overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

З врахуванням складності справи, а також те, що для виготовлення повного тексту судового рішення потрібен певний час, суд у відповідності до вимог ч.3 ст. 209 ЦПК України проголошує вступну та резолютивну частину судового рішення. Куруючись ст..ст. 208, 215 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посилаючись на те, що протягом свого життя тричі одружувалась та змінювала своє прізвище. За народження її прізвище було «[PERSON]», в зв'язку з чим в трудовій книжці було записано прізвище теж «[PERSON]». Прізвище «[PERSON]» в трудовій книжці не зазначено, тому виникла необхідність встановлення факту належності їй трудової книжки для звернення до Управління ПФУ у Дніпровському районі міста Києва з заявою для оформлення пенсії. Тому заявник просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки [NUMBER] від 11.11.1975 року з зазначеними прізвищами «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]». Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] від 11.11.1975 року з зазначеними прізвищами «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]». Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] народилась [INFO] року в селі Ненадиха Тетіївського району Київської області (а.с.5). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища підтверджується, що 28 грудня 1975 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.20). В подальшому [PERSON] 10 квітня 1982 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.21). 11 листопада 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.22). На підтвердження факту належності їй трудової книжки [NUMBER] від 11.11.1975 року з зазначеними в ній прізвищами «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]» позивач надала довідку від 03.12.2013 року про те, що вона працювала в ПАТ «Дніпрянка» та трудові договори від 17.01.2002 року та від 25.10.2007 року на підтвердження роботи в ПП «[PERSON]» та ФОП «[PERSON]» (а.с.23, 24, 25-26). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що трудова книжка [NUMBER] від 11.11.1975 року з зазначеними прізвищами: «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]» належить [PERSON], яка внаслідок укладення шлюбу змінювала своє прізвище з дівочого «[PERSON]» на «[PERSON]», на «[PERSON]» та на «[PERSON]». Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд знаходить доведеним той факт, що трудова книжка [NUMBER] від 11.11.1975 року з зазначеними прізвищами: «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]» дійсно належить [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

позивачка звернулась до суду із позовом у якому вказувала, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1202 га в [ADDRESS]. За час свого життя мати залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці, яка вже успадкувала житловий будинок, а оформити свої спадкові права на земельну ділянку не може. Причиною стало те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №141414 на ім»я спадкодавця неправильно зазначена адреса земельної ділянки, а саме: [ADDRESS]. Згідно існуючих правил внесення в державні акти не допускається, а тому позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1202 га в [ADDRESS], як на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка в судове засідання не з»явилась , оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить даний позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, оскільки надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про смерть, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Згідно копії державного акту серії ЖТ № 141414 [PERSON] належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1202 га в [ADDRESS] (а.с.6) Копія заповіту від 21.11.2008 року , який посвідчений секретарем виконавчого комітету Старокотельнянської сільської ради, підтверджує те, що [PERSON] все своє майно яке буде належати їй на день смерті заповідає [PERSON] (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4). Довідкою, яка видана Старокотельнянською сільскою радою підтверджується те що житловий будинок та приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1202 га належали [PERSON] та знаходяться за адресою : [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власно не встановлена судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

позивачка звернулась до суду із позовом у якому вказувала, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка постійно проживала в с.Зарубинці, Андрушівського району. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4042 га. За час свого життя мати залишила заповіт від 22.12.2000 року, який посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради та яким заповіла вище зазначену земельну ділянку їй. Позивачка в шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, але оформити свої права не може. Причиною стало те, що в заповіті мати заповідає земельну ділянку розміром 3,26 га умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0308402. Але уже після складання заповіту, 14.03.2006 року мати шляхом жеребкування отримала земельну діялнку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4042 га на яку був виготовлений державний акт з планом меж земельної ділянки та з кадастровим номером 1820384000:07:000:0108. В даному випадку коли змінився предмет спадкового майна, нотаріус не видає свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи викладене позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4042 га , яка знаходиться на території Зарубинецької сільської ради , як на спадщину після смерті матері [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з»явилась , оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить даний позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про смерть, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5) Заповітом від 22.12.2000 року, який посвідчений секретарем Зарубинецької сільської ради підтверджується те, що [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 3,26 га [PERSON] (а.с.6) Згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №888324, [PERSON] належить земельна ділянка (пай) площею 2,4042 га , яка знаходиться на території Зарубинецької сільської ради (а.с.9) Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власно не встановлена судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебувала вищезазначена цивільна справа. 02 листопада 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором було задоволено частково (а.с.52-55). 11 грудня 2013 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дана цивільна справа була повернута до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для належного оформлення та вирішення питання щодо ухвалення по справі додаткового рішення, оскільки при постановленні резолютивної частини повного тексту рішення суд зазначив лише загальну суму боргу, яку потрібно стягнути та не вказав з чого вона складається (сума заборгованості за кредитом, сума заборгованості за відсотками, пеня тощо) (а.с. 86). Сторони в судове засідання по справі не з`явились, про день та час його проведення повідомлялись належним чином, проте ця обставина, згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, не є перешкодою у вирішенні поставленого перед судом питання. Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, дійсно, при ухваленні рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по даній цивільній справі, у резолютивній частині повного тексту не вказано з чого складається сума заборгованості відповідачів перед позивачем за кредитним договором. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, згідно якого стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2007 року №8/2007/840-К/1716-А у сумі 16 738, 75 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 133 784,46 гривень. Вказана сума заборгованості складається з: 10 304,30 доларів США (еквівалент - 82357,12 гривень) - заборгованості по кредиту; 3 404, 76 доларів США (еквівалент - 27 212,54 гривень) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 620, 99доларів США (еквівалент - 12 955,76 гривень) - штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу, 1 408, 70 доларів США (еквівалент - 11 259, 03 гривень) - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та припинення дії кредитного договору. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 22.04.2010 року Нікопольським міськрайонний судом було винесено заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами. Відповідачка погашення заборгованості по кредиту не здійснювала, з дати видачі судового наказу по 26.12.2012 року у неї утворилася ще й заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 8336,84 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 06.03.2008 року між сторонами було укладено Договір № 11051 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.3-6). [PERSON] свої зобов'язання за вказаним Договором порушувала, внаслідок чого, за позовом Банку, Нікопольським міськрайонний судом 22.04.2010 року було винесено заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 6709,34 грн. та судових витрат. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі п.12.1 Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до дня закриття картрахунку і завершення всіх рахунків … (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] зобов'язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26.12.2012 року у неї утворилася заборгованість по відсоткам на суму 8336,84 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). На день розгляду справи відповідачка заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» у добровільному порядку не сплатила, а тому вона підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом підлягають задоволенню. На вимогу банку, суд приходить до думки, що підлягають також задоволенню вимоги щодо припинення дії договору. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та припинення дії кредитного договору. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 28.10.2010 року Нікопольським міськрайонний судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами. Відповідачка погашення заборгованості по кредиту не здійснювала, з дати видачі судового наказу по 26.12.2012 року у неї утворилася ще й заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 5729,21грн. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 15.12.2007 року між сторонами було укладено Договір № 10429 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.3-6). [PERSON] свої зобов'язання за вказаним Договором порушувала, внаслідок чого, за заявою Банку, Нікопольським міськрайонний судом 28.01.2010 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 3773,51 грн. та судових витрат. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі п.12.1 Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до дня закриття картрахунку і завершення всіх рахунків … (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] зобов'язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26.12.2012 року у неї утворилася заборгованість по відсоткам на суму 5729,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). На день розгляду справи відповідачка заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» у добровільному порядку не сплатила, а тому вона підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом підлягають задоволенню. На вимогу банку, суд приходить до думки, що підлягають також задоволенню вимоги щодо припинення дії договору. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та суду пояснила, що у хворого [PERSON] виявлено заразну форму туберкульозу, він був попереджений про необхідність лікування в протитуберкульозному диспансері міста Маріуполя, але від госпіталізації та лікування остання відмовився. У теперішній час хворий лікування не проходить, у зв'язку із чим представляє епідеміологічну загрозу для оточуючих. Просила винести рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, а [PERSON] - обов'язковій госпіталізації до Міського протитуберкульозного диспансеру міста Маріуполя, оскільки факт його хвороби підтверджується випискою з амбулаторної картки №604366, випискою з протоколу ВКК від 12.12.2013 року, згідно яких [PERSON] хворіє заразливою формою туберкульозу та представляє загрозу для тих, хто його оточує. Згідно ст. 12 Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз", хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, які ухиляються від лікування і становлять загрозу розповсюдження хвороби серед населення, за рішенням суду підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] хворіє заразною формою туберкульозу та ухиляється від його лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

В заяві до суду позивач вказала, що від спільного проживання з відповідачем в них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. А тому, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% зі всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття. Просить стягнути з відповідача на її користь витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву про визнання позову, просив справу слухати у його відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження. Дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою Митківської сільської ради Барського району №451 від 06.11.2013 року. Відповідач матеріальної допомоги по утриманню дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та визнання позову відповідачем є підставою для задоволення позову. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 25% всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи їх стягнення з 08.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

3 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок, яку вона має намір успадкувати. Однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, а державні акти на земельні ділянки забрала і неправомірно утримує її сестра [PERSON], яка своїми діями перешкоджає їй оформити спадщину. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Черемошненської сільської ради в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив, що з'явитись в судове засідання не має можливості, просив справу розглянути без присутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке: Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1225 ЦК України, за змістом яких до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право власності на земельну ділянку, яке переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення; - ч.1 ст.328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Outcome: approved