Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 706/А-2010 від 21 грудня 2010 року її передано у приватну власність земельну ділянку площею 6.4065 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради, масив [NUMBER], діл. [NUMBER] кадастровий номер 5120283900:01:001:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного розпорядження її видано Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ №379849. Видана її земельна ділянка не придатна для використання за призначенням, вона знаходиться в місцевості, оточеної з усіх сторін лісом, на території порізаної ровами та ярами, значна частина земельної ділянки заросла лісом, на земельній ділянці знаходяться лісові дерева та корчі. Вказана земельна ділянка не оброблялася вже 40-50 років. Вона не має можливості вирощувати на своїй ділянці сільськогосподарську продукцію, не може здати її в оренду, не має можливості використовувати її за цільовим призначенням. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу виключаються деградовані, малоприбуткові земельні ділянки, заболочені землі, інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб. Однак під час розподілу земель дана вимога закону дотримана не була. Вона не була присутня під час розподілу земельних ділянок та виділення її частки в натурі, оскільки не була повідомлена про час та місце проведення розподілу земельних ділянок між власниками. Про знаходження своєї земельної ділянки в непридатному для використання місці вона дізналася влітку 2013 року, коли звернулася до директора ТзОВ «Іскра-ЮГ» з метою укласти договір оренди належної її земельної ділянки, однак отримала відмову, оскільки належна її на праві власності земельна ділянка площею 6.4065 га. не придатна для використання та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.16 Перехідних положень Земельного Кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Згідно п.2 ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, з метою захисту свого права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, просить скасувати розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 706/А-2010 від 21 грудня 2010 року про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Іскра» громадянам, які мають право на земельні частки (паї), в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 6.41 га, що розташована: Одеська область, Ананьївський район, Новоолександрівська сільська рада, масив [NUMBER], діл. [NUMBER], кадастровий номер 5120283900:01:001:0227, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зазначено в додатку до даного розпорядження. Скасувати Державний акт серії ЯЛ № 379849 виданий [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану: [ADDRESS], кадастровий номер 5120283900:01:001:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Зобов'язати Новоолександрівську сільську раду Ананьївського району Одеської області виділити [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], земельну ділянку площею 6,4065 га з земель запасу та надати [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в іншому місці. Зобов'язати Ананьївську районну державну адміністрацію Одеської області передати в натурі земельну частку (пай) із земель сільськогосподарського призначення придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], та видати правовстановлюючий документ на нову земельну ділянку. Сторони в судове засідання не з'явились. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність (а.с.12). Від представника відповідача, голови Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень проти позову немає (а.с.14,16). Від представника відповідача, Ананьївської РДА Непомящого В.В., (за довіреністю а.с.18) надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову немає (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України позивача та ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивачу (а.с.4,5); ксерокопію свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] від 02.09.2005 року земельної частки (паю) [PERSON] (а.с.6); ксерокопію розпорядження Ананьївської РДА Одеської області від 21.12.2010 року № 706/А-2010 про передачу в натурі земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Іскра" громадянам, які мають право на земельні частки (паї) зі списком громадян, в якому значиться [PERSON] (а.с.7-9); ксерокопію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 379849 від 22.06.2012 року на ім'я [PERSON] (а.с.10); ксерокопію акту обстеження земельної ділянки на території Новоолександрівської сільської ради від 08.10.2013 року, яка належить [PERSON] (а.с.9), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 2 ст. 116 ЗК України - набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Статті 81, 82 ЗК України визначають підстави набуття громадянами та юридичними особами права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 9 ст. 126 Земельного кодексу України державний акт на право власності та право постійного користування земельною ділянкою видається на одну земельну ділянку та обумовлено тим, що згідно ч. 6 ст. 126 цього ж Закону державні акти на право власності виступають у якості свого роду цінного паперу. Відповідно, у відносинах власності (коли власник може розпоряджатися земельною ділянкою) існує необхідність у зв'язку «одна ділянка -один акт». Згідно п.«д»ч.3 ст.152 ЗК України, передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та застосування інших передбачених законом способів... Ч.1 ст.21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси; Ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується; Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов в повному обсязі і обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що жодна зі сторін по справі не звернулася до суду з питання стягнення понесених по справі судових витрат, суд вважає, що їх слід залишити за позивачем.

Outcome: approved