overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

08.10.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя сторін не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довір'я, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Зазначила, що сторони не ведуть спільного господарства, подружні відносини припинені з 2011 року, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивачки і не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Наслідки визнання відповідачем позову йому роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 травня 2004 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 469. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні ці обставини визнав і не оспорював. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони з відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Через це в сім'ї постійно виникали суперечки, непорозуміння. Відповідач перестав брати участь у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім'ї, не займався вихованням дитини. На протязі останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.10.2011року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 1798. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувсь в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вони із відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Протягом 2-3 останніх років сумісного проживання між ними погіршились відносини через втрату поваги та взаєморозуміння одне до одного. Через що часто стали виникати сварки, непорозуміння, які призвели до фактичного розпаду сім'ї. Позивач в судове засідання не з'явився, суду подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомила. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивач просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.2007року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 574. В шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO] на родження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, дитину залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову, [PERSON] вказав, що 18 липня 1981 року він із відповідачкою [PERSON], вступили до шлюбу, який був зареєстрований у Бабаївській селещній раді Харківського району, Харківської області. Від цього шлюбу народилося двоє дітей:[PERSON], 1982 р.н., [PERSON] 1991р.н., які досягли повноліття. Декілька років існувала дружня сім'я, яка ґрунтувалася на почуттях любові та поваги одне до одного, але в останні роки втрачено взаєморозуміння, з цього приводу виникають сварки, що привело до втрати почуттів любові та поваги, внаслідок чого подружжя припинило сімейні відносини, стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, отже сім'я не може далі існувати. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, а відповідачка проти позову заперечувала, вважала, що родину можна зберегти. Судом був наданий місячний термін для примирення, однак сторони не примирилися, тому суд поновив розгляд справи. Суд, вислухавши думку позивача, враховуючи, що справа слухається тривалий час, що судом, відповідно до ст. 111 СК України, приймалися заходи для примирення сторін, але сторони не примирилися, позивач все одно наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи також, що шлюб є добровільним союзом чоловіка та дружини, що неповнолітніх дітей у подружжя немає, вважає за необхідне, позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2013 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Перед початком судового засідання позивач заявив клопотання про слухання справи без його присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідачки, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку : [PERSON], [INFO], які мешкають з відповідачкою - [PERSON]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2009 року, кожен з них мешкає окремо, сім'я існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітнім дітям. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, дослідження наданих доказів, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 20.11.2006 року в розмірі 27490,12 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2006 року відповідачка звернулася до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 5000 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобов'язання їх виконувати. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором. Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 27490,12 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 7996,85 грн., заборгованість по процентам - 14099,74 грн., , заборгованість по комісії за користування кредитом- 3608,29 грн., штраф відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн., та 1285,24 грн. На час розгляду справи заборгованість в розмірі 23251 грн. 52коп. відповідачкою не погашена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачка не виконала зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором б/н від 20.11.2006 року в розмірі 27490,12 грн. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 274,90 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24 березня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом 3-ої державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-1854. Посилаючись на викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не сповістили, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, присутніх у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що, згідно з договором дарування від 24 березня 1990 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 1005 від 17 липня 2013 року виданої органом самоорганізації населення «Чубаївка» в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онучка [PERSON], [INFO], та онучка - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідач своїми діями створює перешкоди позивача в реалізації права власності, а також змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання квартири та по сплаті за комунальні послуги. Крім того, згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При викладених обставинах суд вважає, що перешкоди, які відповідач створює позивачам в реалізації його права власності необхідно усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 04.08.1999 року між ним та відповідачем у справі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Договір укладено та зареєстровано на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 04.08.1999 року за №5338. 04.08.1999 року на підставі цього договору в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстроване право власності на вказаний житловий будинок. Істотні умови договору між сторонами були виконані, [PERSON] передала житловий будинок, [PERSON] повністю сплатила його вартість. З огляду на те, що договір купівлі-продажу зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» нотаріально не посвідчений, він є незаконним та не підтверджує його право власності на цей житловий будинок. Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] дійсним. В судове засідання представник позивача не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву, в якій не заперечувала щодо задоволення позову, просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи - Херсонської товарної біржі «Ізумруд» в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не надавав. Суд вважає можливим у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв»язку із неявкою сторін судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив, що: 04.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася угода купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до вказаного договору, сторони виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу №5338 від 04.08.1999 року укладений та зареєстрований Херсонською товарною біржею «Ізумруд», але нотаріально не посвідчений. У відповідності до положень ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання і цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оцінив та дослідив усі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як усі істотні умови договору купівлі-продажу виконані, а відповідач [PERSON] після укладення договору ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 2008 року належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] З нею вони співмешкали деякий час. З липня 2013 року вони припинили стосунки і в квартирі вона не мешкає. З реєстрації у квартирі відповідач не знялася, чим чинить йому перешкоди у користуванні його власністю, оскільки він не має можливості вільно розпорядитися квартирою. Цим самим [PERSON] створює йому перешкоди у користуванні його власністю. Вважає її дії незаконними. Відповідач не є членом його сім'ї. Просить усунути перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження його майном, а саме квартирою, яка розташована у [ADDRESS], визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку за вищевказаною адресою. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги. Пояснив, що вони співмешкали з відповідачем. З 2009 року відповідач зареєстрована в квартирі позивача, як член його сім'ї. З травня 2013 року вони припинили свої відносини і в липні 2013 року відповідач вивезла свої речі невідомо куди. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 7-10). Суд встановив, що відповідач [PERSON] у 2009 році була зареєстрована в зазначеній квартирі і вселена в квартиру, як співмешканка, тобто, як член сім'ї позивача(а.с. 11), що також в судовому засіданні підтвердив позивач. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно пояснень позивача, в зазначеній квартирі відповідач не мешкає з липня 2013 року, тобто всього 4 місяці, але доказів того, що вона відсутня в квартирі позивач не надає. Також доказів того, що відповідач не мешкає в квартирі позивача більше року чи наявності домовленості між сторонами, за якою цей строк може бути зменшений, позивачем не надано. Оскільки відповідач не проживає в зазначеній квартирі всього 4 місяці, з липня 2013 року, що є менше, встановленого ст. 405 ЦК України, строку відсутності відповідача, як підстави для втрати останньою права користування житлом, то суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 01.07.2011 року, о 21-10 годині, на 293 км а/ш Харків - Сімферополь сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів - «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено і власнику автомобіля «ВАЗ» - [PERSON], було спричинено матеріальну шкоду у сумі 5399,32 грн., на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА 0289849, укладеного між ПАТ «СК «Оранта-Січ»» та [PERSON], було виплачено позивачем як страхове відшкодування. Оскільки постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2011 року №3-2519/2011 [PERSON], який під час ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 5399,32 гривень, а також витрати по оплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, судом була направлена судова повістка на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою на ім'я відповідача з причини «за закінченням терміну зберігання», згідно відмітці листоноші, адресату було двічі залишено повідомлення про необхідність з'явитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідач не з'явився за її отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved