Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із вищевказаним позовом, у якому просять: визнати незаконним та скасувати Рішення виконавчого комітету Бродівської районної ради № 108 від 21.06.1990 року «Про оформлення права особистої власності громадян та реєстрацію будинків»; визнати незаконним та скасувати Рішення виконкому Язлівчицької сільської ради народних депутатів від 15.06.1990 року № 35 «Про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с. Лагодів, с. Язлівчик, Конюшків, Язлівчицької сільської ради»; скасувати Свідоцтво про право на спадщину від 02.12.2009 року реєстраційний № 2976, видане Бродівською державною нотаріальною конторою на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] виданого [PERSON]; скасувати свідоцтво про право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] виданого на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою. [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS] та право власності на 1/7 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування, що разом становить 2/7 частини будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі покликаються на такі обставини: Як вказують позивачі приводом до звернення до суду із вказаним позовом є те, що з відповіді Язлівчицької сільської ради від 05.04.2013 року № 110/02-09 на запит адвоката [PERSON], їм стало відомо про те, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] відносилось до суспільної групи - колгоспне господарство. Також, із вказаної відповіді, їм стало відомо про те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Бродівської районної ради № 108 від 21.06.1990 року «Про оформлення права особистої власності громадян та реєстрацію будинків», яке було прийняте за наслідками розгляду рішення виконкому Язлівчицької сільської ради народних депутатів від 15.06.1990 року № 35 «Про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с. Лагодів, Язлівчик, Конюшків, Язлівчицької сільської ради», було вирішено, згідно додатку до даного рішення, оформити право власності окремих громадян та колгоспних творів на житлові будинки в с. Лагодів, Хмільове, Язлівчик, Конюшків, Язлівчтицької сільської сади, у додатку до якого під № 46 вказується [PERSON]. Крім цього, із вказаної відповіді вбачається, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину 2976 від 02.12.2009 року, виданого Бродівською державною нотаріальною конторою оформив право власності на спірне будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Позивачі вважають, що вказаними рішеннями виконкомів Язлівчицької сільської ради та Бродівської районної ради, свідоцтвом про право на спадщину 2976 від 02.12.2009 року, виданого Бродівською державною нотаріальною конторою було порушено їхнє право власності. Оскільки будинковолодіння за адресою [ADDRESS], відносилось до суспільної групи - колгоспне господарство, то кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Враховуючи, що спірне будинковолодіння відносилося до колгоспного двору, та враховуючи й те, що воно складалося з сімох членів - [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які станом до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, то виходячи з приписів ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно вказаного колгоспного двору належало [PERSON], [PERSON], [PERSON], , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві сумісної власності, де частка кожного з них була рівною, тобто становила по 1/7 частині кожному. Як зазначають позивачі, оскаржувані рішення виконавчого комітету Бродівської районної ради від 21.06.1990року № 108, та рішення виконкому Язлівчицької сільської ради народних депутатів від 15.06.1990 року № 35 «Про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с. Лагодів, Язлівчик; Конюшків, Язлівчицької сільської ради» були прийняті без врахування та на порушення приписів ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року та п.п. 2.1., 2.2., 2.3. 2.4., 3.10., 4.5. Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 року № 380, а відтак підлягають скасуванню, як такі що порушують право, власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, при прийнятті оскаржуваних рішень виконавчого комітету Бродівської районної ради № 108 від 21.06.1990 року та рішення виконкому Язлівчицької сільської ради народних депутатів від 15.06.1990 року №35, не було враховано те, що на момент прийняття рішень, спірне будинковолодіння відносилося до колгоспного двору, який в свою чергу складався з сімох членів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], які станом до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, а відтак в розумінні приписів ЦК УРСР та Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, майно даного колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності де частка кожного члена двору була рівною та становила по 1/7 частині кожному. Також, при прийнятті оскаржуваних рішень не було враховано те, що не давалося письмової згоди усіх членів двору та за неповнолітніх членів двору їх батьки згоди так само не давали. Про те, що [PERSON] в такий спосіб оформила право власності на спірне будинковолодіння виключно на себе, позивачам стало відомо лише з відповіді Язлівчицької сільської ради від 05.04.2013 року № 110/02-09 на запит адвоката [PERSON] Крім цього позивачі, вважають, що скасуванню також підлягають й Свідоцтво про право на спадщину від 02.12.2009 року виданого Бродівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та Свідоцтво про право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] виданого на ім'я [PERSON], оскільки на день смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, що складалася лише з 1/7 частини спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а не усього будинковолодіння. На підставі наведеного позивачі просять суд їхні позовні вимоги задовольнити повністю. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Проти застосування строку позовної давності до позовних вимог його довірительки заперечив, оскільки строк позовної давності слід рахувати з моменту коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. В даному випадку як його довірителька, так і інші позивачі знали, що право власності на спірне будинковолоіння було оформлено за [PERSON], та після її смерті в порядку спадкування перейшло у власність [PERSON] Однак вони не знали, що приватизація такого будинку за [PERSON] була здійснена з порушенням вимог закону, так як не знали, що будинковолодіння за адресою [ADDRESS] відносилось до суспільної групи - колгоспне господарство і що вони мали право на частку у ньому. Про це вони дізнались лише у квітні 2013року із відповіді Язлівчицької сільської ради від 05.04.2013 року № 110/02-09 на запит адвоката. А тому, строк позовної давності до вимог позивачі слід рахувати саме з квітня 2013 року. Окрім того, [PERSON] станом на 15.04.1990 року мав 13 років, а [PERSON] - 9 років, а отже вони були неповнолітніми, і в силу свого віку не розуміли значення терміну колгоспний двір та в чому його особливість. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представником [PERSON] адвокатом [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову у зв?язку із тим, що позивачами пропущено строк звернення до суду, так як позивачі, будучи членами колгоспного двору достеменно знали про свої права. Також знали і про те, що право власності на спірне будинковолодіння було оформлене у 1990 році за [PERSON], а пізніше - у 2009 році і за [PERSON] Незважаючи на це, позивачі у встановлений законом строк не звернулися до суду за захистом своїх прав, чим пропустили встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить суд розглядати справу у відсутності його та його довірителя. Представник відповідача - Язлівчицької сільської ради Бродівського району Львівської області - сільський голова Фещук М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просить суд у їхньому задоволенні відмовити. Представник відповідача - Бродівської районної ради Львівської області - Гром?як Р.З., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просить суд у їхньому задоволенні відмовити. Третя особа - Бродівська державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, однак від в.о. зав. Бродівської ДНК Парфенюка О.В. до суду надійшла заява, у якій він просить суд справу розглядати у його відсутності. Третя особа - КП Львівської обласної ради "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", в судове засідання явку свого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Дослідивши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачів є частково підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань. З досліджених в судовому засіданні погосподарських книг Язлівчицької сільської ради за 1980-1991 роки вбачається, що господарство за адресою: [ADDRESS], відносилось до суспільної групи - колгоспне господарство, головою якого була [PERSON], [INFO] - голова господарства, а його членами [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, то суд при розгляді керується положеннями Цивільного кодексу 1963 року. У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону СРСР "Про власність в СРСР", який набрав чинності з 1.07.1990року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність" (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі Української PCP "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Отже до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) відповідно до ст. ст. 120. 121 ПК УРСР (1963 року) в редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо; б) згідно ст. ст. 120-127 ПК УРСР в редакції 1963 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб - членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб; в) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право згідно ст. 126 ЦК УРСР. вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); г) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст. 123 ЦК УРСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Враховуючи, що частка непрацездатного і неповнолітнього члена колгоспного двору, як зазначено у статті 123 ПК УРСР (1963 року) в редакції, яка була чинною до 1991 року, визначається виходячи з рівного права всіх членів двору на їх спільне майно то [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] набули право на частку в даному колгоспному дворі. Із досліджених судом погосподарських книг Язлівчицької сільської ради за 1980-1991 роки вбачається, що із усіх членів колгоспного двору жоден не вибув та не втратив свого права на частку в його майні. Іншого сторонами перед судом не доведено. Таким чином, встановлено, що господарство, розташоване за адресою: [ADDRESS], відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, та станом на 15.04.1991 року збереглося, а члени його двору не втратили права на частку в його майні. Тому, виходячи з рівного права всіх членів двору на їх спільне майно, розмір часток у вищевказаному колгоспному дворі кожного його члена, включаючи неповнолітніх, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] становив по 1/7 частині. Як вбачається з оскаржуваного рішення виконавчого комітету Бродівської районної ради від 21.06.1990року № 108, при винесенні такого, виконавчий комітет керувався приписами Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом, .-центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 року № 380 (далі Інтрукція). Як вбачається з п. 2.3. зазначеної Інструкції, в сільській місцевості підставою для реєстрації, яка проводиться в порядку даної Інструкції є погосподарські списки, виписки з них, а також інші документи, що підтверджують право" власності на будівлі. Пунктом 2.4 вказаної Інструкції зазначено, що за відсутності документів, вказаних у л.п. 2.1, 2.2. та 2.3. Інструкції бюро технічної інвентаризації реєстрацію не проводить, а питання щодо права власності на будівлю вирішується у позовному порядку судовими органами. Відповідно до п. 3.10 Інструкції, бюро технічної інвентаризації повинно на підставі проведеного обстеження та на підставі погосподарських книг сільської ради підготувати висновок про належність житлового будинку-на праві, власності. При реєстрації житлового будинку приміщення) за членами колишнього колгоспного двору необхідно виходити з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, зазначених у погосподарському списку, виписці з нього, довідці. Як вбачається з приписів п. 4.5. такої Інструкції, для реєстрації житлових будинків приміщень) у сільській місцевості бюро технічної інвентаризації зобов'язано на підставі рішення виконкому сільської ради народних депутатів провести первинну реєстрацію житлових будинків приміщень); реєстрація житлового будинку за членами колгоспного двору проводиться з врахуванням рівності часток всіх членів двору (в т.ч. неповнолітніх і непрацездатних), зазначених у погосподарському списку, виписці з нього, довідці; облік житлових будинків (приміщень), що належать членам колгоспу, ведеться, в реєстрових книгах фонду особистої власності, реєстраційне посвідчення видається, тільки, при наявності письмової згоди усіх членів двору, за неповнолітніх членів двору, згоду дають їх батьки (усиновителі) або опікуни. Таким чином, перевіряючи оскаржувані рішення виконкому Бродівської районної ради та виконкому Язлівчицької сільської ради в частині оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS], а також в частині видачі свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS], на їх відповіднсть вимогам закону, суд приходить до перекоанння, що такі винесені з порушенням норм ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року та п.п. 2.3., 3.10, 4.5. Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 року № 380, а тому підлягають скасуванню. Згідно зі ст. 4 постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. В разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно зі ст. 524 ЦК Української PCP спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статей 525. 526 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Як встановлено судом на підставі дослідженої в судовому засіданні Інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS], і така обставина визнається сторонами, право приватної власності на житловий будинок в [ADDRESS] в цілому було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.06.1990р., що видане виконкомом Бродівської районної ради. [INFO]. [PERSON] померла. У зв?язку із її смертю відкрилася спадщина на майно померлої, зокрема, і на спірне будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] є [PERSON], який спадщину прийняв, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.12.2009р., що виданий Бродівською державною нотаріальною конторою. На підставі вказаного свідоцтвом про право на спадщину за заповітом [PERSON] 17.12.2009р. зареєстрував своє право власності на все будинковолодіння під [ADDRESS]. Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, де частка кожного члена двору була рівною та становила по 1/7 частині кожному, то відповідно до приписів ст. 525 ЦК України у редакції 1963 року, в день смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, що складалася з 1/7 частини будинковолодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. А тому, [PERSON] міг прийняти спадщину, яка складалася лише з 1/7 частини будинковолодіння під [ADDRESS], а не з усього будинковолодіння в цілому. А тому, суд приходить до переконання, що із зазначених підстав частковому скасуванню також підлягає і Свідоцтво про право на спадщину від 02.12.2009 року виданого Бродівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та Свідоцтво про право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON]. Як вбачається із вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На основі аналізу зазначених норм закону, суд приходить до переконання, що особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. У зв?язку із тим, що частина позовних вимог позивачів, у яких вони просять суд визнати право власності на майно за відповідачами по справі, стосується захисту прав інших осіб, а не позивачів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Доводи представника відповідача [PERSON] щодо необхідності застосування судом строку позовної давності до вимог позивачів суд знаходить необгрунтованими, оскільки такий строк ними не пропущений, так як таким перебіг такого строку слід рахувати з моменту, коли позивачі дізналися про те, що їм належить право на частку у майні колгоспного двору. Про те, що позивачам належить право на частку у колгоспному дворі вони дізналися у квітні 2013 року з відповіді Язлівчицької сільської ради від 05.04.2013 року № 110/02-09 на запит адвоката [PERSON] З позовом позивачі звернулися до суду 02.07.2013р., а отже загальний строк позовної давності тривалістю три роки позивачами не пропущено.

Outcome: partial