Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить суд: - стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» заборгованість за наданні послуги мобільного зв'язку, безпровідного доступу Інтернету, договірну санкцію за неналежне виконання умов договору усього на суму в розмірі 1367 гривень 58 коп., та судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 229, 40 гривень. Вимоги мотивовані тим, що між позивачем і відповідачем був укладений Договір №5153449 від 11.08.2010 року про надання послуг мобільного зв'язку та Договір №5587891 від 20.01.2011 року про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет. Для обліку кількості і вартості наданих послуг, а також само коштів, що надійшли позивачу в рахунок їх оплати, відповідачу був відкритий особовий рахунок [NUMBER]. Згідно договорів позивач надавав відповідачу послуги радіотелефонного зв'язку в межах України та міжнародної лінії та безпровідного доступу до мережі Інтернет, а відповідач зобов'язався користуватися послугою у повній відповідності до умов цього Договору та Умов користування та сплачувати авансові внески до моменту фактичного використанні раніше внесеного авансу за тарифами Оператора. Однак, відповідач свої зобов'язання за даними договорами виконував неналежно, тобто систематично не вносив плату за надані послуги, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 514,98 гривень та договірна санкція за неналежне виконання умов договору в розмірі 852,60 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не надано. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення з проханням розглянути справу у його відсутність. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що 09 січня 2013 року ним подана заяву в телефонному режимі на тимчасове блокування особового рахунку. Заявка задоволена, надання послуг припинено. А нарахування плати та штрафних санкцій Договором та законом не передбачено. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 серпня 2010 року між позивачем ПАТ «МТС Україна» і відповідачем [PERSON] був укладений договір № 5153449, відповідно до якого позивач з моменту укладення договору надавав відповідачу послуги мобільного зв'язку належної якості, своєчасно надавав відповідачу рахунки на оплату послуг мобільного зв'язку. Згідно п. 2.4.2. Договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номеру в мережі мобільного зв'язку «МТС Україна» по всіх телефонах, зареєстрованих на його особливому рахунку. Відповідно до п. 2.4.3. Договору відповідач зобов'язаний сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання раніше внесеного авансу. Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2. Договору оплата послуг мобільного зв'язку повинна була здійснюватися відповідачем у відповідності з тарифами позивача на підставі рахунку в строк до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Однак, як встановлено судом, що вищевказані умови договору відповідач належним чином не виконував, останній платіж відповідачем був проведений 24 грудня 2012 року, що підтверджується звітом про баланс особового рахунку абонента. Але, даними послугами він продовжував користуватися до 28 квітня 2013 року, поки Договір з ним не був розірваний. Таким чином, станом на 01 квітня 2013 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті за послуги зв'язку в сумі 514 гривень 98 копійок. Як також встановлено судом, між позивачем та відповідачем 20 жовтня 2011 року був укладений договір № 5587891, відповідно до якого позивач з моменту укладення договору надавав відповідачу послуги безпровідного доступу до мережі Інтернет належної якості, своєчасно надавав відповідачу рахунки на оплату послуг. Відповідно до п. 4.3 Договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання раніше внесеного авансу. Відповідно до п. 4.5 у разі неодержання рахунків до 15 числа місяца, наступного за рахунком, зателефонувати до Оператора за телефоном для одержання інформації щодо подальших розрахунків. Відповідно до п.4.8 Договору своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру/мережевого ID, зареєстрованих на його особовому рахунку. Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди №5066638 від 20.10.2011 року до договору №5587891 від 20.10.2011 року відповідач прийняв на себе зобов'язання користуватися послугами безроводного доступу до мережі Інтернет з вищевказаного договору не менш 730 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди, а саме з 20.10.2011 р. Однак, як встановлено також судом, що вищевказані умови договору відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого з позивачем 28 квітня 2013 року договір був розірваний, внаслідок чого відповідачу була нарахована договірна санкція в розмірі 852 грн. 60 коп.. Як встановлено судом свої зобов'язання перед позивачем відповідач на теперішній час не виконав. Вказані правовідносини відповідають вимогам ст.ст. 509, 626 - 632, 638, 639 ЦК України та до них слід застосувати правила викладені та закріплені у ст.ст. 525, 526, 611, ЦК України. З умов основного договору про надання телекомунікаційний послуг і умов додаткової угоди випливає, що визначений як договірний механізм забезпечення виконання зобов'язання має на меті тільки забезпечення обов'язку споживачакористувтися послугами зв'язку протягом встановленого строку з моменту підписаня угоди. Тобто забезпечення виконання зобов'язання у такий спосіб може виконувати функцію примушення споживча користуватися послугами, що надаються ПрАТ «МТС Україна». Відповідно до ст.5 Закону України «Про захист прав споживачі» держава надає споживачам можливість вільного вибору продукції (послуг, товарів, робіт). Окрім того, у статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, зокрема, умови про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. 28 квітня 2013 року дія договору з відповідачем була припинена, у зв'язку з чим, останній був нарахований штраф в сумі 852,60 гривень, що підтверджується розрахунком суми штрафу. Однак, враховуючи що сума нарахованих штрафних санкцій вдвічі перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є доцільним задовольняти вимоги про їх стягнення. Таким чином, заборгованість відповідача по Договору про надання послуг мобільного зв'язку та безпровідного доступу до мережі Інтернет складає 514 гривень 98 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88, п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з позовом було оплачено судовий збір у розмірі 229,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. На підставі висловленого,

Outcome: partial