Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстраційного обліку, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та скасувати реєстрацію [PERSON] за вказаною адресою. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що відповідач [PERSON] є її рідним сином, а [PERSON] донькою. Їм трьом, в рівних частках, на праві спільної часткової власності належить 79/100 частини квартири [ADDRESS]. 21/100 частини квартири належить їй на праві на праві власності на підставі договору дарування від 21.01.2009 року. Вона та діти зареєстровані у спірній квартирі та до 2001 року всі разом там проживали. В липні 2001 року її сина [PERSON] вступив до Збройних сил України та після демобілізації він перейшов проживати до своєї жінки за адресою: [ADDRESS]. До теперішнього часу її син проживає за вказаною адресою разом зі своєю жінкою та дітьми. Оскільки син є співвласником квартири та зареєстрований у ній то він повинен сплачувати й комунальні платежі, оскільки нарахування таких послуг здійснюється згідно загальної площі квартири або на кількість зареєстрованих у квартирі осіб. Але, з 2001 року син не приймає участі в сплаті зазначених послуг, а тому всі послуги сплачує вона та її донька. Реєстрації [PERSON] є формальною, оскільки він постійно проживає за іншою адресою. Вважає, що своєю реєстрацією [PERSON] порушує її права як співвласника майна. [PERSON] не погодившись із позовом [PERSON] пред'явив зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на 79/300 частини квартири та стягнення грошової компенсації, в якій просить суд припинити його право власності на 79/300 частин спірної квартири та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь компенсацію вартості 79/300 частини квартири згідно оцінки судово-технічної експертизи. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що між ним та [PERSON] і [PERSON] склалися недоброзичливі стосунки та користуватися квартирою мати йому не дає, в квартиру не пускає, ключів не дає, а сестра [PERSON] матір підтримує. В добровільному порядку його мати та сестра не бажають вирішувати питання про припинення його частки у квартирі та не бажають сплатити йому компенсацію вартості належних йому 79/300 частини квартири. Оскільки його частка є незначною та виділити її у натурі не має можливості він бажає припинити своє право власності на неї стягнувши з відповідачів за зустрічним позовом суму вартості 79/300 частин спірної квартири. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали первісний позов та просили його задовольнити, посилалися на обставини викладені у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі. [PERSON] та його представник позовні вимоги первісного позову не визнали та у його задоволенні просили відмовити. Зустрічну позовну заяву підтримали та посилаючись на викладені у ній обставини, просили її задовольнити. [PERSON] проти задоволення зустрічного позову заперечувала та просила відмовити [PERSON] у його позовних вимогах, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, на праві спільної часткової власності належить 79/100 частини квартири [ADDRESS]. 21/100 частини квартири належить позивачці за первісним позовом на праві власності на підставі договору дарування від 21.01.2009 року. Сторони зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується довідкою житлової організації, та до 2001 року разом проживали у ній. Згадана квартира [ADDRESS] являє собою житлову трикімнатну квартиру з трьома ізольованими жилими кімнатами площею 21,2 кв.м, 13,0 кв.м та 10,0 кв.м. Житлова площа квартири становить 44,2 кв.м. Загальна площа спірної квартири складає 73,5 кв.м. [PERSON] хоч і зареєстрований за вказаною адресою але з 2001 року там не проживає, що сторони визнали у судовому засіданні. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що з 2001 року після демобілізації [PERSON] з лав Збройних Сил України він почав проживати за адресою: [ADDRESS], разом зі своєю дружиною та дітьми. У квартирі за адресою: [ADDRESS], він не зміг проживати, оскільки повернувшись зі служби в Збройних Силах України він не зміг потрапити до квартири, т.я. [PERSON] не надала йому від неї ключів. До квартири [PERSON] не може потрапити і станом на 18.11.2013 року, оскільки не має до неї доступу, у якому його обмежують його матір [PERSON] та сестра [PERSON] З-за цього випадку з 2001 року, між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу поділу квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки сторонами не доведено належними, допустимими та достатніми доказами дійсну ринкову вартість спірної квартири, без чого не може бути вирішені позовні вимоги зустрічного позову, на депозитний рахунок суду не було внесено грошові кошти в рахунок компенсації вартості 79/300 частин квартири. Відповідна судова будівельно-технічна експертиза була призначена ухвалою суду за клопотанням [PERSON] з метою з'ясування дійсної вартості спірного майна, але останнім оплачена не була, у зв'язку з чим справу було повернуто з Дніпропетровського НДІ судових експертиз до суду. До наданого [PERSON] в судовому засіданні звіту про оцінку майна суд відносить критично та не приймає його до уваги, оскільки дане дослідження оцінювачем проводилося за статистичними даними по м. Дніпропетровську, а конкретний об'єкт нерухомості - спірна квартира, безпосередньо не досліджувалася, оскільки [PERSON] не забезпечила та перешкоджала доступу до квартири як оцінювача, який здійснював оцінку, так і самого [PERSON], що було підтверджено сторонами у судовому засіданні. Первісний позов також не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] будучи співвласником у рівних частках з [PERSON] та [PERSON] 79/100 частини спірної квартири має відповідне право на користування своєю власністю та на реєстрацію за вказаною адресою. Статтею 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи бути обмеженим у його здійсненні. З огляду на ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2001 року не проживає квартирі за адресою: [ADDRESS], та його мати [PERSON] перешкоджає [PERSON] у користуванні його часткою у спірній квартирі, та не впускає його до помешкання, у зв'язку з чим, відповідно [PERSON] має право звернутися до суду із позовом про усунення йому таких перешкод та встановлення порядку користування спірною квартирою, захистивши таким чином своє право власності.

Outcome: dismissed