Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У грудні 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 12 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого є публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1425-Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення строковості та платності грошові кошти в розмірі 81 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених кредитним договором строком до 11 жовтня 2023 року. Позивач надав [PERSON] кредитні кошти. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 жовтня 2007 року було укладено договір поруки №1425/1 між банком та [PERSON] Попри взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Станом на 09 вересня 2013 року заборгованість позичальника перед банком складає 134 484,22 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 074 932,37 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також судовий збір у розмірі 3 441 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду даної справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого є публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1425-Н (а.с 5-6), відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення строковості та платності грошові кошти в розмірі 81 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених кредитним договором строком до 11 жовтня 2023 року за відсотковою ставкою у розмірі 12,49% річних за користування кредитом. Позивач надав, а [PERSON] отримав кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-4 (а.с.11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 жовтня 2007 року було укладено договір поруки №1425/1 між банком та [PERSON] (а.с. 9). Попри взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. У зв'язку з цим банком на адресу відповідачів були направлені досудові вимоги з пропозицією погасити заборгованість № 1730 від 11 вересня 2013 року та № 1731 від 11 вересня 2013 року (а.с.12, 13). Станом на 09 вересня 2013 року заборгованість позичальника перед банком складає 134 484,22 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 074 932,37 грн., а саме: - заборгованість за сумою кредиту - 77 828,81 доларів США, що в еквіваленті становить 622 085,68 грн.; - заборгованість по процентам - 41 894,79 доларів США, що в еквіваленті становить 334 865,06 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 6 660,62 доларів США, що в еквіваленті становить 53 238,34 грн.; - штрафи - 8 100 доларів США, що в еквіваленті складає 64 743,30 грн. (а.с. 10). Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами ЦК України, умовами кредитного договору №8/2007/840-К/1425-Н від 12 жовтня 2007 року та договору поруки №1425/1 від 12 жовтня 2007 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623. боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору №8/2007/840-К/1425-Н від 12 жовтня 2007 року та договору поруки №1425/1 від 12 жовтня 2007 року відповідачі свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. В добровільному порядку питання не вирішене і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. У зв'язку і з зазначеними порушеннями відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору мається заборгованість, яку відповідач не погасив. Відповідно до п. 3.3.2 та 3.3.3 кредитного договору №8/2007/840-К/1425-Н від 12 жовтня 2007 року позичальник вносить черговий мінімальний платіж, який складає 989 доларів США, щомісячно до 20 числа поточного місяця. Згідно п. 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у визначений кредитним договором термін. Відповідно до п.5.1 та п. 5.2.кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у визначений кредитним договором строк, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок. Згідно п. 1.1 та п.1.2 договору поруки №1425/1 від 12 жовтня 2007 року поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань , що витікають з кредитного договору №8/2007/840-К/1425-Н від 12 жовтня 2007 року. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 1.3 договору поруки відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Згідно п.2.1 договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Банк свої зобов'язання по договорам виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошові кошти на споживчі цілі. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Кредитним договором обов'язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника, тож, стає зрозумілим, що валютні ризики несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов'язання за кредитним договором та поручитель. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Позивач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. Отже, зупинивши свій вибір на ПАТ КБ «Надра», позивач і відповідачі погодилися на умови про надання кредиту та договору поруки як такі, що їх влаштовували. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг відповідачам та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто позивача та відповідачів. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що при укладенні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором №8/2007/840-К/1425-Н від 12 жовтня 2007 року та договором поруки №1425/1 від 12 жовтня 2007 року в повному обсязі не виконали, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 3 441 грн., які підтверджуються платіжними дорученнями про сплату відповідної суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved