Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де вказав, що працював на посаді головного лікаря у санаторії-профілакторії [PERSON] державного технологічного університету, який є відокремленим структурним підрозділом університету. Фінансування санаторію-профілакторію частково здійснюється [PERSON] обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 22.04.2013 року ЖДТУ у звязку з припиненням фінансування витрат санаторію-профілакторію ЖДТУ [PERSON] дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на 2013 рік був прийнятий наказ № 132 Про скорочення працівників санаторію-профілакторію ЖДТУ. Згідно наказу ЖДТУ зобовязував припинити діяльність санаторію-профілакторію з 01.07.2013 року. 01.07.2013 року наказом ЖДТУ № 115-К його було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України і у звязку з тим, що він не отримав заробітну плату в сумі 13 943,02 грн., позивач просить стягнути з [PERSON] державного технологічного університету на його користь 13 943,02 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі та компенсації за невикористану відпустку, також просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 3\~000,00 грн., завдану невиплатою зарплати. У судове засідання позивач зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не звився, від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, а в задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював в санаторії-профілакторії [PERSON] державного технологічного університету, що підтвердилось копіями його трудової книги (а. с. 7-10). За період з 01.05.2013 року по 01.07.2013 року включно позивач не отримав заробітну плату у сумі 13 943,02 грн., що підтвердилось довідкою (а. с. 11). Відповідно до Положення про санаторій-профілакторій [PERSON] державного технологічного університету, санаторій-профілакторій є структурним підрозділом [PERSON] державного технологічного університету, підпорядковується його власнику і не є юридичною особою (а. с.18-26). Цивільним законодавством (стаття 95 ЦК України) передбачено дві форми відокремленого підрозділу юридичної особи філії та представництва. Аналізуючи Положення, суд дійшов до висновку про те, що санаторій-профілакторій можна віднести до філії [PERSON] державного технологічного університету. Згідно з частиною 3 статті 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відтак відповідальність за дії санаторію-профілакторію несе юридична особа, що його створила - [PERSON] державний технологічний університет. Відповідно до пункту 3.1. Порядку часткове фінансування санаторію-профілакторію вищого навчального закладу, професійно-технічного навчального закладу державної форми власності, що частково фінансуються за рахунок коштів Фонду, здійснюється відповідно до кошторису санаторію-профілакторію вищого навчального закладу, професійно-технічного навчального закладу державної форми власності, що частково фінансується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за формою 15-ФСС з ТВП/1, заповненою згідно з додатком 2 до цього порядку, який затверджується власником та погоджується виконавчою дирекцією відділення Фонду. Відповідно до п.3.4. порядку, кошти Фонду згідно із затвердженим кошторисом перераховуються на рахунок санаторію-профілакторію виконавчою дирекцією відділення фонду відповідно до договору, укладеного із власником санаторію-профілакторію. Сторони в судовому засіданні не надали суду доказів того, що між [PERSON] державним технологічним університетом та [PERSON] обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності був укладений договір на 2013 рік на підставі затвердженого [PERSON] державним технологічним університетом та погодженим Фондом кошторису. Більш того, сторонами даний факт не оспорювався. Відповідно до ст. ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Оскільки судом встановлено, що позивач працював на відокремленому підрозділі (філії) відповідача [PERSON] державного технологічного університету і не отримав вчасно та при звільненні заробітної плати, то відповідно до статей 115, 116 КЗпП України така заборгованість підлягає стягненню саме з цього відповідача як власника, у якого працював позивач. Також, відповідно до вимог ст. 117 КЗ п П України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, що визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року, суд при розгляді справи про стягнення середньої заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні,

Outcome: partial