Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, покликаючись на те, що працюючи у ДП «Львівські авіалінії», з грудня 2011 року по квітень 2012 року відповідач не виплачував йому заробітну плату. Згідно наказу « 138/к від 10 квітня 2012 року його було звільнено з ДП «Львівські авіалінії» за власним бажанням. В червні 2012 року він працював у відповідача за трудовою угодою №31/12-В від 25 червня 2012 року, однак виконану роботу йому досі не оплачено. Оскільки відповідач добровільно не виплачує середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, позивач збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 22597,56 грн. за період з грудня 2011 року по квітень 2012 року, 423,63 грн. за червень 2012 року, 65156,84 грн. за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 квітня 2012 року по день постановлення рішення, а всього 88178,03 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивач 10 квітня 2012 року звільнений із роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що стверджується наказом № 138/к від 10 квітня 2012 року. /а.с. 4/ Згідно наказу № 138/к від 10 квітня 2010 року про звільнення позивача, бухгалтерії наказано провести з останнім повний розрахунок і виплатити грошову компенсацію за 116 календарних днів невикористаної відпустки за період з 10 березня 2008 року по 10 квітня 2008 року. /а.с. 4/ Однак при звільненні позивачу [PERSON], відповідачем за період з грудня 2011 року по квітень 2012 року не була виплачена заробітна плата в сумі 22597,56 грн., що стверджується довідкою № 11 від 25 січня 2013 року. /а.с. 6/ Відповідно до ст. 115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем при звільненні позивача [PERSON] проведено виплати заробітної плати з порушенням термінів її виплат, враховуючи положення розділу 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, виходячи з розрахунку 167 грн. 93 коп. середнього (годинного) заробітку помноженого на 388 робочих днів за період з 10 квітня 2012 року по 16 жовтня 2013 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 65156,84 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved