overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

20 вересня 2013 року до суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала, що з 17 вересня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON],[INFO] , який проживає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини зі всіх видів доходу починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів до досягнення дитиною 3-х річного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року. У шлюбі сторони мають малолітнього сина : [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини постають з пояснень сторін по справі. Відповідач, будучи працездатним, коштів на утримання дитини добровільно не надає. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач не надав суду жодних належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу такої матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі встановлених і наведених судом фактів, визнання позову відповідачем, враховуючи вік дитини, з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, крім того необхідно стгянути 1/4 частину доходів відповідача на користь позивача до досягнення дитиною трьох-річного віку на її утримання, а також на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. Суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

28.10.2013 до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що з 19.01.2011 р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у них народилась дитина - донька [PERSON] [INFO], вона самостійно утримувати малолітню дитину не має можливості. Відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, а тому просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 500 грн, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO], чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в розмірі 400 грн, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 липня 2012 року, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] [INFO] (а.с.4); - довідкою Гайсинської РДА № 719 від 22.10.2013р. про те, що [PERSON] призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.09.2012р. до 16.07.2015 р. (а.с.5).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

03 вересня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 18.11.2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2180. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 18 листопада 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2007 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 5204,49 гривень; - відшкодувати судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 11 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-04095-110911, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 4 630,00 гривень. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язана щомісяця в строки, обумовлені сторонами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору № 003-04095-110911 від 11 вересня 2011 року [PERSON] зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконує, станом на 25 липня 2013 року має заборгованість перед публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" у розмірі 5204,49 гривень, що зумовило необхідність в судовому захисті інтересів останнього. Представник позивача Романченко А.С. (діюча на підставі довіреності від 12 грудня 2011 року) у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи була належним чином сповіщена, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, подальші судові виклики ігнорувала. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на 31/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана частина домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2010 р. належала батькові позивача [PERSON], який помер [INFO], заповіту не залишив. Позивач стверджує, що після смерті батька вона прийняла спадщину, звернувшись із заявою у нотаріальну контору, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовили в зв'язку з тим, що спірне домоволодіння не зареєстроване в установленому порядку. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказану частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач та її представник підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Представник відповідача позов визнав, погодившись із поясненнями представника позивачів. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що згідно нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу від 20 травня 2010 р. 31/100 частина домоволодіння [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с. 7), який помер [INFO] (а.с. 6), в зв'язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частина вказаного домоволодіння. У відповідності зі ст. 1223 ч.1 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1223 ч.2 ЦК у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті заповіту не залишив, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За даними Спадкового реєстру після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулась дочка померлого [PERSON]. (а.с. 26, 22, 23) Таким чином після смерті батька позивач успадкувала усе його майно, у т.ч. частину спірного домоволодіння, яка належало померлому. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 31/100 частини домоволодіння з надвірними побудовами та спорудами під [ADDRESS] на державній земельній ділянці площею 0,0529 га, кадастровий номер 1410138000:00:009:0246, який складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 29,8 кв. м, житловою площею 17,4 кв. м, з прибудовами літ. а, а-1; житлового будинку літ. Г-1 загальною площею 31,1 кв. м, житловою площею 10,4 кв. м, з прибудовами літ. г, тамбуром літ. г-1; літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. Д з прибудовою літ. д, сараїв літ. В, Е, З, погребу літ. Ж, вбиральні літ. И, душу літ. К, трубопроводу, огородження № 1-3 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], яка настала [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

01.10.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 23 вересня 2011 року. В обґрунтування позову вказувала що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим на примирення не згодна. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, через оголошення в пресі, тому суд на статті 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 23.09.2013 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1469. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Однак, шлюб фактично розпався через непорозуміння між сторонами, відповідач має іншу сім»ю. Внаслідок цього сторони припинили шлюбні стосунки, вважають подальше сумісне проживання неможливим. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім"ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Тому, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Враховуючи складність справи, складання повного рішення відповідно до ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, слід відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, оголосивши у судовому засіданні вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу у якій зазначила, що 16 лютого 2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони не мешкають разом. Просить суд шлюб, вкладений між нею та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги,наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надав заяву, у якій вказує, що із позовом погоджується у повному обсязі та не заперечує проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 16 лютого 2013 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON]. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згоден, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 110 СК України, яка надає право одному з подружжя звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позов підлягає задоволенню, так як на цьому наполягає позивачка. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 02.12.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 806. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 806, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Враховуючи складність справи, складання повного рішення відповідно до ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, слід відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, оголосивши у судовому засіданні вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу у якій зазначила, що 21 листопада 1994 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони не мешкають разом з 2000 року. Просить суд шлюб, вкладений між ним та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги,наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 21 листопада 1994 року, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, позивач на примирення не згоден, у зв'язку з чим подальше спільне проживання сторін неможливо і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 110 СК України, яка надає право одному з подружжя звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позов підлягає задоволенню, так як на цьому наполягає позивачка. На підставі викладеного, відповідно до ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом відділу ДРАЦС Придніпровського району м. Черкаси про винесення додаткового рішення. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2005 р. позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства - задоволено, виключено відомості про [PERSON], як батька дитини [PERSON], [INFO], зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану Придніпровського району міста Черкаси, Черкаського міського управління юстиції. Я являюсь опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO], так як відомості про батька - виключені з актового запису, а мати - [PERSON] позбавлена батьківських прав. Позивач просить суд зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Придніпровського району міста Черкаси, Черкаського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження малолітньої [PERSON], [INFO], а саме записати у графі «відомості про батька» - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду заяву в котрій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, справу слухати без її участі Представник відповідача ДРАЦС Придніпровського району м. Черкаси в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в котрій позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO], так як відомості про батька - виключені з актового запису, а мати - [PERSON] позбавлена батьківських прав. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р., про що у книзі реєстрації шлюбів міського відділу реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено актовий запис № 482. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось через різні погляди на життя. З лютого 2010 р. сімейні стосунки припинені. Спору про майно немає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно з лютого 2010 р. і зберегти її неможливо. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що зберегти сім'ю неможливо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р., про що у книзі реєстрації шлюбів міського відділу реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено актовий запис № 482. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, з лютого 2010 р. сімейні стосунки припинені. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved