Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

11.11.2013 року [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 10.11.2010 року позивач на прохання відповідача [PERSON], жителя с. Старосілля Маневицького району, надав йому борг у сумі 500 гривень. Цей борг відповідач зобов'язався повернути до 1.01.2011 року, про що написав власноручно розписку про отримання та зобов»язання повернути грошові кошти. У вказаний термін та на даний час [PERSON] борг не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно повернути гроші, проте останній не реагував на це, а, навпаки, свідомо ухилявся від їх повернення, а тому [PERSON] подав до суду позов, який просив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] 500 гривень боргу і судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав із наведених у ньому підстав та просив задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що 10.11.2010 року [PERSON] надав [PERSON] грошову позику в сумі 500 гривень з кінцевим терміном повернення - 1.01.2011 року, у зв'язку з чим між сторонами виникли зобов'язальні відносини і відповідач взяв на себе обов'язок їх виконання (а.с.3). В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він хотів взяти в борг у [PERSON] в магазині пачку цигарок, а тому позивач заставляв написати розписку про позику в сумі 1000 гривень, проте він не погоджувався на таку суму, а тому написав розписку про те, що отримав 500 гривень, які зобов»язується повернути до 1.01.2011 року, хоча в дійсності кошти не отримував. Також доповнив, що вже нічого не винен позивачу, оскільки вже давно відпрацював йому ці гроші, зокрема, випасав худобу та допомагав по господарству. В подальшому взагалі заперечував написання розписки. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що її чоловік [PERSON] у позивача грошей не позичав і розписку про отримання коштів не писав. Позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] неодноразово йому допомагав по господарству, випасав худобу, за що отримував продукти харчування та допомогу у сільськогосподарських роботах. Коли [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити кошти в сумі 500 гривень, то він не відмовив, але попросив написати про це розписку із зобов»язанням повернути до 1.01.2011 року. Відповідача до написання розписки він не примушував, [PERSON] писав її добровільно. Свідок [PERSON] підтвердила пояснення позивача, зазначила, що про позику [PERSON] дізналася від свого чоловіка [PERSON] Застерігала позивача, що відповідач не поверне кошти, оскільки від знайомих неодноразово чула, що [PERSON] не повертає людям позичені гроші, тоді [PERSON] розповів їй про написану відповідачем розписку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом не приймаються до уваги пояснення [PERSON] з приводу того, що розписка ним була написана під примусом [PERSON], оскільки, всупереч вимогам статті 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не доведені належними доказами заперечення щодо позову, а тому, беручи до уваги те, що, в порушення статей 526, 530, 1049 ЦК України відповідач [PERSON] борг не повернув, суд приходить висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 229 гривень 40 копійки судового збору.

Outcome: approved