Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

30 жовтня 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь 11813,71 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати. Позивачка просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача просив справу розглядати без участі відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в період з 02.04.2012 року по 28.06.2013 року [PERSON] виконувала роботи з прибирання приміщення в Приватному акціонерному товаристві «Донбасгеологія» за трудовими угодами, що підтверджується копіями трудових угод та актами прийому робіт. Згідно довідки №1435 від 25.10.13 р. заборгованість позивачки з заробітної плати складає 11813,71 грн., що також визнається відповідачем. Згідно з п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року якщо сторона (її представник, повноваження якого не обмежені) визнавала обставини, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин (частина перша статті 61 ЦПК). Відповідно до ст. 10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. А тому розглядаючи позовні вимоги суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у судовому засідання об'єктивно встановлено факт заборгованості з заробітної плати. На підставі ст.88 ч. 3 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави мінімального судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved