Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на наступне. 05.11.1977 року одружилися мати позивача [PERSON] та [PERSON] Франко. 29.05.2011 року [PERSON] Франко помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалась із 1/2 частини однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 32,9 кв.м. та 1/2 частини гаражного боксу по вул. Танкопія, 6, гараж 127, загальною площею 17,2 кв.м.. Зазначені квартира та гаражний бокс належали [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишились його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. 03.06.2011 року [PERSON] подала заяву до Десятої харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. 09.04.2012 року [PERSON] померла, не встигши зареєструвати право власності на належне їй майно у встановленому законом порядку. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], у звязку з чим просив визнати за ним право власності на 5/8 частин однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 32,9 кв.м. та 5/8 частин гаражного боксу по вул. Танкопія, 6, гараж 127, загальною площею 17,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] До початку розгляду справи по суті до суду з самостійними вимогами щодо предмету позову звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за заповітом. При цьому посилалася на такі обставини. 27 листопада 2007 року її батько [PERSON] Франко склав заповіт, за яким все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті та на що він буде мати право за законом, він заповідав їй. 08.06.2011 року вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька до Десятої харківської державної нотаріальної контори. 27.11.2011 року [PERSON] було надано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту. У звязку з чим, просила суд визнати право власності за нею на спадкове майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,9 кв.м., гаражний бокс по вул. Танкопія, 6, гараж 127, загальною площею 17,2 кв.м. та 1/2 земельної ділянки у садовому товаристві Ветеран, розташованої на території Дергачівської міської ради Харківської області згідно Державного акту на право власності на землю. В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримували, просили його задовольнити, проти позову третьої особи заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Представник позивача [PERSON] додатково пояснював, що спірні квартира та гараж були придбані в період шлюбу за спільні кошти [PERSON] та [PERSON], а відтак вони є спільної сумісною власністю подружжя, таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] повинна була залишитись її частка в спільному майні подружжя, що складає 1/2 частини спірного майна, а також, оскільки вона постійно проживала на час смерті [PERSON] з ним та була непрацездатною, їй в порядку ст. 1241 ЦК України повинна належати ще 1/4 частина спадкового майна, а разом це складає 5/8 частин спірних квартири та гаражного боксу. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Третя особа та її представник в судовому засіданні позов [PERSON] не визнавали, заперечували проти його задоволення, просили в ньому відмовити, позов третьої особи підтримували та просили задовольнити. Додатково представник третьої особи [PERSON] пояснював, що спірні квартира та гараж, а також земельна ділянка були придбані [PERSON] хоча і за період шлюбу, однак за власні кошти, а відтак не можуть вважатися спільним майном подружжя. Заперечував також і проти того, що [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, третьої особи та її представника, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками судового розгляду, що 05.11.1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який існував до моменту смерті [PERSON] (а.с. 8). 29.05.2011 року [PERSON] Франко помер (а.с. 50). Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишились його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. 08.06.2011 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Десятої харківської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] (а.с. 11). 03.08.2011 року [PERSON] подала заяву до Десятої харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 11). На час смерті [PERSON] існував заповіт, за яким все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті та на що він буде мати право за законом [PERSON] заповідав [PERSON] (а.с. 49). Дійсність даного заповіту ніким з учасників судовому розгляду не заперечувалась. 09.04.2012 року [PERSON] померла (а.с. 17). [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], відповідно до її заповіту (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з положень ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб. Позивач [PERSON] звертається до суду з позовом до [PERSON] міської ради, при цьому не зазначаючи, яким саме чином відповідачем були порушені, невизнані чи оспорювані його права. Клопотань про заміну відповідача або про залучення до участі у справі співвідповідача позивачем в процесі розгляду справи не заявлялося. Суд зазначає, що [PERSON] міська рада не є належним відповідачем по справі, оскільки фактично між [PERSON] та [PERSON] на момент розгляду справи існує спір щодо обсягу спадкового майна після смерті [PERSON], а не між [PERSON] та [PERSON] міською радою. Крім того, відповідно до ст. 49 Закону України Про нотаріат про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. З матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] Не надано й доказів існування такої відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті її батька [PERSON] Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач, його представник, третя особа та її представника не зверталися до суду із клопотанням про витребування спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], а також спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. За таких обставин в задоволенні позову [PERSON] суд вважає за необхідне також відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed