Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. У позові зазначає наступне. Відповідно до заяви [PERSON] на відчуження майнового паю, що перебував у оренді ТОВ "Колос", згідно з актом від 04 квітня 2006 року, складеному в с. Осадче Петропавлівського району Дніпропетровської області, ТОВ "Колос" Петропавлівського району Дніпропетровської області передав йому автомобіль САЗ-3507, державний № [NUMBER], 1990 року випуску, на суму 3500 грн. на майновий пай. Разом з зазначеним вище автомобілем відповідачем було передано, а ним прийнято і технічний паспорт (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) на вказаний автомобіль. Акт скріплено підписами директора ТОВ "Колос" та ним. Факт дійсної передачі транспортного засобу в його власність 04 квітня 2006 року, крім зазначеного вище акта, підтверджує і накладна № 3 від 04.04.2006 року ТОВ "Колос", відповідно до якої йому в рахунок майнового паю видано автомобіль САЗ-3507, державний № [NUMBER] на суму 3500 грн. З того часу, тобто з 04 квітня 2006 року, [PERSON] відкрито та безперервно користується та володіє вказаним транспортним засобом, а саме автомобілем САЗ-3507, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску - 1990, колір - "голубой" (мовою оригіналу), який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Павлоградським МРЕВ ДАІ 02.07.1997 року належить КСП "Колос", розташованому за адресою: с. Осадче Петропавлівського району Дніпропетровської області. Проте, коли він вирішив перереєструвати зазначений вище транспортний засіб у Павлоградському МРЕВ на своє ім'я, оскільки мав намір не тільки володіти та користуватися майном, а й розпоряджатися ним на законних підставах, то йому повідомили, що така перереєстрація неможлива через відсутність у нього правовстановлюючих документів. Він звертався до керівництва ТОВ "Колос" з проханням зняти з обліку переданий йому автомобіль та посприяти у реєстрації транспортного засобу на його ім'я, але з боку відповідача такі дії вжито не було, без пояснення конкретних причин, чим незаконно та протиправно обмежуються його права власника. Крім того, як видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ТОВ "Колос", відчужуючи майно, а саме передаючи йому транспортний засіб, не були його належним власником, оскільки власником відповідно до згаданого свідоцтва є КСП "Колос". Таким чином, він є добросовісним набувачем, оскільки при отриманні транспортного засобу не знав та не міг знати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" не є належним власником вищевказаного транспортного засобу. Таким чином, володіючи та користуючись транспортним засобом на правах власника, він не має можливості розпоряджатися автомобілем, як власник, на законних підставах, тому, враховуючи вищезазначені обставини, змушений звернутися до суду з даним позовом. Умовами набуття права власності за набувальною давністю є: 1) добросовісне заволодіння чужим майном; 2) володіння чужим майном протягом певного строку - зокрема, п'ять років - для рухомого майна. З викладеного вище випливає, що автомобіль САЗ-3507, реєстраційний № [NUMBER] він володіє з 04.04.2006 року, тобто на момент звернення до суду володіє ним протягом більше 7 років. Його права на володіння та користування зазначеним транспортним засобом ніхто не оспорював і не оспорює. Просить суд - визнати за ним право власності за набувальною давністю на автомобіль ГАЗ-3507 , реєстраційний номер [NUMBER] , рік -1990 , колір - блакитний , , двигун № [NUMBER] , шасі ( рама ) [NUMBER] , тип транспортного засобу - " самоскидний кузов" . Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в своїй заяві просить суд справу заслухати у його відсутність , позов підтримує . Відповідач та третя особа також просять суд справу заслухати без участі їхніх представників. Позов визнають. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню . У судовому засіданні встановлені вищезазначені факти та відповідні їм правовідносини. Фактично між сторонами відбувся договір купівлі-продажу транспортного засобу .При цьому сторони досягли домовленості щодо всіх належних умов договору купівлі-продажу, зокрема, щодо ціни та передачі майна у користування . На підтвердження укладеної угоди позивачем було сплачено власнику транспортного засобу грошові кошти , про що свідчать накладна № 3 . Актом приймання-передачі майна від 04.04.2006р. підтверджується той факт , що позивач отримав спірне майно . Технічним паспортом ( свідоцтвом про реєстрацію ТЗ ) зазначається , що автомобіль марки ГАЗ-3507 , рік випуску 1990 , ... належить КСП " Колос". Суд вважає , що позивач зі своєї сторони виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості -сплатив всю обумовлену суму вартості майна , безперешкодно користуються даним майно , а у зв'язку з об'єктивною причиною ( відсутності правовстановлюючих документів ) не має реальної можливості виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приміщень та транспортних засобів. . У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : п.1 - визнання права. Факт добросовісного , відкритого та безперервного володіння транспортним засобом. піідтверджується вищезазначеними доказами. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved