Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до\~ СВК Андріївський Хорольського району Полтавської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, вказавши, що він [PERSON], є власником земельної ділянки сільськосподарського призначення загальною площею 3,90 гектарів, яка знаходиться в с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, що доводиться копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 649528, що зареєстрований в Хорольському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центру державного земельного кадастру. Згідно з договором оренди землі від 05 грудня 2008 року [PERSON], з одного боку, та СВК Андріївський в особі голови СВК [PERSON], який діє на підставі статуту кооперативу, з другого, уклали цей договір, відповідно до якого позивач передав в оренду СВК Андріївський Хорольського району Полтавської області в оренду земельну ділянку площею 3,90 гектарів, яка знаходиться в с. Андріївка Хорольського району Полтавської області та належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 649528. Договір укладено на 10 років та зареєстровано у Відділі Держкомзему у Хорольському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 липня 2011 року за № 532480004001522. Ознайомившись зі змістом вказаного договору оренди землі, позивач встановив, що він підписаний не ним, а іншою невідомою йому особою. Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно з частиною 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом, (абзац шостий частини четвертої статті 15 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.09.2008 р. N 509-УІ) На порушення цієї норми Закону вказаний договір не містить кадастрового номеру обєкта оренди, до підписаного сторонами документу не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію. Разом з тим інформація про обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування земельної ділянки), як зазначено вище, є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Таким чином, [PERSON] договір оренди землі від 05 грудня 2008 року між ним та СВК Андріївський Хорольського району про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,90 гектарів, яка знаходиться в с. Андріївка Хорольського району Полтавської області та належить позивачу на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 649528, належить визнати недійсним на підставі відсутності як орендодавця волевиявлення на його укладення, що доводиться відсутністю його підпису на цьому договорі, а також відсутністю істотних умов договору, тобто інформації про обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування земельної ділянки), а також плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію. 07.05.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, де зазначив, що на момент укладення спірного договору оренди землі 01.02.2010 року був чинний пункт 12 ч.1 ст. 15 ЗУ Про оренду землі - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, який є відсутнім у цьому договорі, що також дає підстави для визнання його недійсним В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача СВК Андріївський позов не визнав та вказав, що не має підстав для визнання вказаного договору оренди землі недійсним, просив відмовити в його задоволенні. При цьому суду пояснив, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений відповідно до вимог чинного законодавства і є дійсним. Договір був укладений у письмовій формі з погодженням усіх наявних істотних умов, позивач на час укладення договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення договору. Позивач постійно отримував орендну плату згідно договору. Представник третьої особи Відділу Держкомагенства в Хорольському районі вважає, що також не має підстав для визнання договору оренди землі недійсним. Вказала, що на момент державної реєстрації договору були акт про передачу та прийом земельної ділянки, додаток до державного акту з кадастровим номером, акт визначення, встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ переданої в оренду СВК Андріївський від 09.07.2010 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку позов [PERSON] підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В ст. 10 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та договорами. Згідно з договором оренди землі від 05 грудня 2008 року [PERSON], з одного боку, та СВК Андріївський в особі голови СВК [PERSON], який діє на підставі статуту кооперативу, з другого, уклали цей договір, відповідно до якого позивач передав в оренду СВК Андріївський Хорольського району Полтавської області в оренду земельну ділянку площею 3,90 гектарів, яка знаходиться в с. Андріївка Хорольського району Полтавської області та належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 649528. Договір укладено на 10 років та зареєстровано у Відділі Держкомзему у Хорольському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 липня 2011 року за № 532480004001522. Договір оренди землі, який укладений між сторонами по справі і який є предметом спору, зареєстрований у встановленому порядку у Відділі Держкомзему у Хорольському районі 12 липня 2011 року. Відповідно до ст.20 Закону України Про оренду землі і ч.1 ст.210 ЦК України, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і вважається укладеним з моменту такої реєстрації. Згідно ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України Про оренду землі, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. До даного договору оренди землі додано лише копію державного акту на право власності на земельну ділянку та акт приймання-передачі обєкта землі. Згідно п.43 відповідного договору невідємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень, у її використанні та встановлених земельних сервітутів); акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст.15 Закону України "Про оренду землі" установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", зокрема умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Оскільки в спірному договорі оренди землі відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, які визначені законом як істотна умова договору оренди землі, то такий договір оренди підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Статтею 360-7 ЦПК України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", зокрема умов збереження стану об'єкта оренди, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203, 215 ЦК України). В ході розгляду даної цивільної справи ухвалою суду було призначено судово почеркознавчу експертизу підпису в оригіналі договору оренди землі від 05.12.2008 року. Вказана ухвала суду була повернута без виконання в звязку неоплатою вартості експертизи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На підставі добутих у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що договір оренди землі, укладений між сторонами, є укладеним з 12 липня 2011 року, тобто з часу державної реєстрації, і на той час діяла норма ст.15 ЗУ Про оренду землі, згідно якої однією з істотних умов договору є передача у заставу та внесення в статутний фонд права оренди земельної ділянки, проте такі суттєві умови відсутні в договорі оренди землі, який є предметом спору, у зв'язку з чим позовні вимоги суд вважає підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Тому суд, враховуючи вимоги ч.2 ст. 214 ЦПК України, яка передбачає, що при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав передбачених п.1 частини першої ст. 355 цього Кодексу, та враховуючи вимоги рішень Верховного суду України (постанови Верховного суду України від 04 квітня 2012 року № 21цс12, від 18 липня 2012 року № 6-77цс12), та інформацію, викладену у інформаційному листі ВСС України "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права" № 10-1391/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, про те, що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними (постанови ВСУ від 18 липня 2012 р. № 6-77 цс 12, від 4 квітня 2012 р. № 21 цс 12), вважає, що сторонами при укладені спірного договору не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З приводу цього суд зауважує, що належний примірник акту про передачу та прийом земельної ділянки не містить точної дати /відсутній рік/; а акт визначення, встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ переданої в оренду СВК Андріївський від 09.07.2010 року не містить підпису начальника Відділу Держкомзему у Хорольському районі а також відсутні печатки установ Відділу Держкомзему в Хорольському районі та Андріївської сільської ради, тому не можуть визнаватись судом як належні та допустимі докази відповідно до вимог ст.ст. 57, 58 ЦПК України У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально-підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved