Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

03.06.2013 року позивачі звернулися до суду з позовом, уточнивши який, просили: стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у розмірі 399,60 грн., матеріальну шкоду у розмірі 170402,78 грн. та моральну шкоду у розмірі 170000,00 грн., а всього 340802,38 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], компенсацію за причинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у розмірі 316,40 грн., моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., а всього 25316,40 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 796,50 грн., моральну шкоду у сумі 25000,00 грн., а всього 25796,50 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за спричинену шкоду у вигляді грошових коштів: на лікування у розмірі 38429,05 грн., моральну шкоду у суму 100000,00 грн., а всього 138429,05 грн.; судові витрати покласти на відповідача [PERSON]. Визначити ступінь вини відповідача [PERSON] вартістю пошкодженого автомобіля «Субару Форестер», який передати позивачу [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та суду пояснив , що 30.05.2010 року сталося ДТП, в результаті якого позивачам були заподіяні тілесні ушкодження, а його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.07.2011 року відповідача [PERSON] було засуджено за ст. 286 ч.2 КК України. 27.09.2011 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області вирок від 27.07.2011 року було скасовано та відповідача звільнено від кримінальної відповідальності, у зв'язку з амністією. Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 170635,78 грн., яка складається з: 170402,78 грн. матеріальна шкода заподіяна автомобілю та 233,00 грн. - витрати на лікування; моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Також просив визначити ступінь вини відповідача [PERSON] вартістю пошкодженого автомобіля «Субару Форестер», який передати позивачу [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засідання позов підтримала повністю, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду на лікування 33,75 грн., та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засідання позов підтримала повністю, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду на лікування 316,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засідання позов підтримала повністю, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду на лікування 796,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, не повідомивши суд про причину не явки, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв'язку з чим неявка відповідачів у судове засідання визнана без поважних причин та на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив: справу розглянути у їх відсутності на підставі наявних у ній матеріалів. Зі згоди позивачів суд ухвалив: розглянути та винести рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.05.2010 року приблизно о 17 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Субару Форестер» в порушення вимог п. 31.1, 31.4, 31.4.5 ПДР зі 100% зносу малюнка протектора рухаючись по вул. Ленінградській м. Слов'янська, в порушенні вимог п. 12.1 ПДР не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, втративши контроль над транспортом, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Рено-Трафік» під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку. Відповідно висновків судово-медичних експертиз №46, 374, 375, 376 в результаті ДТП [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, [PERSON], [PERSON], [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. 27.07.2011 року вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька [PERSON] було засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Позовні заяви задоволені частково. 27.09.2011 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області вирок Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.07.2011 року скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. «в» ст.ст. 1, 6 ЗУ від 08.09.2011 року «Про амністію в 2011 році» та відповідача [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 2 КК України звільнено. Судом береться до уваги, що зазначений вирок суду скасований не з мотивів його незаконності, а з мотивів застосування акту про амністію, а тому обставини, встановлені зазначеним вироком суд вважає можливим враховувати при прийнятті рішення по данній справі. Відповідно до ст. 265 ч. 2 ЦК України - якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному процесі, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Згідно вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з роз'ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 з наступними змінами і доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що 1) дії останньої були неправомірними, 2) між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З урахуванням наведених обставин на вимог закону, суд приходить до висновку, що між діями відповідача [PERSON] та шкодою, заподіяною позивачам є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, що підтверджується вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.07.2011 р. та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.09.2011 р. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року з наступними доповненнями "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" роз'яснено, що при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування збитку, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Обговорюючи питання про законність та обґрунтованість заявленого позову в частині відшкодування матеріального збитку, судом враховуються наступні обставини. Позивачами заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на лікування на користь [PERSON] у розмірі 233,00 грн., на користь [PERSON] у розмірі 33,75 грн., на користь [PERSON] у розмірі 132,85 грн., на користь [PERSON] у розмірі 316,40 грн., на користь [PERSON] у розмірі 796,50 грн., на користь [PERSON] у розмірі 38429,05 грн. Згідно п. 8 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). З урахуванням вищевказаних вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного суду України стягненню з відповідача [PERSON] на користь цивільних позивачів підлягають грошові кошти, витрачені на лікування позивача, підтверджені відповідними платіжними документами та призначенням лікаря, відповідно запису у амбулаторній карті. До матеріалів позову позивачами долучені копії платіжних документів (а.с. 66-79, 94-100) на придбання медичних препаратів на лікування, оплату проведення операції та відповідні призначення лікаря у розмірі: на користь [PERSON] у розмірі 233,00 грн., на користь [PERSON] у розмірі 33,75 грн., на користь [PERSON] у розмірі 132,85 грн., на користь [PERSON] у розмірі 316,40 грн., на користь [PERSON] у розмірі 796,50 грн., на користь [PERSON] у розмірі 11429,05 грн. Вказані суми матеріальної шкоди на лікування, також були встановлені вироком Ворошиловського районного суду ум. Донецька від 27.07.2011 року та відповідно ст. 61 ЦПК України не потребують додаткового доказування. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачів. В іншій частині позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на лікування на користь [PERSON] у розмірі 26999,95 грн. не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності. У судовому засіданні не встановлено доказів, відповідних ст. 60 ЦПК України на підтвердження витрат на лікування [PERSON] у розмірі 26999,95 грн., які також не були встановлені та підтвердження іншими рішеннями з зазначених обставин. А тому у задоволенні цієї частини позовних вимог судом відмовляється. Що стосується вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у результаті пошкодження автомобіля, судом встановлено наступне. Відповідно ст.1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ч. 1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1188 ч. 1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Висновком експертного дослідження №20 від 11.08.2010 року встановлено розмір матеріальної шкоди, заподіяною власнику [PERSON] у результаті пошкодження автомобіля RENAULT Trafic д/н [NUMBER], яка склала: 149480,00 грн. (а.с. 53-56). Відповідно рахунку №281 від 09.02.2011 р., рахунку-наряду №21371/01 від 10.02.2011 р., товарному чеку від 26.02.2011 року та акту №12 від 01.03.2011 року встановлена сума додаткових витрат матеріальної шкоди у розмірі 13818,10 грн., яка була заподіяна власнику автомобіля. (а.с. 62-65) Згідно квитанцій від 25.07.2010 р., рахунків від 25.07.2010 р., актів виконаних робіт від 25.07.2010 року встановлені матеріальні витрати [PERSON] з доставки автомобіля з місця ДТП у розмірі 1318,00 грн. (а.с. 80-88) Аналіз зазначених вимог закону та доданих до матеріалів справи доказів, відповідно ст.. 61 ЦПК України дослідження вироку Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.07.2011 року, приводить суд до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті пошкоджень автомобіля законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розглядаючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у вигляді судових витрат, а саме суми сплаченої за проведення експертизи та вартість юридичних послуг, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 79 ч. 3 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу, витрати на проведення судових експертиз. Відповідно ст. 84 ч. 1 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно квитанції від 11.08.2010 року [PERSON] було сплачено суму 486,78 грн. за проведення судової авто товарознавчої експертизи. (а.с. 89) Згідно договору від 10.07.2010 року [PERSON] надавав адвокатські послуги [PERSON] (а.с. 90-91) Відповідно до квитанції №917918 від 02.03.2011 року були сплачені адвокатські послуги [PERSON] у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 92) Дослідивши зазначені вимоги закону та додані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] з відшкодування матеріальної шкоди у вигляді судових витрат законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди суд задовольняє позов частково. Обговорюючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, компенсується особою, заподіяною її, при наявності її вини окрім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Постановою Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» П. 3 Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. П. 4. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. П. 5 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. П. 9 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналіз наведених обставин та вимог Закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачами надано суду належні та допустимі докази того, що винними діями відповідача їм була спричинена моральна шкода та з ураховуючи фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалістю і тяжкістю, істотністю вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, з дослідженням конкретних обставин у справі та наслідків, що настали, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд частково задовольняє позов та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму 50000,00 грн., на користь позивача [PERSON] - 10000,00 грн., на користь позивача [PERSON] - 10000,00 грн., на користь позивача [PERSON] - 10000,00 грн., на користь позивача [PERSON] - 10000,00 грн., на користь позивача [PERSON] - 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, задовольняючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково. Обговорюючи законність та обгрунтованість позовних вимог в частині визначення ступіню вини відповідача [PERSON] вартістю пошкодженого автомобіля «Субару Форестер» та передання його позивачу [PERSON] суд визнає зазначені вимоги недоведеними та такими, що не грунтуються на законі, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню встановлена максимальна ставка судового збору за подання позову майнового характеру та за подання позову про відшкодування моральної шкоди, що передбачено ст. 4 ч. 2 п.1 п.п.2, 6 ЗУ «Про судовий збір», а всього у розмірі 3441,00 грн. А в цілому позов задовольняється судом частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial