Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачкою [PERSON], який розірвано 14.06.2014 року, за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка документально зареєстрована на відповідачку. Згоди про добровільний поділ квартири між сторонами не досягнуто, відповідачка проживає у спірній квартирі та перешкоджає позивачеві у користуванні нею, тому вимушений звернутись до суду. Просив розділити майно, що є спільною власністю - визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а також зобов'язати відповідачку не перешкоджати не перешкоджати йому у користуванні квартирою [ADDRESS], зобов'язавши її передати йому ключі від вхідних дверей даної квартири. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права приватної власності на квартиру та зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі, посилаючись на те, що спірна квартира придбана на кошти матері відповідача [PERSON], які остання надала відповідачці у борг. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та винести рішення про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.10.2013 року вказані позови об'єднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Відповідачка за первісним позовом та її представник вимоги первісного позову не визнали, надали письмові заперечення на позовну заяву, які підтримали у судовому засіданні, у задоволенні первісного позову просили відмовити. Зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Постановою від 21 грудня 2007 року № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема пунктами 22, 23 роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з нормами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частиною 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 08.06.2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 52 (а.с.5). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.06.2013 року шлюб розірвано (а.с.7-8). 20.02.2004 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Продаж здійснено за 7018 гривень (а.с.9-10,80-81). У вказаній квартирі зареєстровані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13,16). З'ясовуючи джерело придбання квартири, суд встановив, що 10 грудня 2003 року мати відповідачки (позивачки) [PERSON] - [PERSON] передала останній у борг 2500 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором безпроцентної позики (грошової) від 10.12.2003 року та розпискою (а.с.75-76,78). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у грудні 2003 року при свідках дала [PERSON] у борг 2500 доларів США на придбання квартири. Повернення боргу не вимагала, вважаючи, що фактично подарувала гроші дочці. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що у грудні 2003 року у їх присутності [PERSON] дала [PERSON] у борг 2500 доларів США на придбання квартири, про що будо складено розписку, яку вони засвідчили своїми підписами. Свідок [PERSON], батько позивача (відповідача), підтвердив, що спірна квартира придбана за гроші, які дала мати відповідачки за первісним позовом - [PERSON] За офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2004 року 2500 доларів США дорівнювало 13325,25 грн. У судовому засіданні сторони не заперечували, що до придбання квартири постійної роботи та власних доходів не мали. Таким чином, спірна квартира, хоча й придбана під час перебування у шлюбі, не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана [PERSON] на гроші, отримані від [PERSON], тому у задоволенні вимог первісного позову [PERSON] про визнання права власності на ? частину вказаної квартири слід відмовити, а вимогу зустрічного позову про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] - задовольнити. Вирішуючи вимоги первісного позову щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та зустрічного позову про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаній квартирі суд зазначає наступне. Ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не може потрапити до спірної квартири та користуватися нею, так як [PERSON] змінила замок та його туди не допускає. Аналогічні пояснення дав свідок [PERSON] Згідно ч.2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою, внаслідок чого останній не проживає у квартирі з поважних причин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS]. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісти відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, в даному випадку питання зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пов'язано з вирішенням питання про позбавлення відповідача за зустрічним позовом права користування житловим приміщенням. Належних та допустимих доказів суду на підтвердження того, що [PERSON] втратив право користування спірною квартирою, де він зареєстрований, позивачкою за зустрічним позовом не надано. Позовних вимог з цього приводу остання не заявляла. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні зустрічного позову в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку слід відмовити за необгрунтованістю позовних вимог. На підставі ст. 124 Конституції України,

Outcome: partial