Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

21 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 26 серпня 1997 року між її чоловіком [PERSON], та відповідачами був укладений договір № 7155 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого чоловік позивача придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], яка належали відповідачам на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом», посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 25 липня 1997 року за р.№ 499/97, зареєстрованого БТІ 12 серпня 1997 року за р.№ 18250. В рахунок укладеного договору він передав відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали йому у власність нерухомість, а саме квартиру [ADDRESS]. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою від 14 серпня 2012 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивачка надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 серпня 1997 року між чоловіком позивача [PERSON] та відповідачами був укладений договір № 7155 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачка придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], яка належали відповідачам на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом», посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 25 липня 1997 року за р.№ 499/97, зареєстрованого БТІ 12 серпня 1997 року за р.№ 18250. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №7155 від 26 серпня 1997, зареєстрованого в ММ БТІ за реєстровим №18250. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою від 14 серпня 2012 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачкою при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved