Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення санкцій фінансової відповідальності за порушення грошового зобов'язання. В обґрунтування позову зазначив, що в зв'язку з невиконанням грошових зобов'язань відповідачем, рішенням ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2010 року у справі № 2-6197/10 за договором позики було стягнуто на його користь 195000 грн., судового збору 1700 грн. та 120 грн. витрат інформаційно - технічного забезпечення. Вказує, що на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, який пред'явлено до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ. На підставі виконавчого лита 30.12.2010 року відкрито виконавче провадження. Відповідачем повернуто позивачеві борг частково 25066 грн. в зв?язку з чим сума боргу зменшилась до 171754 грн. Крім того, за процедорую арешту і примусового продажу з прилюдних торгів автомобіля боржника, 23.05.2013 року на його користь стягнуто 26280,10 грн. в зв'язку з чим сума боргу зменшилась до 145473,90 грн. Просить стягнути з відповідача за період невиконання договірного зобов'язання за умовами ст. 625 ЦК України інфляційної заборгованості у сумі 30144,96 грн. та 3 відсотки річних від заборгованості в сумі 18345,34 грн. Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 13.02.2010 року кошти в сумі 195000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрат інформаційно - технічного забезпечення в сумі 120 грн. (а.с.4) На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист № 6197/10 та 30.12.2010 року старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 196820 грн. (а.с.22). 02.02.2011 року відповідач частково повернула борг позивачеві в сумі 9156 грн., що підтверджується квитанцією від 02 лютого 2011 року (а.с.5), та 03.03.2011 частково провернула борг в сумі 7910 грн., що підтверджується випискою з розрахунку (а.с.7), а також 06.06.2011 року частково повернуто 8000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.6), в зв"язку з чим сума боргу зменшилась до 171754 грн. Крім того, судом встановлено, що в ході виконавчого провадження за процедорую арешту і примусового продажу з прилюдних торгів автомобіля боржника, 23.05.2013 року на користь позивача стягнуто 26280,10 грн., в зв'язку з чим сума боргу зменшилась до 145473,90 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, згідно з наданим позивачем розрахунком на його користь з відповідача підлягають стягненню за період з лютого 2010 по серпень 2010 року інфляційна заборгованість за невиконання договірного зобов'язання в сумі 30144,96 грн. та три проценти річних в сумі 18345,34 грн. (а.с.3) Відповідачем, наданий позивачем розрахунок інфляційних та сум 3 % річних за період невиконання договірного зобов'язання не спростований. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, а тому з відповідача підлягає стягненню інфляційна заборгованість за період невиконання договірного зобов'язання в сумі 30144,96 грн. та три проценти річних в сумі 18345,34 грн., а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,90 грн. на користь позивача.

Outcome: approved