overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В заяві вказувала, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює. У зв”язку із наведеним просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, на кожну дитину щомісячно. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження останніх. Довідкою № 4633 від 18.11.2013 року, виданою Володимирецькою селищною радою Володимирецького району стверджується, що [PERSON] має на утриманні двоє дітей. З довідки №4739 від 28.11.2013 року виданої Володимирецькою селищною радою вбачається, що [PERSON] не працює з 26.12.2002 року. Підстава наказ № 89 від 26.11.2002 р. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. У статті 184 СК України зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з вище викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що відповідач на даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд рахує за правильне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання дітей у твердій грошовій сумі – 20 грн., на кожну дитину, щомісячно. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив постановити рішення про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: - Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664640, а також заповіту складеного 10.04.2000 р.. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник посилався на те, що 20 квітня 2013 року помер його батько – [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) 2,52 га., яка знаходиться на території Лисичинської сільської ради та належить померлому на праві приватної власності, що стверджується Державним актом серії Р1 №664640. На дане майно [PERSON] залишив заповіт, де вказав заявника спадкоємцем. В даний час виникла необхідність встановити факт належності вищевказаних правовстановлюючих документів особі прізвище якої не збігається з прізвищем зазначеному в свідоцтві про смерть, для оформлення права власності на дане майно. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, просить задовольнити. Представники заінтересованої особи - Лисичинської сільської ради Тернопільської області в судове засідання не з”явився, але подав заяву, в якій просить справу вирішувати у його відсутності, рішення прийняти згідно закону . Дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON] , суд приходить до висновку що заяву слід задовольнити, виходячи з таких міркувань. 20 квітня 2013 р. помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД №154018, актовий запис №8, видане Лисичинською сільською радою Підволочиського районуТернопільської області). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664640, земельну ділянку площею 2,52, яка розташована на території Лисичинської сільської ради передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва «Луб`янському» Г.І., заповіт від 10.04.2000 р. посвідчений секретарем Лисичинської сільської ради Підволочиського району складений «Луб`янським» Г.І., тобто в даних документах прізвище померлого зазначено з апострофом, однак в свідоцтві про смерть серії І-ИД №154018 від 22.04.2013 р. та в свідоцтві про шлюб серії І-ИД № 101591 від 08.11.2013 р., паспорті серії МС 777871 прізвище померлого вказано без апострофа «Лубянський». Заявник спадщину прийняв, так як 20 листопада 2013 року звернувся до державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] було подано документи, в яких наявні розбіжності в прізвищі померлого. А так як допущені помилки виправити в позасудовому порядку неможливо, у зв”язку з чим, заявник, будучи власником майна, не може розпорядитися ним, заяву слід задовольнити Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який вони зареєстрували 19 травня 2011 року у районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №9. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує формально, крім того, на даний час відповідач відбуває покарання у виправній колонії, тому позивачка вважає подальше перебування у шлюбі недоцільним та просить його розірвати. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала. Від відповідача [PERSON], який відбуває покарання у Машівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області №9 надійшла відповідь, що він з позовними вимогами позивачки про розірвання шлюбу ознайомлений та повністю їх визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У шлюбі народилася спільна донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає та знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою виданою виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району № 162 від 28.01.2013 року. Судом встановлено, що сім'я розпалася, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, намірів на відновлення сімейних стосунків сторони не мають. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивачки в судовому засіданні 18.10.2008 року вона та відповідач уклали шлюб. У шлюбі, 05.11.2010 року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.11.2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. На даний час дитина знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і не систематично надає допомогу на утримання дитини, що значно ускладнює її з дочкою матеріальне становище. В зв’язку з тим, що її заробітна плата становить 1500 грн., вона самостійно не спроможна належним чином утримувати дитину, а тому просить стягнути з відповідача, який має регулярний дохід, аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку і доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини свого заробітку. Вказав на те, що його середньомісячний дохід складає 12000 грн. Від батьківських обов’язків він не відмовляється, згоден забирати дитину на вихідні дні до себе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її батьком. Встановлено, що позивачка та відповідач проживають окремо. [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, таке [PERSON] не оспорив, що є невиконанням з його боку вимог вищеназваної норми закону стосовно утримання дитини. Відповідач працює, має щомісячний дохід, здоровий, інших утриманців не має. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, стану здоров'я дитини та платника аліментів, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги позивачки слід задоволити частково та стягнути з відповідача на її користь аліменти, з урахуванням коштів необхідних для проживання відповідача, в розмірі, достатньому для утримання неповнолітньої дочки - 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають 229,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] 13.11.2013 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилається на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 17 квітня 2010 року. Шлюб зареєстровано в Дзержинському відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 87. Від спільного життя з відповідачем вона мають сина – [PERSON] [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. На підставі викладеного, вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з’явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з’явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 87 (а.с.4). Від спільного життя у позивачки з відповідачем народився син – [PERSON], [INFO]. Відповідач у свідоцтві про народження дитини від 08 вересня 2010 року серії 1 – КИ № 306414 видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області – [PERSON], [INFO], записаний батьком, актовий запис № 974 (а. с. 6). Відповідач добровільної допомоги на утримання доньки не надає, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обов’язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1500 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 13.11.2013 року. Також, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі – 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.10.1990 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. У зв’язку з скрутним матеріальним становищем у 2002 році відповідачка виїхала до Італії на тимчасові заробітки. Дружина не бажає повертатися в Україну, дочка проживає разом з матір’ю. Позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, бажає створити нову сім’ю. Шлюб носить формальний характер, а подальше збереження сім’ї суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, вимоги викладені в позові підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явилася, заяву про відкладення слухання до суду не надала, повідомлена про день та час розгляду справи в установленому законом порядку. Своїм процесуальним правом не скористалася, відзиву на позов не надала. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб, від 18.02.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, між сторонами 27.10.1990 року укладено шлюб, актовий запис № 480. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про виділ частки земельної ділянки та житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності. Ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 18 травня 2013 року по справі відкрито провадження та справу призначено в судове засідання. На адресу суду позивач [PERSON] надала заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Оглянувши подану заяву та матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, сторона по справі, розпоряджується своїми процесуальними правами на власний розсуд. Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Згідно вимог ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню, а позовна заява залишенню без розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

20.08.2013 року [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до суду. На доведеність своїх вимог вказала, що відповідач – її давня знайома, яка звернулася до неї з проханням дати їй позику. Позивач погодилась. Відповідач брала позику частинами на загальну суму 41 000 грн., пообіцявши повернути після того, як отримає власні грошові кошти за рішенням суду. У підтвердження того, що відповідач отримала позику вона написала власноруч розписку від 11.06.2013 року. Згодом позивач зрозуміла, що відповідач позичені гротові кошти повертати не має наміру, тому вона 30.07.2013 року рекомендованим листом надіслала на адресу відповідача письмову вимогу повернути позичені грошові кошти. Рекомендований лист, відповідно до поштової відмітки, відповідач отримала 02.08.2013 року, однак до теперішнього часу не вжила жодних заходів для повернення позивачу позичених грошових коштів в сумі 41 000 грн., тому позивач просить стягнути зазначену суму за договором позики у судовому порядку, також ставить питання про стягнення понесених нею судових витрат. Позивач до судового засідання не з’явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з’явилася, була належним чином неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 червня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. Сумісне життя не склалося в зв’язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. З весни 2006 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони разом не проживають. Позивач у судове засідання не з’явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту приналежності їй диплому Ю № 870970, виданого [PERSON] (рос. [PERSON]В.) 25.06.1977 року Херсонським машинобудівельним технікумом Мінтракторсільхозмаш. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що в її дипломі при переведенні її прізвища на українську мову була допущена помилка та її прізвище було зазначено, як «Булавлева», замість «Буравльова». В судове засідання заявник не з’явився, надав до суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи – Управління пенсійного фонду України в Сімферопольському районі АР Крим у судове засідання не з’явився, надав до суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії ЕС № 434251, заявником є [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-КГ № 336099, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.08.1980 року, та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Вайду». Згідно з диплому серії Ю № 870970, він був виданий на ім’я [PERSON] (мовою оригіналу) та при переводі даних диплому прізвище власника було зазначено, як «Буравлева». Дослідивши матеріали, надані заявником, суд приходить до висновку про належність диплому серії Ю № 870970, саме заявнику по справі. Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно із пунктом 26 цього Порядку якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до вимог частини другої статті 256 ЦПК України та роз'яснень, даних у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності особі диплому, суд вважає можливим заявлені вимоги задовольнити. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення пенсії. Визнання вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved