛД-2,0, за гроші, які йому давав його батько, оскільки власних грошей він не мав, так як працював вчителем в школі та отримував невелику заробітну плату. Придбання даного майна відбулося в період фактичного припинених шлюбних відносин. Крім того, під час шлюбу він з дружиною придбали будівельні матеріали, а саме 208 листів шиферу, камінь-ракушняк 10000 шт., 50 листів ГКП, 100 листів профнастилу, на загальну суму 51144 грн., які зберігалися на його подвірї. Дані будівельні матеріали вважає спільною власністю подружжя. 20.08.2012 року [PERSON] разом з батьками забрала будівельні матеріали: шифер, ГКП, профнастил, камінь-ракушняк. Під час судового розгляду справи позивач за зустрічним позовом уточнив позовні вимоги і остаточно просив визнати культиватор КЛД-2,0, вартістю 34000 грн., придбаний 20.08.2010 року його особистою власністю, будівельні матеріали, а саме шифер, гипсокартон, профнастил, камінь ракушняк на загальну вартість 50760 грн. спільною сумісною власністю та просив визнати відмову від своєї частки у спільній власності подружжя на користь відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] Ухвалою суду віл 20.03.2013 року дані позови обєднані в одне провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та заперечувала проти зустрічних позовних вимог [PERSON], просила відмовити в їх задоволенні, при цьому пояснила, що дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON] з 11.09.2009 року по 13.09.2010 року. В період шлюбу 4.02.2010 року народилася донька [PERSON]. 06.02.2010 року за ініціативи [PERSON] вони придбали техніку, а саме холодильник «LG» та газову плиту «Indesit» через інтернет магазин, але получали товар в магазині «Фокс-маркет» в м.Херсоні у вікні видачі товару. Під час спільного життя у неї виникли труднощі у догляді за грудною дитиною, оскільки чоловік їй не допомагав, постійно працював, тому вона 30.04.2010 року пішла проживати до своїх батьків за адресою с.Круглоозерка, вул. Шкільна, 28а. За цей час [PERSON] грошей на її утримання та на дитину не давав, але навідував її з дитиною, вона також приходила до [PERSON], шлюбні відносини не були припинені. 20.08.2010 року вона разом з батьками приїхала до [PERSON], щоб забрати свої осінні речі та речі дитини, також її батьки вивезли будівельні матеріали, які належали ним, але зберігалися у [PERSON] Через декілька днів [PERSON] повідомив, що має намір розірвати шлюб і 13.09.2010 року Голопристанський районний суд своїм рішенням розірвав шлюб між ними. Крім того, в день, коли вона приїхала за своїми речами до [PERSON], 20.08.2010 р., останній придбав культиватор КЛД-2.0, який вона вважає придбаним в шлюбі, адже спільним майном. Представники позивачки за первинним позовом [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позові, зустрічну позовну заяву не визнали, просили відмовити в її задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] до себе не визнав, просив відмовити в ньому, свою зустрічну позовну заяву підтримав, просив задовольнити, при цьому пояснив, що перебував у шлюбі з [PERSON] з 11.09.2009 р. по 13.09.2010 р., проте фактично подружні відносини між ними припинились 30.04.2010 року, коли [PERSON] забрала дитину, документи та гроші в сумі 5000 грн. і пішла від нього до своїх батьків. Він намагався повернути дружину в сімю, але вона відмовилася і 20.08.2010 року приїхала разом з батьками, щоб забрати речі. Оскільки спільне життя було неможливим і фактично припиненим з 30.04.2010 року, оскільки вони разом не проживали, спільного господарства не вели, спільного бюджету у них н було, він звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу і 13.09.2010 року рішенням Голопристанського районного суду шлюб було розірвано. За час шлюбу ані холодильник, ані газову плиту вони з дружиною не придбавали., цих речей немає, тому їх неможливо визнати спільним майном подружжя. 20.08.2010року він дійсно придбав культиватор КЛД -2.0, але гроші для цього йому дав його батько. До того ж в цей період, протягом останніх чотирьох місяців, він не проживав з дружиною разом, фактично подружні відносини були припинені, тому вважає, що культиватор не є спільно набутим майном подружжя. Крім того, під час шлюбу, він купував будівельні матеріали, зазначені в позові. Але 20.08.2010 року батьки позивачки [PERSON] вивезли ці будівельні матеріали та утримують у себе. Відповідач [PERSON] підтримав свої уточнення до зустрічної позовної заяви та просив прийняти його відмову від його частки у спільному майні, а саме будівельні матеріали, на користь позивачки. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача, підтримав зустрічну позовну заяву та просив її задовільнити, а у первісному позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, вважає первинний позов таким, що підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11.09.2009 року сторони перебували у шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-КГ № 0407034 від 11.09.2009 року (а. с. 5). З 30.04.2010 року сторони проживали окремо: позивачка [PERSON] за адресою с.Круглоозерка, вул. Шкільна, 28а, відповідач [PERSON] с.Круглоозерка вул.Садова,29, що не оспорюють сторони в судовому засіданні. Відповідно до довідки Круглоозерської сільської ради від 29.03.2013 р. №256 [PERSON] та [PERSON] після одруження та на час народження доньки, [PERSON], [INFO], проживали разом за адресою с.Круглоозерка вул.Садова, 29. На час видачі довідки [PERSON] разом з донькою проживають за адресою [INFO]. 28а (а.с.81) Відповідно до Довідки від 19.03.2013 року наданою медичною сестрою Круглоозерської лікарської амбулаторії в тому, що з травня 2010 року мати [PERSON] викликала лікарів до дитини [PERSON] 04.02.2010 року за адресою с.круглоозерка, вул.Шкільна 28а (а.с.80). При цьому суд критично відноситься до наданої в судовому засіданні представником позивачки [PERSON] довідки від 05.07.2013 року, яка заперечує видану медичною сестрою Круглоозерської лікарської амбулаторії довідку від 19.03.2013 р. про виклик лікарів до [PERSON] [INFO] з травня 2010 р. по вул.Шкільна, оскільки вона була видана зі слів батька, журнал записів відсутній, вважає її недостовірною з тих підстав, що дана довідка та довідка від 19.03.2013 р. видана однією особою, одна одній протирічать, при цьому докази відсутності журналу записів на підтвердження заперечень не надано. Рішенням Голопристанського районного суду від 13.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано за позовною заявою [PERSON] Відповідно до мотивувальної частини рішення суду, відповідачка в справі [PERSON] позов визнала, суд вважав збереження шлюбу неможливим, сімя фактично розпалась (а. с. 6). Відповідно до товарного чеку від 06.02.2010 року було придбано наступне майно: холодильник «LG», вартістю 3006 грн. та газова плита «Indesit», 3694 грн. (а.с.8). Відповідно до накладної від 20.08.2010 року [PERSON] придбав культиватор КЛД-2,0 вартістю 34000 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки від 10.06.2010 року № 01-10 [PERSON], працює головним спеціалістом в управлінні агропромислового комплексу, та її заробітна плата за вересень-грудень 2009 року склала 11744,45 грн., в тому числі лікарняні у звязку з пологами 6255,13 грн. (а.с.7). Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює на посаді вчителя Круглоозерської ЗОШ та його заробітна плата за вересень-грудень 2009 січень-квітень 2010 склала 10362,60 грн. (а.с.30). Допитана в судовому засіданні як свідок представник позивачки [PERSON], пояснила, що її донька [PERSON] 11.09.2009 року одружилася з [PERSON], молоде подружжя проживало в будинку чоловіка. Її донька була вагітна та у лютому 2010 р. мала народити. Вона отримала за місцем роботи лікарняні у звязку з пологами більше 5000 грн., в той час як [PERSON]В, працював вчителем у школі, та отримував маленьку зарплату. [PERSON] запропонував дружині придбати новий холодильник та газову плиту, оскільки стара газова плита пропускала газ. 04.02.2010 року у них народилася донька, а 06.02.2010 року, поки [PERSON] знаходилася в пологовому будинку, він разом зі своїм родичем придбав холодильник та газову плиту, при цьому пояснював, що придбав це майно через інтернет-магазин, оскільки це дешевше, а забирав у вікні-видачі товару в магазині «Фокс-маркет» в м.Херсоні. Після народження дитини, її доньці було важко справлятися з новонародженим, тому 30 квітня 2010 року [PERSON] прийшла з дитиною до своїх батьків. І проживала окремо від чоловіка. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що прийшли до [PERSON] на день народження 03.05.2010 року та побачили, що дружина з дитиною відсутні. [PERSON] пояснив, що його дружина [PERSON] пішла від нього до батьків. Під час святкування дня народження [PERSON], вони чули телефонну розмову батька [PERSON] з [PERSON], на питання батька - коли вона повернеться додому, вона відповіла відмовою. Від [PERSON] їм було відомо, що [PERSON] так і не повернулася в родину, не приходила до [PERSON] та він не ходив до неї, а в подальшому подружжя розірвало шлюб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та її син навчалися разом у школі. Їй було відомо, що [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та у неї народилася дитина і що подружжя проживає в будинку чоловіка. Влітку 2010 року вона приїжджала до [PERSON] в с.Круглоозерка вул.Шкільна 28а та побачила, що [PERSON] живе у матері. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона забовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на підставі спільної сумісної власності. Згідно статті 70 С К України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За статтею 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст..364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, суд вважає, що під час шлюбу між сторонами ними було придбано майно, а саме: холодильник «LG», вартістю 3006 грн. та газова плита «Indesit», 3694 грн., яке суд визнає обєктом спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках між сторонами. Оскільки дане майно є неподільними речами, суд вважає за можливим стягнути з відповідача [PERSON]В, на користь позивачки [PERSON] грошову компенсацію її частки у спільному майні, що складає 3350 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON], щодо того, що дане майно ніколи не придбавалося подружжям, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів своїх заперечень, вони спростовуються матеріалами справи, а саме чеком від 06.02.2010 року та поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.30 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно ч.6 ст.57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 30.04.2010 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, після того, як позивачка [PERSON] перейшла жити до своїх батьків (по вул.Шкільній 28а). На те, що сторони не мали наміру зберегти сімю вказує той факт, що 03.05.2010 року позивачка не прийшла до чоловіка привітати його з днем народження, лікаря до дитини викликала за місцем свого проживання у батьків, протягом наступних чотирьох місяців до 20.08.2010 року сторони спільно не проживали, спільного господарства не вели, спільного бюджету в них не було, одне одного не навідували, що спонукало відповідача [PERSON] звернутися в суд з позовом про розірвання шлюбу, проти чого позивачка [PERSON] не заперечувала, визнавши, що збереження сімї неможливо, в результаті чого 13.09.2010 року шлюб був розірвано рішенням суду. Таким чином, суд робить висновок, що в період часу з 30.04.2010 р. по 20.08.2010 р., між подружжям шлюбні відносини фактичного припинилися. Тому придбаний 20.08.2010 року [PERSON] культиватор КЛД-2,0 суд не може визнати спільним майном подружжя, а визнає його особистою приватною власністю [PERSON] Стосовно будівельних матеріалів, шифер, профнастил, ГКП, камінь ракушняк, які в зустрічній позовній заяві [PERSON] просив визнати спільним майном подружжя та відмовився від його частки в цьому спільному майні, суд вважає, можливим прийняти відмову відповідача від його частки в спільному майні на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial