Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь страхову суму (різницю між ступенем втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого встановленого станом на 12.12.2011 року та 21.11.2012 року, котра становить 25%) у розмірі 32 004 грн. та понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що з 01.04.1994 року по 27.11.20132 року працювала в органах державної податкової служби України. Під час виконання своїх службових обов'язків втратила працездатність у зв'язку із захворюванням та згідно довідки МСЕК №2 їй встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворюванння. У відповідності до довідки МСЕК серії ЛВА-3 № 011634 їй визначено ступінь втрати працездатності в розмірі 45 %. Як працівник органу державної податкової служби, вона була застрахована у відповідності до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби. 29.10.2012 року між Державною податковою службою України та ПАТ «УАСК «АСКА» було укладено договір про надання послуг з страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. На підставі положень Порядку та зазначеного Договору 12.12.2011 року нею було подано відповідну заяву встановленої форми та з відміткою державної податкової служби про страховий випадок і розмір заробітку за останньою посадою, яку вона обіймала. У відповідності до п. 7 Порядку виплата страхової суми мала бути проведена у семиденний термін з дня одержання страховиком всіх необхідних документів. Однак, всупереч зазначеним вимогам Порядку, відповідачем ПАТ «УАСК «АСКА» відповідь на її заяву було надано лише 27.12.2011 року листом № 46481-22/19 та 30.12.2011 року № 4736-22/19. Згідно з даною відповідями, їй було відмовлено у здійсненні страхової виплати, оскільки страхові платежі, призначені для здійснення страхових виплат повністю використані. Однак, 25.12.2012 року згідно платіжного доручення № 6001 ПAT «УАСК «АСКА» виплатило належну їй страхову суму в розмірі 58 183,27 грн. 21.11.2012 року під час повторного огляду щодо втснаовлення причин інвалідності їй встановлено ІІ групу інвалідності та у відповідності до довідки МСЕК серії ЛВА-3 № 013395 їй визначено ступінь втрати працездатності в розмірі 70 %. Різниця у процентному співвідношенні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого на момент подання заяви від 12.12.2011 року про виплату страхового відшкодування та станом на 21.11.2012 року становить 25%, тобто, 32 004 грн. 14.03.2013 року вона звернулася до ПAT «УАСК «АСКА» із завою - вимогою про виплату різниці страхової суми, листом від 11.04.2013 року їй було повідомлено, що ПAT «УАСК «АСКА» не надає послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України у зв'язку із відсутністю договірних відносин між страховою компанією та ДПС України. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідачів Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Міндоходів у Львівській області в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що між ПАТ «УАСК АСКА» та Державною податковою службою України було укладено договір СТД № 3126676 від 29.10.2012 року про надання послуг зі страхування посадових осіб і органів державної податкової служби України, термін дії якого до 31.12.2012 року. Позивачка, 14.03.2013 року звернулася до ПAT «УАСК «АСКА» із завою про виплату різниці страхової суми, однак, з 31.12.2012 року договірні відносини між ПAT «УАСК «АСКА» та Державної податковою службою України відсутні. Твердження позивача щодо пролонгації договору страхування № 3126676 є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, інвалідність позивача не перебуває в причинному зв'язку з проходженням служби в державній податковій службі, тому просить задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «УАСК «АСКА» в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляду справи у його відсутності. В письмовому запереченні зазначив, що між ПАТ «УАСК АСКА» та Державною податковою службою України було укладено договір СТД № 3126676 від 29.10.2012 року про надання послуг зі страхування посадових осіб і органів державної податкової служби України. Договір укладено у відповідності із Порядком та умовами обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349. Відповідно до п. 4 Порядку, кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником, тобто Державною податковою службою України. Таким чином, страхові виплати здійснюються виключно за рахунок грошових коштів, перерахованих з державного бюджету ДПС України. Згідно з п. 10.2 договору зобов'язання ПАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 03.08.2008 року по 31.12.2012 року або до повного виконання страховиком вимог пункту 6.3.8. договору, згідно з яким виконавець зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання сплачених страхових платежів, визначених п. 3.1. договору, про що повідомити Замовника. Згідно з п. 6.3.6. договору виконавець зобов'язаний здійснювати страхові виплати за умови надходження на спеціальний рахунок виконавця страхових платежів у розмірах, необхідних для проведення страхових виплат. Вказував, що на виконання умов договору ПАТ «УАСК «АСКА» здійснило застрахованим особам страхові виплати на суму 3 542 290,36 грн. Таким чином, страхові платежі, які можуть бути спрямовані на страхові виплати, вичерпано. Оскільки договір між ПАТ «УАСК «АСКА» та Державною податковою службою України втратив чинність у зв'язку із спливом строку дії та повним вичерпанням страхових внесків, перерахованих страхувальником з фондів державного бюджету, стягнення з ПАТ «УАСК «АСКА» страхової виплати в даному випадку є незаконною. Крім того, вважає, що інвалідність позивача не перебуває в причинному зв'язку з проходженням служби в державній податковій службі, тому не має законних підстав для задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка працювала в органах державної податкової служби Львівської області з 01.04.1994 року по 27.11.2012 року та звільнена з посади завідувача сектору взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю ДПІ у Залізничному районі Львівської області. 29.10.2012 року між ПАТ «УАСК «АСКА» (страховик) та Державною податковою службою України (страхувальник) був укладений договір СТД № 3126676 про закупівлю послуг зі страхування посадових осіб державної податкової служби України. Відповідно до умов пункту 1.1. договору його предметом є закупівля послуг з обов'язкового соціального страхування (страхування посадових осіб органів державної податкової служби України) відповідно до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349. За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відтак, при вирішенні питання виплати страхового відшкодування за обов'язковим державним особистим страхуванням посадових осіб органів державної податкової служби в разі настання інвалідності посадової особи, підлягає доведенню той факт, що інвалідність сталася у зв'язку з виконанням службових обов'язків. Згідно довідки МСЕК №2 позивачці встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Згідно довідки МСЕК серії ЛВА-3 № 011634 їй визначено ступінь втрати працездатності в розмірі 45 %. 25.12.2012 року згідно платіжного доручення № 6001 ПAT «УАСК «АСКА» виплатило належну їй страхову суму в розмірі 58 183,27 грн. 21.11.2012 року Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК №2 за результатами повторного огляду позивачці встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.12.2013 року, дата чергового переогляду 21.11.2013 року. На заяву позивачки про виплату їй різниці між ступенем втрати працездатності у відсотках застрахованого встановленого станом на 12.12.2011 року та 21.11.2012 року, котра становить 25 % страхового відшкодування, відповідачем ПАТ «УАСК «АСКА» 11.04.2013 року було відмовлено, оскільки станом на 28.12.2012 року страхові платежі, що були перераховані страховику, повністю використані для виплат страхових сум застрахованим особам та повідомлено, що у страховій виплаті відмовлено. Ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності, причини і час її настання, професія. з якою пов'язане ушкодження а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, визначаються шляхом проведення медико-соціальної експертизи. Відповідно до п. 26 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, причинами інвалідності є: загальне захворювання, інвалідність з дитинства, нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання. Судом встановлено, що причиною інвалідності [PERSON] є загальне захворювання, що стверджується довідкою Міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК №2. Під загальним захворюванням розуміються всі випадки настання тимчасової непрацездатності, крім трудового каліцтва, професійного захворювання, інвалідності з дитинства. Тобто, в даному випадку відсутня пряма залежність встановлення групи інвалідності позивачки саме в результаті виконання нею службових обов'язків. Відповідно до п.п. «б» п. 5 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349, страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків. За правилом ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу України, якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншого закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Враховуючи наведене, положення ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», формулювання «під час виконання службових обов'язків», наведене в Порядку та умовах обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, не значить, що для виплати страхової суми достатньо наявності тієї обставини, щоб втрата застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, настала в період роботи в органах державної податкової служби, оскільки нормою ст.18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» чітко визначено, що така подія повинна статися у зв'язку з виконанням службових обов'язків. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, позивачем, всупереч вищезазначених вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду жодних доказів в підтвердження обставин щодо встановлення ІІ гр. інвалідності саме у зв'язку з виконанням службових обов'язків. Крім того, судом встановлено, що правовідносини виникли між Державною податковою службою України, як страховиком, та ПАТ «УАСК «АСКА», як страховиком, на підставі договору про закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування. Відповідач ПАТ «УАСК «АСКА» як страховик, несе зобов'язання по виплаті страхових сум застрахованим особам, виключно в межах укладеного із страхувальником договору та сплаченої суми страхових платежів. Згідно із ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. При цьому, як зазначено у Порядку і умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби обов'язкове державне особисте страхування далі - обов'язкове страхування) посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. У пункті 4 Порядку зазначено, що кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником, яким згідно із договором страхування є Державна податкова служба України. Згідно п.10.2. договору зобов'язання ПАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 03.08.2008 по 31.12.2012 року або до повного виконання страховиком вимог пункту 6.3.8. договору. Пунктом 6.3.8. договору визначено, що виконавець зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання сплачених страхових платежів, визначених п. 3.1. договору, про що повідомити замовника. Згідно з п. 6.3.6. договору виконавець зобов'язаний здійснювати страхові виплати за умови надходження на спеціальний рахунок виконавця страхових платежів у розмірах, необхідних для проведення страхових виплат. У відповідності до п. 6.4.4. договору виконавець має право відмовити у страхових виплатах застрахованому або спадкоємцю в разі повного вичерпання на спеціальному рахунку виконавця сплачених страхових платежів, визначених в п. 3.1 цього договору. Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток 1 до цього договору) становить 3 768 394,00 грн. У відповідності до п. 5.4. договору страхові виплати за цим договором не можуть перевищувати 94% від суми отриманих страхових платежів за цим договором. Згідно з п. 6.1.3. договору 6% складають витрати ПАТ «УАСК АСКА» на проведення страхування. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору ПАТ «УАСК «АСКА» здійснило застрахованим особам страхові виплати на суму 3 542 290,36 грн., що складає 94% від суми отриманих страхових платежів за договором та підтверджується платіжними дорученнями. Судом встановлено, що відповідач ПАТ «УАСК АСКА» на час звернення позивача щодо виплати страхового відшкодування, отримані від ДПС України для виплати страхові суми були повністю вичерпані. Через відсутність коштів на спеціальному рахунку відповідач надіслав ДПС України листа № 712-22/19, яким повернув органу державної податкової служби справи на виплату страхового відшкодування за договором, у тому числі справу позивача, посилаючись на п. 6.3.8. договору, у якому зазначено, що страховик зобов'язаний припинити прийом документів на виплату страхових сум у разі використання сплачених страхових платежів, визначених п. 3.1 цього договору, про що повідомити страхувальника. Згідно зі ст.ст. 509, 526, 527 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 4, 23, 509, 526, 527, 979, 991, 999, 1167 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст. 41 Закону України «Про страхування», п.п. 4, 5 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349, та

Outcome: dismissed