Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 24 741 грн. 51 коп. та судових витрат по справі в сумі 247 грн. 45 коп. В обґрунтування позову зазначили, що наказом філії - Рівненського обласного управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" № 353/К від 19 грудня 2011 року за підписом начальника Управління [PERSON], [PERSON] було звільнено з посади провідного економіста сектору розвитку банківського бізнесу ТВБВ № 10017/080 Управління з 19 грудня 2011 року у зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Не погоджуючись із зазначеним наказом, 16 січня 2012 року [PERSON] звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. 07 червня 2012 року Кузнецовським міським судом Рівненської області було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог працівника [PERSON], поновлено її на посаді провідного економіста ТВБВ № 10017/080 Управління та стягнення з АТ "Ощадбанк" в особі Управління на користь працівника [PERSON] 11 167,65 грн. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 липня 2012 року апеляційну скаргу Управління на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року було відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 06 вересня 2012 року Управлінням було видано наказ № 277/К про поновлення [PERSON] на роботі та скасування наказу про звільнення № 353/К від 19 грудня 2011 року. 04 жовтня 2012 року працівник [PERSON] звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до АТ "Ощадбанк", в особі Управління, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 07 червня 2012 року по 06 вересня 2012 року (з дати прийняття рішення суду першої інстанції по дату поновлення на роботі. 04 грудня 2012 року Кузнецовським міським судом Рівненської області було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з АТ "Ощадбанк", в особі Управління, на її користь 6 020,82 грн. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 31 січня 2013 року апеляційну скаргу Управління на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2012 року було відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання рішень Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року та від 04 грудня 2012 року Управлінням було зараховано на банківську платіжну карту Працівника [PERSON] кошти в розмірі відповідно 10 011,70 грн. та в розмірі 5 360,13 грн. При оскарженні та виконанні Управлінням зазначених вище судових рішень, останнім до Державного бюджету України було сплачено судові витрати в загальному розмірі 1 190,66 грн. На вимогу Кузнецовського міського центру зайнятості № 06-07-1935 від 13 вересня 2012 року про повернення коштів, які були сплачені останнім працівнику в якості допомоги по безробіттю, Управлінням, що підтверджується платіжним дорученням від 24 вересня 2012 року на підставі п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Кузнецовському міському центру зайнятості було відшкодовано кошти в сумі 8 179,02 грн. Посилаються на пункт 8 ст.134 КЗпП України, відповідно до якого встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до статті 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Зважаючи на те, що в результаті видання відповідачем [PERSON] з порушенням закону, наказу № 353/К від 19 грудня 2011 року про звільнення [PERSON], АТ "Ощадбанк" заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 24 741,51 грн., з яких: 15 371,83 грн. - сплачені банком кошти, які були зараховані на банківську платіжну карту працівника згідно рішень Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року та 04 грудня 2012 року; 1 190,66 грн. - судові витрати, сплачені Банком до Державного бюджету України; 8 179,02 грн. - кошти, відшкодовані Банком Кузнецовському міському центру зайнятості. Оскільки заподіяну Банку діями [PERSON] шкоду було виявлено під час перевірки стану претензійно-позовної роботи юридичної служби Управління, яка на підставі наказу голови правління АТ "Ощадбанк" № 279-вд від 08 серпня 2013 року проводилась співробітниками департаменту правового забезпечення АТ "Ощадбанк" в період з 13 серпня 2013 року по 15 серпня 2013 року, Банком строк, встановлений ч. 3 ст.233 КЗпП України для звернення до суду з позовом про стягнення заподіяної шкоди не пропущений. Вказує, що листом АТ "Ощадбанк" № 19/2-02/1595-12009 від 16 жовтня 2013 року [PERSON] було запропоновано в 5-ти денний строк з моменту отримання цього листа добровільно відшкодувати Банку шкоду, завдану його неправомірними діями, однак останній заподіяну шкоду не відшкодував, на лист не відреагував. Покликаючись на викладені обставини, просять позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" шкоду в загальному розмірі 24 741 грн. 51 коп., з яких 15 371,83 грн. - сплачені АТ "Ощадбанк" кошти, які були зараховані на банківську платіжну карту [PERSON] згідно рішень Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року та 04 грудня 2012 року; 1 190,66 грн. - судові витрати, сплачені АТ "Ощадбанк" до Державного бюджету України; 8 179,02 грн. - кошти, відшкодовані АТ "Ощадбанк" Кузнецовському міському центру зайнятості, та витрати по сплаті судового збору в сумі 247 грн.45 коп. В судовому засіданні представники ПАТ "Державний ощадний банк України" Лазовський О.В., Саковець А.О. позов підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також додатково пояснили, що наказом від 12 жовтня 2011 року № 277/К, який був підписаний начальником філії-Рівненське обласне управління АТ „Ощадбанк" [PERSON], на посаду економіста і категорії сектору розвитку банківського бізнесу Кузнецовського ТВБВ № 10017/080 було прийнято [PERSON] 24 січня 2012 року відповідно до наказу № 24/К, який був підписаний начальником філії-Рівненське обласне управління АТ „Ощадбанк" [PERSON] на посаду контролера-касира операційної частини Кузнецовського ТВБВ № 10017/080 було прийнято [PERSON] Дані накази були видані начальником філії-Рівненського обласною управління А1 „Ощадбанк" [PERSON] після того, як наказом № 205 від 13 жовтня 2011 року "Про скорочення штатної чисельності працівників" вирішено скоротити одну штатну одиницю провідного економіста у секторі розвитку банківського бізнесу Кузнецовського ТВБВ № 10017/080. Наказом № 278/К від 13 жовтня 2011 року, який був також підписаний начальником облуправління, [PERSON] було попереджено про наступне її вивільнення із займаної посади 13 грудня 2011 року. У відповідності до ч.1,2 ст.49 КЗпП України роботодавець повинен врахувати переважне право вивільнюваних працівників на залишення на роботі у випадку зміни в організації виробництва та праці та наявність обов'язкової пропозиції працівнику іншої роботи на тому ж підприємстві, установі, організації. Відповідальність за стягнення матеріальних збитків передбачена також ст.1168 ЦК України,згідно якої шкода відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала. Покликаючись на викладене, просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Пояснила, що звільнення працівника [PERSON] відбулось у зв'язку із скороченням чисельності працівників, тобто за п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.2 Посадової інструкції начальника філії-Рівненського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України", начальник філії призначає та звільняє з посад працівників Управління, ТВБВ, в тому числі за поданням керівників ТВБВ. Вказує, що в рішенні Кузнецовського міського суду у справі №2/1711/85/12 зазначається про те, що у вересні 2011 року керуючою відділенням [PERSON] до Рівненського обласного управління було направлено клопотання про скорочення штатної чисельності працівників у зв'язку з зменшенням роботи, тому дійсно мало місце скорочення чисельності працівників. Стажування наступного працівника відбулось без відома [PERSON], таким чином вини у звільненні [PERSON] немає. Посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду, касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ направлена 01 серпня 2012 року. Про звільнення [PERSON] та рішення першої та апеляційної інстанцій ПАТ "Державний ощадний банк України" було відомо, ще у серпні 2012 року, тобто в суд Банк звернувся із пропуском строку. Зазначає, що стаття 237 КЗпП України передбачає лише виплату заподіяної шкоди, проте відшкодуванню моральної шкоди, інші судові витрати законодавством не передбачені. Покликаючись на викладені обставини, просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом філії - Рівненського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" № 353/К від 19 грудня 2011 року за підписом начальника Управління [PERSON], працівника [PERSON] було звільнено з посади провідного економіста сектору розвитку банківського бізнесу ТВБВ № 10017/080 Управління з 19 грудня 2011 року у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. 07 червня 2012 року Кузнецовським міським судом Рівненської області було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог працівника [PERSON], про поновлення її на посаді провідного економіста ТВБВ № 10017/080 Управління та стягнення з АТ "Ощадбанк" в особі Управління на користь працівника [PERSON] 11 167,65 грн. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 липня 2012 року рішення Кузнецовського міського суду від 07 червня 2012 року залишено без змін. 06 вересня 2012 року Управлінням було видано наказ № 277/К про поновлення [PERSON] на роботі та скасування наказу про звільнення № 353/К від 19 грудня 2011 року. 04 грудня 2012 року Кузнецовським міським судом Рівненської області було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з АТ "Ощадбанк" в особі Управління, на користь [PERSON] 6 020,82 грн. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 31 січня 2013 року рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2012 року залишено без змін. На виконання рішень Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року та від 04 грудня 2012 року Управлінням було зараховано на банківську платіжну карту [PERSON] кошти в розмірі відповідно 10 011 грн. 70 коп. та в розмірі 5 360 грн. 13 коп.,а всього 15 371 грн. 83 коп., що підтверджено дослідженими в судовому засіданні меморіальними ордерами №АG8C001.39 від 10 вересня 2012 року та №КЕ20001.06 від 20 березня 2013 року. Пунктом 8 ст.134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до статті 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено,що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству,установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Однак нормами статті 237 КЗпП України передбачено, що відшкодуванню підлягає лише шкода, заподіяна підприємству,установі,організації лише у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нежчеоплачуваної роботи, проте відшкодуванню суми компенсації моральної шкоди та інших витрат законодавством України не передбачено. Рішеннями Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 червня 2012 року та 04 грудня 2012 року, які залишені в силі Апеляційним судом Рівненської області, стягнуто з [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 11 167 грн. 65 коп. та 6020 грн. 82 коп. Враховуючи, що як встановлено рішенням Кузнецовського міського суду від 07 червня 2012 року порушення вимог ст.ст.40,42,49-2 КЗпП України при звільненні [PERSON] та про відсутність законних підстав для її звільнення, [PERSON] поновлена на роботі в зв'язку з незаконним звільненням та їй проведена оплата вимушеного прогулу ,суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача [PERSON] обов'язку покрити шкоду, заподіяну ПАТ "Державний ощадний банк України" у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. З приводу вимоги позивача про відшкодування судових витрат а також коштів, які відшкодовані банком Кузнецовському міському центру зайнятості, суд вважає, що вони не обґрунтовані, оскільки нормами ст.237 КзпП України не передбачено відшкодування інших витрат окрім шкоди, яка заподіяна підприємству, установі, організації лише у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачувальної роботи. За таких обставин, розмір завданої ПАТ "Державний ощадний банк України" шкоди становить 15 371 грн. 83 коп. Представник відповідача [PERSON] в своїх запереченнях, посилається на пропуск Банком строку звернення до суду. Частиною 3 статті 233 КЗпП України встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. В судовому засіданні встановлено про виявлення заподіяної Банку шкоди діями [PERSON] саме під час перевірки стану претензійно-позовної роботи юридичної служби Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк",яка на підставі наказу голови правління АТ "Ощадбанк" №279-вд від 08 серпня 2013 року проводилась співробітниками департаменту правового забезпечення АТ "Ощадбанк" в період з 13 серпня 2013 року по 15 серпня 2013 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском звернення до суду не немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial