Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року по 14.10.2011 року. Від шлюбних відносин мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З червня 2011 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини і з цього часу вона з дитиною проживає окремо в квартирі своєї матері. Відповідач з дитиною не бачиться, не спілкується, не приймає участі у його вихованні та утриманні. 01.03.2012 року вона фактично створила сім'ю з [PERSON] і з цього часу разом з сином проживають в будинку [PERSON] Малолітній син [PERSON] більше двох років не бачив і не чув свого батька, забув його і вважає [PERSON] своїм батьком, який про нього піклується як справжній батько. Восени 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було прийняте рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON]. Але за два роки відповідач ні разу не сплачував аліменти, у зв'язку з чим заборгованість по аліментам відповідача складає 16331,78 грн. Враховуючи, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, він може бути позбавлений судом батьківських прав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та пояснила, що після припинення сімейних відносин відповідач лише один раз бажав бачити дитину. Вона проживала в квартирі відповідача, а він жив окремо в квартирі де працював. Батьки відповідача приносили їй їжу, оплачували квартиру, допомагали доглядати дитину. Відповідач не купував їжу і одежу. Перед судовим засіданням відповідач приходив до дитячого садку і хотів забрати дитину, хоча дитина його не знає і називає батьком її нового чоловіка. В 2011 році літом відповідач прийшов забрав обручки і більше не приходив і не дзвонив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти позбавлення його батьківських прав, та пояснив, що перед тим як позивач збігла, він останні дві неділі ночував на офісі, вона несамовита. Гроші передавав батькам, вони готовили і приносили їжу позивачу і сину, оскільки вона не могла готувати правильно. Вона не давала йому бачитись з дитиною. З цього приводу він місяць тому звертався до опікунської ради Дніпровського району і Заводського району м. Дніпродзержинська. Раніше не звертався, намагався вирішити мирним шляхом. До адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, спиртні напої не вживає, син прописаний у нього, він любить сина. Позивач перешкоджає йому в побаченні з дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, та пояснила, що у батька дитини задовільні умови проживання, він категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, не спілкується з дитиною через загострення відносин з позивачем. Прокурор в судовому засіданні вважав не доцільним позбавляти відповідача батьківських прав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року по 14.10.2011 року, що підтверджується заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2011 року по цивільній справі № 2-1313/2011р. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 338, який зареєстрований в квартирі відповідача, але з 01.03.2012 року мешкає з позивачем та її чоловіком [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], і знаходиться на їх утриманні, відповідач дитину не навіщає. Дані обставини, що підтверджується довідкою № 369 від 01.07.2013 року голови квартального комітету № 8 м. Дніпродзержинська, довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» від 02.11.2013 року. Згідно характеристик з місця роботи та місця проживання, відповідач має вищу освіту, воїнське звання старший лейтенант запасу, працює з 1996 року в МП ЧФ «Лидер-Гранд» по теперішній час, займає посаду менеджера по розвитку, одружений, виховує трьох дітей, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно. З 2007 року відповідач являється прихожанином Церкви Христової, що підтверджується довідкою релігійної громади Церква Христова від 18.12.2013 року. В періоди з 23.12.2011 року по 31.01.2012 року, 10.02.2012 року по 20.03.2012 року, 23.03.2012 року по 06.11.2012 року, 23.03.2013 року по 22.11.2013 року, відповідач перебував у службових відрядженнях в АР Крим. З 01.12.2012 року по 21.03.2013 року в Росії (Москва, Петербург), що підтверджується довідкою МП ЧФ «Лидер-Гранд». Після розірвання шлюбно-сімейних відносин між сторонами виникли неприязні стосунки, малолітній син [PERSON] відвідує комунальний заклад «Спеціальний дошкільний заклад (ясла-садок) № 40 «Вогник» Дніпродзержинської міської ради, його вихованням займаються позивач та її чоловік [PERSON] Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, в закладі не з'являється, не піклується про сина [PERSON], що підтверджується довідкою КЗ «Спеціальний дошкільний заклад (ясла-садок) № 40 «Вогник» Дніпродзержинської міської ради № 69 від 19.06.2013 року, та визнано сторонами по справі в судовому засіданні. За період з 19.07.2011 року по 11.06.2013 року відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], та станом на 20.06.2013 року заборгованість відповідача по аліментам становить 16331,78 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по аліментам Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції. 16.05.2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 156, копією паспорта позивача. У відповідності до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради № 6-11/605 від 04.12.2013 року, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, думку прокурора і третьої особи, які вважають недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав, вважає доведеними та підтвердженими доказами в судовому засіданні обставини того, що на даний час відсутні будь які підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], оскільки відповідач позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має військове звання старший лейтенант запасу, відвідує церкву, при розлученні відповідач залишив позивачу і сину своє житло для проживання, зареєстрував дитину в своїй квартирі, частково матеріально допомагав сім'ї через своїх батьків, багато часу знаходився у службових відрядженнях і на теперішній час бажає та має можливість утримувати і виховувати дитину, намагається зустрічатися та спілкуватися з дитиною, почав відвідувати дошкільний заклад. Згідно абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини… Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed