overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У липні 2013 року позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за електроенергію. В обґрунтування позову зазначало, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], користується електроенергією та є її споживачем згідно особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, в зв'язку з чим виник борг у сумі 877, 00 грн., за період з 20.06.2011 року по 31.05.2013 року. Позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за електроенергію в розмірі 877, 00 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідач не з'явився вдруге, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення, заперечень до позовної заяви не наддав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], користується електроенергією та є її споживачем на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією. Відповідач обов'язки по сплаті за використану електроенергію не виконує, за період з 20.06.2011 року по 31.05.2013 року було спожито 2946 кВт.г. вартістю 877, 00 грн., які не були оплачені відповідачем. Згідно п.19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п.20 наведених правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць, але відповідач не дотримується розрахункового періоду і не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 877,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у сумі 229,40 грн., які позивач сплатив при зверненні до суду, що підтверджується платіжними дорученнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2013 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення яким встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Заяву мотивує тим, що 18 липня 2013 року Мукачівським міськрайонним судом винесено рішення по цивільній справі за заявою [PERSON], зацікавлена особа : Мукачівська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, яким вищевказану заяву було задоволено. Однак, у рішенні суду вказано лише, що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO], тобто судом не взято до уваги те, що Бонкало Цецілія згідно свідоцтва про народження являється матір'ю [PERSON] Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, присутність яких, відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи 18 липня 2013 року Мукачівським міськрайонним судом винесено рішення яким заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин задоволено повністю, та встановлено що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO], і яке є повним та вичерпним, відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України. При винесенні вищевказаного рішення суд виходив зі змісту вимог заяви поданої [PERSON] та її обгрунтування, але як в описовій, так і в прохальній частинах такої, про те, що необхідно встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] не вказувалося, і тому підстава для звернення до суду заявника про ухвалення додаткового рішення по справі відсутня. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додатковго рішення слід відмовити. -2-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що у них постійно виникали сварки. Між ними припинилися шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо застосування судом заходу як примирення заперечила. У судове засідання відповідач не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову, не заперечив щодо розірвання шлюбу, проти примирення заперечив. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.02.2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис за № 172 від 17.02.2001 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON],[INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис за №1132 від 23.07.2001року). Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Щодо примирення сторони категорично заперечують, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.02.2001 року відділом РАГС Тернопільської міської ради, актовий запис за № 172 від 17.02.2001 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій зазначила, що 28 серпня 2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Просить суд шлюб, вкладений між нею та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в порядку окремого доручення був допитаний судом першої інстанції за місцем свого мешкання, із позовними вимогами погодився у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив суд справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 28 серпня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згодна, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій зазначив, що 05 серпня 1989 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося. Просить суд шлюб, вкладений між ним та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні із позовними вимогами погодилася у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 05 серпня 1989 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згоден, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON],[INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини, самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання сина. Просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з»явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомленим у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №79, зроблений 05.02.2003року відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON],[INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №1119 від 07.06.1997р., зроблений відділом РАГС виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів. Згідно довідки №670, виданої Гаї-Шевченківською сільською радою 02.09.2013року [PERSON] ,1997р.н., проживає без реєстрації в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до довідки №671, виданої Гаї-Шевченківською сільською радою 02.09.2013року [PERSON] ,1997р.н., дійсно перебуває на утриманні матері [PERSON]. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоров"я чи у зв»язку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь державного бюджету судові витрати, а саме 229,40 грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій вказує, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Позивач є спадкоємцем за заповітом складеним 21 листопада 2011 року, який складено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі № 2356. У встановлений шестимісячний строк [PERSON] не звернулась до Красногорівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як [INFO] [PERSON] вийшла з дому та не повернулась. Числилась як пропавша без вісті, а 4 серпня 2013 року її тіло знайшли, та дату смерті записали як [INFO], а тому строк звернення пропустила, просить суд визначити для неї додатковий строк для надання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач з'явилась, підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Красногорівської міської ради до суду не з'явився, на адресу суду було надіслана заява у якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємницею [PERSON] за заповітом складеним 21 листопада 2011 року, який було складено в Красногорівській державній нотаріальній конторі та зареєстровано в реєстрі за № 2356. Позивач [PERSON] від прийняття спадщини не відмовилась, але як встановлено в судовому засіданні строк пропустила через те що датою смерті [PERSON] визначено дату коли [PERSON] було оголошено у розшук, але з того часу минуло більш ніж шість місяців, та позивач не мала правових підстав на звернення до нотаріальної контори. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для відкриття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. А тому суд вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, та для прийняття спадщини, вважає за доцільне встановити додатковий строк в три місяця з дня набрання рішення законної сили. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності, у якій зазначив, що йому належить домоволодіння з господарськими побудовами, розташованими за адресою: місто Красногорівка [ADDRESS] Мар»їнського району Донецької області. З ціллю благоустрою будівництва без належного дозволу позивачем була проведена реконструкція, а саме: У житловому будинку розібрана перегородка і демонтований кухонний угол між жилим приміщенням і кухнею, і організовано житлове приміщення площею 19,2 кв.м. З житлового приміщення № 3 організовано 2 жилих приміщення площею 6,9 кв.м. і 7,7 кв.м.3 . Прибудова « а-1 » посилена в наружних розмірах.4 . Сарай « Д-1 » переобладнаний в прибудову до житлового будинку « а- 1».В результаті чого загальна площа житлового будинку складає 67,9 кв.м. , в тому числі житлова -33,8 кв.м. У зв'язку з самовільним будівництвом позивачу було відмовлено в реєстрації домобудівництва з господарськими будівлями і рекомендовано звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на вище вказану будівлю. У судове засідання позивач з'явився, підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити Представник відповідача до суду з»явився, проти вимог позивача не заперечує, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 376 ЦК України Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 383, 376 ЦК України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 1983року, шлюб зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану виконкому Фрунзівської райради народних депутатів м. Мінська. Від даного шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з 2012року між нею та відповідачем шлюбні відносини фактично припинились, спільного господарства не ведуть. Позивачка також вказує, що у жовтні 2012року відповідач покинув квартиру, на даний час мешкає в іншому місці. Крім того, позивачка зазначає, що подальше спільне життя неможливе та й недоцільне, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON], за участю заінтересованої особи Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради, звернулась в суд із заявою про визнання недієздатною своєї дочки [PERSON] та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що дочка є інвалідом 1-групи «А» з дитинства. Внаслідок хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. Просить визнати свою дочку [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном дочки. В судове засідання заявник не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала та просить її задовольнити. Представник Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є мамою [PERSON],[INFO]. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №0030643 [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства та її встановлено першу групу інвалідності підгрупа «А» довічно. Згідно довідки №98, виданої Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20.02.2013року, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та дійсно здійснює догляд за дочкою [PERSON]. Висновком амбулаторної судово - психіатричної експертизи №227 від 25.04.2013р. встановлено, що [PERSON] внаслідок глибокої розумової відсталості не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку засідання Ігровицької опікунської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном дочки [PERSON] від 28.08.2013р., Ігровицька опікунська рада вважає за доцільне призначення матері [PERSON],23.10.1956року народження опікуном дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій(або) керувати ними. За нормами ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Приймаючи до уваги, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання недієздатною її дочки підлягає до задоволення, шляхом визнання недієздатною [PERSON],[INFO], жительки [ADDRESS], призначивши її опікуном [PERSON], яка проживає там же. На підставі наведеного,

Outcome: approved