Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач у квітні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № sevklof02091 від 26.06.2012 року у розмірі 1256649,15 грн.; з ПАТ «Акцент банк», [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10000,00 грн., з [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року позичальник ПП «ДАРЬЯ» отримало кредит у розмірі 337000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2013 року. Проте, в порушення умов договору позичальник ПП «ДАРЬЯ»свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до ПП «ДАРЬЯ», що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, договором поруки № sevklof02091/dp від 26.06.2012 з відповідачем [PERSON], у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року позичальник ПП «ДАРЬЯ» отримало кредит у розмірі 337000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2013 року. 25.07.2013 року між ПП «ДАРЬЯ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про внесення змін № 1 до договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року, відповідно до якого підприємство отримало додатково кредит у розмірі 292 900,00 грн. 20.08.2013 року між ПП «ДАРЬЯ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про внесення змін № 2 до договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року, відповідно до якого підприємство отримало додатково кредит у розмірі 541 750,00 грн. 27.09.2012 року між ПП «ДАРЬЯ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про внесення змін № 3 до договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року, відповідно до якого підприємство отримало додатково кредит у розмірі 736 000,00 грн. У звязку з неналежним виконанням ПП «ДАРЬЯ» умов договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року заборгованість за ним станом на 24.04.2013 р. склала 1266649,15 грн., в тому числі 1148019,94 грн. заборгованість за кредитом; 47530,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 9829,85 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 1000,00 грн. штраф (фіксована частина), 60269,01 грн. штраф (процента складова). Вимоги до ПП «ДАРЬЯ», що випливають з кредитного договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року були забезпечені шляхом укладання договору поруки № sevklof02091/dp від 26.06.2012 року з відповідачем [PERSON]. Згідно до п. 1.2 договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором втому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. У звязку з укладанням між ПП «ДАРЬЯ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» договорів про внесення змін до кредитного договору № sevklof02091 від 26.06.2012 року, з [PERSON] були укладені відповідні договори про внесення змін до договору поруки sevklof02091/dp від 26.06.2012 року, а саме: договір про внесення змін № 1 до договору поруки від 25.07.2013 року, договір про внесення змін № 2 до договору поруки від 20.08.2013 року, договір про внесення змін № 3 до договору поруки від 27.09.2013 року. Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки №167, відповідно до якого останній поручався за виконання відповідача-2 зобовязань за кредитним договором в сумі 10000 грн. Згідно з п.9 договору поруки від 20 жовтня 2010 року №167 сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється в пять років. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження сплати та вартості наданих юридичних послуг, акту виконаних робіт, кріт того юристом не надавались послуги позивачу у судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на його користь відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial