Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 7 серпня 2013 року з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно звернувся [PERSON] Позов мотивовано тим, що 13.11.2012 року померла дружина позивача – [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 02.08.2012 року, проте вони з 2008 року постійно разом проживали у квартирі за адресою [ADDRESS] в якій [PERSON] продовжує проживати після смерті дружини, а тому є таким, що прийняв спадщину. Разом з тим, [PERSON] довідався, що за життя [PERSON] складено заповіт на ім’я [PERSON] За таких підстав, [PERSON] який прийняв спадщину, вважаючи себе таким, що має право на спадщину як непрацездатний за віком вдівець звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті 13 листопада 2012 року його дружини [PERSON] права власності на ? частку квартири за № 82 в будинку № 31 по вул. Заболотного в м. Вінниці. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про визнання укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу недійсним. Зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] з 2010 року здійснювала догляд за [PERSON], яка проживала за адресою [INFO]. В зв’язку з чим, 16.06.11 року [PERSON] складено заповіт на ім’я [PERSON] Разом з тим, з липні 2012 року [PERSON]Ю в зв’язку з сімейними обставинами, догляд за [PERSON] не здійснювала та в листопаді 2012 року довідалась, що [PERSON] померла. З позову [PERSON] їй стало відомо, що між ним та [PERSON] 02.08.12 року укладено шлюб, який [PERSON]Ю, вважає недійсним внаслідок його фіктивності, оскільки воля [PERSON] та [PERSON] не була спрямована на створення сім’ї. Так, [PERSON] зазначає, що не зважаючи на те, що за кілька місяців до смерті [PERSON] вона проживала періодично спільно з [PERSON] в одному приміщенні, проте [PERSON] лише допомагав по господарству та здійснював догляд за [PERSON] на прохання останньої та фактично виконував обов’язки домашнього працівника. Таким чином, нетривалість сумісного проживання, відсутність спільного бюджету, реєстрація за різними адресами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] в супереч вимог ст. 3 СК України укладено не з метою створення сім’ї, а з корисливих міркувань [PERSON] та бажання [PERSON] отримати догляд. Вказане зумовило звернення [PERSON] з зустрічним позовом до суду про визнання недійсним шлюбу укладеного 02.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану за актовим записом № 1460. В судовому засіданні представник позивача-відповідача первісний позов підтримав та з викладених в ньому підстав просив його задоволити, а в задоволенні зустрічного позову – відмовити як в необґрунтованому. Представник відповідача-позивача просила задоволити зустрічний позов на визнати шлюб недійсним та в зв’язку з вказаним відмовити у задоволенні первісного позову у справі. Допитаний як свідок позивач – відповідач у справі [PERSON] суду пояснив, що він перебував в зареєстрованому шлюбу з [PERSON], проте їх подружнє життя не склалось та в зв’язку з вказаним [PERSON] почав проживати з іншою жінкою, яка в 1997 році померла. Від шлюбів в нього та [PERSON] дітей не має. Після смерті його другої дружини у 1998 році, він знову почав підтримувати відносини з [PERSON], допомагав їй, піклувався про неї, проте у вказаний час вони проживали за різними адресами. В подальшому, приблизно з 2008 року вони почали спільно проживати в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. Вони були справжньою сім’єю, їх пов’язував спільний побут, бюджет, витрати, в цей час ними спільно придбавались продукти харчування, ліки, також вони придбали телевізор. В подальшому за ініціативи [PERSON], яка бажала оформити належним чином їх подружні відносини, 02.08.12 року між ними зареєстровано шлюб, який не є фіктивним. Реєстрацію шлюбу здійснена ними з метою надання офіційного статусу їх подружнім відносинам та існуючій сім’ї. [PERSON] хворіла та 13.11.2012 року померла, а [PERSON] за власні кошти здійснив похорон дружини та продовжив проживати у їх квартирі. Разом з тим, після похорону, приблизно наприкінці листопада 2012 року до нього прийшла [PERSON] та повідомила, що [PERSON] за життя залишено заповіт, відповідно до якого все майно померла заповіла на її ім’я. Про обставини складення вказаного заповіту йому нічого не відомо, проте він вважає, що має право на частку майна померлої, а саме квартири в [ADDRESS], оскільки він там постійно проживав як чоловік [PERSON], продовжив проживати там після її смерті. Щодо його реєстрації за іншою адресою [PERSON] пояснив, що вказаний будинок належав його попередній дружині і там на даний час проживає її дочка, а він там з 2008 року постійно не проживає, а лише зареєстрований. Допитана як свідок відповідач-позивач у справі [PERSON] суду повідомила, що наприкінці 2010 року вона випадково познайомилась з [PERSON] та з вказаного часу почала допомагати їй по господарству, а саме купувати продукти, прати, прибирати. Пізніше, [PERSON] на прохання [PERSON] почала здійснювати за нею догляд, що полягав не лише у допомозі по господарству, а й моральній підтримці, допомозі в наданні медичної допомоги, в зв’язку з чим, [PERSON] майже кожного дня була в [PERSON] та інколи ночувала там. Так, на прохання [PERSON] та в зв’язку з тим, що [PERSON] має медичну освіту, вона купувала ліки, здійснювала ін’єкції знеболювального, а також допомогла [PERSON] пройти обстеження у лікарів, які виявили в неї онкологічне захворювання. Одного дня [PERSON] повідомила, що має бажання скласти заповіт на ім’я [PERSON] як вдячність за догляд останньої. Всією організацією посвідчення заповіту займалась [PERSON], яка після цього передала сам заповіт [PERSON] В подальшому в липні 2012 року [PERSON] в зв’язку з сімейними обставинами поїхала до своєї сестри у м. Сквиру, а по приїзду в листопаді 2012 року довідалась, що [PERSON] померла, в зв’язку з чим, вона пішла до квартири померлої, де на той час проживав [PERSON] та повідомила, що його в неї є заповіт. [PERSON]Ю, в судовому засіданні вказала, що [PERSON] вона декілька разів бачила в квартирі [PERSON], знала, що це її колишній чоловік, про якого [PERSON] лише негативно згадувала та вказала та [PERSON] постійно у вказаній квартирі з [PERSON] не проживав, там ніколи не було його речей, та в них не існувало подружніх відносин, а на даний час [PERSON] проживає в спірній квартирі. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що знають [PERSON]Ю, багато років оскільки [PERSON] є її подругою, а [PERSON] дружиною її брата. Зі слів [PERSON] їм було відомо, що вона здійснює догляд за [PERSON] яка проживала одиноко. Кожна з них окремо, два рази були в квартирі [PERSON] в 2011 році та під час вказаного жодних чоловічих речей не бачили. Згідно їх свідчень [PERSON] розповідала, що раніше в неї був чоловік та була задоволена доглядом [PERSON] за нею. Проте, їм відомо, що з початку літа 2012 року [PERSON] поїхала з Вінниці та в зв’язку з цим, [PERSON] більше не бачила. Хто у вказаний час проживав з [PERSON] свідки не знають, оскільки бачили її лише в 2011 році. Заслухавши пояснення представників сторін, показання сторін, допитаних як свідків у справі, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, копію спадкової справи та інвентаризаційну справу, судом встановлено наступні факти та правовідносини, що їх відповідають. Згідно свідоцтву про смерть (повторне) серії І-АМ № 256958, виданому 14.05.13 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла 13 листопада 2012 року, про що 13.11.12 складено відповідний актовий запис № 2921. ( а.с. 3). Відповідно до заповіту від 16.06.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 7-857, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 6-7,37). Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії І-АМ № 130011, виданим 07.05.13 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, підтверджено, що позивач за первісним позовом [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 02 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 1460. ( а.с. 4). Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі вищезазначеного свідоцтва про шлюб судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у встановленому законом порядку, а зареєстрований у встановленому порядку шлюб вважається укладеним законно і обумовлює настання передбачених законом правових наслідків до винесення судом рішення про визнання шлюбу недійсним, а особи, які уклали шлюб вважаються законним подружжям з відповідними правами і обов’язками. (презумпція дійсності шлюбу). Позивач за зустрічним позовом, як спадкоємець майна [PERSON] за заповітом, вважаючи, що реєстрацією шлюбу між [PERSON] порушені її права, звернулась до суду з позовом про визнання вказаного шлюбу недійсним в зв’язку з його фіктивністю. Згідно ч.2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. На обґрунтування недійсності шлюбу відповідачем - позивачем зазначено, що [PERSON] лише періодично проживав в приміщенні з [PERSON] та був зареєстрований за іншою адресою та виконував лише обов’язки хатнього працівника та в [PERSON] не було спільного бюджету. Разом з тим, [PERSON] не надано суду доказів зазначеного, а докази надані позивачем в обґрунтування первісного позову спростовують доводи та показання [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так, судом встановлено, що [PERSON] з січня 2008 року проживав за адресою [INFO], що підтверджується актом від 30.07.2013 року, згідно якого за вказаною адресою була прописана та проживала [PERSON] та з січня 2008 року у квартирі фактично проживав чоловік власниці – [PERSON] з яким вони на день смерті [PERSON] вели спільне господарство ( а.с. 5). Зміст вказаного акту та справжність викладених в ньому фактів [PERSON] в судовому засіданні не спростовано. Таким чином, вказаним актом підтверджено показаннями допитаного як свідка [PERSON], згідно яких він та його дружина були пов’язані спільним побутом, мали взаємні права та обов’язки подружжя. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні визнала, що починаючи з липня 2012 року, тобто до реєстрації шлюбу між [PERSON], та до листопада 2012 року, тобто після смерті [PERSON] вона її не бачила, до неї не навідувалась та за таких підстав не могла знати про те, чи існували між [PERSON] подружні відносини. При цьому, [PERSON] визнано, що в цей час [PERSON] хворіла та потребувала сторонньої допомоги, що узгоджується з показаннями [PERSON] про те, що він піклувався про [PERSON] як про дружину, купував продукти харчування, ліки. Також, судом на підставі показань [PERSON] та [PERSON] встановлено, що похорон [PERSON] здійснено за кошти її чоловіка. Допитані за клопотанням позивача свідки [PERSON] та [PERSON] суду жодних обставин укладення шлюбу між [PERSON] не повідомили. Разом з тим, вказали що лише двічі в 2011 році були в [PERSON], що свідчить про те, що показання вказаних свідків не є доказом обґрунтованості зустрічного позову. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] з 1997 року зареєстрований за адресою [INFO], разом з тим, суд, з врахуванням всіх доказів у справі та положень Сімейного кодексу України, не вважає, що вказаним доведено фіктивність укладеного між [PERSON] шлюбу. Крім того, суд звертає увагу, що відповіддю департаменту соціальної політики від 16.10.13 № 08-00-019-58467 не підтверджено доводів зустрічного позову, оскільки вона містить лише дані про отримання натуральної допомоги [PERSON] в 2011-2012 року та підписаний бланк заяви на підставі якого не можливо зробити висновок про те, що [PERSON] була одинокою та проживаючою самотньо. Крім того, посилання на вказаний доказ може свідчити лише про відсутність в [PERSON] працездатних рідних (чоловіка), що з огляду на вік [PERSON] не свідчить, що вказаним підтверджено обґрунтованість зустрічного позову про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності. Таким чином, суд не вважає, що зустрічний позов є недоведеним доказами у справі, оскільки суду не надано жодних доказів, що шлюб укладений між [PERSON] укладено без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, що свідчить про відсутність підстав для його задоволення. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], що підтверджується довідкою № 1458 від 20.05.13, згідно якої [PERSON] була зареєстрована та проживала на день смерті за вказаною адресою.( а.с. 4 зворот) Крім того вказане підтверджено, довідкою № 2483 від 25.07.13 (форма № 2), згідно якої за адресою [ADDRESS] в період з 01.11.2010 року по 13.11.2012 року зареєстрована власник квартири [PERSON] та відповіддю на запит № 121 від 26.07.13, згідно якої нарахування комунальних послуг у зазначеній квартирі у вказаний період проводилось на одну особу – [PERSON] (а.с. 35, 36). Судом встановлено, що [PERSON] з січня 2008 року проживав за адресою [INFO], що підтверджується актом від 30.07.2013 року, згідно якого за вказаною адресою була прописана та проживала [PERSON] та з січня 2008 року у квартирі фактично проживав чоловік власниці – [PERSON] з яким вони на день смерті [PERSON] вели спільне господарство ( а.с. 5). Згідно копії паспорту позивача-відповідача [PERSON] він народився 25.05.1931 року. ( а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова (вдівець) спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги, а тому він як непрацездатний вдівець має право на половину частки від спадкового майна незалежно від змісту заповіту. На підставі наданих сторонами показань судом встановлено, що [PERSON] після смерті дружини продовжує проживати в квартирі, що є спадковим майном, за адресою [ADDRESS], тобто ним фактично вчинено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії спадкової справи № 105/2013 до майна померлої 13.11.2012 року [PERSON] вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON], 31.01.2013 року звернулась з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] заяв про відмову від спадщини не подавав. ( а.с. 45-55). Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], що підтверджено рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду від 15.06.07 та реєстраційним посвідченням на ім’я [PERSON] ( а.с.63, 64). Таким чином, суд з врахуванням всіх доказів у справі, вважає, що [PERSON] як непрацездатний вдівець має право на половину частки від спадкового майна незалежно від змісту заповіту, що є підставою для задоволення первісного позову. При цьому суд, не вважає такими, що свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні позову посилання представника [PERSON] про те, що [PERSON] не заявлено вимогу з встановлення факту спільного проживання разом з спадкодавцем. Так, вказаний факт є встановленим в ході судового розгляду позову [PERSON] про спір про право, який виник в зв’язку з цим. Таким чином, викладення як окремої вимоги в позовному провадженні про юридичні наслідки існуючого факту, вимоги про встановлення самого факту не є обов’язковим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved