Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ліквідатора банкрута арбітражного керуючого [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує позивач наступним. 16 грудня 2007 року відповідач отримав 2 600 000 грн. 00 коп. за договором про надання поворотної фінансової допомоги, з умовою повернення боргу 16.12.2008 року. 17 грудня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду та відстрочено термін повернення боргу до 22.11.2012 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача стосовно повернення боргу, але відповідач боргу не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 2 600 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 65 000 грн. 00 коп. та судовий збір. У судовому засіданні позивач та представник позивача змінили позовні вимоги та просили стягнути заборгованість у розмірі 2 600 000 грн. 00 коп. та судовий збір. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ліквідатор банкрута арбітражний керуючий [PERSON] зазначив, що відповідно до постанови господарського суду Кіровоградської області від 10 квітня 2012 року, визнано громадянина - підприємця [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер ЄДР [NUMBER]) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, тому зперечує щодо задоволення позовних вимог. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 грудня 2007 року відповідач отримав у [PERSON] 2 600 000 грн. 00 коп. за договором про надання поворотної фінансової допомоги, з умовою повернення боргу 16.12.2008 року. 17 грудня 2008 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено додаткову угоду та відстрочено термін повернення боргу до 22.11.2012 року. Сторони не заперечували той факт, що фізичною особою - підприємцем [PERSON] отримано від позивача гроші у розмірі 2 600 000 грн. 00 коп. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд дійшов висновку, що обов'язки за договором позики виникають лише для однієї сторони - позичальника. Отримавши у власність передані позикодавцем гроші або речі, визначені родовими ознаками, позичальник зазвичай стає зобов'язаним повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії [NUMBER], фізична особа - підприємець в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства з 13.04.2012 року, в стані припинення; за постановою господарського суду Кіровоградської області від 10 квітня 2012 року. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Згідно статті 15 ЦПК визначено, що суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, сімейних, земельних чи інших прав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які підтверджують факт передачі грошей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved