Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

14 травня 2013 року[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він, 1942 року народження в місті Кишинів. 19.11.2009 він був звільнений, з установи де відбував покарання Софіївська ВК у Дніпропетровській області (№ 45). В 2011 році паспорт зразку СРСР був загублений. 28.10.2011 він звернувся з заявою до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. 07.11.2011 йому було на дано відповідь та було вказано, що за фактом його заяви від 28.10.2011 року оперуповноваженим СКР Красногвардійського РВ ДМУ лейтенантом міліції Тележинським О.О., було проведено перевірку. Даним фактом прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. Також він звернувся з заявою до відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського району про видачу мені паспорта громадянина України, замість втраченого паспорта. Але йому було відмовлено в цьому, та надано відповідь начальником СГІРФО Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Лимар О.Г., про те що він повинен звернутись до суду та встановити факт проживання на території України, відповідь на його заяву, знаходиться в Красногвардійському районному відділі у м. Дніпропетровськ Головного Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області. Буде надана суду, представником даної служби безпосередньо в судовому засіданні, так як він не має ніяких документів, йому дана відповідь не надається на руки. В свої заяві про видачу паспорта, він вказував своє останнє місце проживання Амур - Нижньодніпровського району. Але, документально підтвердити цей факт не має можливості. Також хоче вказати на те що, він працював з 1989 року на територій України, а саме в місці Дніпропетровську. Те що він є громадянином України, підтверджується довідкою про звільнення - серія ДНП № 06039. На теперішній час він мешкає в притулку нічного перебування для бездомних осіб за адресою: [ADDRESS]. Також начальником СПРФО Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Лимар О.Г., йому було видано довідку, що підвереджує його особу. Також на звернення Директора міського центру соціальної допомоги Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради Комарову В.І. була надана відповідь від Головного управління УМВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, де вказано відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянам України є усі особи громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, або проживали на території України на момент набрання чинності Закону (13 листопада 1991 року) і не були громадянами інших держав. Таким чином [PERSON] є громадянином України. На даний час він не знає що йому робити так як він без паспорту, тому як паспорт підтверджує особу та її місце реєстрації, і взагалі без цього документу він не зможу звернутись не до яких державних органів. Йому навіть не надають відповіді на його заяви на руки. Просив: встановити факт проживання на території України, а саме в місці Дніпропетровську на момент проголошення незалежності України, на 24.08.1991 рік. У судовому засіданні заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, наполягали на обставинах викладених у заяві. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Довідки № 42/ч5-252по Начальника ВГІРФО Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 05 березня 2012 року (а. с. 6) проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ст. 258 ЦПК України). Обравши способом захисту свого порушеного права звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991р., заявник вказує, що встановлення цього факту йому необхідно для оформлення соціальної пенсії. Однак заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України, на 24.08.1991 р. Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство» - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) і є іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство та подав заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. Розглядаючи заяву про встановлення постійного проживання на території України, суд бере до уваги положення Закону України "Про громадянство України" та Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Про громадянство України" з урахуванням Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 "Про внесення змін до Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 ", Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", які передбачають випадки та порядок розгляду заяв щодо набуття громадянства України. Згідно зі ст. 45 Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 для прийняття громадянства України особа подає до Комісії при Президентові України з питань громадянства та управлінь МВС України такі документи: г) один із таких документів: документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років, - для особи, яка в'їхала в Україну іноземцем; д) один із таких документів: - копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну; - копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію" - копію посвідки на постійне проживання. Таким чином, законодавством передбачено чіткий перелік документів, які можуть підтвердити факт безперервного проживання на законних підставах на території України іноземців та осіб без громадянства. Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", визначено законні підстави в'їзду та перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, а з наданих заявником документів вбачається, що він із сім'єю з 1980 року проживав без реєстрації на території Російської Федерації (а. с. 7) і лише з 1998 року переїхав жити до України. В заяві [PERSON] вказуючи на проживання на території України посилається на те, що він перебував у місцях позбавлення волі та мав паспорт СССР, який нібито був втрачений, однак до суду не надано жодного належного доказу щодо втрати паспорту саме у визначений період, не надано підтвердження звернення заявника до відповідних органів державної влади та отримання від них відмови у поновленні втрачених документів. Підстави та порядок набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство» (далі - Закон). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Зважаючи на те, що доказів законного перебування на території України суду заявником не надано, як і не надано доказів неможливості одержання документів, що посвідчують факт постійного проживання заявника на території України у визначений ним період у іншому порядку, ніж судовий, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON], заінтересована особа: Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про підтвердження факту проживання на території України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed