Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

03 березня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], про визнання недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із нерухомого та рухомого майна. В встановлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріус повідомив позивача, що спадкодавцем складений заповіт, відповідно до якого все майно заповідано відповідачу - [PERSON]. Вказував що останні п'ять років свого життя [PERSON] тяжко хворіла, приймала ліки та з березня 2011 року знаходилася в безпорадному стані та повністю залежала від чоловіка [PERSON] та [PERSON] В [INFO] чоловік [PERSON] помер. Зазначав, що відповідачка незаконно заволоділа майном спадкодавця та документами на нерухоме та рухоме майно. Вважає, що спадкодавець склав заповіт під впливом відповідача, не розуміючи значення своїх дій, а також спадкодавець була введена в оману відносно розпорядження своїм майном та своїх прямих родичів. Просив визнати недійсним заповіт, складений на користь відповідача, посвідченого 25 квітня 2012 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]; зупинити спадкову справу до вирішення судом та прийняти міри по збереженню майна померлої [PERSON]; визнати право власності в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що заповідач підписала заповіт під впливом свого чоловіка, а також зазначав що вона не розуміла значення своїх дій так як перебувала під впливом ліків. Відповідач в судове засідання з'явилася, позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суду пояснила, що складання заповіту на її користь це було волевиявлення [PERSON] на яке вона жодним чином не впливала. Вказувала, що вона доглядала за [PERSON], за її проханням, так як родичи [PERSON] залишили її без допомоги. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], в судове засідання з'явився, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суду пояснив, що його викликали для укладання та посвідчення заповіту, заповідачем виступала - [PERSON], яка за станом здоров'я не могла самостійно прибути до нотаріальної контори. Він поспілкувався з нею, з'ясував її волевиявлення та усвідомився, що вона в повній мірі розуміє значення своїх дій. Надалі він поїхав до нотаріальної контори, де склав проект заповіту, а потім повернувся до заповідача. Заповіт був прочитаний заповідачу у присутності свідків, після чого [PERSON] самостійно підписала заповіт. Заперечує, що заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та підписала заповіт під тиском будь-яких осіб. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він проживає у м. Верхівцеве та по сусідству з ним проживала [PERSON] з своїм чоловіком [PERSON] У 2012 році він був присутній при складанні та підписані [PERSON] заповіту на користь відповідачки. Зазначав, що текст заповіту був прочитаний в голос, після чого [PERSON] власноручно підписала його. Вказував, що [PERSON] розуміла значення своїх дій та добровільно підписала заповіт. Заперечував що на заповідача здійснювався тиск з боку третіх осіб. Свідок [PERSON], суду показала, що вона з дитинства особисто була знайома з [PERSON] та була присутня у якості свідка при посвідченні заповіту. Зазначала, що в той день приїхав нотаріус [PERSON] який провів з [PERSON] бесіду та з'ясував усі її бажання. Спочатку текст заповіту був прочитаний свідками, а потім заповіт прочитали вголос для заповідача. [PERSON] повністю погодилася зі змістом заповіту та в присутності свідків власноручно його підписала. Вказувала, що [PERSON] повністю розуміла що відбувається коло неї, достатньо чітко висловлювала свої бажання, відповідала на запитання нотаріуса. Додатково свідок пояснив, що періодично приходив в гості до заповідача, яка завжди висловлювала подяку на адресу відповідачки, за те що остання піклується та допомагає їй. Інших родичем, які б відвідували [PERSON] свідок не бачив. Заперечувала, що відповідачка перешкоджала [PERSON] в спілкуванні з її родичами. Свідок [PERSON], суду показала, що вона є невісткою відповідачки та неодноразово приїжджала до неї. Зазначала, що відповідачка доглядала за [PERSON] та допомагала її чоловіку [PERSON], купувала ліки для [PERSON] Також свідок була знайома особисто з [PERSON], яка за станом здоров'я потребувала сторонній допомоги, але все розуміла та впізнавала оточуючих її осіб. Свідок [PERSON], суду показала, що вона познайомилася з [PERSON] у 1961 році, як з матір'ю майбутнього чоловіка. У 1962 році вона одружилася з сном заповідача. Весь час підтримувала з [PERSON] близькі родинні стосунки, та часто навідувалася до неї. Свідок характеризує [PERSON] з негативної сторони, зазначає, проте зазначає, що безпосередньо [PERSON] не скаржилася на поведінку та ставлення до неї [PERSON] Також свідок зазначав, що вона неодноразово приїжджала до [PERSON] допомагала їй по господарству та привозила продукти. З квітня 2012 року вона не спілкувалася з спадкодавцем. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є невісткою [PERSON] та познайомилася з останньою у 1965 року. Весь час/ за життя, свідок підтримувала близькі стосунки з спадкодавцем та часто відвідувала її. Зазначала, що [PERSON] розуміла , що відбувається, впізнавала осіб, що її оточують. Свідок [PERSON], суду показала, що вона разом зі своїм чоловіком у 2010 році допомагали [PERSON] та [PERSON] по господарству, зробили невеликий ремонт хати, убрали в будинку. В березі 2011 року [PERSON] звернувся до неї з проханням доглядати [PERSON], оскільки вона на той час самостійно не пересувалася та не була в змозі встати з ліжка. Свідок погодився та став доглядати [PERSON], купувати та приготовляти їжу, годувати [PERSON], вбирати в будинку та на дворі. Будь-яких коштів їй не платили, але зробили на її ім'я заповіт. В осені 2011року [PERSON] стало краще, вона стала самостійно вставати з ліжка та пересуватися по будинку, але в грудні 2011 року [PERSON] вигнав їх. Про те, що [PERSON] 2012 році склала інший заповіт на користь відповідачки вона дізналася пізніше від жителів м. Верхівцеве. Зазначала, що [PERSON] скаржилася їй на [PERSON], який не виконував її прохання. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 25.09.2012 року складено відповідний актовий запис за №167 та 22 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області видано повторно Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Позивач є онуком померлої [PERSON], що підтверджується Копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 13) та свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], виданим 10 травня 1977 року (а.с. 15). Батько позивача помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 січня 1996 року відділом реєстрації іктів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 14). За життя [PERSON] склала заповіт від 29.01.2011 року, відповідно до якого, заповідала житловий будинок садибного типу номер [ADDRESS] гр.. [PERSON]. Заповіт підписаний від імені заповідача гр..[PERSON], посвідчений в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №61 (а.с. 44). Проте [PERSON] 25.04.2012 року склала новий заповіт, відповідно до якого вона зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право, вона заповідає гр.. [PERSON]. Заповіт посвідчений в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №339 (а.с. 17). Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Виходячи із диспозиції ст. 1254 ЦК України, чинним є останній заповіт, а саме заповіт від 25.04.2012 року, який складений на користь відповідачки. 17.10.2012 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу зареєстрована Заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] (а.с. 45). 02 листопада 2012 року приватним нотаріусом зареєстрована Заява [PERSON] про відмову від обов'язкової частки спадкового майна після померлої дружини - [PERSON] (а.с. 50). В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як убачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача, він вважає зокрема, що Заповіт від 25.04.2012 року був складний спадкодавцем під тиском третіх осіб. Проте ця обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та була спростовна поясненнями третьої особи - нотаріуса [PERSON], свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані в порядку, передбаченому ст. 180 ЦПК України, та достовірність та правдивість яких не викликає у суду сумніву. Також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] при складанні заповіту від 25.04.2012 року не розуміла значення своїх дій через психічний стан, оскільки була під впливом ліків. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. ст. 143, 145 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, зокрема якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Таким чином, належним доказом неможливості розуміти спадкодавцем значення своїх дій через психічний стан, внаслідок прийняття відповідних ліків, є висновок посмертної судово-психічної експертизи. Суд неодноразово пропонував позивачеві заявити клопотання про призначення судово-психічної експертизи та роз'яснював наслідки відсутності такого клопотання, а також покладені на сторону обов'язки, передбачені ст..ст.11 та 60 ЦПК України, проте позивач відмовився від проведення судової експертизи по справі. Відповідно до ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, а саме, що укладання заповіту від 25.04.2012 р. не відповідало волі [PERSON], тому позов в частині визнання недійсним заповіту є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що спадкодавець склала заповіт на користь відповідача, остання прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, заповіт не визнаний недійсним в судовому порядку, то у позивача відсутнє право на спадщину після померлої [PERSON], тому позовна вимога в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволенню також не підлягає.

Outcome: dismissed