Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, [PERSON], третя особа: [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. був укладений кредитний договір № NKVPAK10730101, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 68677.39 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов’язання за кредитним договором було укладено договір застави майна від 14.06.2007 року, а саме транспортного засобу: TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON]. Проте останній не виконав взятих на себе зобов’язань. Заочним рішенням Індустріального суду Дніпропетровська від 19.07.2012 року з [PERSON]. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було постановлено звернути стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіль TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON], а також стягнути з [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн. 00 коп. та з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 129 грн. 00 коп. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Державної виконавчої служби для примусового виконання вищезазначеного рішення суду. Однак, провести реалізацію автомобіля, в рамках умов вказаного рішення суду та договору застави перешкоджають арешти накладені державною виконавчою службою Южноукраїнського міьского управління юстиції Миколаївської області 09.03.2011 р. та 02.11.2011 р. Посилаючись на те, що зазначений арешт та заборона суду унеможливлюють повернення кредитної заборгованості, просив зняти встановлені заборони. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. Представник ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні також не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши представників позивача, представника ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 14.06.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKVPAK10730101, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 68677.39 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов’язання за кредитним договором було укладено договір застави майна від 14.06.2007 року, а саме транспортного засобу: TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.5-10). Умови передбачені договором відповідач не виконав, у зв’язку з чим на підставі заочного рішення Індустріального суду Дніпропетровська від 19.07.2012 року постановлено стягнути з [PERSON]., Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн. 00 коп. та з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 129 грн. 00 коп. та звернути стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіль TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.11-12). Ухвалою Індустріального суду Дніпропетровська від 03.10.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було роз’яснено рішення цього ж суду від 19.07.2012 року щодо порядку його виконання, а саме: наявності права ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у [PERSON] належного йому на праві власності автомобіля TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, з правом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі – продажу будь-яким способом з іншою особою – покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органу ДАІ України, а також права вимагати надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.15). 09.03.2011 року державним виконавцем ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на автомобіль: TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.20). 02.11.2011 року державним виконавцем ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на підставі постанови про відкриття провадження, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в тому числі і на автомобіль: TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.21). Оскільки право застави у позивача виникло ще 14.06.2007 р., а постанови про накладення арешту винесені відповідно: 09.0.2011 року та 02.11.201 року, тобто пізніше, ніж автомобіль TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН, було передано в заставу ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно укладеного договору застави автомобілю. Станом на 18.04.2013 року заборгованість [PERSON] перед «ПриватБанком» складає 57570,66 доларів США, що еквівалентно 460162,29 грн. (згідно курсу НБУ на 18.04.2013 р. 7,993 грн. за 1 дол. США), що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату придбання автомобілю складала 286875,00 грн. та яка постійно знижується внаслідок зносу транспортного засобу. Згідно зі ст. 14 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майн мало ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки саме останній раніше зареєстрував обтяження на предмет застави автомобіля TOYOTA, модель: PRADO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал – В, № кузова/шасі: JTEBL29J90504931, реєстраційний номер: ВЕ7222АН (а.с.22-25). Відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ “Про заставу”, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов’язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 16 ЗУ “Про заставу” передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не пов’язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Звернення стягнення на заставне майно регулюється приписами ст. 52 Закону України “Про виконавче провадження”. Стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернене у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави виникло у ПАТ КБ «ПриватБанк» з моменту нотаріального посвідчення договору застави від 14.06.2007 р., тобто 14.06.2007 р. Відповідно до ст. 586 Цивільного кодексу України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved