Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

29 березня 2007 року ЗАТ (нині ПАТ) КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] кредитний договір № СSS0GА00000180, згідно з яким надало їй кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії в розмірі 11125 доларів США зі сплатою 0,92% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Тоді ж банк уклав з [PERSON] договір іпотеки № СSS0GА00000180, згідно з яким [PERSON] з метою забезпечення виконання наведеного кредитного договору передала в іпотеку банку житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Артема, 15, в м. Смілі. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 15193,46 доларів США, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до неї про звернення стягнення на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по вул. Артема, 15, в м. Смілі та виселення з будинку відповідачки і інших осіб, що в ньому живуть. Суд залучив до участі в справі як співвідповідача [PERSON], яка була зареєстрована в будинку. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги: оскільки в порушення п.п. 20.7, 20.12 договору іпотеки в будинку № 15 по вул. Артема без згоди банку були зареєстровані [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON], банк просив виселити всіх трьох мешканців з будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку. У зв’язку з цим до участі в справі як третя особа був залучений орган опіки і піклування. В судовому засіданні представник позивача відмовився від вимог про зняття з реєстрації [PERSON], [PERSON] і [PERSON], а також про звернення стягнення на земельну ділянку по вул. Артема, 15, в м. Смілі. Представник позивача пояснив, що [PERSON] заборгувала за кредитним договором 15193,46 доларів США. У зв’язку з цим згідно з договором іпотеки належить звернути стягнення на будинок по вул. Артема, 15. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 3 квітня 2009 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу наведеного будинку, укладений 15 січня 2009 року в простій письмовій формі між [PERSON] і [PERSON], визнано за покупцем право власності на будинок. На підставі цього рішення [PERSON] зареєструвала за собою право власності на будинок і зареєструвала по вул. Артема, 15, на постійне проживання себе і двох своїх дітей. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2012 року наведене рішення Смілянського міськрайонного суду було скасоване. Відповідно, разом із зверненням стягнення на будинок з нього належить виселити [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з’явилась, в направленій до суду заяві позов визнала. Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з’явилась. Її представник пояснив, що [PERSON] та її діти набути право проживання в зазначеному будинку на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду від 3 квітня 2009 року. Незважаючи на те, що рішення скасоване, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не втратили права користування будинком Представник третьої особи вважає, що позов належить задоволити в частині звернення стягнення на будинок і відмовити в позові в частині виселення неповнолітніх, які не мають іншого житла. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з п.п. 1.1, 2.2, 3.1-3.11, 7.1 кредитного договору № СSS0GА00000180 від 29 березня 2007 року, ЗАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії в розмірі 11125 доларів США зі сплатою 0,92% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого. У відповідності з п. 4.1-4.3 кредитного договору в разі порушення порядку сплати відсотків і щомісячної винагороди позичальник повинен сплатити пеню в розмірі 15% від суми простроченого платежу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 3 жовтня 2011 року [PERSON] заборгувала 8922,51 доларів США за кредитом, 3308,77 доларів США за відсотками, 578,95 доларів США за комісіями; їй також нараховано 2383,23 доларів США пені. Оскільки відповідачка [PERSON] визнала цю обставину, відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України розмір заборгованості не підлягає доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу. У відповідності з п. 7 договору іпотеки № СSS0GА00000180 від 29 березня 2007 року [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитного договору № СSS0GА00000180 від 29 березня 2007 року передала в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк» житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Артема, 15, в м. Смілі. Згідно з вимогами ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов’язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Це ж визначено і ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», на підставі якої в разі порушення іпотекодавцем обов’язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов’язання, а в разі його невиконання – звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», ст. 61 ЦПК України в рішенні суду належить зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки, запропонований позивачем. У відповідності з довідкою квартального комітету № 4 від 21 листопада 2012 року у спірному будинковолодінні проживає [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] Сторони визнали, що підставою для поселення в наведений будинок [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було визнання за [PERSON] права власності на будинок рішенням Смілянського міськрайонного суду від 3 квітня 2009 року. Це рішення скасоване рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2012 року, яким [PERSON] відмовлено в позові про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок по вул. Артема, 15, в м. Смілі. Право користування будинком для відповідачки [PERSON] було складовою права власності відповідно до ст. 317 ЦК України. Після набрання чинності рішенням апеляційного суду правові підстави для проживання [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в наведеному будинку відсутні. Згідно із ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на переданий іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. За звернення до суду з позовом майнового характеру банком було сплачено 1318 грн. 63 коп. судового збору. Враховуючи, що вимоги майнового характеру заявлено до [PERSON] і ці вимоги задоволено,

Outcome: approved