Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, моральної шкоди та судових витрат. При цьому позивач посилається на те, що між [PERSON], та [PERSON] 03 липня 2009 року був укладений усний договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику, а відповідач зобов'язався в якості залогу передати керамічну плитку вартістю 60000 дол. США. та повернути вказану позику у визначений строк, факт отримання коштів підтверджує розписка написана власноручно [PERSON] Таким чином [PERSON] взяла на себе зобов'язання щодо передачі коштів у розмірі 60000 дол. США., та виконала їх в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо передання керамічної плитки не виконала, керамічну плитку позивачу не передала. Тобто [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо передання керамічної плитки не виконала. Коли настав термін для повернення грошових коштів який був обумовлений у договорі позики [PERSON] зникла і перестала відповідати на телефонні дзвінки. Неодноразові звернення і переговори [PERSON], з [PERSON] нікчему не привели. [PERSON] в зазначений термін борг не повернула. Тому позивач була змушена звернутися до суду за захистом порушених особистих майнових прав з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 60000 тис. дол. США. Дії відповідачів спричинили позивачу та її родині не лише значну матеріальну шкоду, а й моральну, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях. Постійне нервове напруження призвело до безсоння, головних болів, нервових зривів та інших розладів здоров'я. В результаті це призвело до сварок з рідними та значного погіршення сімейних відносин в родині. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду Позивач оцінює в 5 000 гривень. В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позовної підтримав в повному обсязі. Інші учасники по справі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON], та [PERSON] 03 липня 2009 року був укладений усний договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику, а відповідач зобов'язався в якості залогу передати керамічну плитку вартістю 60000 дол. США. та повернути вказану позику у визначений строк. Вказане підтверджується копією розписки, а також поясненням [PERSON], викладеними в зустрічній позовній заяві, яку було залишено 31.10.2013 року без розгляду. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо передання керамічної плитки не виконала, керамічну плитку позивачу не передала. [PERSON] в зазначений термін борг не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За курсом НБУ станом на 22.04.2013 року за 100 долларов сплачувалось 799,3 грн. Отже загальна сума боргу становить 479580 грн. Період штрафних санкцій за яким заявлено вимоги вказано з 03.07.2009 року по 19.04.2013 року, що становить 1386 днів. Три відсотки річних за прострочення боргу становить 479580 * 0,03 = 14387,4 грн / рік. За 2010 - 2012 року розмір відсотків становить 14387,4 * 3 = 43162,2 грн. Залишок становить 1386 днів - 1096 днів (за три повних років) = 290 днів, 14387,4 грн. / 365 * 290 = 11431,08 грн. Загальна сума заборгованості по відсотках складає 43162,2 грн. + 11431,08 грн. = 54593,28 грн. Щодо інфляційних втрат суми боргу за період з 03.07.2009 року по 19.04.2013 року. При вирахуванні інфляційних втрат суд керується даними Держкомстату та Листом Верховного суду України № 62 - 97р від 03.04.1997 року. Так інфляційні втрати від суми боргу становлять: - За 2009 рік. Індекси інфляції: Липень - 99,9; Серпень - 99,8; Вересень - 100,8; Жовтень - 100,9; Листопад - 101,1; грудень - 100,9. Отже загальний індекс інфляції за вказаний період складатиме (99,9 / 100) * (99,8 /100) * (100,8 / 100) * (100,9 / 100) * (101,1 / 100) * (100,9 / 100) = 0,999 *0,998 * 1,008 * 1,009 *1,011 *1,009 = 1,034. Таким чином інфляційні втрати за вказаний період в 2009 році складуть (479580 * 1,034) - 479580 = 16305,72 грн.; - За 2010 рік. Судом береться індекс інфляції за повний рік, який дорівнює 109,1. Таким чином інфляційні втрати за 2010 рік складуть (479580 * 109,1/ 100) - 479580 = 43641,78 грн.; - За 2011 рік. Судом береться індекс інфляції за повний рік, який дорівнює 104,6. Таким чином інфляційні втрати за 2011 рік складуть (479580 * 104,6/ 100) - 479580 = 22060,68 грн.; - За 2012 рік. Судом береться індекс інфляції за повний рік, який дорівнює 99,8. Таким чином інфляційні втрати за 2012 рік складуть (479580 * 99,8/ 100) - 479580 = - 959,16 грн.; - За 2013 рік Індекси інфляції: Січень - 100,2; Лютий - 99,9; Березень - 100; Квітень - 100. Отже загальний індекс інфляції за вказаний період складатиме січень - (100,2 / 100) * лютий - (99,9 / 100) * березень - (100 /100) * квітень - (100 / 100) = 1,002 * 0,999 * 1 * 1 = 1,001. Таким чином інфляційні втрати за вказаний період в 2013 році складуть (479580 * 1,001) - 479580 = 479,58 грн. Таким чином загальна сума інфляційних втрат від суми боргу за період з 03.07.2009 року по 19.04.2013 року складе 16305,72 грн. + 43641,78 грн. + 22060,68 грн. - 959,16 грн. + 479,58 грн. = 81528,6 грн. Суд вважає, що в задоволенні вимог стосовно стягнення пені за обліковими ставками НБУ слід відмовити, оскільки в даному випадку застосовуються положення ч. 1 ст. 1050 ЦК України, а саме якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Окрім цього позивачем - позичальником не додержано форми договору позики (письмової відповідно до ст. 1047 ЦК України). До суду надана лише розписка, яка не є договором позики та свідчить лише про передання суми грошових коштів і час їх повернення, інших істотних умов для вказаного договору в розписці вказано не було. Виходячи також з того, що договору позики не існує, суд вважає неможливим стягувати за ним пеню, як штрафну санкцію за існуючим договором. Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні «Валютного застереження», оскільки сума заборгованості вираховується за курсом НБУ станом на день уточнення позовних вимоги, а не на день передачі грошових коштів. Суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження завдання йому з боку відповідача моральної шкоди, а також її розміру. Виходячи з вищевказаного суд, вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір та витрати пов'язані з розглядом справи. Позивач надала в судове засідання на підтвердження судових витрат наступні квитанції: квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1700 грн.; квитанцію за послуги ІТЗ в розмірі 120 грн.; квитанцію щодо сплати забезпечення доказів по справі в розмірі 114,7 грн. Таким чином загальний розмір судових витрат складає 1934,7 грн. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що судові витрати слід вирахувати наступним чином: Загальна сума задоволених позовних вимог становить 54593,8 грн. + 479580 грн. + 81528,6 грн. = 615702,4 грн.; Загальна сума заявлених позовних вимог становить 479580 грн. + 451380,23 грн. + 5000 грн. = 935960,23 грн.; Відсоток задоволення позовних вимог дорівнює 615702,4 грн. / (935960,23 грн. / 100 %) = 65,783 %; Таким чином судові витрати, що підлягають присудженню з відповідача становлять (1934,7 грн. * 65,783 %) / 100 % = 1272,7 грн.

Outcome: partial