Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Київська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що відповідно до Договору дарування від 25 жовтня 1977 року позивач є власником 2/5 частини жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (надалі - будинок), а власником 2/5 частини цього будинку є відповідач - [PERSON]. При цьому, згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 07 червня 1955 року, земельна ділянка, на якій розташований будинок, становить 400 кв.м., тому позивач вважає, що оскільки він є власником 3/5 частини житлового будинку, то право на земельну ділянку для обслуговування будинку визначається пропорційно частці на право власності житла, що передбачено ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України). Таким чином, протягом усього часу, починаючи з 25 жовтня 1977 року позивач платила земельний податок за 3/5 частини земельної ділянки, що становить 240 кв.м. Разом з тим, відповідач без згоди позивача вирішила поділити земельну ділянку металевою огорожею, зробила хвіртку і повісила замок зі свого боку, зайнявши частину земельної ділянки, яка до цього часу перебувала у спільному користуванні. Тобто, відповідач вирішила самостійно питання поділу земельної ділянки, чим порушила права позивача, як землекористувача. На підставі зазначеного, позивач вважає такі дії позивача протиправними, у зв'язку з чим просила визначити в натурі порядок користування земельною ділянкою домовладіння за адресою: [ADDRESS], а саме, згідно з планом земельної ділянки за позивачем визначити право користування 3/5 частини загальної земельної ділянки, а за відповідачем право користування 2/5 частини земельної ділянки. Під час розгляду справи в суді позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та відповідно останніх уточнень просив, встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 1, зазначеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесенні ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 200 грн. 80 коп., витрати за проведення експертизи у розмірі 2 965 грн. 94 коп. та понесенні витрати на проведення геодезичного знімання земельної ділянки у розмірі 2 195 грн. 66 коп., які було необхідно зробити для проведення експертизи у справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила, з урахуванням зроблених уточнень, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України. Відповідач також висловила свою незгоду щодо обраного позивачем варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки, на її думку, варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою, запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43, буде суттєво обмежувати її можливості щодо обслуговування належної їй частини будинку. У зв'язку з зазначеним, відповідач вказала, що найбільш прийнятним є варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою, запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи, котрий, принаймні, дозволить їй належним чином обслуговувати будинок. При цьому, представник відповідача зазначив, що Договір дарування між позивачем та його матір'ю укладений 04 серпня 1977 року не може слугувати належним доказом, оскільки згідно нього, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видача документа, який засвідчує право користування землею не здійснювалося. За спірним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 400,9 кв.м. в установленому законом порядку, існує фактичний порядок користування земельною ділянкою, однак він суперечить архітектурно-будівельним і санітарним нормам, оскільки, як зазначено у висновку експертизи, домоволодіння не має централізованої каналізації, а ділянки менше 300 кв.м. повинні забезпечуватись нею. Таким чином, при встановленні фактичного порядку користування, земельні ділянки будуть складати 240 кв.м. та 160 кв.м., що є менше 300 кв.м. З урахуванням зазначеного та з метою уникнення подальшого порушення прав співвласників при встановлені фактичного порядку користування земельною ділянкою, представник відповідача вважає, що на теперішній час відсутні підстави для визначення такого порядку користування земельною ділянкою. Крім того, представник наголосив, що при розгляді справи позивачем так і не було надано витяг з Державного земельного кадастру, який би вказував на можливість чи неможливість встановлення порядку користуванням земельною ділянкою, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа Київська міська рада у судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. Експерт Дубинська Н.П. в судовому засіданні пояснила, що під час проведення дослідження брались данні кадастрового плану земельної ділянки, згідно якого вона має площу 400,9 кв.м. Частки у праві досліджувались саме по питаннях, встановлених в ухвалі суду про призначення експертизи. При цьому, всі матеріали, які містяться у справі експертом брались до уваги, оскільки перед проведенням експертизи вона з ними ознайомлювалась. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, третьої особи [PERSON] та роз'яснення експерта, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до Договору дарування від 25 жовтня 1977 року позивачу по справі - [PERSON] належить на праві власності 3/5 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 387 кв.м. (а.с. 5-7). При цьому, згідно витягу від 12 жовтня 2004 року з матеріалів інвентаризації по [ADDRESS], План земельної ділянки № 910510019, площа вказаної земельної ділянки складає 400 кв.м. (а.с. 8), а відповідно до Витягу з бази даних земельного кадастру від 10 листопада 2011 року, черговий кадастровий план земельної ділянки № 91:051:019 по [ADDRESS], площа земельної ділянки складає 400,09 кв.м. (а.с. 43). Крім того, відповідно до Договору дарування від 13 жовтня 1981 року 2/5 частини будинку належать відповідачу по справі - [PERSON] (а.с. 37), яка на час підписання Договору дарування перебувала у шлюбі та мала прізвище «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 17 квітня 1997 року (а.с. 59). Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як вбачається з рішення № 712 від 07 червня 1955 року Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих земельна ділянка була передана у тимчасове користування власникам будинку [ADDRESS] (а.с. 17, 18). Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЗК України та укладенні Договори дарування від 25 жовтня 1977 року та від 13 жовтня 1981 року, сторони по справі набули право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попередніх землекористувачів. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін по справі, у позивача та відповідача склався порядок спільного користування земельною ділянкою. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що не зважаючи на спільний порядок користування земельною ділянкою, відповідач, без погодження з позивачем, поділив земельну ділянку шляхом встановлення хвіртки з замком зі свого боку, чим порушив права позивача, як землекористувача. У зв'язку з наявною необхідністю та для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, за клопотанням представника позивача [PERSON], 11 травня 2012 року судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Так, відповідно до висновку № 6057/12/12-43 судової будівельно-технічної експертизи від 03 січня 2013 року, проведеної судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Дубинською Н.П., для встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, з урахуванням ідеальної частки кожного з співвласників будинку, експертом було запропоновано три можливі варіанти порядку користування земельної ділянки (а.с. 68-77). При цьому, після ознайомлення з висновком експертизи, позивач просив суд встановити порядок користування земельної ділянки по першому варіанту, посилаючись на те, що при цьому варіанті не ущемляються та найменш обтяжуються права відповідача, як землекористувача земельної ділянки. Крім того, позивач наголошував, що цей варіант є найбільш привабливий з технічного боку в плані місця розташування та використання земельних ділянок. Відповідач, в свою чергу, не зважаючи на невизнання позову в цілому, зауважив, що якщо суд все ж таки вирішить встановити порядок користування земельною ділянкою, то просив звернути увагу на варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою, запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи, котрий, принаймні, дозволить їй належним чином обслуговувати належну їй частину будинку. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 25 грудня 1996 року № 13, при встановленні порядку використання земельної ділянки й розпорядження нею громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником на надану в його користування ділянку господарських будівель і насаджень суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. У спільному користуванні сторін суд може залишити лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. На підставі зазначеного, суд розглянувши всі запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування земельної ділянки, а також вислухавши думку сторін по справі, прийшов до висновку, що варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою, запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43, в найбільшій мірі відповідатиме ідеальним часткам позивача та відповідача та найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників будинку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Київська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 107 грн. 30 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом, а також 2 942 грн. 40 коп. витрат пов'язаних із проведенням судової експертизи та витрат за проведення геодезичного знімання земельної ділянки у розмірі 2 173 грн. 92 коп., а разом 5 205 грн. 62 коп. Враховуючи наведене, на підставі 120 ЗК України та

Outcome: partial