Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

ТзДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь коштів в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, сплачених згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3440644 в порядку п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій особі внаслідок ДТП, що мало місце 02.02.2010 р. та сталось через порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, оскільки її 01.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було визнано виною. Сума страхового відшкодування склала 2 372,86 грн., та була виплачена власнику автомобіля «Шевролет» д.н.з [NUMBER], який було пошкоджено внаслідок ДТП. Таким чином, позивач просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача вказану суму витрачену у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, поклавши на неї судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винною у скоєні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті сами особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаного ДТП автомобіль «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень, сума шкоди якої становить 2 372,86 грн. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, між ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № № ВЕ/3440644 від 08.02.2010 року, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та знаходить його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved