Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи Черкаське міське управління земельних ресурсів, Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації, ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання рішення міської ради частково недійсним, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державних актів на право власності на землю та встановлення межі земельних ділянок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 05.06.1986 року їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 402 кв. м за адресою: м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149. Вказана земельна ділянка згідно з рішенням виконкому Черкаської міської ради № 523 від 29.08.1983 року закріплена в постійне користування за даним будинковолодінням. На даний час вказана земельна ділянка не приватизована. У вересні 2006 року позивачка звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради щодо приватизації частини земельної ділянки по вул. Червоноармійська, 149 в м.Черкаси. В приватизації земельної ділянки їй було відмовлено, так як сусідська земельна ділянка, що знаходиться по вул. Пушкіна, 166 у м. Черкаси на той час вже була приватизована і був виданий державний акт на право приватної власності на ім'я [PERSON]. Державний акт був виданий на підставі технічної документації, складеної з грубими порушеннями (помилки співробітників ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»). Зясувалося, що межа сусідньої земельної ділянки проходить не відповідно до технічної документації, а через належні позивачу нерухомі будівлі : цегляний гараж та сарай. Інститут не заперечував проти допущення «...помилки при вимірюванні місцеположення спільної точки межі вказаних суміжних земельних ділянок», але відмовлявся виправити свою помилку. Роботи по обміру в натурі меж земельної ділянки [PERSON] проводились в 1998 році, але про те, що дані роботи відбулись з помилками вона дізналась тільки у вересні 2006 року, коли їй було відмовлено в приватизації землі і відразу ж звернулась до суду. Вважає, що рішення Черкаської міської ради № 714 від 18.08.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 591,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пушкіна, 166 повинно бути визнане недійсним і скасоване, так як порушує її законні права землекористувача та перешкоджає їй реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2000 року [PERSON] продала земельну ділянку площею 591,0 кв.м, що розташована по вул. Пушкіна, 166 в м.Черкаси [PERSON] В подальшому [PERSON] відповідно до договору дарування від 17.08.2004 року вказану земельну ділянку подарував [PERSON]. [PERSON] також ставить питання про визнання недійсними вказаних угод з земельною ділянкою та державних актів, так як вони вчинені на підставі недійсного рішення і також порушують її законні права і інтереси. Крім того, позивач [PERSON] просить встановити межу, яка поділяє будинковолодіння по вул. Пушкіна,166 та вул. Червоноармійська,149 в м. Черкаси. [PERSON] також звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення межі між суміжними земельними ділянками та стягнення моральної шкоди. Під час судового засідання представник [PERSON] - за довіреністю [PERSON] відмовився від позовних вимог про стягнення моральної шкоди, ухвалою суду позов в цій частині закритий. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що на підставі договору дарування від 17.08.2004 року, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-2637) йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси. Також на підставі договору дарування від 17.08.2004 року, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-2639) йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 591 кв.м по вул. Пушкіна,166 в м. Черкаси. На підставі даного договору дарування йому виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯГ № 532718 від 04 квітня 2006 року. [PERSON] є суміжним землекористувачем. Вважає, що [PERSON] самовільно захопила частину його земельної ділянки площею 12 кв.м, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 89/90-БТ від 24.04.2009року. Просить суд відновити його право приватної власності на земельну ділянку площею 591кв.м, яка належить йому на праві приватної власності. Зобовязати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 591кв.м. Зобовязати [PERSON] повернути йому 12кв.м земельної ділянки, якими вона незаконно заволоділа. Встановити межу між суміжними земельними ділянками по вул. Пушкіна, 166 та вул. Червоноармійська, 149 в м. Черкаси. Також зобовязати [PERSON] знести з його земельної ділянки надвірні споруди сарай та прибудову до автогаража, які побудовані без відповідного дозволу. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] не визнали. Представник [PERSON] - за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги свого довірителя, а проти задоволення позову [PERSON] заперечував. [PERSON] проти позову [PERSON] також заперечував. Представник Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] позов не визнав і вказав, що провадження по даній справі необхідно закрити, так як існує ухвала суду про закриття провадження в частині визнання недійсним рішення міської ради. Інших пояснень і заперечень від представника органу місцевого самоврядування не надійшло. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що з 2007 року в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси знаходиться вказана цивільна справа. Згідно з первісними позовними вимогами [PERSON] ставила питання про визнання недійсним та скасування пункту 37 рішення Черкаської міської ради № 714 від 18.08.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 591,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пушкіна, 166 на підставі ст.152 ЗК України. Рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року у справі N 1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України було встановлено, що «положення частини першої статті 143 Конституції України , згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень; положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України ) у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; - положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.». В звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення N 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року , ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2010 року (за ініціативою суду) провадження по вказаній цивільній справі в частині визнання недійсним пункту 37 рішення Черкаської міської Ради № 714 від 18.08.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 591,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пушкіна, 166 було закрито і [PERSON] рекомендовано було звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства. В іншій частині дана цивільна справа була зупинена. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2012 року позов [PERSON] до Черкаської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Управління Держкомзему в м. Черкаси та Черкаській області про визнання рішення міської ради про приватизацію земельної ділянки частково недійсним - задоволений. Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2013 року апеляційна скарга Черкаської міської ради задоволена частково. Постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2012 року скасована і провадження по справі закрито. При цьому, як підставу для скасування постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі, апеляційний суд вказав, що даний спір є цивільно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Згідно з ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В даному випадку справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому наявність ухвали суду від 29 квітня 2010 року не є перешкодою для вирішення даного спору по суті, так як Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2013 року встановлено, що справа в частині визнання недійсним рішення органу самоврядування повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства разом з іншими позовними вимогами. Крім того, згідно з первісними позовними вимогами [PERSON] просила вирішити даний спір на підставі ст.152 ЗК України, а згідно заяви про збільшення позовних вимог - на підставі ст.21 ЦК України, тобто з інших підстав. Таким чином, твердження представника Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] про те, що провадження по даній справі необхідно закрити не заслуговують на увагу. У ході розгляду даної справи також встановлено, що на підставі договору дарування від 05.06.1986 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 402 кв. м за адресою: м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149. Вказана земельна ділянка згідно з рішенням виконкому Черкаської міської ради № 523 від 29.08.1983 року закріплена в постійне користування за даним будинковолодінням. На даний час вказана земельна ділянка не приватизована. На підставі договору дарування від 17.08.2004 року, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-2637) [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси. Також, на підставі договору дарування від 17.08.2004 року, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою (реєстр №1-2639) йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 591 кв.м по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси. На підставі даного договору дарування йому виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯГ № 532718 від 04 квітня 2006 року. [PERSON] є суміжним землекористувачем. Межі земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 починаючи з 1958 року неодноразово змінювалися. Останній раз офіційна зміна розмірів ділянки під вказаним домоволодінням відбулася на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів № 523 від 29.08.1983 року, яким частина вказаної ділянки була передана до домоволодіння № 149 по вул. Червоноармійська. Рішенням Черкаської міської ради № 714 від 18.08.1998 року у приватну власність [PERSON] була передана земельна ділянка розміром 591,0 кв.м по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2000 року [PERSON] продала земельну ділянку площею 591,0 кв.м, що розташована на території Черкаської міської ради по вул. Пушкіна, 166 громадянину [PERSON] В подальшому [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки від 17.08.2004 року вказану земельну ділянку подарував [PERSON]. При підготовці документів для приватизації ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси між її власницею [PERSON] та суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] було складено та підписано акт визначення та погодження меж ділянки [PERSON] З пояснень позивача вбачається, що даний акт було виготовлено проектною організацією за замовленням [PERSON] Вважаючи, що оскільки акт виготовлено спеціалістами, позивач його підписала. При цьому реального розміщення вказаної в акті межі вона не досліджувала. У вересні 2006 року позивач звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради з метою приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що межа вже приватизованої сусідської земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 у м. Черкаси проходить через належні позивачу нерухомі будівлі, а саме цегляний гараж та сарай. З листа ДП «Черкаського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою» №1010 від 21.11.2006 року вбачається, що в 1998 році співробітниками вказаного інституту були виконані роботи щодо обміру в натурі меж земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 для передачі її в приватну власність. Згідно з представленим планом суміжної земельної ділянки за адресою: м. Черкаси, вул. Червоноармійська, 149 межі земельних ділянок не співпадають. В листі також зазначено, що інститут не заперечує проти можливого допущення помилки при вимірюванні місцеположення спільної точки межі вказаних суміжних земельних ділянок. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 399/1544/1545-БТ від 14.08.2012 року розміри та конфігурація земельної ділянки по вул. Пушкіна,166 в м. Черкаси, що була передана оспорюваним рішенням міської ради у власність [PERSON] не відповідають межам та конфігурації земельної ділянки відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №523 від 29.08.1983 року. Висновки проведеної в рамках розгляду справи експертизи, щодо зменшення розміру земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси в загальному відповідають й висновкам будівельно-технічної експертизи № 89/90-БТ від 24.04.09 року. Незважаючи на те, що згідно з висновком вказаної експертизи розмір спірної земельної ділянки при приватизації було навіть зменшено відносно її розміру станом на 1983 рік, суд приходить до висновку про помилковість визначення межі ділянки при виготовленні документації для її приватизації з огляду на наступне: Відповідно до експертного висновку від 14.08.2012 року межа земельної ділянки по вул.Пушкіна, 166 проходить під будівлями домоволодіння по вул. Червоноармійська, 149, а саме під гаражем літера «З» та сараєм літера «Е». Даний факт підтверджується у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 399/1544/1545-БТ від 14.08.2012 року та у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 89/90-БТ від 24.04.2009року. В той же час суд критично відноситься до висновків експертизи від 24.04.2009 року щодо того, що межа проходить під вказаними будівлями через їх самовільну перебудову. В ході розгляду справи судом встановлено, що сарай літ «Б» було побудовано у 1965 році. У 1977 році у зв'язку з його перебудовою його було перейменовано на сарай літ. «Е». Перша інвентаризація гаражу літ. «З» була проведена у 1983 році. Згідно з інвентаризацією 1987 року до нього самочинно було прибудовано добудову літ. «з», яка на час розгляду справи вже була знесена. З досліджених в ході розгляду справи матеріалів вбачається, що спірна межа земельної ділянки по вул. Пушкіна, 166 проходить під вказаними будівлями не в збільшених (як вказано в експертизі від 24.04.2009 р.), а в їх первісних розмірах та за їх первісним розміщенням. При цьому як на час прийняття оспорюваного рішення, так і на даний час гараж літ. «З» та сарай літ. «Е» зареєстровані в БТІ та не є самовільними будівлями. Таким чином, висновок експертизи 24.04.2009 року про проходження межі під гаражем літ. «З» та сараєм літ. «Е» через їх самовільну перебудову не відповідає іншим дослідженим в ході розгляду справи матеріалам, а саме висновку судової будівельно-технічної експертизи № 399/1544 / 1545 - БТ від 14.08.2012 року, технічному паспорту на домоволодіння № 149 по вул. Червоноармійська в м. Черкаси, а також матеріалам інвентарної справи БТІ на вказане домоволодіння. З наведеного вбачається, що 18.08.1998 року Черкаською міською радою в порушення вимог ст.ст. 17, 30 Земельного кодексу України, що діяв на час прийняття оспорюваного рішення (вказані положення містяться і в чинному Земельному кодексі України), було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, яка частково знаходилася під належними позивачу будівлями, що є неприпустимим. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За таких обставин, рішення Черкаської міської ради № 714 від 18.08.1998 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 591,0 кв.м. по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси, яке є предметом спору, не може вважатися таким, що відповідає вимогам законодавства України, а тому підлягає скасуванню, так як порушує законні права і інтереси [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2000 року, згідно з яким [PERSON] продала земельну ділянку площею 591,0 кв.м, що розташована по вул. Пушкіна, 166 в м. Черкаси [PERSON], а також договір дарування від 17.08.2004 року, згідно з яким [PERSON] подарував вказану земельну ділянку [PERSON], вчинені на підставі недійсного рішення, порушують законні права та інтереси [PERSON], суперечать вимогам цивільного і земельного законодавства, тому вони повинні бути визнані недійсними. Так як Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯГ № 532718 від 04 квітня 2006 року виданий [PERSON] на підставі недійсного договору дарування, то він також підлягає скасуванню. Що стосується вимог про встановлення межі між даними будинковолодінням, то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ст.158,159 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Таким чином, вирішення спору стосовно встановлення межі між земельними ділянками не входить до компетенції суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в вз»язку з цим у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial