Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

11 квітня 2013 року позивачка звернувся до суду з вищеназваною позовною заявою, яку у подальшому уточнила у порядку ст. 31 ЦПК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 11.11.2010 р. з неї на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження. У зв'язку з тим, що вона не мала роботу, довгий час не в змозі працевлаштуватися, а також з погіршенням стану здоров'я вона була не змозі сплачувати аліменти, у зв'язку з чим склалася заборгованість, яка на 01.06.2013 р. складає 5389,40 гривень. На даний час вона отримує мінімальну заробітну платню, з якої на користь [PERSON] на утримання сина відраховуються аліменти 500-600 гривень, та 150 гривень за погашення заборгованості. Стан її здоров'я погіршився, у зв'язку з чим вона постійно потребує у лікуванні, також вона проходить навчання для подальшого працевлаштування, оплата за яку вона сплачує 8000,00 гривень на рік. Просить суд звільнити її повністю від сплати заборгованості за аліментами. У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце судового засіданні повідомлялася належним чином. Представник позивача змінені позовні вимоги підтримав, пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 2000 року народження. Рішенням суду місце проживання неповнолітнього сина встановлено з батьком дитини, також на користь відповідача з [PERSON] стягнути аліменти на утримання сина. Однак у зв'язку з тим, що позивачка у період проживання з відповідачем однією сімею не працювала, вона після розірвання шлюбу не була змозі працевлаштуватися так як втратила кваліфікацію. Також у 2009 році у неї погіршився стан здоров'я, вона була прооперована, та по цієї час знаходиться на обліку у онколога та постійно потребує у лікуванні. У зв'язку з важким матеріальним станом вона не змогла виконувати рішення суду по сплати аліментів, у зв'язку з чим на даний час вона має заборгованість по сплаті аліментів 5389,40 гривень. Для працевлаштування та виконання у подальшому рішення суду [PERSON] проходить навчання, оплата якої становить 8000,00 гривень на рік. Також додав, що відповідач як військовослужбовець отримує збільшену заробітну платню приблизно 6500,00 гривень на місяць, а також пенсію у розмірі 3000,00 гривень. Також відповідачу від держави були надані дві квартири. У зв'язку з важким матеріальним становищем та не можливістю погасити заборгованість по сплаті аліментів, просить суд звільнити позивачку [PERSON] від сплати заборгованості аліментів у розмірі 5389,40 гривень. Відповідач, представник відповідача з позовними вимогами не погодилися у повному обсязі, просили у задоволені позовних вимог відмовити. Вислухавши відповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 21.02.2011 року місце проживання неповнолітнього [PERSON] визначено з батьком [PERSON] Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 11.11.2010 року з [PERSON] стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р.народження у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Постановою ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду від 11.11.2010 р. Відповідно до розрахунку ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя від 12.06.2013 року заборгованість зі сплати аліментів позивача на 01.06.2013 року складає 5389,40 гривень. З урахуванням положень ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України, що право визначати предмет і підставу позову та спосіб захисту порушеного права належить позивачу, [PERSON] обрала спосіб захисту порушеного права, а саме звільнення від сплати заборгованості з підстав, передбачених ст. 197 СК України. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також у статтях 194-197, 274 СК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Згідно вимог ч. 3 ст. 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч.ч. 3, 9 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України; спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачкою суду надана довідка КЗ «Мілька лікарня №5» №23 від 21.01.2013 р. відповідно до якої [PERSON] працює у КЗ «Міська лікарня №5» на посаді молодшої медсестри та отримує середньомісячну заробітну платню у розмірі 739,37 гривень. Також позивачкою суду надані медичні документи підтверджуючи що вона перебуває на обліку у лікаря онколога, має остеохондроз хребта, прояву недостатності мозкового кровообігу, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та витрат на лікування. Позивачка проходить навчання у медичному коледжі «Монадо» в м. Євпаторії на факультеті «Фармація» та проводить оплату у розмірі 8000,00 гривень. Відповідно до наданого ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя розрахунку позивачка не відмовляється від сплати аліментів та сплачує аліменти, але у зв'язку з низкою заробітною платнею не у повному обсязі, у зв'язку з чим склалася заборгованість. Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача, що у відповідача великих дохід чим у позивачки, у зв'язку з чим вона повинна бути звільнена від сплати заборгованості, так як на обох батьків покладені обов'язки по утриманню дитини. Відповідно до частин 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Суд вважає за необхідне зменшити позивачу суму заборгованості по аліментам до 2500,00 гривень, оскільки вона виникла із-за погіршення стану здоров'я [PERSON] та складного працевлаштування, важкого матеріального становища. На підставі викладеного,

Outcome: partial