Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач по справі [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини, [PERSON], записаний за вказівкою матері відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 28.03.2012 № 00010291217 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області). Таким чином, [PERSON] зобов'язана виконувати ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" у повному обсязі. Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25 травня 2012 року [PERSON] засуджена до позбавлення волі строком на 1 рік 3 міс., відбувала покарання у Селезнівській виправній колонії № 143 Луганської області. Оскільки малолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування, рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 18.07.2012 року № 310 йому було надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Родичів або громадян, які виявили б бажання опікуватися дитиною у своїй родині не виявилось, тому неповнолітнього [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 18.07.2012 року № 308 було влаштовано на повне державне забезпечення до комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський спеціалізований будинок дитини, м.Донецьк». Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 06.12.2012 року, [PERSON] має діагнози: ураження головного мозку неуточненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, залізодефіцитна анемія та потребує медико-соціальної та медико-педагогічної корекції. За інформацією адміністрації закладу від 01.11.2013 року за час перебування малолітнього [PERSON] у закладі мати відвідувала його 2 рази: 17.05.2013 р.та 24.05.2013 р. За час перебування її в місцях позбавлення волі зв'язок з сином вона не підтримувала, здоров'ям та умовами життя дитини не цікавилась, ніякої матеріальної допомоги не надавала. Згідно з рішенням Перевальського райсуду Луганської області від 18.04.2013 року, [PERSON] звільнилась умовно-достроково та прибула до м.Димитров. 29.04.2013 року спеціалістами у справах дітей з нею була проведена бесіда щодо виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина. [PERSON], [INFO], після звільнення з місць відбування покарання деякий час мешкала у родині рідного брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зі слів, його дружини [PERSON], відомо, що вона бачила [PERSON] в м.Димитров з незнайомим їй чоловіком, адресу фактичного проживання [PERSON] вона не знає. Відповідно до довідок, наданих Димитровським міським центром зайнятості, міським управлінням праці й соціального захисту населення, управлінням Пенсійного фонду в м. Димитрові [PERSON] на обліку в державних установах м. Димитрова не перебуває, ніякої державної допомоги не отримує. Згідно з довідками Димитровської центральної міської лікарні від 07.02.2013 на обліку лікарів: нарколога, фтизіатра, психіатра також не знаходиться. Таким чином, поважні причини, які перешкоджали б поверненню малолітньої дитини до родини матері невідомі. Питання, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] було розглянуто 24.09.2013 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Димитровської міської ради та ухвалено рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього [PERSON] [PERSON] є малолітньою дитиною, він не може самостійно захищати свої права. Дитина знаходиться на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради від 23.01.2012, тому орган опіки й піклування - виконавчий комітет Димитровської міської ради, бере на себе зобов'язання захищати порушені права малолітньої дитини. На підставі ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 4 Закону України „Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", ч. 3 ст. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення захисту прав дітей», ст. 150, п. 1, 2 ч.1 ст. 164, ст. 165, ст. 180 Сімейного кодексу України просив позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини на користь комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський спеціалізований будинок дитини» м.Донецьк на утримання [PERSON] В судовому засіданні представник позивача наполягала на заявлених позовних вимогах, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Представник третьої особи КЛПУ "Міський спеціалізований будинок дитини, м.Донецьк" до судового засідання не з'явився, третя особа про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надано письмове клопотання з проханням розглянути справу без участі представника, позов підтримали у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] записаний зі слів матері у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с. 12). [PERSON], на підставі вироку Димитровського міського суду від 25.05.2012 року, за ст.185 ч.2 КК України, була засуджена до одного року трьох місяців позбавлення волі та 26.04.2013 року була звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково (а.с. 8, 9-10). 12.03.2012 року, через відсутність [PERSON] більше ніж тиждень за місцем мешкання: [ADDRESS], дитина [PERSON], 2010 року народження був влаштований до дитячого відділення Димитровської ЦМЛ (а.с. 19, 22). 13.03.2012 року [PERSON] написана заява про тимчасове влаштування дитини [PERSON], [INFO] до будинку дитини на строк до шести місяців у зв'язку з важким матеріальним становищем (а.с. 23). Згідно з рішенням виконкому Димитровської міської ради від 21.03.2012 року [PERSON], [INFO] вирішено влаштувати до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с. 15, 16). 18.07.2012 року малолітньому [PERSON], [INFO] надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13-14). Згідно з відомостями АДР ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрованою не значиться (а.с. 33). Згідно з довідками Димитровської ЦМЛ відповідач [PERSON] на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває (а.с. 27, 28, 29). Відповідач не працює, на обліку у Димитровському УПСЗН та ПФУ не перебуває (а.с. 24, 25, 26, 30). Згідно з довідкою КЛПУ «Міський спеціалізований будинок дитини, м.Донецьк», за час знаходження [PERSON], [INFO] у закладі відвідувала його лише 2 рази, під час відвідування дитини у закладі, матеріальної допомоги дитині не надавала, бажання забрати дитину в сім'ю не виявляла (а.с. 20). Неповнолітній [PERSON], [INFO], за даними медичного обстеження лікарями КЛПУ «Міський спеціалізований будинок дитини, м.Донецьк» має такі діагнози: ураження головного мозку неуточненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, залізодефіцитна анемія(а.с. 17) 28.10.2013 року службою у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON](а.с. 5-6). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ст.164 Сімейного кодексу України, батьки у разі ухилення від виконання своїх обов'язків, можуть бути позбавлені батьківських прав. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, безвідповідально ставиться до здоров'я та життя своєї дитини, не виховує і матеріально не утримує її. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тому суд вважає, що відповідач повинна бути позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини - [PERSON], [INFO], бо це відповідає інтересам дитини та її благополуччю. Крім того, відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання утримувати дитину є батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Згiдно зі статтею 182 Сiмейного кодексу України при визначеннi розмiру алiментiв суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, iншi обставини, що мають істотне значення. Розмір алiментiв на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вищевикладеного, з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає, що з вiдповiдача на користь Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський спеціалізований будинок дитини, м.Донецьк» на утримання [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмiрi 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 458,80 грн. На підставі ст.ст.150, 164, 170 СК України,

Outcome: approved