Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 7 305,65 грн., посилаючись на те, що між ним та відповідачем 07.02.2010 року було укладено договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З вини відповідача сталася ДТП, внаслідок чого транспортному засобу «Форд», державний номер [NUMBER] спричинені механічні пошкодження. Позивачем виплачено страхове відшкодування страховику власника пошкодженого автомобіля – СК «АХА Страхування» у розмірі 7 305,65 грн. Зазначав, що відповідач всупереч положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика про ДТП, що в свою чергу є підставою для стягнення з нього заподіяної шкоди в порядку регресу. З урахуванням наведеного, просив стягнути з відповідача 7 305,65 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Зазначав, що п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час ДТП, не було передбачено обов’язку письмового повідомлення страховика про страховий випадок, а передбачалося усне повідомлення телефонним зв’язком. Відповідач телефоном повідомляв позивача про настання страхового випадку, тобто ним було виконано вимоги Закону. Крмі того, вважає безпідставним посилання позивача, як на підставу стягнення шкоди в порядку регресу, на п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки даний пункт посилається на п. 33.1.2. ст. 33 Закону, який визначає обов’язок вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з’ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № ВЕ/0485804 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Ніссан», державний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що 07.02.2010 року по вул. Озаркевича-Городоцькій у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобілем «Форд», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Еврика». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Еврика» був пошкоджений та розмір матеріальної шкоди згідно зі страховим актом від 06.11.2012 року № ЦВ0744/11 становить 7 815,65 грн. Винним в порушенні Правил дорожнього руху України та у вчиненні ДТП визнано [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП згідно з постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 22.02.2010 року № 3-740/10. Відповідно до положень п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 кону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що відповідач всупереч наведеному вище положенню Закону не повідомив страховика про настання страхового випадку. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання представника відповідача на повідомлення [PERSON] страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди в телефонному режимі суд вважає безпідставними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. 11.07.2011 року до позивача з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу звернувся страховик власника пошкодженого автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER] – ПАТ «АХА Страхування». Положеннями ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З полісу ОСЦПВВНТЗ від 03.02.2010 року № ВЕ/0485804 вбачається, що розмір франшизи складає 510,00 грн. Страховик,

Outcome: approved