Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши на те, що відповідно до умов договору б/н від 06.04.2010 року [PERSON] 06.04.2010 року отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість станом на 31.07.2013 року в сумі 25698,81 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 14571,56 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7965,65 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1461,66 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1199,94 грн. Крім зазначеного, позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 256,99 грн. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з Відповідача заборгованість по кредитному договору, оскільки Відповідачем порушені умови кредитного договору, та стягнути з Відповідача судовий збір. Відповідач уклав договір , користувався коштами, повертав їх протягом певного часу, тому прийняв умови договору. На сьогоднішній день договір не оспорив і договір є чинним. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 1500,00 грн., в розмірі, в якому брав кредит. В банку в нього була оформлена карта через яку він отримував соціальні виплати. Крім того, представники банку не повинні йому були видавати кредит, оскільки він є громадянином Російської Федерації, і даний кредит повинен сплачувати представник банку, який оформив йому цей кредит. Кошти він витратив на власні потреби, повертав їх, а потім виник борг. З позовом про визнання договору недійсним звертатися не має наміру. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № б/н від 06.04.2010 року, Відповідач 06.04.2010 року отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг , при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як встановлено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в разі порушення зобов'язань, згідно ч.1 ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ж до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, зазначене регулюється нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України. Суд, відноситься критично до пояснень відповідача, що йому Позивач не мав права видавати кредит, так як він є громадянином Російської Федерації, оскільки згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] з 09.12.2004 року значиться постійно зареєстрованим в [ADDRESS] Відповідач в місті Марганець отримує страхові виплати, встановлені йому в зв'язку з нещасним випадком на виробництві, має посвідку на постійне проживання на території України, видану 18.10.2004 року безстроково, яку він надав при оформленні договору. Крім того, судом Відповідачу надався час для звернення в судовому порядку із заявою про визнання деяких положень договору чи кредитного договору недійсними, але відповідач не скористався цим правом. Таким чином, з огляду на наведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] заборгованість, яка склалася станом на 31.07.2013 року в сумі 25 698,81 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 14571,56 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 965,65 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 461,66 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1199,94 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 256,99 грн.

Outcome: approved