Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-22 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог, які вона уточнила і підтримала в судовому засіданні, позивач посилається на те, що згідно рішення Красилівського районного суду від 15 грудня 1998 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до неї про зменшення розміру аліментів з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення сином повноліття. Вказане рішення суду про сплату аліментів відповідач отримав, був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти. Відповідач не в повному обсязі та невчасно сплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого станом на 01.05.2013 року заборгував їй сплату аліментів в сумі 20177,80 гривень. За період з 01 серпня 2009 року по квітень 2013 року пеня становить 3897,90 грн.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що він розумів, що має зобов'язання щомісячно сплачувати аліменти. В рахунок сплати аліментів давав позивачу зерно та комбікорм, передав для реалізації металеву бочку, але довести цього не має можливості. В кінці 2009 року за сімейними обставинами звільнився з роботи. З 16.06.2010 року здійснює догляд за престарілою тіткою [PERSON], по догляду за якою одержує від держави матеріальну допомогу в розмірі 13.86 гривень. Вислухавши позивача і її представника, відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних обставин. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється сторонами, постановою Шепетівського районного суду Хмельницької області від 30.06.1996 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.06.1995 року до повноліття сина. За позовом відповідача до позивача рішенням Красилівського районного суду від 15 грудня 1998 року розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] було зменшено з 1/4 до 1/6 частини заробітку [PERSON]. Наданими державними виконавцями і дослідженими в судовому засіданні довідками-розрахунками заборгованості з виплати [PERSON] аліментів на користь [PERSON] за №94 від 13.02.2013 року, №297 від 28.03.2013 року і №269 від 07.05.2013 року підтверджується, що відповідач не в повному обсязі та невчасно сплачував аліменти на користь позивача на утримання дитини, внаслідок чого станом на 01.05.2013 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 20177,80 гривень. Доказів, що на час розгляду справи в суді вказана заборгованість погашена, і що вона виникла не з його вини, відповідач в судовому засіданні суду не надав. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслив, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Приймаючи до уваги приписи ст.196 СК України, враховуючи те, що [PERSON] й на дату подання цієї заяви продовжує ухилятися від сумлінного та повного виконання рішення суду, у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені) з відповідача, за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2009 року по квітень 2013 року включно. Згідно наданого позивачем розрахунку пеня за спірний період становить 3897,90 гривень. Щодо розміру нарахованих і сплачених аліментів та розміру пені за період з 01 серпня 2009 року по квітень 2013 року включно відповідач заперечень не надав, зменшити розмір неустойки з урахуванням свого матеріального та сімейного стану не просив. Заперечення відповідача проти позову суд не приймає до уваги, оскільки він не довів, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Враховуючи вимоги ст. 84 ЦПК України та ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на її користь з відповідача витрат на правові послуги адвоката в розмірі 700 гривень підлягають частковому задоволенню в розмірі 459 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: partial