Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Савранської РДА, Відділу держземагенства у Савранському районі, треті особи [PERSON], Осичківська сільська рада, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що 11.01.2001р. в с. Осички, Савранського району, померла її рідна мати [PERSON]. Мати позивачки по день смерті постійно проживала в [INFO], позивачка доглядала за нею, лікувала, після смерті спадкодавиці [PERSON] похоронила [PERSON] та справляла поминки. Після смерті спадкодавиці, спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями, шляхом фактичного вступу, отримав рідний батько позивачки [PERSON], який помер 07.01.2010р.. Нещодавно після смерті батька позивачці стало відомо про те, що [PERSON] при житті отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0114193, як член колишнього КСП Дружба. За життя спадкодавиці заповіт нею складений не був. Батько позивачки свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельного паю після смерті спадкодавиці не отримував. Окрім позивачки, спадкоємцем першої черги за законом може бути її рідний брат [PERSON], який відмовляється від прийняття спадщини у вигляді земельної частки паю на користь позивачки. При зверненні позивачкою до нотаріальної контори її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної частки (паю) посвідченого сертифікатом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. В свою чергу позивачка не має можливості скористатися правом виділення або відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до зазначеного сертифікату, що змусило позивачку звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка 10.10.2013р. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності (а. с. 34). Відповідачі та їх представники в судове засідання 10.10.2013р. в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду вказаної справи (а. с. 28, 30, 31). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 29). Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відкладення розгляду справи, суду не надав. Представник третьої особи Осичківської сільської ради [PERSON] в судове засідання 10.10.2013р. не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] (а. с. 22). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, викладену ним у заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 11.01.2001р. в с. Осички, Савранського району померла рідна мати позивачки [PERSON] (а. с. 6). Рівень спорідненості між позивачкою та спадкодавицею підтверджується записами в свідоцтві про народження позивачки (а. с. 5, зворотній бік), в свідоцтві про смерть спадкодавиці серії 1-ЖД № 220128 (а. с. 6) та свідоцтві про укладення шлюбу позивачкою, серії І-ЖД № 438160 від 13.05.1979р. (а. с. 5). Факт належності права на земельну частку (пай) спадкодавиці підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0114193 виданим 21.08.1996р. на підставі рішення Савранської РДА № 97 від 24.05.1996р.. Спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу відповідно до діючого на той час ЦК України прийняв рідний батько позивачки [PERSON], який 07.01.2010р. помер в с. Осички, Савранського району, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ЖД № 203325 від 08.01.2010р. (а. с. 11). Відповідно до даних Савранської районної державної нотаріальної контори (а. с. 33) позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 07.01.2010р.. Покійний батько позивачки за час свого життя не отримав свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну частку (пай). Вказана обставина позбавляє позивачку можливості на реалізацію свого права на прийняття спадщини після смерті матері та батька. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Ч. 1 ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно пунктів 16, 17 ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 3 Указу Президента України від 10.11.1994р. №666/94 Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сількогосподарського виробництва установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування. Враховуючи, що до позивачки перейшли права на земельну частку (пай), та яку позивачка не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, з урахуванням тих обставин, що батьком позивачки після смерті спадкодавиці не було отримано свідоцтва про право на спадщину, а саме земельну частку (пай) суд вважає, що вимога позивачки про визнання за нею права власності на земельну частку (пай), яка належала її матері [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, у відповідності до ст. 1276 ЦК України, якою встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На підставі викладеного,

Outcome: approved