Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 4405 грн. 64 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на десять місяців на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2008 року. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 15.04.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 27848 грв. 33 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка тричі у судові засідання не з'явилась, хоча про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила і з заявою про розгляд справи за їх відсутності не зверталась, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит в розмірі 4405 грн. 64 коп. зі сплатою 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2008 року. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 1.2 вищезазначеного кредитного договору, позичальник - відповідачка [PERSON] зобов'язалася забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків. Разом з тим, відповідачкою [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконуються, в результаті чого, згідно з розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 15.04.2013 року складає 27848 грв. 33 коп., яка складається: 4405 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом ; 2 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 290 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 21347 грн. 02 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1302 грн. 30 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, наслідки порушення боржником зобов'язань щодо повернення суми позички є право заявника вимагати повернення суми боргу з урахуванням процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачкою не надано доказів на спростування позовних вимог та з заявою про застосування позовної давності вона не зверталась, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved