Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

09.01.2007 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON]»янка-Бузької міської ради, ДКП Червоноградського МБТІ, третьої особи державного нотаріуса [PERSON]»янка-Бузької державної нотаріальної контори, уточнивши який просив суд визнати недійсним витяг з реєстру права власності на нерухоме майно №5306101, виданий Червоноградським МБТІ 04.11.2004 р. та свідоцтва на спадщину за заповітом від 28.12.2004 р., посвідчене державним нотаріусом [PERSON]»янка-Бузької державної нотаріальної контори [PERSON] в частині спадкового майна, яке складається з цегляної літньої кухні та бутобетонного погребу; визнати за ним право власності на цегляну літню кухню та бутобетонний погріб, який є невід»ємною частиною цієї споруди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що будучи власником частини житлового будинку по вул. Данила Галицького, 9 у м.Камянка-Бузька, в жовтні 2005 року він звернувся до виконкому Камянка-Бузької міської Ради за дозволом на будівництво літньої кухні і отримав у вигляді рішення виконавчого комітету за №286 від 26.10.2005 року. Тоді ж і приступив для будівництва вказаної будівлі. Літню кухню та бутобетонний погріб, який є невідємною частиною цієї споруди він будував разом із своєю сімєю за власні заощадження та зі згоди власника іншої частини будинку-його матері [PERSON]. У 2004 році державний нотаріус Камянка-Бузької нотаріальної контори [PERSON], посвідчуючи свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, не вивчивши всіх обставин справи, помилково внесла літню кухню та бутобетон ний погріб, побудований ним, до майна, яке успадкувала відповідачка по справі, його сестра і дочка померлої [PERSON] [PERSON], порушивши тим самим його законне право на цю будівлю. У 2006 році, на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради №14 від 27.09.2005 року він отримав [PERSON] на право власності на земельну ділянку на якій і знаходилась і ця будівля тим самим ще раз підтвердивши його незаперечне право на цю будівлю. Крім цього, для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку, необхідна була згода суміжного землекористувача, яким на час оформлення документа була відповідачка по справі [PERSON] За життя його матері [PERSON] ніхто не заперечував факту побудови ним літньої кухні, тому він вважав, що набув права власності на цю будівлю, у зв»язку з цим він змушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач уточнену позовну заяву підтримав, просить її задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. У судовому засідання відповідачка заперечувала проти позову, однак в подальшому в судові засідання не з»являлася, причин неявки не повідомила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі, та може ствердити, що [PERSON] побудував літню кухню та бутобетонний погріб власними силами та за власні кошти, жодної допомоги зі сторони сестри [PERSON] не було. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні дали суду аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно вимог ст.ст.331,393 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинку будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва( створення майна). За заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частина робіт, яка не є виконана відповідно до проекту, є незначною. Згідно ст.393 ЦК України правовий акт органу де ржавої влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Так, згідно п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. із наступними змінами „Про судову практику у справах за позовом про право приватної власності при розгляді судом позову про витребування власником свого майна слід враховувати, що згідно зі ст..50 Закону України „Про власність і ч.3 ст. 145 ЦК власник у будь-якому випадку, має право вимагати повернення(віндикація) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, безоплатно набутого володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати. В інших випадках судам слід керуватись правилами ч.1,2 ст. 145 ЦК. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому міської Ради від 14.08.1963 року № 76 [PERSON] було надано земельну ділянку площею 600 м кв. для будівництва житлового будинку в м. Камянка-Бузька по вул. Д. Галицького,9( у минулому вул. Колгоспна,7)(а.с.183) Згідно рішення виконавчого комітету Кам-Бузької міської Ради №286 від 26.10.1995 року „Про дозвіл на будівництво літньої кухні надано дозволи на будівництво літньої кухні розміром 6.00 х 4.00 м в будинковолодінні [PERSON] по вул. Д. Галицького,9 (а.с.8). Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №050738, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, виділеної для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка розташована в м. Кам»янка-Бузька, вул. Д. Галицького,9 згідно рішення [PERSON].-[PERSON] міської ради № 14 від 27.09.2005 р. Судом встановлено в [PERSON] є власником 12/25 частини будинковолодіння за адресою: Львівська область Камянка-Бузький район вул.. Д. Галицьго,9 (а.с.10,11,27), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ДКП Червоноградським МБТІ 04.11.2004 р. інші 13/25 частин наведеного будинковолодіння успадкувала за заповітом відповідач [PERSON], після смерті матері [PERSON], яка померла -19.02.04 р. (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28.12.2004 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом [PERSON]»янка-Бузької держаної нотаріальної контори, спадкоємцем до спадкового майна [PERSON], яка померла 19.02.04 р. є [PERSON], яка проживає у [INFO] і спадкове майно складається: -13/25 частин цегляного будинку(А1), разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в м. Камянка-Бузька Львівської області по вул.. Д. Галицького,9, який складається з 4-х житлових кімнат, житловою площею 56,3 м кв., трьох коридорів. До будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: деревяний сарайБ деревяна вбиральня „В, цегляна літня кухня „Г, бутобетон ний погрібПГ, споруди №1К.Судом із пояснень позивача, свідків та матеріалів справи безспірно встановлено, що цегляна літня кухня „Г та бутобетон ний погріб ПГ належить позивачу-Вусовичу А.А. Дані обставини стверджуються показаннями позивача [PERSON], рішенням від 26.10.1995 року № 268 міської Ради, накладними та товарними чеками на щебінь, цемент, цеглу, яку придбав для будівництва позивач, мати [PERSON] з 1995 р. по 2004 р. жодних претензій до позивача не ставила, відповідачка [PERSON] там ніколи не проживала на протязі 15 років. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не надано суду жодних допустимих доказів, які б підтверджували її заперечення позовних вимог, а доводи позивача підтверджені належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позов є підставним та підлягає до задоволення .

Outcome: approved