Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], 03.11.2002 року, у Міському відділі реєстрації актів громадського стану Одеського обласного управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис № 1490. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, сторони перестали розуміти один одного, між ними часто виникають сварки, ініціатором яких є відповідач, у звязку з чим вони спільно не проживають з травня 2013 року. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду, до судового засідання, позивачка надала заяви про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує та просить суд винести по справі заочне рішення, відповідач про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON], 03.11.2002 року, у Міському відділі реєстрації актів громадського стану Одеського обласного управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис № 1490 (свідоцтво про укладення шлюб серія I-ЖД № 336590 від 03.11.2002 року). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ЖД № 164276 від 26.02.2003 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I -ЖД № 321553 від 22.08.2012 року). [PERSON] просить суд розірвати шлюб з Відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, сторони перестали розуміти один одного, відповідач постійно влаштовує скандали та сварки, у звязку з чим вони спільно не проживають з травня 2013 року. Діти залишаються проживати разом із позивачкою [PERSON]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. ст. 104-105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. За таких обставинах, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим із-за несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя, тому шлюб, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3-4, 10, 15-16, 60, 109, 118, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved