Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") у червні 2013 р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом її продажу позивачем, виселення [PERSON] та інших осіб, які проживають і зареєстровані у зазначеній квартирі, зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позов обґрунтований наступним. На підставі договору № PLLKGK 00000070 від 08.10.2007 [PERSON] отримала кредит в розмірі 112000,00 дол. США. під 11,04% річних з кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2027 р. Цього ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором з [PERSON] було укладено договір іпотеки № PLLKGK0000070, відповідно до умов якого відповідач надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. В порушення умов договору та вимог закону [PERSON] зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 972872,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 121761,20 дол.США, що в еквіваленті становить 860370 грн.; заборгованості по процентам в сумі 100869,27 дол.США.; заборгованість по процентам за користування кредитом 4410,08 дол. США, заборгованості по комісії в сумі 895,91 дол. США; заборгованості по пені в сумі 9757,99 дол.США, а також штрафів в сумі 31,29 дол. США та 5796,66 грн. Враховуючи невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором банк як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, що передбачено договором. Враховуючи, що предметом іпотеки є житлове приміщення, всі його мешканці, дозвіл на реєстрацію яких за адресою предмета іпотеки позивач не надавав, підлягають виселенню зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 08.10.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк", згідно договору-Банк), правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] (згідно договору - Позичальник) було укладено кредитний договір № PLLKGK 00000070 (а.с. 19-23). Відповідно до умов вказаного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти у вигляді простої кредитної лінії в загальному розмірі 136000дол.США на строк з 08.10.2007 р. по 08.10.2027 р. Сторони договору домовилися, що із загальної суми кредиту 112000дол. США видається готівкою на придбання нерухомості, 24000 дол.США видається на сплату страхових платежів. Сторони договору домовились, що за користування кредитом Позичальник сплачує: проценти в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, у момент надання кредиту винагороду в розмірі 3% від суми виданого кредиту, винагороду за резервування ресурсів в розмірі 0,20% річних від суми виданого кредиту щомісяця. Згідно з п.п. 2.2., 8.1. кредитного договору Позичальник [PERSON] зобов'язалася повертати кредит у строки та в порядку, встановленими договором, зокрема сплачувати щомісячний платіж в сумі 1394,83 дол.США для погашення заборгованості за кредитом, процентами, винагородам та комісіям. Вказана умова договору узгоджується з положеннями ст. 1049 ЦК України, яка на підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, відповідно до яких позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.10.2007 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (згідно договору - Іпотекодержатель) та [PERSON] (згідно договору- Іпотекодавець) укладено договір іпотеки № PLLKGK00000070, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець/Позичальник передає в іпотеку Іпотекодержателю квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 33.4. договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки становить 808000 грн. ЗАТ КБ "ПриватБанк" умови кредитного договору виконав, надавши відповідачці кредит в розмірі 112000 дол.США. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів і комісій порушила. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 15.04.2013 р. загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 121761 дол.США, що за курсом НБУ становить 972872,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту (тілу кредиту) в сумі 100869,27 дол.США; заборгованості по процентам в сумі 4410,08 дол.США.; заборгованості по комісії в сумі 895,91 дол.США, заборгованості по пені в сумі 9757,99 дол.США, а також штрафів - 31,29 дол.США та 5796,66 дол.США. Заява про застосування позовної давності до вимог щодо нарахування пені від відповідача не надходила. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно з приписами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. [PERSON] порушила зобов'язання за договором, яке є грошовим, а отже вона у відповідності з положеннями ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість його виконання. Відповідно до п.п. 16.7.1., 16.9., 18.13. договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць та задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Вказані положення договору узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (надалі - Закон), згідно яких іпотекодержателю надане право у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки…; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Судом встановлено, що позивач у відповідності з положеннями п. 22 договору іпотеки та ст. 35 Закону у лютому 2013 року надсилав боржнику письмову вимогу про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором в тридцятиденний строк (а.с. 14), Враховуючи, що протягом встановлених строків вимоги Іпотекодержателя залишилися без задоволення, він у відповідності до договору іпотеки, положення якого кореспондується зі змістом ст. 35 Закону, вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору або звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Згідно з положеннями п. 22. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або у позасудовому порядку відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до п. 27 договору іпотеки (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя) сторони погодили, що одним із позасудових способів задоволення вимог Іпотекодержателя може бути продаж предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, в порядку ст. 38 Закону, при цьому Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право здійснити всі необхідні дії від його імені, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Однак встановлення договором можливості в позасудовому порядку задовольнити вимоги іпотекодержателя не є перешкодою для реалізації його права звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. З огляду на вказане, наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки заявленим позивачем способом, так як такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя передбачений укладеним між сторонами договором, і вказані положення договору узгоджуються з положеннями ст. 38 Закону. Що стосується вимог позивача про виселення всіх зареєстрованих в спірному приміщенні осіб наразі суд залишає без задоволення, оскільки в судовому засіданні не було достовірно встановлено, та позивачем не надано належних доказів та підтверджень щодо осіб зареєстрованих в квартирі, що являється предметом договору іпотеки. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial