Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

11.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права на земельну частку (пай) загальною площею 3.24 умовних кадастрових гектари в землях спілки селян ім. Лесі Українки с. Вільшаниця Білогірського району Хмельницької області, вказавши, що 20 січня 2004 року помер його батько, [PERSON]. Він являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на вказане майно оскільки за життя батька сертифікат на право на земельну частку (пай), який підтверджував його право на земельну частку (пай), був втрачений, що змусило звернутися з позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з’явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав. Представник [PERSON] сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з’явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Представник відділу Держемагенства у Білогірському районі Хмельницької області, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з’явився. Враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із доводами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серія 1-БВ №162858 виданим відділом реєстрації актів цивільного сану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області 20 лютого 2004 року про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] сільської ради Білогірського району Хмельницької області 19 вересня 1996 року зроблено запис за № 6. Із свідоцтва про смерть [PERSON] 1-БВ № 058474 виданим 06 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області вбачається, що [PERSON] помер 20 січня 2004 року, про що в Книзі смертей [PERSON] сільської ради 23 січня 2004 року зроблено запис за № 2. [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в землях спілки селян «ім. Лесі Українки» с. Вільшаниця Білогірського району Хмельницької області в розмірі 3.24 умовних кадастрових гектарів, вартістю 30752,00 грн. на підставі сертифікату серії ХМ № 0082344 (реєстраційний № 345). Даний сертифікат був втрачений, що підтверджено довідкою відділу Держземагенства в Білогірському районі Хмельницької області № 09-2467/13 від 18.10.2013 року, публікацією в газеті «Життя і слово» №81-82 (10805-806) від 18 жовтня 2013 року, довідкою [PERSON] сільської ради Білогірського району Хмельницької області №368 від 21 жовтня 2013 року, іншими матеріалами справи. Із повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Хмельницькій області №2022/01-21 від 25.12.2013 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №36134391 виданою 18.12.2013 року Білогірською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися. Ч.4 ст.1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. На дату смерті батька позивач був малолітнім, особи, вказані у ч.4 ст. 1273 Кодексу не відмовилися від прийняття спадщини позивачем після смерті батька, тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Особи, які були зареєстровані та проживали спільно з спадкодавцем на дату його смерті не належать до спадкоємців першої черги, тому не мають права на спадкування після смерті [PERSON] при наявності спадкоємця першої черги, яким є позивач. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права на майно, що належали спадкодавцеві майна. Тобто, право на земельну частку (пай) [PERSON] припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв’язку із його смертю, проте після смерті батька позивач, який фактично прийняв спадщину, не може оформити право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, що вбачається із повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] № 577 від 20.12.2013 року (а.с. 24). У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що позивачу належить право на земельну частку (пай) в землях спілки селян «ім. Лесі Українки» с. Вільшаниця Білогірського району Хмельницької області в розмірі 3.24 умовних кадастрових гектарів, що належало його батькові, [PERSON], який помер 20.01.2004 року, як його спадкоємцеві, який прийняв спадщину. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved