Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 02.04.2013 року о 05 год. 40 хв. вона їхала в таксі - автомобіль «Опель», держномер [NUMBER], в якості пасажира на передньому сидінні. В цей час [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», держномер [NUMBER], по вул. Хімічній у м. Одесі, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з вказаним таксі - автомобілем «Опель», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Позивач зазначає, що внаслідок ДТП вона отримала численні травми та тілесні ушкодження. Постановою від 27.04.2013 року старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області кримінальне провадження досудового розслідування за фактом ДТП за участю водії [PERSON] та [PERSON] було закрито, у зв'язку із відсутністю в діях вказаних осіб ознак злочину. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2013 року [PERSON] за фактом вказаного ДТП був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. [PERSON] зазначає, що внаслідок спричинених їй тілесних ушкоджень вона понесла витрати на медичне обстеження та лікування після ДТП у розмірі 769,40 грн., які просить стягнути з відповідача. Посилаючись на тяжкість заподіяних їй тілесних ушкоджень, зусилля направлені на відновлення здоров'я та обличчя, вимушеність змін у житті та зусилля на відновлення звичайного темпу життя, позивач просить стягнути з [PERSON] компенсацію моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в сумі 8000 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору при пред'явленні нею даного позову у розмірі 344,14 коп. Позивач [PERSON] та її представник позивача за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач як учасник бойових дій звільнений від відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, таке відшкодування за нього має проводити МТСБУ. Представник відповідача також не погодилась із розміром моральної шкоди, вказувала, що згідно висновку судово-медичної експертизи ступінь пошкодження здоров'я позивача був незначний, це були легкі тілесні пошкодження, також зазначила, що відповідач пропонував [PERSON] сплатити 2000 грн. в якості компенсації моральної шкоди, однак, вона відмовилась. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2013 р. о 05.40 годин [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», держномер [NUMBER], по вул. Хімічній у м. Одесі, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Опель», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Опель», держномер [NUMBER], - [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою від 27.04.2013 року старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області кримінальне провадження досудового розслідування за №12013170110000674 від 02.04.2013 року, за фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] було закрито, у зв'язку із відсутністю в діях вказаних осіб ознак злочину. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2013 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Досліджуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які полягають у понесених нею витратах на лікування у розмірі 769,40 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до позиції Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року за загальним правилом відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди здійснюється страховою організацією (страховиком), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим Малиновським РВК м. Одеси 07.09.2004 року. Згідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З урахуванням вищевикладеного, вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, мають бути пред'явлені до відповідного страховика. У зв'язку із цим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди до завдавача шкоди відповідача [PERSON] Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди від 02.04.2013 року пасажир автомобіля «Опель», держномер [NUMBER], [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Старшим слідчим ОР ДТП СВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] була направлена до Бюро судово-медичної експертизи Одеської облдержадміністрації для обстеження. Згідно висновку №1016 від 15.04.2013 року, складеного експертом Бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що у [PERSON] були виявлено тілесне ушкодження: кровопідтік повік правого ока, садна лобової частини, правої надбрівної дуги, спинки носу. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону рухаючогося автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, і виходячи з морфологічних особливостей (темно-фіолетове забарвлення кровопідтіку, темно-коричневі кірочки саден, які знаходяться на підвищенні відносно рівня оточуючих тканин), могли бути спричинені за 3-4 доби до моменту обстеження, тобто можуть відноситись до подій 02.04.2013 року. Експерт зазначив, що дані ушкодження мають незначні швидкоплинні наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень. Оскільки вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП було встановлено, та враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнала легких тілесних ушкоджень, був порушений нормальний спосіб її життя через ушкодження, вона перенесла стрес, суд визнає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial