Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

23 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0238га, кадастровий номер ділянки 5123755800:02:003:0132, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Мізікевича, вулиця Горіхова, 18, яка належала [PERSON], та земельну ділянку площею 0,0337га, кадастровий номер ділянки 5123755800:02:003:0131, цільове призначеннядля будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Мізікевича, вулиця Горіхова, 18, яка належала [PERSON] Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача по справі в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2011 року помер батько позивача, [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 21 січня 2011 року було зроблено відповідний актовий запис за №121, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД №255799, яке видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: 1/1 частина житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Мізікевича, вулиця Горіхова, 18; земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,250 га розташована за адресою, вул. Горіхова, 18, с. Мізікевича на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, переданої у власність згідно рішення 9 сесії Таїровської селищної ради, Овідіопольського району №236 від 23.12.2003 року; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1074 га, розташована за адресою: вул. Горіхова, 18, с. Мізікевича на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, переданої у власність згідно рішення 9 сесії Таїровської селищної ради одеської області №236 від 23.12.2006 року. 16.12.2004 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір дарування земельної ділянки площею 0,0402га (реєстраційний номер № 1504) та договір дарування земельної ділянки площею 0,0303га (реєстраційний номер № 1507), згідно яким [PERSON] подарував гр. [PERSON], які вона прийняла у дарування. На підставі заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.09.2007 року було вирішено визнати за гр. [PERSON] право власності на частину земельної ділянки загальної площею - 0,0575 га за адресою: вул. Горіхова, 18, с. Мізікевича, Овідіопольський район, Одеської області, після чого, [PERSON], встановивши в натурі межі земельних ділянок, отримав державні акти на право власності відповідно до цих ділянок. Після відчуження вказаних земельних ділянок за [PERSON] залишились земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства площею - 0,0304га, 0,0227га; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею - 0,0639га, 0,0791га, 0,0331га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 18, які були визнані рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.10.2012 року за [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за заповітом. Після смерті заповідача, позивач, прийнявши спадщину згідно положень ст. 1235 ЦК України, 06.07.2011 року звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: домоволодіння, з господарчими будівлями та спорудами, розташоване за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 18, та на земельну ділянку належну на праві власності [PERSON] 15.06.2012 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,250 га що розташована за адресою: вул. Горіхова, 18, с. Мізікевича на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1074 га, що розташована за адресою: вул. Горіхова, 18, с. Мізікевича на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, яка належала на праві власності [PERSON], однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки, та відповідно було порушено інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрацію і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі. 19.12.2011 року постановою Овідіопольського районного суду Одеської області було визнано неправомірними дії "КП Овідіопольського районного БТІ та зобовязано зареєструвати право власності на [PERSON] на 1/1 частку зазначеного вище домоволодіння, після чого [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/1 частку домоволодіння. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.05.2013 року про розгляд заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.09.2007 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності також скасовано. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.06.2013 року було позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду, та допущено поворот виконання заочного рішення Овідіопольського районного суду від 17.09.2007 року, та були скасовані Державні акти на земельні ділянки, які належали [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1236 ЦК України, Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки які належали спадкодавцю на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1235 спадкодавець має право призначити своїми спадкоємцями одного чи декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, споріднених відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ст. 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім'я особи, яка померла у разі: наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Враховуючи, що до позивача перейшли права на земельну ділянку, та яку позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутності правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Суд повно та всебічно дослідивши наявні у справи матеріали, заслухавши пояснення позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки це відповідає законним правам та інтересам позивача та не порушує прав та законним інтересів відповідача, інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved