Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою в якій просять стягнути з відповідача в їх користь матеріальну шкоду у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) по 50 000 (п'ятдесят тисяч) кожній з них, а також всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог покладаються на те, що 02.08.2011 року приблизно о 19 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат Скудо» реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись ним автодорогою сполученням «Стрий-Мединичі» між с. Кавсько та с. Вівня Стрийського району Львівської області, виїхав за ліву межу проїзної частини дороги та потрапив в меліоративний канал. В наслідок ДТП пасажир автомобіля їх батько та чоловік [PERSON] загинув на місці пригоди. В порушенні кримінальної справи відносно водія ТЗ, в якому загинув [PERSON], [PERSON] було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину. В ході кримінального провадження було проведено ряд експертиз. Так, згідно висновку автотехнічної експертизи №3801 від 11.11.2011 року встановлено, що автомобіль «Фіат Скудо» реєстраційний номер [NUMBER] перед пригодою знаходився в технічно справному стані. Будь-яких несправностей системи гальмування та рульового управління даного автомобіля виявлено не було. Згідно висновку дорожньо-технічної експертизи № 3822 від 22.09.2011 року встановлено, що ділянка дороги між с. Кавсько та с. Вівня Стрийського р-ну Львівської області, де 02.08.2011 року відбулась ДТП, за своїми техніко-експлуатаційними показниками не відповідає вимогам регламентуючих документів та не забезпечує безпеку дорожнього руху транспортних засобів з дозволеною максимальною швидкістю поза межами населених пунктів 90 км/год, оскільки на ній були наявні окремі ями, гранична глибина яких досягала: першої 28 см, другої 6,7 см, що значно перевищує граничну глибину 4 см окремих вибоїн для доріг ІІІ-Ї технічної категорії, а дорожні знаки, які б попереджували про дані невідповідності і вводили обмеження швидкості руху, були відсутні. Таким чином, фактичною причиною ДТП було неналежне дорожнє покриття та відсутність попереджувальних дорожніх знаків, що в результаті потрапляння колеса ТЗ у вибоїну, спричинило занос транспортного засобу, водій втратив керованість і автомобіль виїхав за межі проїзної частини та потрапив в меліоративний канал, внаслідок чого загинула рідна для них людина, а саме батько та чоловік. Вважають, що внаслідок злочину їм була завдана матеріальна та моральна шкода. Так матеріальна шкода, складається з витрат на встановлення одинарного пам'ятника з граніту на померлого [PERSON], та становить 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Що стосується моральної шкоди, то така внаслідок дій неправомірних відповідача, виявилася в наступному: погіршення стану їх здоров'я внаслідок стресу (шок від втрати близької людини, члена сім'ї, моральних переживань з приводу раптової втрати годувальника; негативних змін їх звичного укладу життя - вони залишились без підтримки батька). Моральні страждання у зв'язку із загибеллю батька та чоловіка не припинилися до теперішнього часу. Тому, розмір компенсації завданої їм моральної шкоди вони оцінюють в 100 000 (сто тисяч) гривень, а саме по 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень кожній з них. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомили. Представник позивачів адвокат Іванус М.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задоволити. Вважає, що розмір моральної та матеріальної шкоди позивачами заявлений у розумних межах. Також зазначив, що посилання відповідача у запереченні на позовну заяву на той факт, що дорога Стрий - Пустомити - Меденичі на якій трапилось ДТП є дорогою загального користування та 24.12.2010 року між Службою автомобільних доріг та ДП «Львівський облавтодор» було укладено договір №4-ПЕ на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального та місцевого значення, а тому саме ДП «Львівський облавтодор» є належним відповідачем, оскільки вищевказані порушення виникли саме з його вини і відповідно до умов договору саме вони повинні нести відповідальність є безпідставними. Вважає, що даний позов пред'явлено до належного відповідача, оскільки власником автодороги на якій трапилась ДТП є саме держава Україна, а уповноваженим органом управління на місцях є Служба автомобільних доріг у Львівській області. Представник відповідача Сворень Р.Р. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заявленого заперечення покладався на те, що дорога Стрий - Пустомити - Меденичі на якій трапилось ДТП є дорогою загального користування та 24.12.2010 року між Службою автомобільних доріг та ДП «Львівський облавтодор» було укладено договір №4-ПЕ на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального та місцевого значення. Після чого вся відповідальність за забезпечення безпечних та безперешкодних умов руху була передана ДП «Львівський облавтодор». Укладаючи контракт ДП «Львівський облавтодор» тим самим погодився з умовами контракту і в тому числі у тій частині що стосується відшкодування шкоди за наслідками ДТП підрядною організацією. Крім того зазначив що згідно довідок про вартість виконаних робіт філією «Стрийський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» за травень, липень, жовтень 2011 року було оплачено Службою автомобільних доріг за виконанні роботи суму у розмірі 1067890,00 грн. На підставі вищенаведеного, вважає що в діях Служби відсутні ознаки бездіяльності щодо вжиття заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху та належного експлуатаційного утримання даної автомобільної дороги у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи ДП «Львівській облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Кондрашов Д.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснив, що в даному випадку відповідальність за завдану позивачам шкоду повинна нести семе Служба автомобільних доріг у Львівській області як орган управління Держслужби автодоріг України на місцях. Також зазначив, що стягнення шкоди з Служби автомобільних доріг у Львівській області не позбавляє права відповідача в майбутньому звернутися до ДП «Львівській облавтодор» з регресним позовом. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено, що 02.08.2011 року приблизно о 19 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат Скудо» реєстраційний номер [NUMBER], (надалі - Відповідач) та рухаючись ним автодорогою сполученням «Стрий-Мединичі» між с. Касько та с. Вівня Стрийського району Львівської області, виїхав за ліву межу проїзної частини дороги та потрапив в меліоративний канал. В наслідок ДТП пасажир автомобіля [PERSON] загинув на місці пригоди. Даний факт стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.08.2011 року виданого Вівнянською сільською радою Стрийського району. Згідно наявного у матеріалах справи копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 12.09. 1992 року виданого Вівнянською сільською радою Стрийського району та копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.07.1993 року виданого Вівнянською сільською радою Стрийського району загиблий [PERSON] доводився позивачці [PERSON] чоловіком, а позивачці [PERSON] батьком. Судом встановлено, що згідно копію постанови про закриття кримінальної справи від 16.11.2012 р. в порушенні кримінальної справи відносно водія ТЗ, в якому загинув [PERSON], [PERSON] було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину. Крім того з вищезазначеної постанови вбачається, що згідно висновку автотехнічної експертизи №3801 від 11.11.2011 року встановлено, що автомобіль «Фіат Скудо» реєстраційний номер [NUMBER] перед пригодою знаходився в технічно справному стані. Будь-яких несправностей системи гальмування та рульового управління даного автомобіля виявлено не було. Також судом з'ясовано, що в ході кримінально провадження було проведено судово дорожньо - технічну експертизу № 3822 від 22.09.2011 року копія якої знаходиться у матеріалах справи. Згідно даного експертного висновку встановлено, що ділянка дороги між с. Кавсько та с. Вівня Стрийського р-ну Львівської області, де 02.08.2011 року відбулась ДТП, за своїми техніко-експлуатаційними показниками не відповідає вимогам регламентуючих документів та не забезпечує безпеку дорожнього руху транспортних засобів з дозволеною максимальною швидкістю поза межами населених пунктів 90 км/год, оскільки на ній були наявні окремі ями, гранична глибина яких досягала: першої 28 см, другої 6,7 см, що значно перевищує граничну глибину 4 см окремих вибоїн для доріг ІІІ-Ї технічної категорії, а дорожні знаки, які б попереджували про дані невідповідності і вводили обмеження швидкості руху, були відсутні. Дорожньо-єксплуатаційні служби повинні були ліквідувати окремі вибоїни та колійність в термін не більше 3-х діб (для доріг III категорії в літній період) з моменту їх виявлення при перевірці стану дорожнього покриття проїзної частини дороги автодороги між с. Касько та с. Вівня Стрийського району. При неможливості ліквідувати дані вибоїни в зазначені терміни, дорожньо-експлуатаційні служби, з моменту виявлення їх, повинні були негайно встановити за 150-300 м до небезпечної ділянки тимчасовий попереджувальний дорожній знак 1.12 «Вибоїна» та ввести обмеження максимальної швидкості руху до 50 км/год. за допомогою ступінчастого обмеження швидкості з кроком 20 км/год. послідовним встановленням знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», розміщених один відносно одного на відстані від 100 до 150 м. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичниної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху, зокрема компетенція витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні події сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Відповідно до ст. 24 цього ж Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Статтею 13 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування коштів користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному Законом. Згідно з п. 1.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області служба автомобільних доріг у Львівській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, підвідомча їй та здійснює функції управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Метою діяльності служби автомобільних доріг у Львівській області є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, постів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспорту на них (п. 2.1 Положення). Предметом діяльності служби автомобільних доріг у Львівській області серед іншого є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд Відповідно до ст. 1 Закону України "Про джерела фінансування дорожнього господарства України" від 18.09.1991 року (зі змінами та доповненнями) автомобільні дороги загального користування та сільські дороги України - це дороги державного та місцевого значення, які забезпечують внутрішньодержавні та міжнародні перевезення пасажирів і вантажів врахуванням адміністративно-територіального поділу держави, з'єднують населені пункти і є складовою частиною єдиної транспортної системи держави. З матеріалів справи вбачається, що автодорога загального користування Стрий - Меденичі розміщена на землях державної власності та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг. Даний факт також не спростовувався на не заперечувався представником відповідача Сворень Р.Р. у судовому засіданні. На підставі вище наведеного суд прийшов до переконливого висновку, що саме Служба автомобільних доріг у Львівській області є належним відповідачем у справі, оскільки вона є органом уповноваженим державою на здійснення всіх вищевказаних функцій. Крім того суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що 24.12.2010 року між Службою автомобільних доріг та ДП «Львівський облавтодор» було укладено договір № 4-ПЕ на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального та місцевого значення, відповідно до умов якого саме ДП «Львівський облавтодор», повинен нести відповідальність, як організація яка безпосередньо здійснює роботи з експлуатаційного утримання автомобільної дороги де сталась ДПТ, оскільки вищевказані порушення виникли саме з їх вини Так за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується за свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. При цьому п. 1 ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь - який час перевірити хід і якість роботи не втручаючись у діяльність підрядника. Тобто судом встановлено, що відповідно до представленого суду контракту сторони наділені взаємними правами та обов'язками щодо предмету договору та у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань за договором вправі вимагати застосування визначених договором чи законом правових наслідків порушення зобов'язань. Крім того факт укладення договору підряду не позбавляє Службу автомобільних доріг обов'язку нести відповідальність перед позивачами, оскільки відповідно до ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. На підставі вище наведеного суд, прийшов до обґрунтованого висновку, що суб'єктом відповідальності виступає саме Служба автомобільних доріг у Львівській області, оскільки саме з їх вини позивачам була завдана майнова шкода, так як ними були зроблені витрати на виготовлення нагробного пам'ятника для чоловіка та батька [PERSON], який загинув у ДТП, яка мала місце 02.08.2011 року на автодорозі Стрий - Меденичі, що сталась у результаті неналежного технічного стану дороги у результаті неправомірних дій відповідача, а саме неналежного виконання Службою автомобільних доріг своїх обов'язків по організації ремонту та утримання доріг у належному технічному стані. Крім того вина відповідача полягає також у неналежному контролі за виконанням підрядними організаціями договірних зобов'язань. який і повинен нести за це відповідальність. Вищенаведені факти підтверджуються висновками дорожньо-технічної експертизи № 3822 від 22.09.2011 року та судової авто технічної експертизи №2869 від 16.11.2011 року. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Згідно наявної у матеріалах справи копії накладної від 12.10.2012 року судом встановлено, що позивачі понесли матеріальну шкоду, яка була завдана їм внаслідок встановлення одинарного пам'ятника з граніту на померлого [PERSON], на загальну суму 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. За таких обставин суд прийшов до переконання, що з відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області слід стягнути на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 15 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат по спорудженню надгробного пам'ятника. У судовому засіданні встановлено, що крім матеріальної шкоди дружині та дочці загиблого, позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] була заподіяна також і моральна шкода, яку позивачі оцінюють у 100 000,00 грн, тобто по 50 000,00 грн. кожній. Так, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як було встановлено у судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] доводилась дружиною та дочкою померлого [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Так, що ж стосується розміру морального відшкодування, то при визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що позивачі [PERSON] та [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, що призвели до загибелі їх чоловіка та батька зазнали моральних страждань, які виразились у глибоких душевних переживаннях та перенесеному стресі пов'язаних з смертю близької людини, члена сім'ї, що призвело до порушення нормального усталеного способу її життя, та до погіршення стану здоров'я. внаслідок стресу . Крім того суд враховує ті наслідки, які настали для позивачів після смерті батька та чоловіка [PERSON], а саме той факт, що загиблий був годувальником сім'ї, був офіційно працевлаштованим та отримував доволі високий дохід, що стверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доходи від 18.08.2011 року, що давало можливість гідно забезпечувати свою сім'ю та створювати домашній затишок та гармонію. Через втрату дорогої людини та годувальника сім'ї, позивачі втратили також важливу для них матеріальну підтримку, постійних дохід. Внаслідок втрати годувальника сім'ї, останнім стало значно складніше жити, довелось понести додаткові витрати та змінити сталий спосіб життя. Тому суд приходить до переконання, що заявлена позивачами [PERSON] та [PERSON] сума морального відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., тобто по 50 000,00 грн. кожному відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди повність та стягнути з відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області 100 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 коп., моральної шкоди, що є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачам моральної шкоди. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те що у ході судового розгляду з достовірністю було встановлено той факт, що в результаті неправомірних дій відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області, а саме неналежного виконання Службою автомобільних доріг своїх обов'язків по організації ремонту та утримання доріг у належному технічному стані позивачам [PERSON], [PERSON] було завдано матеріальну та майнову шкоду. Тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю, а саме з відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду заподіяну злочином у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень 00копійок, та моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, а всього разом 115 000(сто п'ятнадцять тисяч ) гривень 00 копійок. Крім того згідно ст. 88 ЦПК України позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди як майнової, так і моральної, заподіяної смертю особи, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1150 (одну тисячу сто п'ятдесят) гривень 00 коп. підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved