Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

10.09.2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 78 667 грн. 45 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 26.06.2007 року був укладений кредитний договір № NKXRRХ09940003, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4 078 грн. 80 коп. на строк до 26.06.2009 року (включно), а остання зобов’язалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1 % на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) в розмірі 148 грн. 88 коп. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки своєчасно не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, щомісячну винагороду, внаслідок чого станом на 28.08.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 78 667 грн. 45 коп., яка складається з : - заборгованості за кредитом у розмірі 4 078 грн. 80 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 18 697 грн. 88 коп.; - заборгованості по комісії в розмірі 3 126 грн. 48 коп.; - пені в розмірі 48 542 грн. 03 коп.; - штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 3 722 грн. 26 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з’явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 26.06.2007 року був укладений кредитний договір № NKXRRХ09940003, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі – Умов). Відповідно до договору Банк зобов’язався надати та в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 4 078 грн. 80 коп. на строк до 26.06.2009 року (включно). Зі своєї сторони позичальник зобов’язався щомісячно (в період з 20 по 25 число кожного місяця) частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1,0 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а також сплачувати щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту (комісію) в розмірі 148 грн. 88 коп., а всього вносити 341 грн. 20 коп. Крім того, сплатити одноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 679 грн. 80 коп. Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобов’язань позичальником є сплата ним Банку пені, штрафів відповідно до Умов (п.п. 5.1, 5.3). Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов’язку виконання зобов’язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов’язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов’язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також винагороду в порядку та строки відповідно до заяви останнього (п.п. 4.1 – 4.9 Умов), проте свої зобов’язання не виконав. Згідно п. 4.7 Умов при порушенні позичальником визначеного в заяві строку погашення заборгованості, така заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Відповідно до п. 5.1 Умов передбачено право Банку нарахувати пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 01 грн. 00 коп. за кожен день прострочення платежу. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 28.08.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 25 903 грн. 16 коп., яка складається з : - заборгованості за кредитом у розмірі 4 078 грн. 80 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 18 697 грн. 88 коп.; - заборгованості по комісії в розмірі 3 126 грн. 48 коп. Що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст. 551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов’язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин. Таким чином, враховуючи наведене, а також ступінь негативних наслідків для позивача внаслідок порушення іншою стороною взятих на себе зобов`язань, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до обґрунтованого розміру, що близький до меж загального розміру боргу, а саме до 26 000 грн. 00 коп. Крім того, п.5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь – якому з грошових зобов’язань , більш ніж на 30 днів позичальник зобов’язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми заборгованості. Виходячи з вищевикладеного, відповідному перерахунку підлягає й штраф, який складає 500 грн. + 1 295 грн. 16 коп. (25 903 грн. 16 коп. (заборгованість за кредитом) х 5 %). В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (68 %) в сумі 534 грн. 94 коп.

Outcome: partial