Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 06 травня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Лозівській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилися діти - сини [PERSON] та [PERSON]. Спільне подружнє життя в них не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на сімейне життя, через що в їхній сім'ї виникають різні непорозуміння та конфлікти. Тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. На даний час їхні шлюбні відносини припинилися остаточного і в майбутньому поновлені бути не можуть, а тому вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. Крім цього у позивача на постійному утриманні та забезпеченні перебувають діти [PERSON] та [PERSON], а тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони уклали шлюб 06 травня 1995 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №5 Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 06 травня 1995 року Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. У судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, заперечують проти надання строку на примирення та збереження шлюбу. Від даного шлюбу в сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23 серпня 1996, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17 лютого 1999, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому позов слід задовольнити, а шлюб між ними розірвати. У судовому засіданні встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні позивача, що не заперечується сторонами. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей на протязі тривалого часу. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, за своїм станом здоров'я може виконувати свої обов'язки по утриманню дітей. За таких обставин, суд вважає, що діти [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги і відповідач зобов'язаний їм надати матеріальну допомогу, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення і слід з відповідача стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в доход держави.

Outcome: approved