Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2013 року звернулся з названим позовом до суду, в якому вказали, що 31 січня 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,079 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 та земельна ділянка площею 4,071 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивачі просять суд встановити факт, що [PERSON], який помер 31 січня 2013 року є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та визнати право власності на спадкові земельні ділянки. Представник позивачів та позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивачів, позивачів, представника відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 31 січня 2013 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 259458 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,079 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 та земельна ділянка площею 4,071 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047667 (а.с.12-13). Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є позивачі: [PERSON], [INFO], син померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії ЯЦ № 263646 (а.с.9) та [PERSON], [INFO], син померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії ЯР № 816494 (а.с.11). Отримати свідоцтва про право на спадщину позивачі не можуть, оскільки є розбіжності у прізвищі спадкодавця, зазначеного у свідоцтві про смерть, а саме «Могилко» та свідоцтвах про народження спадкоємців та Державному акті на право приватної власності на землю, а саме «Могилка», окрім того оригінал Державного акта було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, Про судову практику у справах про спадкування, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. В судовому засіданні факт того, що [PERSON] був батьком позивачів стверджується поясненнями позивачів, представника відповідача та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що [PERSON] був батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з свідоцтвами про народження (а.с.9,11) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], народились в сім'ї батьків [PERSON] та [PERSON]. Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що покійний [PERSON], який помер 31 січня 2013 року дійсно був батьком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 31 січня 2013 року [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved