Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що не проживають разом з чоловіком, він не визнає, що будинок є спільною власністю подружжя. В судовому засіданні пояснила свої вимоги тим, що 27 січня 2001 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого у них є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В 2005 році вони з відповідачем переїхали на постійне мешкання в [ADDRESS], де проживали однією сім'єю з їх дітьми та сумісно будували житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Однак з часом, спільне життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати між ними почуття поваги та любові один до одного і подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Шлюбні відносини між ними припинилися більш як рік назад, спільне господарство не ведеться. З питання щодо виховання дітей спору немає, діти будуть проживати з нею. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними набуто таке майно: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та яке складається з житлового будинку, позначеного на плані земельної ділянки літерою «А-2ж», сараю позначеним літерою «Б», літньої кухні, позначеною літерою «В» та споруд, позначених цифрами 1-2, вартістю 319 438 гривень. Просить, розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 27 січня 2001 року в Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 63. Визнати за нею право власності на 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та яке складається з житлового будинку, позначеного на плані земельної ділянки літерою «А-2ж», сараю позначеним літерою «Б», літньої кухні, позначеною літерою «В» та споруд, позначених цифрами 1-2. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1713 гривень. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився, підтвердив викладені в позові обставини, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб який зареєстрований 27 січня 2001 року в Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 63 (а.с.6) Сімейні стосунки не склалися, на момент розгляду справи проживають окремо. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст. 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. Під час спільного проживання сторони придбали у власність житловий будинок А2ж, загальною площею 115,7 кв.м,сарай(літ.Б),літню кухню (літ.В),споруди №1-2, за адресою [ADDRESS] власником якої є [PERSON] на підставі реєстру права власності на нерухоме майно від 15.03.2010 року Також, судом встановлено, що позивач у спірному будинку продовжує проживати на даний час. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ніякої домовленості по даному питанню під час укладення шлюбу і по теперішній час у нас не було. Згідно ч. 2 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Даної згоди нами не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, але такі вимоги не заявлені. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Зважаючи на те, що визнання права власності на зазначене майно за позивачем не порушує прав і інтересів третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст. 110-112, 115,60 СК України та

Outcome: approved