Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку і господарських будівель колишнього колгоспного двору, розташованого [ADDRESS], що належала його батькові [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є сином [PERSON], який був членом колгоспного двору № 55, розташованого в [ADDRESS]. Станом на 1991-1995 роки в житловому будинку були зареєстровані та проживали, крім нього, всі відповідачі, з яких станом на 01.01.2011 року залишилися проживати він та батьки [PERSON] і [PERSON] Всі інші відповідачі виписались з цього двору у зв'язку з вибуттям на нові місця проживання, але не розпорядилися належними їм частками в цьому господарському дворі. Після смерті батька [PERSON] на належну йому частку в колишньому колгоспному дворі відкрилася спадщина на загальних підставах. Оскільки спадкоємці - відповідачі по справі відмовилися від належних їм часток у відкритій спадщині в його користь, що підтверджується їхніми заявами, тому єдиним спадкоємцем на цю частку є він. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви, в яких позов визнають, просять справу розглядати за їх відсутності. Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що визнання позову слід прийняти, а позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК України в редакції 1963 року. А оскільки в даній справі йдеться про колгоспний тип двору, то, на думку суду, слід керуватися статтями цього ж Кодексу, які регламентували правовідносини в колгоспному дворі до 16 грудня 1993 року і які були виключені з цього кодексу у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про власність». Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування частини будинковолодіння має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є 1/6 частина будинковолодіння [ADDRESS] та станом на 15 квітня 1991 року, з часу введення в дію Закону України «Про власність», будинковолодіння належало до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір, що стверджується: свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25.01.1990 року, виданого виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, відповідно до якого право власності на вказане будинковолодіння зареєстровано за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] /а.с. 5/, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується довідками виконкому Любинцівської сільської ради № 309 та № 349 від 12.08.2013 року /а.с. 6-7/. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належав до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір. Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об'єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов'язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів. Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється зі згоди всіх членів двору. За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З урахуванням цього спадкування в колгоспному дворі мало свої особливості. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» від 26.03.1991 року загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. За правилами ст. 563 ЦК 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок [ADDRESS] належав до суспільної групи - колгоспний двір, станом на 1991 рік головою колгоспного двору був [PERSON], а тому він був власником цього житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Любинцівською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивач, що стверджується довідками виконкому Любинцівської сільської ради № 351 та № 352 від 12.08.2013 року /а.с. 8-9/, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки користується будинковолодінням, надалі проживаючи в ньому, що свідчить про факт прийняття ним спадщини. Відповідачі не заперечують проти оформлення права на спадщину на позивача, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON], чи мали б право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не претендують на належну їм частку спадкового майна. Обставин, які б вказували, що на спірне майно окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. З огляду на те, що після смерті спадкодавця позивач фактично прийняв спадщину, не заявив про відмову від спадщини у встановлені ст. 1270 ЦК України строки, відповідачі не оспорюють його право на спадщину та право на 1/6 частину спірного житлового будинку, відмовившись від своєї частки у майні колгоспного двору на користь позивача, позовні вимоги визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за останнім права власності на 1/6 частину будинковолодіння [ADDRESS].

Outcome: approved