Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO], про що записано в свідоцтві про її народження. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки позивачці одній важко матеріально утримувати дитину, а відповідач матеріально її не утримує, позивачка просить стягнути з нього аліменти . В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1300грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні надав письмові заперечення,зазначив,що позов визнає частково та просив стягнути з нього аліментів в розмірі ? частини від усіх видів його доходів,оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1300грн. дорівнюють 100 відсоткам його доходів в місяць,що підтверджується довідкою про заробітну плату. Представник відповідача,що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 11890 від 03.10.2013року адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив,що відповідач отримує стабільну заробітну плату таким чином аліменти відповідно до вимог норм матеріального права можуть бути призначені у частці від заробітку. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено,що відповідач являється батьком дитини, яка знаходиться на утриманні позивачки в справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей матеріально до досягнення ними повноліття. Отже, відповідач як батько дитини повинен утримувати її матеріально до повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку(доходу)матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Абзацами 3,4,5п. 1 7постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року№ 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати:стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Таким чином, враховуючи наявність у відповідача стабільної заробітної плати, яка складає 1300грн. в місяць, аліменти відповідно до вимог норм матеріального права суд вважає задоцільне призначити у частці від заробітку

Outcome: partial