Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 8 листопада 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 січня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 30 вересня 2013 року склав 13 779 грн. 75 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 13 779 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 198 грн. 84 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 448 грн. 54 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 632 грн. 37 коп., а також судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив ухвалити рішення. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання була повідомлена в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6), та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом отримання платіжної кредитної картки, яка нею була отримана 30 січня 2006 року, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 6). Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є заява клієнта на оформлення кредитної картки. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 2 500 грн. На підставі п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо впродовж цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той саме строк. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 30 вересня 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 13 779 грн. 74 коп. (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором більш ніж на 120 днів, клієнта зобов'язано сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13 779 грн. 74 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 198 грн. 84 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 448 грн. 54 коп., заборгованості по штрафам у розмірі 1 132 грн. 36 коп. У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки розмір заявлених позовних вимог заперечується розрахунком заборгованості. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», складає 14 009 грн. 14 коп. (13 779 грн. 74 коп. + 229 грн. 40 коп. = 14 009 грн. 14 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial