Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач, ПАТ Дельта Банк, звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.08.2007 року між АТ УкрСиббанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 11199201000, відповідно до додаткової угоди №11199201001, згідно якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 39 000 шв.франків, зі сплатою 9,99% річних строком з 16.08.2007 року по 18.08.2024 року. Відповідачка порушила умови кредитного договору і станом на 07.12.2012 року за нею рахується заборгованість за додатковою угодою №11199201001 в сумі 257\~ 980,11 грн. заборгованість по кредиту, з яких 27\~ 818, 63 грн. - прострочена заборгованість, 42\~ 048, 85 заборгованість по відсоткам, з яких 30\~ 227, 45 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; за кредитним договором №11199201000 1\~ 088, 57 грн. відсотки. Відповідачка неодноразово була повідомлена про кредитну заборгованість, на повідомлення жодним чином не реагувала. 08.12.2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами . Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином своєчасно повідомлена про час і місце судового засідання, про що свідчать розписки про вручення їй судових повісток про виклик до суду, а тому розгляд справи проведено на підставі наявних доказів, в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2007 року відповідачка [PERSON] подала заявку про надання іпотечного кредиту /а.с.98-100/. 16.08.2007 року між АТ УкрСиббанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 11199201000, відповідно до додаткової угоди №11199201001, згідно якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 39 000 шв.франків, зі сплатою 9,99% річних строком з 16.08.2007 року по 18.08.2024 року /а.с.5-14/. Згідно виписки по рахунку №26201141069300 /а.с.101/ відповідачка [PERSON] кошти в сумі 39\~000 шв.франків отримала. Також відповідачка [PERSON] уклала з АК «Укрсиббанк» додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11199201000 від 16 серпня 2007 року /а.с.105-112/. 08.12.2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами . Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже згідно з договором від 8.12.2011 року ПАТ "ДельтаБанк" набув права вимоги по кредитному договору. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка порушила умови кредитного договору і станом на 07.12.2012 року за нею рахується заборгованість за додатковою угодою №11199201001 в сумі 257\~ 980,11 грн. заборгованість по кредиту, з яких 27\~ 818, 63 грн. - прострочена заборгованість, 42\~ 048, 85 заборгованість по відсоткам, з яких 30\~ 227, 45 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам, за кредитним договором №11199201000 1\~ 088, 57 грн. відсотки /а.с.19-20/. Надіслана відповідачці досудова вимога /а.с.18/ про добровільну сплату заборгованості, залишена відповідачкою без задоволення. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року та умовами Кредитного договору № 11199201000 від 16.08.2007 року, укладеного між сторонами. Кредитним договором встановлене право Банку-позивача звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 [PERSON] 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачене ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, як наслідок порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову не суперечать закону і є обгрунтованими, обставини, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved