Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій з 1997 року проживав її син [PERSON] разом з відповідачкою та їх сумісною дитиною [PERSON] 30.06.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] син позивачки помер, а за зазначеною адресою продовжують проживати відповідачка з донькою без реєстрації. Всі правовстановлюючі документи залишаються в спірній квартирі, бо зберігались у сина позивачки, доступу до них позивачка не має, тому просить виселити [PERSON] з вказаної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що є онуком позивачки, він разом зі своєю бабусею [PERSON] неодноразово звертались до відповідачки, яка разом зі своєю донькою мешкає в спірній квартирі, з пропозицією поділу, однак [PERSON] не погоджувалась, двері квартири вона не відкриває, на телефонні дзвінки не відповідає. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно відповіді КП БТІ Ясинуватської міської ради на запит та доданого до неї договору купівлі-продажу від 16.12.1996 року [PERSON] квартира, розташована за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки № 369 від 05.02.2013 року, виданої громадським дільничним комітетом, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 46). Згідно акту, засвідченого головою громадського дільничного комітету у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON] (а.с. 47). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності зі ст. 150 ЖК України управління багатоквартирним будинком здійснює на підставі законодавства його власник (співвласники) безпосередньо або через своїх уповноважених представників. Таким чином, позивачка позбавлена права володіння та користування своїм майном. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved