Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

01.10.2013 року позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом зазначивши, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який відповідно до Статуту фермерського господарства «[INFO]», зареєстрованого розпорядженням №185 Волноваської районної державної адміністрації від 05.05.1995р., є засновником фермерського господарства «[INFO]», і на момент створення був його головою. У відповідності до діючого законодавства на момент створення фермерського господарства «[INFO]», зокрема ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» необхідною умовою створення і функціонування селянського (фермерського) господарства була земельна ділянка, яка мала перебувати або у власності, або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство. Батькові позивача, [PERSON], на підставі рішення Волноваської районної ради народних депутатів Волноваського району Донецької області було надано у постійне користування земельну ділянку площею 25,17 га для ведення селянського (фермерського) господарства, а 05.05.1995р. було створено фермерське господарство «[PERSON].». Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. У ст. 19 цього ж Закону передбачено, що до складу майна фермерського господарства входить право користування землею. Ст. 22 передбачено, фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Ст.191 ЦК України визначено, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Таким законом на сьогодні є Цивільний кодекс України, відповідного до якого (ст. 1216) успадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті батька відкрилася спадщина, до якої входить фермерське господарство «[INFO]», код ЄДРПОУ [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і право на постійне користування земельною ділянкою, наданої для ведення фермерського господарства, загальною площею 25,17 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради. Спадкоємцями першої черги є він, позивач, та його брат - [PERSON], який не бажає приймати спадщину та відмовляється від своєї частки спадщини на користь позивача. Також із спадкодавцем проживала його дружина, мати позивача - [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про фермерське господарство» діяльність фермерського господарства припиняється у разі: 1) реорганізації фермерського господарства; 2) ліквідації фермерського господарства; 3) визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом); 4) якщо не залишається спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. На цей час за СФГ «[INFO]», не розпочато процедури реорганізації, ліквідації та процедури банкрутства, позивач продовжую здійснювати статутну діяльності, зокрема, сплачує податки та збори. Недосконалість діючого законодавства перешкоджає отримати свідоцтво про право на спадщину, оформленню правовстановлюючих документів та заважає вільно володіти, користуватися майном, що належить фермерському господарству «[PERSON].». Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, але не може належним чином оформити спадщину, просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутність, на позові наполягав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила позовні вимоги в частині визнання в порядку спадкування за законом права постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства - залишити без розгляду. На задоволені вимог щодо визнання права власності на селянське (фермерське) господарство «[INFO]», код ЄДРПОУ [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] наполягала. Представник відповідача, Іванівської сільської ради у судове засідання з'явився, позов визнав частково. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву у якій просить справу розглянути без його участі, тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правовідносин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, померлий [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження та рішенням Волноваського районного суду від 20.09.2013 року у справі № 221/4517/13-ц про встановлення факту родинних відносин. [PERSON] є засновником, головою та єдиним членом фермерського господарства відповідно до Статуту фермерського господарства «[INFO]», зареєстрованого розпорядженням №185 Волноваської районної державної адміністрації від 05.05.1995р., був засновником фермерського господарства «[INFO]». На підставі рішення Волноваської районної ради народних депутатів Волноваського району Донецької області отримав у постійне користування земельну ділянку площею 25,17 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, а 05.05.1995р. було створено фермерське господарство «[PERSON].», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. У ст. 19 цього ж Закону передбачено, що до складу майна фермерського господарства входить право користування землею. Ст. 22 передбачено, фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Ст.191 ЦК України визначено, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Таким законом на сьогодні є Цивільний кодекс України, відповідного до якого (ст. 1216) успадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить селянське (фермерське) господарство «[INFO]», код ЄДРПОУ [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як цілісний майновий комплекс. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач, та брат позивача - [PERSON] який відмовляється від своєї частки спадщини на користь позивача. Також на день смерті [PERSON] з ним проживала дружина - [PERSON], яка померла [INFO] року, спадщину не приймала. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про фермерське господарство» діяльність фермерського господарства припиняється у разі: 1) реорганізації фермерського господарства; 2) ліквідації фермерського господарства; 3) визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом); 4) якщо не залишається спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Після смерті голови СФГ «[INFO]», процедура реорганізації, ліквідації та процедури банкрутства не розпочато, позивач фактично продовжую здійснювати статутну діяльності, зокрема користується земельною ділянкою, сплачує податки та збори, що підтверджується квитанціями з банку та звітами до ДПІ. Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачу правомірно належить спадкове майно, є його законним власником, а тому його позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 191,328,1216,1217-1220,1258,1261,1268ЦК України, ЗУ «Про фермерське господарство»,

Outcome: approved