Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Старобільської районної державної адміністрації про усунення перешкод, щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 06 грудня 2011 року було розірвано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину, сина [PERSON], який знаходиться на утриманні та вихованні своєї матері [PERSON] та проживають разом із сином за адресою [ADDRESS] 26 березня 2012 року Старобільською районною державною адміністрацією було винесено розпорядження № 227 про визначення йому способу участі у вихованні дитини сина [PERSON] та яким визнано спілкування у понеділок та п'ятницю з 17 до 19 години, а після досягнення сином 7 річного віку під час шкільних канікул додатково право на щорічний сумісний відпочинок протягом 15 календарних днів з виїздом до місця відпочинку. Винесеним розпорядженням він скористатися не може, оскільки відповідачі своїми діями перешкоджають йому у побачені з сином, у спілкуванні з ним і у його вихованні. Порушуючи його права як батька дитини, відповідачі позбавили його переважного права перед іншими особами на особисте виховання сина, позбавили безперешкодливо спілкуватися з сином, приймати участь у вихованні і спілкуванні з сином. Тому просить суд, зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди щодо спілкування та виховання сина та встановити графік спілкування з сином з 16 години п'ятниці до 20 години у неділю щотижня. Крім того, під час перебування [PERSON] за межами України встановити місце перебування [PERSON] на його вихованні та перебуванні. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити посилаючись, що батько дитини законом не обмежений в спілкуванні з дитиною. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] не визнала, надала суду письмові заперечення. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, підтримав доводи викладені в запереченнях [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що перешкод в спілкуванні з дитиною не чинить, дитину батькові не надає тільки коли вона хворіє. З серпня 2013 року позивач до сина [PERSON] не приходить. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Старобільської райдержадміністрації, Іус Н.А., в судовому засіданні пояснила, що позивачу не створювались перешкоди, до служби у справах дітей звернувся вперше в серпні 2013 року щодо перевірки використання аліментних платежів [PERSON] 06.11.2013 року звернувся із заявою щодо встановлення способу спілкування з сином за новим графіком, яка ще не розглянута. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] і бачила, що [PERSON] на дитячому майданчику спілкувався з сином [PERSON]. З вересня 2013 року вона [PERSON] з дитиною не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача вона знає, він з сином спілкується. Про конфлікти, щодо перешкод у спілкуванні з дитиною, їй не відомо. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 3). Згідно з рішенням Старобільського районного суду від 06 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] розірвано (а.с.5). Згідно з розпорядженням № 227 від 26 березня 2012 року голови районної державної адміністрації Старобільського району Луганської області, [PERSON] визначено час для участі у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO] народження щотижня у понеділок і п'ятницю з 17.00 до 19.00 годин та після досягнення дитиною семі років під час шкільних канікул право щорічного сумісного відпочинку протягом 15 календарних днів з виїздом до місця відпочинку (а.с. 6). Згідно відповіді Старобільського РВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO], до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.47). Згідно довідки станції Старобільськ ЛДЗП ДП «Донецька залізниця» [PERSON] за період з 01.06.2013 року по 01.09.2013 рік придбала чотири рази квітки в різних напрямках в тому числі двічі за маршрутом Старобільськ-Москва (а.с.50). Згідно медичної документації [PERSON], [INFO] народження, часто хворіє, за станом здоров'я потребує домашнього режиму та нагляду матері ( а.с. 51-71). Згідно акту обстеження умов проживання батька дитини, [PERSON] проживає у однокімнатній квартирі на п'ятому поверсі багатоповерхівки за адресою [ADDRESS] В квартирі чисто, прибрано, є необхідні меблі, прилади та предмети для проживання. Однак, в квартирі немає дитячого ліжка та продуктів харчування (а.с.72). Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, позивач та відповідачка [PERSON] є колишнім подружжям, яке від спільного життя мають малолітню дитину сина [PERSON], який проживає разом зі своєю матір'ю відповідачкою [PERSON], на утримання якої позивач [PERSON] сплачує аліменти. Відповідачка [PERSON] є бабусею малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Баба, дід, прабаба, прадід є родичами прямої лінії споріднення і мають спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні навіть у тих випадках, коли проживають окремо. Спадкоємність поколінь є дуже важливим чинником виховання дитини. Передання досвіду від дорослих до молодших сприяє формуванню у дитини певних навичок, сприяє розширенню її світогляду, вчить толерантності та терпінню у стосунках між людьми. Відповідно до ст.ст.51, 52, 55 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки порушення права на спілкування є одним з найбільш значимих особистих немайнових прав фізичної особи, то ст. 159 СК встановлює судовий захист прав того з батьків, хто проживає окремо. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. До компетенції суду не входить вирішення питань педагогічного характеру, оскільки він лише вирішує питання про місце проживання дитини і про порядок здійснення батьківських прав того з батьків, що проживає окремо від дитини. За ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду, таке звернення до органу є одним із засобів захисту своїх порушених прав. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Звернення за захистом до органу опіки та піклування перестало бути обов'язковою досудовою процедурою судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При підготовці висновку органи опіки та піклування можуть сприяти батькам у досягненні порозуміння і мирному урегулюванню конфлікту. Якщо такий результат не досягається, то такого роду задачу вирішує суд. Він визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Тому, суд вважає, посилання відповідача [PERSON] в своїх запереченнях про те, що позивач [PERSON] не має право на звернення до суду оскільки він звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення йому графіку спілкування з дитиною, хибними та не бере їх до уваги. З досліджених в суді доказів вбачається, що позивач [PERSON] позитивно характеризується, матеріально забезпечений, має своє власне помешкання, житлово-побутові умови достатні, шкідливих звичок не має, до адміністративної відповідальності не притягувався. Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що визначення способу участі у вихованні дитини, не буде суперечити її найкращим інтересам. Будь-яких доказів, що позивач не може приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною і що таке спілкування може зашкодити дитині, відповідачем не надано. Беручи до уваги пояснення сторін, представника органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації, а також, з урахуванням віку дитини та стану здоров'я дитини, суд вважає доцільним задовольнити позов [PERSON] частково. Крім того, з урахуванням конкретних обставин, що виникли при розгляді даної справи, слід звернути увагу сторін, що особисте спілкування це не обов'язково зустрічі, тобто прямі контакти, існують і інші способи спілкування, зокрема шляхом листування, телефонних розмов, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: partial