Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 79 500 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 20 жовтня 2012 року між ним та відповідачем в простій письмовій формі було укладено договір позики відповідно до якого він надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 87 750 грн., а [PERSON] в свою чергу зобов'язується повернути грошові кошти до 20.04.2013 року та сплатити пеню в розмірі 10 % за кожен день прострочення. Він взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач частково, оскільки станом на 20.04.2013 року не повернув грошові кошти в розмірі 39 500 грн. та не сплатив пеню в розмірі 39 500 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначаючи при цьому, що 20.10.2012 року він [PERSON] передав грошові кошти в розмірі 30 000 грн., а решта суми становила із врахуванням раніше не повернутих боргів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі посилаючись на те, що на даний час він проживає в м. Сквира Київської області разом з [PERSON] у цивільному шлюбі. Також від першого шлюбу у нього є дочка, яка хворіє на рак. Зважаючи на те, що дочці періодично потрібно проходити курси хіміотерапії, які коштують досить дорого то він змушений був позичати гроші у позивача, які повертав із сплатою процентів та неустойки. В жовтні 2012 року у нього виникла потреба у грошах в розмірі 30 000 грн. і він звернувся до [PERSON] з проханням знову позичити гроші, на що останній погодився. 20.10.2012 року [PERSON] позичив йому гроші у розмірі 30 000 грн. та він підписав договір позики, який заздалегідь був складений [PERSON]. Суму позики зазначену у договорі він не побачив у зв'язку із поганим зором. В подальшому він на виконання договору позики повернув [PERSON] гроші, а саме : 10.08.2013 року - 30 000 грн.; 05.09.2013 року -10 000 грн.; 07.09.2013 року - 4 300 доларів США; 17.09.2013 року - 6 000 доларів США. Розписки про повернення грошових коштів від [PERSON] він не вимагав у зв'язку з тим, що довіряв [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона була присутня при укладанні договору позики від 20.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON]. про що, свідчить її підпис у договорі. [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 30 000 грн. В договорі було зазначено 87 750 грн. у зв'язку з тим, що [PERSON] раніше позичав гроші у [PERSON] на протязі декількох років. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в жовтні 2012 року він разом із [PERSON] знаходились на роботі. Потім він побачив, як [PERSON] сів до автомобіля у якому знаходився [PERSON]. Через деякий час [PERSON] повернувся з грошима у руках, які при ньому перерахував, сума склала 30 000 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в жовтні 2012 року він знаходився на роботі разом із [PERSON]. Потім він побачив, як до них на автомобілі під'їхав [PERSON] В автомобіль сів [PERSON], який через деякий час повернувся з грошима в сумі 30 000 грн. Свідок [PERSON] показав, щовосени 2012 року він разом із [PERSON] знаходились на роботі. Потім на автомобілі під'їхав [PERSON]. Через деякий час від [PERSON] він довідався, що [PERSON] позичив йому гроші в сумі 30 000 грн.. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що приблизно 9-10 серпня 2013 року до них звернувся їх знайомий [PERSON], який попрохав позичити гроші в сумі 5 000 грн. і які попросив підвезти в центр м. Сквира. Коли вони разом привезли гроші то [PERSON] пояснив, що йому потрібно віддати борг у розмірі 30 000 грн. [PERSON] і йому не вистачає 5 000 грн.. Через деякий час під'їхав [PERSON] і [PERSON] передав останньому гроші. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 20.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий договір позики. Відповідно до п.1,2,3,4 договору позикодавець [PERSON] зобов'язується передати позичальнику [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності у сумі 87 750 грн. готівкою з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20.04.2013 року. Договір вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047, 1051 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (170 грн.). Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Саме наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, договір позики є консенсуальним. З тексту договору позики не вбачається, що передача грошових коштів була здійснена при підписанні договору. Відповідно до положень ст. ст. 57, 60 ЦПК України -доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачем всупереч закону не надано доказів щодо отримання грошових коштів відповідачем, а тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed