Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

У вересні 2013р. [PERSON], звернулася до суду з позовом про визнання своєї сестри та її сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому що останні не проживають у [INFO] з 1998 року без поважних причин. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що у 1984 році на підставі ордеру на право зайняття жилого приміщення в порядку обміну, екземпляр якого у неї не зберігся[ADDRESS] у будинку № 132 за адресою: м. Макіївка -6, вул.. Леніна, була надана на родину з чотирьох чоловік у складі: [PERSON] (голова родини), [PERSON] (його дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька). На підставі ордеру сім’я у повному складі вселилась у зазначену квартиру, та на родину був відкритий особовий рахунок, що дорівнюється до укладення письмового договору найму квартири. Відповідальним наймачем квартири в особовому рахунку зазначено [PERSON], а інші особи включені в особовий рахунок на правах члена її родини. У 1986 році право користування квартирою набув [PERSON] (її син), а у 1994 році такого ж права набув [PERSON] (син відповідача). 22 лютого 1993 року відповідальний наймач квартири [PERSON] померла. У червні 2005 року помер член родини – [PERSON]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] договір найму квартири на іншу особу не переоформлювався. Відповідачі [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] у 1998 році виїхала з м. Макіївки, як вона пояснила, до Росії на заробіток, та з указаного часу по теперішній час вони у спірній квартирі відсутні, ніяких відомостей про місце їх знаходження протягом вказаного часу їй невідомі. На теперішній час у неї та [PERSON] виникла необхідність оформити приватизацію спірної квартири. Тому, посилаючись на ст.ст. 71,72 ЖК України, вважає відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному та просила їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з’явилися, про день, час і місце судового розгляду повідомлені через житловий орган за місцем реєстрації. Представник третьої особи – ПП «МакРинок-Сервіс» до судового засідання не з'явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його тіткою. Зі слів батьків йому відомо, що вона разом зі своєю дитиною виїхала до Росії на заробітки. Суд, вислухав пояснення учасників судового розгляду, опитав свідків, дослідив представлені докази у справі, встановив наступне. Спірне житлове приміщення розташоване за адресою: 86106, [ADDRESS]. Згідно копії особового рахунку відповідальним наймачем квартири є [PERSON], а [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] включені в особовий рахунок на правах членів її родини. /а.с.5/ Згідно свідоцтву про смерть відповідальний наймач квартири [PERSON] померла 22 лютого 1993 року. /а.с. 6/ Крім того, у червні місяці 2005 року помер чоловік [PERSON] – [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть. /а.с.7/ Відповідачі [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: 86106, [ADDRESS], але в даній квартирі не проживають, про що свідчить акт ПП «МакРинок-Сервіс» від 12 вересня 2013 року. Обставини не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] також підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 1969 року мешкає у квартирі [ADDRESS] і вже років 15-18 не бачила відповідачів та не знає, чому останні не проживають у спірній квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 1961 року мешкає у квартирі [ADDRESS], але відповідачів ніколи не бачив та не знає їх. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він чоловік позивача, а [PERSON] її сестра. Відповідач разом зі своїм сином не проживала у спірній квартирі з 1998 року, оскільки вийшла заміж та проживала за іншою адресою. Згодом [PERSON] разом з [PERSON] взагалі виїхали до Росії та квартирою зовсім не цікавляться. Їх речей у квартирі не має. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, не цікавляться ним, не бажали вселитися до нього, за ними не зберігається право користування цим житловим приміщенням, що передбачено ст.. 71 ЖК України, тому вони можуть бути визнаними такими, що втратили право користування житлом.

Outcome: approved