overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 2008року по 2012рік вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилася [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в теперішній час мешкають з нею. Відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, хоча має таку можливість , так як працездатний та має постійний дохід. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує соціальну допомогу, інших доходів не має. Відповідач працює у Волновахській виправній колонії інспектором охорони. Просить, стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти на користь неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просить позов розглянути без його участі, вимоги визнає. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дітей і відповідача, те що відповідач являється працездатним, погоджується з розміром аліментів, який заявлено позивачем, на утриманні інших дітей не має, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход державного бюджету судові витрати в розмірі 229,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

В заяві до суду лікар-психіатр КУ «Барська центральної районної лікарні » вказав, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням з поставленим діагнозом: психічний (шизофреноподібний) розлад, обумовлений вживанням коноплі. Перебуває під диспансерним наглядом лікаря-психіатра з 10.10.2012 року. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ ім..Ющенка. Має нестійкий настрій, неадекватну поведінку, яка супроводжується негативним та небезпечним відношенням до його матері та оточуючих. Під час примусового огляду 05.09.2013 року комісією лікарів-психіатрів було підтверджено доцільність подальшого лікування хворого в примусовому порядку. А тому, лікар-психіатр Докійчук О.В. звернувся до суду з даною заявою. В судовому засіданні лікар-психіатр Докійчук О.В підтримав вимоги заяви. Заінтересована особа - мати [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Суд, заслухавши лікаря-психіатра, [PERSON] вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням з поставленим діагнозом: психічний (шизофреноподібний) розлад, обумовлений вживанням коноплі. Перебуває під диспансерним наглядом лікаря-психіатра з 10.10.2012 року. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ ім..Ющенка. Має нестійкий настрій, неадекватну поведінку, яка супроводжується негативним та небезпечним відношенням до його матері та оточуючих. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013 року хворому було продовжено амбулаторне примусове лікування , як захід медичного впливу. Відповідно до ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. Під час примусового огляду 05.09.2013 року комісією лікарів-психіатрів було підтверджено доцільність подальшого лікування хворого в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання чотирьох малолітніх дітей, народжених у шлюбі з відповідачем у розмірі 2000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, більше трьох місяців проживають окремо. Діти залишились проживати з нею і відповідач не бере участі в їх утриманні. Їй важко самостійно утримувати дітей, вона не може забезпечити їх усім необхідним, працюючи вчителем молодших класів Нивочинської загальноосвітньої школи I-II ступенів. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки працює лісником і має постійний заробіток. Крім того, у власності відповідача є сільськогосподарська техніка, яку він використовує та отримує певний дохід. Виходячи з цього просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з викладених підстав, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив свого обов'язку утримувати дітей, однак вказав, що сплачувати аліменти у запропонованій позивачкою сумі неспроможний, оскільки його заробіток є значно нижчим. Вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі безпідставними, готовий сплучувати аліменти у визначеній судом частці від заробітку. Також вказав, що в нього на утриманні є важко хвора мати, яка потребує постійного догляду та матеріальної підтримки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач згідно свідоцтва про народження є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На даний час усі діти є малолітніми і проживають з позивачкою. З пояснень позивачки встановлено, що діти утримуються за рахунок соціальної допомоги держави, її заробітної плати вчителя та коштів батьків позивачки, з якими вони проживають однією сім'єю. Відповідач останнім часом, після того, як сторони припинили жити однією сімєю усунувся від виконання обов'язку по утриманню дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З поданих відповідачем письмових доказів встановлено, що [PERSON] має постійне міце роботи і дохід у вигляді заробітної плати. Заяви позивачки про додаткові доходи відповідача доказами не підтверджені. Тому підстав для встановлення аліментів у твердій грошовій сумі немає, аліменти слід визначити у частці від заробітку відповідача з урахуванням положень ч.2 ст.182 СК України. Суд, при встановленні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, платника аліментів, величини прожиткового мінімуму встановленого законодавчо, а також розміру допомоги, яку отримує в органах соціального захисту позивачка. На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

18 липня 2013 року позивач ПАТ «Банк Форум», правонаступник Акціонерного комерційного банку «Форум», звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору № 0068/07/6.10-А від 02.07.2007 року відповідачці [PERSON] надано кредит для придбання автомобіля в сумі 9568.00 доларів США, строком по 01.07.2014 року. Згідно договору поруки відповідач [PERSON], як поручитель, зобов»язався відповідати по зобов»язаннях відповідачки [PERSON]. Відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконували, щомісячних погашень кредиту не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24 квітня 2013 року становила 102439.39 грн. Оскільки, відповідачі добровільно не погашають заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з них зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі дав їм оцінку, і вважає, що заявлені вимоги є підставними. Згідно ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно розрахунку станом на 24 квітня 2013 р. відповідачі допустили заборгованість на суму 102 439.39 грн. ( 49204,91 грн. грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів;14515,29 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 23 116,56 - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; поточна сума заборгованості за нарахованими процентами - 488,53 грн.; сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами - 10114,10), сума штрафу за несвоєчасне страхування заставного майна - 5000,00 грн.), яка підлягає стягненню. Стягненню в користь позивача підлягають також судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме, судовий збір в розмірі 1 597,67 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою- 22.10.2004 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 ХМУЮ, актовий запис № 2016. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2004 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 ХМУЮ, актовий запис № 2016. Від шлюбу мають доньку -[PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям було відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя. Шлюбно-сімейні відношення між ними припинені з з вересня 2012 року. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.10.2004 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 ХМУЮ, актовий запис № 2016. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені з вересня 2012 року. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 21 березня 1981 року перебувають в зареєстрованому Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова шлюбі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через різні характери, психологічну несумісність, відповідач залишив сім"ю і вже понад вісім років проживає однією сім"єю з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги пояснивши, що на протязі восьми років з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з 2005 року з позивачкою не проживає, має іншу сім"ю та має намір узаконити стосунки з іншою жінкою з якою мають спільну дитину. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2005 року не підтримують шлюбних стосунків, спроб до примирення не приймали, проживають окремо, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що [INFO] в смт. Глибока Чернівецької області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку вона своєчасно прийняла. Крім неї спадкоємців за законом немає. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS]. На даний час оформити свої права на нерухоме майно не має можливості через відсутність у спадкодавців правовстановлюючих документів на дане майно. Зважаючи на викладене, просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від сільської ради до суду надійшла заява, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у відсутності представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якій просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 22 червня 2010 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 807. Вказує, що під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, оскільки вони з відповідачем різні люди, у них різні інтереси та погляди, що призвело до сварок та непорозумінь. Зазначає, що відповідач неодноразово влаштовував сварки, в процесі яких ображав її нецензурними словами, принижував, що негативно впливало на її психічний стан та здоров'я. Неодноразові спроби зберегти сім'ю позитивного результату не дали, в березні 2013 року вони припинили подружні стосунки та з цього часу не ведуть спільного господарства. Вважає, що почуття кохання та поваги один до одного між ними втрачені, на примирення не згідна, оскільки подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з березня 2013 року вона покинула чоловіка та з того часу разом сином вони проживають у її батьків. Причиною розпаду сім'ї є різні характери, в результаті чого виникають скандали на побутовому грунті. Сім'я розпалася остаточно, вона дійсно має в даний час іншого чоловіка. Просить термін для примирення не надавати та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно сім'я розпалалась через відсутність взаєморозуміння та різних характерів, в результаті чого між ними постійно виникали сварки. В березні 2013 року позивачка разом із сином покинула сім'ю та пішла проживати до своїх батьків. Зазначив, що йому відомо, що в даний час у позивачки є інший чоловік, миритись не бажає, просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 22 червня 2010 року у відділі РАЦСу Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 807 (а.с.4), мають від проживання у шлюбі сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами, сварки та скандали, які виникають між сторонами на протязі певного проміжку часу, що призвело до розпаду сім'ї. У позивачки є інший чоловік, з яким вона зустрічається. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, вказуючи, що рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Але відповідачем не сплачуються аліменти, внаслідок чого створилась заборгованість по аліментам в розмірі 27241,71 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 27241,71 грн. Відповідач у судовому засіданні з позовом погодився, однак пояснив, що не може сплачувати заборгованість, оскільки в нього не має коштів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-2434/10 було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця. Відповідачем не в повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості від 15.11.2013 р., наданого старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області станом на 31.10.2013 року сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] становить 27241,71 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 197 СК України, підставою для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам є тяжка хвороба, непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання, чи інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не навів суду передбачених законодавством обставин, які б мали істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Поясненні відповідача про його неспроможність сплатити заборгованість через брак коштів судом до уваги не беруться, оскільки відповідач є працездатним, здоровим та зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved