Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON]) звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.06.2008 р. року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №395МІ за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 30 000,00 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між Банком та [PERSON] 05.06.2008 року укладено договір застави рухомого майна №395MIZ/A згідно з яким [PERSON] передав Банку у заставу автомобіль марки «Renault», модель АЕ430, 1997 р.в., тип ТЗ – вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі VF611GTA100001500, реєстраційний номер: ВН 7232 ВК. 29.05.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4218/2011, виданому 01.12.2011 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ, було накладено арешт на вказаний автомобіль. Оскільки він має переважне право на звернення стягнення на заставлене майно боржника, як заставодержатель, за вказаним кредитним договором, просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник ВДВС 28.10.2013 р. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, подав до суду письмові пояснення. Вважає, що постанова є законною, у задоволенні позовних вимог слід відмовити (а.с.35-36). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предметі забезпечувального обтяження. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Судом встановлено, що 05.06.2008 р. року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №395МІ, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 30000,00 доларів США на придбання автомобіля на термін до 05.06.2013 р. (а.с. 5-8). У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між Банком та [PERSON] 05.06.2008 року укладено договір застави рухомого майна №395MIZ/A, відповідно до умов якого [PERSON] передав Банку у заставу автомобіль марки «Renault», модель АЕ430, 1997 р.в., тип ТЗ – вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі VF611GTA100001500, реєстраційний номер: ВН 7232 ВК, що належить останньому на праві власності (а.с. 9-13, 17-18). 29.05.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4218/2011, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ від 01.12.2011 р. про стягнення боргу, було накладено арешт на вказаний автомобіль (а.с.14, 38, 46). Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Встановлено, що право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло в момент укладення договору застави, а саме: 05.06.2008 р., тоді як постанова про відкриття виконавчого провадження про накладення арешту на майно була винесена 21.05.2012 р. (а.с.40). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Вимоги ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, - державним виконавцем не виконано. Вартість предмета застави, згідно наявним матеріалам справи, розмір заборгованості боржника заставодержателю не перевищує. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині звільнення з-під арешту майна та заборони відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області вчиняти будь-які дії, пов’язані з обмеженням Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» права розпорядження відносно вказаного автомобіля. Разом з тим, за змістом положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тобто судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права та інтереси юридичних осіб, інтереси держави, а не можливість їх порушення в майбутньому. На підставі чого у задоволенні позовних вимог в частині встановлення заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов’язані з обмеженням Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» права розпорядження зазначеним транспортним засобом слід відмовити.

Outcome: partial