Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2013 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] сільської ради Пирятинського району про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2011 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, у тому числі і земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2383 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаної земельної ділянки за заповітом померлої від 11 лютого 2008 року та звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (земельну ділянку). Проте, йому було відмовлено, оскільки у заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає [PERSON] земельну частку (пай), хоча на час складання заповіту їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі виданого [PERSON] сільською радою Пирятинського району 19.12.2001 року державного акта на право приватної власності на землю. Нечітке визначення обєкта спадкування у заповіті [PERSON] є перешкодою у спадкуванні [PERSON] вказаного спадкового майна. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просить визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2383 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області та належить [PERSON], яка померла 09.09.2011 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] сільською радою Пирятинського району 19.12.2001 року . Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пирятинського району у судове засідання не зявився, відповідач направив до суду листа, у якому позов [PERSON] в інтересах [PERSON], визнає, просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом встановлено: 09.09.2011 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актових записів про смерть зроблений актовий запис № 15 від 12.09.2011 року (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2383 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області та належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 002289, виданого [PERSON] сільською радою Пирятинського району 19.12.2001 року (а.с.9). За заповітом від 11.02.2008, посвідченого секретарем Теплівської сільської ради Пирятинського району, належну їй земельну ділянку [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с.7). Останній прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день смерті (а.с.8). Інших спадкоємців за законом та заповітом та спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у вказаному спадковому майні, немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою нотаріального оформлення свого права на земельну ділянку позивач звернувся до державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає [PERSON] земельну частку (пай), хоча на час складання заповіту їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі виданого [PERSON] сільською радою Пирятинського району 19.12.2001 року державного акта на право приватної власності на землю. Нечітке визначення обєкта спадкування у заповіті [PERSON] є перешкодою у спадкуванні [PERSON] вказаного спадкового майна. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом земельної ділянки, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 002289 та прийняв в установленому законом порядку спадщину після її смерті, проте у заповіті померлої обєкт спадкування визначений нечітко, а інших земельних ділянок у власності останньої не було, інакше як у судовому порядку визнати право власності позивача на вказану земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved