Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

13 березня 2013 року селянське (фермерське) господарство «Рой» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. У травні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за вказаним договором. Справа тривалий час знаходилася у провадженні суду першої інстанції. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2012 року у задоволені позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2012 року вказане рішення було скасовано, з [PERSON] на користь СФГ «Рой» було стягнуто за договором позики 110000 грн. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2013 року була виправлена описка у вказаному рішенні Крім того, він фермер, юридичної освіти не має. Оскільки він втратив договір позики, то вважав, що повинен спочатку довести факт укладення договору. Просив поновити строк звернення до суду з позовом, визнавши причини пропуску строку поважними, на підставі ст.625 ЦК України стягнути з [PERSON] на його користь 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики та індексу інфляції в сумі 297103,01 грн, судові витрати покласти на відповідача. Уточнивши кілька разів позовні вимоги, селянське (фермерське) господарство «Рой» остаточно просило поновити строк звернення до суду з позовом, визнавши причини пропуску строку поважними, стягнути з [PERSON] на його користь 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики та індексу інфляції в сумі 57237,82 грн, судові витрати покласти на відповідача. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2013 року позов селянського (фермерського) господарства «Рой» задоволений: на його користь з [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 57237,82 грн. В апеляційній скарзі представник відповідача [PERSON] просить змінити рішення суду в частині стягнення грошової суми в сторону зменшення до 21894,52 грн, мотивуючи тим, що судом порушено норми процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача [PERSON], який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника позивача Романенко О.В., який просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено наступне. 06 червня 2005 року за договором позики позивач надав відповідачу у борг 110000 грн строком на три роки (а.с.7-8). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2012 року з [PERSON] на користь СФГ «Рой» було стягнуто за договором позики 110000 грн (а.с.7-8). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2013 року була виправлена описка у вказаному рішенні (а.с.10). Апеляційним судом встановлено наступне. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини за договором позики. Три проценти річних від простроченої суми в межах трирічного строку позовної давності з 01 березня 2010 року по 01 липня 2013 року складають 10894,52 грн, інфляційні за час прострочення з 01 березня 2010 року по 01 липня 2013 року складають 11000 грн, а всього 218,94 грн (а.с.73-74, 96). Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом без вказання, які саме причини пропущення позовної давності мали місце по даній справі. Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2005 року за договором позики позивач надав відповідачу у борг 110000 грн строком на три роки (а.с.7-8). У травні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за вказаним договором. Справа тривалий час знаходилася у провадженні суду першої інстанції. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2012 року у задоволені позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2012 року вказане рішення було скасовано, з [PERSON] на користь СФГ «Рой» було стягнуто за договором позики 110000 грн (а.с.7-8). Апеляційний суд вважає, що наведені позивачем причини пропущення позовної давності, а саме, тривалий розгляд справи про стягнення суми боргу за договором позики та відсутність у нього юридичної освіти, не є поважними, тому що не розгляд справи про стягнення суми боргу за договором позики не перешкоджає зверненню до суду з позовом про стягнення сум за прострочку виконання грошового зобов'язання на підставі ст.625 ЦК України. Крім того, відсутність юридичної освіти не може вважатися поважною причиною, тому що відповідно зі ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу. Таким чином при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, тому рішення на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності в сумі 21894,52 грн та стягнення на підставі ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України понесених судових витрат в сумі 218,94 грн (21894,52 грн : 100% х 1 %).

Outcome: partial