Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини», мотивуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували в Макіївському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 434. Від зазначеного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з сім’єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання сім’ї та дитини у добровільному порядку не бажає надавати, хоч має таку можливість. Шлюб між ними не розірваний. Просила сягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з’явилась, про час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якому просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов визнає частково. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать заява позивача та заява відповідача /вхідний номер № 22647/13-вх від 22.10.2013 року та вхідний номер № 22648/13-вх від 22.10.2013 року/, що міститься в матеріалах справи. Повно та всебічно з’ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 16 червня 2010 року дійсно [PERSON] та [PERSON] Ільїнічна зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 16.06.2010 року зроблено запис за № 434. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало прізвище «Науменко». Зазначені факти підтверджується свідоцтвом про шлюб /Серія 1-НО № 210747/, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області /а. с. 5/. Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 02 листопада 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась 29 жовтня 2010 року, про що в книзі реєстрації народжень 02.11.2010 року зроблено відповідний запис за № 1026. При цьому її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] /а. с. 6/. Як убачається з довідки ПП «МакРинок-Сервіс» від 05.09.2013 року, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], б. 3, кв. 17, та разом з нею зареєстрована її дочка [PERSON] /а. с. 7/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від « 10» січня 2002 року. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тотожне за своїм правовим змістом роз’яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від « 25» травня 2006 року. Крім того, суд виходить з того, що зазначений обов’язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь – якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. У свою чергу, положення Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року /ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XІІ/ передбачають, що дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від утримання дитини, за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу його матері, батька й /або/ у твердій грошовій сумі. Виходячи з досліджених судом доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьківські обов’язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляється від належної участі по її утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану його здоров’я, сімейного та майновий положення, відсутність інших дітей та осіб, які мають право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання малолітньої дитини – [PERSON] необхідно встановити у грошовій формі. На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до положень частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 гривень підлягають стягуванню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved