overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

21.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем у перебуває у зареєстрованому 07 лютого 1998 року шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не зважаючи на те, що має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, тому позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у зазначеному в позові розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони з 07 лютого 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.2-3). Дитина знаходиться на утриманні матері та проживає з нею, батько дитини матеріально сина не утримує. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання сина, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

22.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 21.09.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини на теперішній час припинені, оскільки мають різні характери, погляди на вирішення сімейних питань, не розуміють один одного, спільне господарство не ведеться. Примирення між ними на думку позивача не можливе. Суперечки про розподіл сумісно набутого майна не виникає. Згоди у подальшому утриманні та місці проживання дитини дійшли у добровільному порядку. Позивач до судового засідання не з’явився, просив розглянути справу у його відсутність, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

23.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 16.08.1994 року було розірвано у встановленому законом порядку. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька має свою родину, а неповнолітній син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не зважаючи на те, що отримує щомісяця пенсійні виплати, інших утриманців не має, утримань за виконавчими документами з нього не провадяться, тому позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у зазначеному в позові розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.08.1994 року було розірвано у встановленому законом порядку. Від шлюбу мають повнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Неповнолітній син знаходиться на утриманні матері та проживає з нею, батько дитини матеріально сина не утримує, не зважаючи на те, що отримує щомісяця пенсійні виплати, інших утриманців не має, утримань за виконавчими документами з нього не провадяться. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання сина, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому вказує, що 22.08.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу у письмовій формі частини домоволодіння № 16 по вул. Єсеніна м.Гола Пристань, в рахунок купівлі якої було сплачено договірну суму, про що, свідчить розписка. Спірна частина домоволодіння у розмірі 30/100 належить відповідачу на праві власності. На теперішній час виникла необхідність оформити правовстановлюючі документи на спірну частину домоволодіння, однак відповідач відмовляється оформили договір нотаріально. У зв'язку з наведеним, просить суд, визнати за ним право власності на частину домобудівні № 16 по вул. Єсеніна у м.Гола Пристань Херсонської області, що складається із приміщень 1-6, 1-8, коридора 1-1а(частина 1-1) розміром 1.1*2.85 у будинку літ. «А», сараю літ. «Б», 1/3 частини помпи №1 загального користування, що складає 30/100 частини домобудівні, вартістю 30 000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що відповідно договору купівлі-продажу від 22.08.2012 року [PERSON] придбав у [PERSON] частини домоволодіння № 16 по вул. Єсеніна м.Гола Пристань, в рахунок купівлі якої було сплачено договірну суму. 30/100 частини домоволодіння № 16 по вул. Єсеніна м.Гола Пристань належить [PERSON] на праві власності на підставі рішення суду від 16.02.2010 року, яке набрало законної сили. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України, надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

30.09.2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.07.1987 р. Від шлюбу мають повнолітню дитину, сина – Олександра. Сімейне життя не склалося. З 1996 року сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Шлюб існує формально, примирення не можливе. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовну заяву та заяву подану до суду 02.12.2013 року підтримав та просив позовні вимоги задовольнити та винести рішення яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою який і так не існує вже майже 20 років . Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб АА № 0121060, зареєстрованого у відділі ЗАГС м. Душанбе Таджицького РСР від 07.02.2012 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.07.1987 р., актовий запис № 445. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин з 1996 року, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім’ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України, передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв’язку з цим, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Враховуючи, що для написання повного тексту рішення необхідно певний час, у відповідності до ст. 209 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе оголосити вступну та резолютивну частину рішення. На підставі викладеного, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], звернулись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт проживання на території Україні з 1987року, та на момент 24 серпня 1991 року і до цього часу, а також проживанням разом, факт чого заявник просить встановити в судовому порядку. Заявники надали в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Встановлення даних фактів потрібне заявникам для отримання громадянства України та паспорти громадян України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог заявники надали, зокрема, копію довідки № 225 від 09.10.2013 року, виданою Деснянською районною в місті державною адміністрацією про навчання [PERSON] в 7-9 класі у школі І-ІІІ ступенів №276 Деснянського району м. Києва з 1989р. по 1992р., довідку дитячої дошкільної установи ясла-садок № 473, що [PERSON], відвідував дошкільний навчальний заклад № 473 з 23.06.1998р по 31.01.2013р., характеристика середньо загальної школи І-ІІІ ступенів № 224 м. Києва, довідку з житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 408, повторне медичне свідоцтво про народження № 447 від 02.08.2013року, що підтверджує факт проживання [PERSON] з 1989 року, та [PERSON] з дня його народження на території України. Здійснивши аналіз наведених документів суд приходить до висновку, що з них не вбачається достовірних відомостей, з яких можливо встановити факт проживання [PERSON] на території України з 1987 року. Як вбачається з матеріалів справи, що заявниця з 1989року по 1992рік перебувала на навчанні в середньо загальноосвітньої школи № 276, у Деснянському району м. Києва. При цьому, [PERSON] [INFO] в пологовому будинку № 6 (Центр охорони здоров'я матері та дитини м. Києва) народила сина [PERSON], який з 23 червня 1998 року по 31 січня 2003 року відвідував дитячий садок № 473 по вул. П.Запорожця, 13-А у м. Києві, які не були зареєстровані однак проживали разом за адресою: [ADDRESS], вказане підтверджується відповідним актом, затверджений начальником ЖРЕО № 408, підстав ставити під сумнів які суд не вбачає. Таким чином, суд вбачає підстави визнати факт проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]., саме з 1989 року За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

06.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося. Зазначив, що сторони не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з жовтня 2012 року, протягом останніх двох років між сторонами склалися несприятливі відносини на підставі недовіри та втрати почуття поваги один до одного, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги позивача і не заперечувала проти розірвання шлюбу між сторонами. Наслідки визнання відповідачем позову їй роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 1997 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1222 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні ці обставини визнала і не оспорювала. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов до висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доказів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Роз'яснити сторонам, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитися через п'ять днів в канцелярії суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просила стягнути аліменти зі свого сина на її користь у розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно. Мотивувала вимоги тим, що вона є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, в результаті чого їй бракує коштів на придбання ліків та забезпечення себе всім необхідним. Відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату, однак матеріальної допомоги матері не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 02 серпня 1976 року відділом ЗАГС виконкому Совєтського району м.Макіївка. [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER], виданим 01 вересня 2010 року, та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст..202 Сімейного кодексу України повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.1 ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Аналізуючи усі докази по справі в їх сукупності, суд набуває висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісяця. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету міста Авдіївки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст.202, 205 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просив стягнути аліменти зі свого сина на його користь у розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно. Мотивував вимоги тим, що він є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, в результаті чого йому бракує коштів на придбання ліків та забезпечення себе всім необхідним. Відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату, однак матеріальної допомоги батькові не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 02 серпня 1976 року відділом ЗАГС виконкому Совєтського району м.Макіївка. [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 07 грудня 2001 року, та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст..202 Сімейного кодексу України повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.1 ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Аналізуючи усі докази по справі в їх сукупності, суд набуває висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісяця. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету міста Авдіївки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області 10 червня 2009 року, актовий запис № 184. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], народження [INFO]. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сумісне життя між ними не склалось, почуття кохання та поваги втрачено, відсутнє взаємопорозуміння, сімейні відносини припинились, подружні стосунки не підтримують, на примирення позивач не згодна, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області 10 червня 2009 року, актовий запис № 184, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, почуття кохання та поваги втрачене, все це спричинило розпад сім'ї. Сумісне життя не склалось, вони на примирення не згодні, сімейні відносини припинились, сумісне життя вони не вбачають, їх сім'я розпалась та зберегти її не є можливим. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а позивач зберегти сім'ю не бажає, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, а також права їх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок, розмір якого визначений Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, сплату якого підтверджено матеріалами справи.

Outcome: approved