Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

21.10.2013 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.04.2012 року померла мати позивачів [PERSON] Авраміна, яка за життя склала заповіт та заповіла все належне їй майно своїм синам позивачам у справі у рівних частинах, однак позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо земельної ділянки площею 3,0736 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки в держаному акті на право власності на вказану земельну ділянку невірно вказано адресу її розташування і замість належної «м. Пирятин, вул. Саксаганського, 5» зазначено «м. Пирятин, вул. Саксаганського, 5,2». Наведена помилка унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому позивачі звернулись до суду і просять визнати за ними право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист відповідача про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріли справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №212660 (а.с. 7). За життя (10.02.1997 року) померла склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах (а.с. 29). Судом встановлено, що обидва позивача є рідними синами померлої [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії І-УР №977603 та серії ІІІ-УР №042064 відповідно (а.с. 8). Таким чином, обоє позивачі є спадкоємцями за заповітом після померлої [PERSON] Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В матеріалах справи міститься копія державного акту серії ЯГ №673027 на право власності на земельну ділянку, розташовану в м. Пирятин, вул. Саксаганського, 5,2 виданий на імя [PERSON] (а.с. 11). За змістом листа завідувача Пирятинської державної нотаріальної контори №2089/02-14 від 17.09.2013 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом щодо вказаної вище земельної ділянки, оскільки у державному акті на право власності невірно вказана адреса розташування цієї земельної ділянки (а.с. 10). До суду надійшла копія спадкової справи №176/2012 щодо майна померлої [PERSON] зі змісту якої вбачається, що позивачі прийняли спадщину за заповітом шляхом подачі заяв про прийняття спадщини. Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підтвердженням того факту, що у державному акті на право власності на земельну ділянку, яка належала померлій, зроблено технічно помилку при визначенні місця розташування земельної ділянки є свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с. 13), свідоцтво про право на спадщину (а.с. 14), заява на виготовлення технічної документації із землеустрою (а.с. 16) та рішення Пирятинської міської ради від 16.02.2007 року (а.с. 15), згідно якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0736 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Саксаганського, 5. Враховуючи, що позивачки є спадкоємцями за заповітом земельної ділянки померлої, яка належать їм з моменту відкриття спадщини, а технічна помилка у написанні адреси розташування спадково майна не може бути підставою для позбавлення позивачів права на спадкування, суд вважає за можливе при розгляді даної справи застосувати положення ст. 392 ЦК України та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved