overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/6 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. На підставі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 квітня 2011 року позивач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини. На момент постановлення судом рішення про стягнення аліментів, окрім спільної з відповідачкою дитини, інших дітей на утриманні позивача не було. 12 вересня 2011 року позивач уклав шлюб із [PERSON]. Від даного шлюбу позивач має дитину: [PERSON], [INFO]. Вищенаведене зумовило [PERSON] звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання явився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] на виклики Червонозаводського районного суду міста Харківа не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно ч.1 до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Батько дітей, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], по 1|4 частині з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнав в повному обсязі та проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], по 1|4 частині з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо. Батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, батько дітей, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України відкласти складення повного тексту рішення суду на п"ять днів з дня закінчення розгляду справи , проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 1986 року у палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис № 3565, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]., [INFO] Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося, вони виявились людьми із різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. Останній рік вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство, проживають окремо. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Крім того додала, що у відповідача є інша жінка, з якою він проживає. Також просила суд, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов не заперечив та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони протягом останнього року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство, проживають окремо. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд приходить до висновку про можливість проголошення вступної та резолютивної частини рішення. Складання повного тексту рішення відкласти на п'ять днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч.3 ЦПК України відкласти складання повного тексту рішення суду на 5 днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що є з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права. Вказуючи на те, що донька не має самостійного заробітку, водночас, відповідач може надавати матеріальну допомогу, просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Представник позивача позов підтримала. Відповідач позов не визнав, вказав на відсутність матеріальної можливості надавати допомогу. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, з терміном навчання з 01.09.2010 року по 30.06.2014 року. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.06.2010 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки - [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд звертає увагу на положення ч. 2 ст. 166 СК України, яка є спеціальною за предметом врегулювання, у відповідності до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Приймаючи до уваги, що згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, пред»явлення вимог про стягнення аліментів до виповнення 23 років у зв»язку з навчанням є таким, що не грунтується на вимогах законодавства.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

при розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України відкласти складення повного тексту рішення на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, при розгляді даної справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 218 ЦПК України відкласти складення повного тексту рішення суду на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факти приналежності [PERSON], померлій [INFO], договору дарування, посвідченого 23.09.1967 р. Третьою Харківською державною нотаріальною конторою № 2-4105, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.02.1994 р. Третьою Харківською державною нотаріальною конторою № 2-482, та заповіту, посвідченого 04.02.1994 р. Третьою Харківською державною нотаріальною конторою № 2-484, складеного на користь [PERSON]. Зазначила, що її тітці [PERSON] за договором дарування належала 1/4 частина домоволодіння [ADDRESS], та за свідоцтвом про право на спадщину за законом - 3/4 частини вказаного домоволодіння. 04.02.1994 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого все її майно вона заповідала заявниці. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину за заповітом після її смерті заявниця прийняла, оскільки на день смерті була зареєстрована разом з померлою у домоволодінні. Однак, при зверненні до нотаріальної контори було встановлено, що у договорі дарування, свідоцтві про право на спадщину за законом, а також в заповіті прізвище спадкодавиці вказане - [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON]. Відсутність фактів приналежності [PERSON] правовстановлюючих документів-договору дарування, свідоцтва про право на спадщину за законом та заповіту не дає їй змоги оформити спадщину, у зв'язку з чим просила заяву задовольнити. Зацікавлена особа- Харківська державна нотаріальна контора № 3 у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 23.09.1967 р. ХДНК № 3 належала 1/4 частина домоволодіння [ADDRESS] ; також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.02.1994 р. ХДНК № 3, їй належали 3/4 частини вказаного домоволодіння. Згідно копії заповіту, посвідченого 04.02.1994 р. Харківською державною нотаріальною конторою № 3 під р. № 2-484, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було та з чого б не складалось, що належатиме на день смерті, вона заповіла племінниці [PERSON]. Із свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] [PERSON] померла. Згідно копії будинкової книги, [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS]. Разом з нею за цією адресою зареєстрована [PERSON], що свідчить про прийняття нею спадщини. Із листа ХДНК № 3 від 13.11.2013 р. вбачається, що оскільки у договорі дарування, свідоцтві про право на спадщину за законом, а також в заповіті прізвище померлої [INFO] [PERSON] вказане [PERSON], для оформлення спадкових прав [PERSON] необхідно звернутися до суду за встановленням фактів належності померлій правовстановлюючих документів. Із копій свідоцтв про народження та свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] є племінницею [PERSON]. Таким чином суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2002 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що їх спільне з відповідачем сімейне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, що призводило до постійних непорозумінь та стало причиною втрати почуттів. З літа 2011 року вони проживають окремо, припинені шлюбні стосунки, відсутній спільний бюджет. Примирення між ними неможливе, просила розірвати їх шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов, просила шлюб розірвати, зазначивши,що за визначений судом час для їх примирення з відповідачем вони не відновили подружніх стосунків, збереження їх шлюбу є неможливим Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з зазначених позивачем підстав. Підтвердив неможливість примирення між ними. Сторони у справі визнали, що спори з приводу місця проживання та утримання дітей, а також розподілу спільного майна між ними відсутні. Суд вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дітей що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сімї буде суперечити інтересам сторін у справі, що є істотними обставинами для справи, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Острякова 128" звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя, ухваленим у вказаній справі не вирішено питання про судові витрати, а саме: не стягнуто з [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. у зв'язку із задоволенням зустрічного позову та відмовою у задоволенні первісного позову. Згідно з п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи сповіщалися, заяв, клопотань суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд вважає, що відшкодована може бути лише компенсація згідно ЗУ „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" і ця сума не повинна перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати (1118 х 40% = 447,20 грн.) за годину роботи. Враховуючи загальну тривалість судових засідань 3 години 38 хвилин, максимальний розмір відшкодування (447,20 х 3 год. = 1341,60 грн. + 447,20 грн. : 60 хв. Х 38 хв.) = 1 624,83 грн. На підставі ст.ст. 88, 220 ЦПК України, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно заявленого клопотання просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 05.02.2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 05.02.2013 р. Виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом з'ясовано, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.17) Відповідачка у судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути в її відсутність, визнаючи позов (а.с.18, 19). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню з підстав передбачених ст.220, 392, 655 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2012 року між позивачкою та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу житлового будинку [NUMBER] з господарськими будівлями, який належав [PERSON] на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та позначений на плані: літера А- житловий будинок, літера а - веранда, літера Б - літня кухня, літера В - сарай, Г - погріб, № 1 - огорожа, за який позивачка заплатила відповідачці гроші в сумі 34 799 гривень, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів (а.с.4). Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивачка оформити не має змоги, так як [PERSON] відмовляється їхати до нотаріальної контори в зв'язку зі станом її здоров'я. Факт правомірного відчуження вищевказаного об'єкту нерухомості з боку відповідачки, шляхом укладення договору купівлі-продажу, підтверджується наявними у справі письмовими доказами. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги про те, що при укладенні договору, сторонами було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved