Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачам вони перебували у шлюбі з 17 серпня 2002 року, який був розірваний 10.09.2007 року ВРАЦС Авдіївського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], народження [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, хоча він спроможній надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заперечення проти позову позивачки, в якому просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки у твердій грошовій сумі аліменти стягуються якщо платник офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід, а він офіційно працює та має постійний заробіток. Крім того зазначив, що вже сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. У зв'язку з чим не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частина його заробітку, а не 1000 гривень в місяць як того просить позивачка. Суд, вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області від 14 листопада 2005 року, сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], народження [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком зазначено відповідача. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини належним чином не надає, хоча працює « Красноармійський комбікормовий завод» на посаді глянуляторщика, та має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою підприємства від 08.11.2013 року. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що донька [PERSON] - проживає з матір'ю, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі. Щодо відповідача, то згідно закону він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у своїх запереченнях навів обставини які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, так зокрема, що він офіційно працює на « Красноармійський комбікормовий завод» на посаді глянуляторщика та отримує стабільну заробітну плату,що підтверджується довідкою підприємства та сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини, починаючи з 23.04.2010 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від06.08.2010 року, ВП № 20812443. Окрім того, відповідач визнав позовні вимоги позивачки частково і він не заперечує виплачувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Тому, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , народження [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісяця до повноліття дитини.

Outcome: partial