overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, з тих підстав, що 17 грудня 2007 року позивач уклав з відповідачем договір. Згідно договору, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Станом на 06 жовтня 2013 року заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором від 17 грудня 2007 року становить 24 108 грн. 66 коп.. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без участі їх представника. Відповідач [PERSON] до залу суду не з'явилась по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 грудня 2007 року уклав з відповідачем [PERSON] договір, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 18-24). Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит шляхом надання кредитної картки на суму 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.18-24). Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, тому станом на 06 жовтня 2013 року заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за договором від 17 грудня 2007 року становить: заборгованість за кредитом - 2 885 грн. 68 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 648 грн. 76 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 9 950 грн. 00 коп.; а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1 124 грн. 22 коп.. Таким чином, всього заборгованість за договором становить - 24 108 грн. 66 коп., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с.6-15). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до [PERSON] про визнання особи втартившою право користування житловою площею. Позивачка в судовому засіданні просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком № 4 по вулиці Нестерова в м. Біла Церква з наступних підстав. Так, відповідач після одруження з 1989 року в спірному житловому приміщенні не проживає, спірний будинок залишив добровільно, на користування спірною житловою площею не претендував, вселятися не намагався, перешкод в користуванні спірною житловою площею йому не чинолось, оплату житла не проводить, речей його в квартирі немає, в добровільному порядку відповідач виписатись з будинку не бажає, а тому він згідно ст.405 ЦК України втратив право користування спірною житловою площею. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи судом неодноразово повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив. У звязку з викладеним, зі згоди позивачів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідвши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.02.1974 року виданого виконавчим комітетом Білоцерківського міської ради , належить житловий будинок № 4 по вулиці Нестерова в м. Біла Церква Київської області. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] однак не мешкає там з після одруження з 1989 року по теперішній час. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщення понад один рік без поважних причин, згідно ст. 405 ЦК України він втратив право користування спірною житловою площею. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13 638, 90 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.07.2005 року [PERSON] отримав кредит у сумі 2 000, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 638, 90 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.07.2005 року [PERSON] отримав кредит у сумі 2 000, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.09.2013 року за ним склала 13 638, 90 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 1 983, 93 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 10 529, 31 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 625, 66 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 16 775, 20 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 05.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у сумі 5 000, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 775, 20 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання у справі не зявлялась, про час і місце їх проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 05.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у сумі 5 000, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.09.2013 року за нею склала 16 775, 20 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 3 907, 63 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8 967, 56 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 625, 00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 775, 01 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 13 008, 58 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 01.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у сумі 1 500, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 008, 58 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання у справі не зявлялась, про час і місце їх проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 01.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у сумі 1 500, 00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.09.2013 року за нею склала 13 008, 58 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 2 910, 47 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 9 002, 46 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 595, 65 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, просив суд виселити з квартири № 32 вул. Донецьке шосе в м. Дніпропетровську Підпалу [PERSON]. У судове засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання у справі не зявлялися, про час і місце їх проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 106267. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов?язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15 000,00 дол. США, строком до 21.12.2010 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 21.12.2007 року уклали договір іпотеки № 267-4. Згідно п. 7 договору іпотеки Відповідач в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 111/32. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Свої зобов?язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши третій особі [PERSON] кредит, в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 24 червня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе,111/32, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (а.с. 25-26). Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною заявою, якою просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 17.05.2008 центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на життя, проживають окремо більше двох років, дитина перебуває на її утриманні та проживає разом з нею, перешкоджати вільному спілкуванню з відповідача з дитиною наміру не має. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Також, вказала, що з відповідачем не ведуть спільного господарства та проживають окремо з квітня 2011 року, спір про поділ майна відсутній, також вказала, що син проживає з нею. Відповідач та його представник не заперечували проти задоволення позову, але відповідач заперечував, щодо тієї обставини, що він не надає матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки він передає подарунки, намагається з ним спілкуватись, але позивачка йому чинить перешкоди, також зазначив, що проживають з позивачкою окремо з квітня 2011 року. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. 17 травня 2008 року центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 673, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 8), який проживає з матір'ю без реєстрації, згідно довідки ЄРРЦ філія №801 від 18.12.2013 №1092. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть з квітня 2011 року. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У звязку зі складністю складання повного тексту рішення, для чого потрібен значний час, суд вважає за необхідне оголосити вступну та резолютивну частину рішення, а з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 30 грудня 2013 року після 13-00 години. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між ЗАТ «ОТП Банк», право вимоги якого до відповідача перейшло до позивача, та відповідачем 16 лютого 2007 року був укладений договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, згідно з умовами якого позивачу було надано платіжну картку і відкрито картковий рахунок. Відповідачу було надано кредитний ліміт зі сплатою процентів та плати за користування кредитом у строки та розміри, встановлені договором. Відповідач порушує умови договору, заборгованість за кредитним договором станом на 10 червня 2013 року становить 999, 72 грн., у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Також, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк», право вимоги якого до відповідача перейшло до позивача, та відповідачем [PERSON] 16 лютого 2007 року було укладено договір №001/2626/07 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) (а.с.а.с. 6-11), згідно з умовами якого позивачу було надано платіжну картку Visa Classic і відкрито картковий рахунок для обліку операцій за платіжною карткою. За заявою відповідача (а.с.8) йому було надано кредитний ліміт в розмірі 1 000 грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Пунктом 5 договору також встановлено процентну ставку у розмірі 0,01% для здійснення безготівкових операцій. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до даних розрахунку заборгованості сума заборгованості по кредиту станом на 10 червня 2013 року становить 999, 72 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу за договором про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) у розмірі 999, 72 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 229,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 26 грудня 2013 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Мохначівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.2011 року. Позивач являється спадкоємцем після смерті матері, але своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини пропустила у звязку з необізнаністю в діючому законодавстві, оскільки має освіту 8 класів та вважала, що вона вже прийняла спадщину, оскільки на її ім'я складений заповіт. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить його законним правам та інтересам. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved