overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 20.11.2013 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.02.2013 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №999-00043066/1 на підставі якого відповідачу наданий овердрафт за допомогою платіжної картки з максимальної сумою заборгованості 50 000,00 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості. Однак на теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав в повному обсязі і заборгованість по договору складає: за кредитом – 46613,62 грн., по відсотках – 1335,80 грн., комісія – 3600,00 грн., штрафні санкції 2200,00 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за кредитним договором в сумі 53749,42 грн. та судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи в його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності зі ст.226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору від 07.02.2013 року відповідачу наданий овердрафт за допомогою платіжної картки з максимальної сумою заборгованості 50 000,00 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, що підтверджується копією договору. На теперішній час відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, що ним не заперечується. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким, чином, судом встановлено, що права позивача були порушені з вини відповідача, і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з останнього на його користь суму за кредитним договором 53749,42 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв’язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

10.10.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачки 1098,13 грн., нарахованої їй за період з 01.03.2009 року по 01.12.2013 року і не сплаченої добровільно плати за послуги з водопостачання та водовідведення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка виступає основним наймачем квартири 2 в будинку 9 по пров.Профсоюзний в місті Шахтарську Донецької області, фактично користувалася послугами, які їй надавав позивач, та на порушення «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України п. 12.1 «б», не сплачувала зазначені послуги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Відповідачка у судове засідання не з’явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надала, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Судом на підставі письмових доказів, встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є виконавцем з надання житлово-комунальної послуги споживачам. Відповідачка є наймачем і проживає у [INFO], виступає споживачем житлово – комунальних послуг, які входять до водопостачання та водовідведення. Відповідно до довідки про нарахування заборгованості за вказаною адресою, яку просить стягнути представник позивача, за період з 01.03.2009 року по 01.12.2013 року складає 1098,13 грн. Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, п 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» від 24 червня 2004 року за N 1875-IV відповідач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки встановлені законом, плата за комунальні послу нараховується щомісячно. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 розрахунковим періодом оплати послуг з водопостачання та водовідведення є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені з вини відповідач, і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з останньої заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1098,13 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв’язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення в її користь аліментів на утримання дитини: дочки – [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що відповідач по справі являється батьком дитини, фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, однак матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини не надає. У судове засідання позивач не з’явилася, однак подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить слухати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з’явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в шлюбі з 23.02.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Відповідач по справі, [PERSON], являється батьком дитини, [PERSON], [INFO], про що свідчать копія свідоцтва про народження (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім’ї №2440 від 20.09.2013 року та довідкою №2442 від 20.09.2013 року, виданими виконкомом Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с.7,8). За змістом ст.ст.180,181 п.3 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька, у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави, а також витрати за надання правової допомоги на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

позивач звернулась в суд з вищезазначеним позовом, мотивуючи свою позицію тим, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 29.09.2001 року. Від подружнього життя народилась дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що на даний час в суді знаходиться справа про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча офіційно працевлаштований. Просить суд стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та 300 гривень за надання юридичної допомоги. У судове засідання позивач не з’явилася, однак подала письмову заяву про слухання справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач не з’явився до суду, подавши письмову заяву, де вказав, що позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і до досягнення дитиною повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач по справі, [PERSON], являється батьком дитини – [PERSON], [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.3). За змістом ст.ст.180, 181 п.3 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька, у твердій грошовій сумі. Так, як в добровільному порядку відповідач грошей на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає, суд вважає що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з квитанції № 0209667 від 10.12.2013 року [PERSON] витратила 300 грн. за надання юридичної допомоги (а.с.5). У відповідності до ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави, а також витрати за надання правової допомоги на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на лікування доньки [PERSON], [INFO], по 150 гривень щомісяця на її користь до одужання доньки [PERSON]. В обґрунтування позову посилалася на те, що 01.03.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. 13.08.2008 року у них народилася донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. З відповідачем шлюбні стосунки припинені з 10.12.2012 року, з цього часу вони проживають окремо. Відповідачем до Дніпровського районного суду м. Херсона подано позов про розірвання шлюбу. Коштів на утримання доньки він не надає, у зв’язку із чим вона змушена була звернутися до суду. Їх донька часто хворіє і перебуває на диспансерному обліку в кабінеті лор-лікаря з діагнозом – хронічний аденоїдит рецедивуючий. Їй необхідно робити операцію. На підставі викладеного вважала, що відповідач зобов’язаний приймати участь у додаткових витратах на доньку [PERSON], які викликані особливими обставинами – її хворобою та лікуванням від цієї хвороби. В судове засідання позивачка не з’явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з’явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов’язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження 1-КГ № 072276 від 02.09.2008 року. Згідно довідки № 4178 від 25.11.2013 року, що видана ТОВ «ШУМЕН» позивачка та її неповнолітня донька мешкають за адресою: [ADDRESS]. З довідки КЗ Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних дитяча поліклініка № 2 вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку в кабінеті лор-лікаря. З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та її лікування не надає, а останній необхідно робити операцію. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування їх неповнолітньої дитини в розмірі 150 гривень щомісячно до одужання неповнолітньої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2011 року, актовий запис №209. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин непорозуміння, сварками, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають протягом восьми місяців, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ спільного майна у них немає. Просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі, ч. З ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

01.06.2013 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач подав до суду заяву, в якій позивач повністю позов підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач до суду не з’явився, причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмову заяву позивача і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 2006 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ВЛ № 207791, виданим повторно 30 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 59. Позивач не бажає подальшого збереження шлюбних відносин. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач не має згоди на подальше збереження шлюбних відносин, суд вважає, що подальше перебування у шлюбі зашкодить істотним інтересам позивача, який має право на вільне перебування у шлюбі, тому, відповідно до ст. 112 СК України суд вважає обґрунтованими і доведеними обставини, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідач до суду не з’явилась та не подала до суду заяву із зазначенням прізвища, яке необхідне залишити останній після розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне залишити відповідачеві прізвище «Мозгова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

16.10.2013 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей – [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подав до суду заяву, в якій позивач позов повністю підтримав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач до суду не з’явився, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмову заяву позивача і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], 204 березня [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 037951, виданим 16 травня 1997 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 103430 виданим 19 травня 1999 року Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним. Посилався на те, що в квітні 2013р. їй стало відомо, що 19.05.2010р. її чоловік [PERSON] придбав у [PERSON] за 1801800 грн. пакет простих акцій. Стверджувала, що відповідач [PERSON], уклав зазначений договір купівлі-продажу і розпорядився спільними сумісними коштами без її згоди, чим порушив її права. В процесі розгляду справи стало відомо про те, що відповідач [PERSON] померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, а відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав і просив справу розглянути в його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва (а.с.5), сторони з 30.01.2007р. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з договору (а.с.8-9), відповідач [PERSON] 19.05.2010р. уклав з [PERSON] договір, за умовами якого остання продала, а [PERSON] придбав за 1801800 грн. пакет простих акцій емітованих ЗАТ «АСК «Рокада». Згідно пояснень представника позивача, [PERSON] ніякої згоди на укладення її чоловіком [PERSON] спірного договору не давала, а витрачені на купівлю акцій кошти є спільною сумісною власністю подружжя, що не заперечував і відповідач (а.с.24). Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю до якого відносяться як грошові кошти, так і акції та інші цінні папери. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, за взаємною згодою, а дружина має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Враховуючи те, що оспорюваний договір виходить за межі дрібного побутового, то його укладення без письмової згоди позивачки свідчить про порушення вимог ст. 65 СК України (Закону), Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України, а згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК та іншим актам цивільного законодавства до яких відноситься і Сімейний кодекс України. Таким чином, суд вважає, що оспорюваний договір повинен бути визнаний недійсним з моменту його укладенння. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 114,71 грн. судових витрат, які понесла позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач в грудні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 31.12.2003 року він перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, сторони не підтримують подружні стосунки з кінця 2010 року, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 31 грудня 2003 року зареєстрували шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.11, 12, 13). Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалось, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна та місця проживання дитини не має. В судове засіданні позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв"язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в порядку, визначеному ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 1994 року сторони уклали шлюб, перебуваючи в якому народили доньку, [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] [INFO] На момент розгляду справи судом сторони фактично припинили шлюбне життя, спільне господарство не ведеться. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з небажання позивача продовжувати подальше спільне життя, що випливає з факту пред»явлення даного позову, зважаючи на те, що спору між останніми щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя немає, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved