Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та за комунальні послуги в розмірі 958 гривень 06 копійок, а також судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп., посилаючись на те, що наказом МВС України № 1041 від 07.07.2012 року «Про передачу нерухомого майна Запорізького юридичного інституту ДДУВС» у зв'язку з ліквідацією Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ нерухоме майно з балансу ЗЮІ ДДУВС передано на баланс ГУМВС України в Запорізькій області. 31.10.2012 року МВС України затверджено акт приймання - передачі нерухомого майна, у тому числі будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS], в якій проживає відповідач. 01.01.2013 року з відповідачем укладено договір № 391 про відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню та обслуговуванню будівлі гуртожитку та спожиті комунальні послуги, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався вносити на банківський рахунок визначений ГУМВС - балансоутримувачем плату за послуги з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги за попередній місяць не пізніше 20 числа наступного місяця. Станом на 17.06.2013 року у відповідача утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 958 гривень 06 копійок, яку добровільно ним погашено не було, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 04.12.2013 року у судовому засіданні представник позивача надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та за комунальні послуги в розмірі 2 090 гривен 58 копійок, у зв'язку з тим, що під час розгляду справи в суді заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги відповідача перед позивачем зросли і станом на 02.12.2013 року сума заборгованості складає 2 090 гривен 58 копійок. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений судом про день, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу МВС України № 1041 від 07.07.2012 року «Про передачу нерухомого майна Запорізького юридичного інституту ДДУВС» у зв'язку з ліквідацією Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ нерухоме майно з балансу ЗЮІ ДДУВС передано на баланс ГУМВС України в Запорізькій області (а.с. 12). На підставі довідки, наданої начальником управління - головним бухгалтером УФЗБО ГУМВС України в Запорізькій області, станом на 01.06.2013 року на балансі ГУМВС України в Запорізькій області обліковується будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 01.01.2013 року між Головним Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (балансоутримувач) та [PERSON] укладено договір № 391 про відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню та обслуговуванню будівлі гуртожитку та спожиті комунальні послуги, відповідно до якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS], а також утримання прибудинкової території, а [PERSON] зобов'язався брати участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт (а.с. 5-6). Відповідно до п. 2.3 договору № 391 про відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню та обслуговуванню будівлі гуртожитку та спожиті комунальні послуги [PERSON] зобов'язався вносити на банківський рахунок визначений ГУМВС - балансоутримувачем плату за послуги з утримання будинку гуртожитку та прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги за попередній місяць не пізніше 20 числа наступного місяця. Згідно довідки-виписки з особистого рахунка станом на 02.12.2013 року заборгованість за житлово-комунальні послуги [PERSON] складає 2 090 гривен 58 копійок (а.с. 32). Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою (а.с. 10-11). Статтями 67, 68 Житлового кодексу України передбачено, що наймачі (власники) квартир зобов'язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з опалення, постачання гарячої води. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, за отримані комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Житлового кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні строків та порядку оплати житлово-комунальних послуг позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved