Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до [PERSON], Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме просять визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,93га розташовану та території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення сільського господарства, по ? кожному, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги обгрунтовують тим, що після смерті, [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,93га розташовану та території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення сільського господарства. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа - оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON], який є також представником позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову. Представник відповідача Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання ними позову. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №015125 [PERSON], на підставі рішення Малоходачківської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 1999року №36, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,93га для ведення сільського господарства. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис №01 від 17.01.2006року), не залишивши заповіту. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,93га розташовану та території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення сільського господарства. До складу спадкоємців першої черги за законом належить його внук [PERSON] та його син [PERSON]. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2013р. за №2850/02-14 [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Згідно із вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачами права власності на земельну ділянку площею 1,93га розташовану та території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення сільського господарства по ? частині кожному, в порядку спадкування їх за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved