Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення суми заборгованості, посилаючись на те, що 23 січня 2007 року між ТОВ «АІС-банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Руский Стандарт» відкрив [PERSON] рахунок картки [NUMBER], випустив картку, надіслав її разом із тарифами по картці на адресу [PERSON] та здійснив кредитування рахунку картки шляхом встановлення кредитного ліміту. Свої зобов'язання позивач виконав, відповідач, відповідно до виписки банк по особовим рахункам, порушує умови договору та не розміщає на поточному рахунку грошові кошти в достатньому розмірі для повернення наданого кредиту. Позивач зазначає, що 22.07.2010 року направив відповідачу заключний рахунок-виписку, яким сповістив про необхідність повернення суми кредиту та сплатити інші платежі перед договором про картку та всього сплатити 2222,74 грн. 27.09.2011 року ТОВ «Банк Руский стандарт» та ТОВ «Агенство про збору боргів» уклали договір відступлення права вимоги № 46, відповідно до якого до позивача перейшли усі права за укладеним між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] договором про надання та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 16.07.2008 року. Відповідно до виписки по особовим рахункам відповідач з 16.07.2008 року не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за договором про надання та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 16.07.2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини його неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23 січня 2007 року між ТОВ «АІС-банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Руский Стандарт» відкрив [PERSON] рахунок картки [NUMBER], випустив картку, надіслав її разом із тарифами по картці на адресу [PERSON] та здійснив кредитування рахунку картки шляхом встановлення кредитного ліміту в межах 10 000,00 грн. Свої зобов'язання позивач виконав, відповідач, відповідно до виписки банк по особовим рахункам, порушує умови договору та не розміщає на поточному рахунку грошові кошти в достатньому розмірі для повернення наданого кредиту. Позивач зазначає, що 22.07.2010 року направив відповідачу заключний рахунок-виписку, яким сповістив про необхідність повернення суми кредиту та сплатити інші платежі перед договором про картку та всього сплатити 2222,74 грн. 27.09.2011 року ТОВ «Банк Руский стандарт» та ТОВ «Агенство про збору боргів» уклали договір відступлення права вимоги № 46, відповідно до якого до позивача перейшли усі права за укладеним між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] договором про надання та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 16.07.2008 року. Згідно п.1 ч.1 ст. 212 ЦК України кредитор у зобов'язаннях може бути замінений іншою особою внаслідок пред'явлення ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідач порушує умови договору та станом на 31.05.2013 року має заборгованість по кредиту у розмірі 6 686,00 грн. з яких: 2222,74 грн. - заборгованість, зазначена в договорі відступлення права вимоги №46 від 27.09.2011 року; 4463,26 - розмір неустойки. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав. Відповідно до п. 17 Загальних умов Кредитного договору кредитодавець має право в будь-якому разі вимагати. В тому числі в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за кредитним договором, якщо прострочення грошових зобов'язань позичальника становить більше ніж один місяць від моменту настання терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти. Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунків заборгованості по кредиту, наданими позивачем. Відповідно до даних розрахунку сума заборгованості за кредитним договором становить 2222,74 грн., з яких: 2142,05 - прострочення основного договору; 80,69 - заборгованість по відсоткам. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань по договору про надання та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 16.07.2008 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по даному договору в сумі 2222,74 грн., з яких: 2142,05 - прострочення основного договору; 80,69 - заборгованість по відсоткам, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки, зазначений позивачем розмір пені за прострочення повернення кредиту значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, суд вважає доцільним зменшити розмір пені, таким чином, щоб він був еквівалентний розміру заборгованості по тілу кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 229,40 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial