Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

19 липня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та стягнення завданої шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 15 червня 2007 року вступив у шлюб з [PERSON]. В шлюбі у них [INFO] народилась донька. У 2009 році, оскільки у них не було особистого житла, вони з дружиною вирішили купити квартиру та звернулись згідно оголошення до відповідачки [PERSON]. Дiючи вiд імені [PERSON] згiдно довiреностi ВКС № 452689, посвiдченої Третьою Днiпродзержинською державною нотарiальною конторою 11.01.2008 року за реестровим № 2-33, [PERSON] продавала квартиру за адресою : [ADDRESS], котра належала [PERSON] на праві власностi. При цьому [PERSON] пояснювала, що [PERSON] за станом здоров'я i за вiком майже не виходить з квартири i доручив їй продати цю квартиру. Він, тобто позивач [PERSON], з дружиною оглянули квартиру i вирішили її купити, довірившись [PERSON] З цiєю метою він з дружиною звернулись до приватного нотapiyca Днiпродзержинського міського нотарiального округу [PERSON] Перевipивши наявнiсть у [PERSON] вcix необхiдних документiв на квартиру, 23 червня 2009 року нотаріус склав на прохання сторін і пiсля підписання сторонами посвідчив договiр купiвлi - продажу, згiдно якого [PERSON], дiючи вiд iмені [PERSON], продала, а позивач купив квартиру [ADDRESS] за 69 120 гривен, котрі передав відповідачці перед пiдписанням договору купiвлi-продажу (серiя ВМЕ № 690117, зареестрований в реестрі за № 1498). Щоб зареєструвати своє право власності на квартиру [ADDRESS] він, тобто позивач [PERSON], 23.06.09 року звернувся з заявою до ОКП «Днiпродзержинське бюро технiчної iнвентаризацiї», але в реєстрації йому було вiдмовлено у зв'язку з тим, що 10.07.2009 року ухвалою 3аводського районного суду м. Дніпродзержинська було накладено арешт на вказану квартиру з метою забезпечення позову по цивiльнiй справi за позовом [PERSON] в iнтepecax [PERSON] до [PERSON] 11 вересня 2009 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, розглянувши вказану цивільну справу № 2-2265/09, прийняв рішення, яким визнав довіреність ВКС № 452689 від 11 січня 2008 року, видану [PERSON] на ім'я довіреної особи [PERSON], посвідчену 11.01.2008 року державним нотаріусом Гнєзділовою Л.В., недійсною; визнав свідоцтво про право на спадщину за законом ВКО № 380101 від 10.06.2008 року, видане тим же нотаріусом на ім`я [PERSON], після померлого [INFO] [PERSON], недійсним. Він, тобто позивач [PERSON], лише у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська дізнався про те, що [PERSON] помер ще [INFO], тобто до укладення оспорюваного договору між ним та [PERSON] 23.06.2009 року. Тому довіреність, видана на її ім`я, на день укладення договору купівлі-продажу уже була недійсною, про що [PERSON] було відомо. Але ні його, тоді ще покупця [PERSON], ні нотаріуса вона про це не попередила, зловживаючи його довірою, заволоділа його коштами в сумі 679120 грн., які він передав їй за придбання квартири. Внаслідок цих дій відповідачки він, тобто позивач [PERSON], був позбавлений коштів і не зміг скористатись правом на придбану квартиру, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська на квартиру був накладений арешт і були визнані недійсними правочини, що стали підставою для укладення між ним та відповідачкою договору купівлі-продажу квартири. Тому він та його сім'я з вини відповідачки були поставлені в скрутне матеріальне становище, потребували іншого житла, відчували нервовий стрес та переживання. У зв'язку з цим він просить стягнути з відповідачки матеріальні збитки в сумі 69120 грн. та моральну шкоду 60000 грн. і визнати укладений між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. пояснив, що позивач не був залучений до участі у розгляді справи Заводським районним судом про визнання недійсними довіреності та свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на спірну квартиру і тому не зміг заявити відповідні позовні вимоги про застосування наслідків недійсності зазначених правочинів; право власності на квартиру за собою [PERSON] не встиг зареєструвати у зв'язку з накладенням арешту Заводським райсудом, тому заплативши гроші в сумі 69120 грн. [PERSON] за квартиру, так і не реалізував своє право власності, після винесення рішення Заводським райсудом квартирою розпорядилась спадкоємець померлого [INFO] власника квартири [PERSON]; з приводу шахрайського заволодіння відповідачкою коштами позивач звернувся до органів внутрішніх справ з метою вжиття заходів до неї, але результатів розгляду його звернень на даний час немає, так як відповідачка ухиляється від надання пояснень. Просить задовольнити заявлений позов, визнати договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним, так як на момент його укладення відповідачка не мала права виступати представником свого довірителя, який задовго до укладення договору помер і відповідно видана ним [PERSON] довіреність втратила силу, також просить стягнути з відповідачки на користь позивача матеріальні збитки у розмірі переданих ним за договором коштів за квартиру в сумі 69120 грн. та моральну шкоду в сумі 60000 грн., так як позивач та його родина з вини відповідачки залишились без житла та коштів. Не заперечує проти винесення судом заочного рішення, наслідки заочного розгляду справи йому відомі. Відповідачка по справі [PERSON] позовні вимоги не визнала і в обґрунтування своєї позиції пояснила, що оспорюваний [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був посвідчений 23 червня 2009 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1498. Під час посвідчення правочину нотаріусом було перевірено усі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: було перевірено законність правовстановлюючих документів на вказану квартиру, зареєстровану на ім'я [PERSON]; відсутність обтяжень за нерухомим майном; дієздатність сторін договору; а також довіреність від імені продавця, якою він уповноважив її, тоді [PERSON], продати спадкове майно у вигляді квартири після смерті його брата [PERSON] Вона звертає увагу суду, що спір стосується квартири, яка не є її власністю. У даному правочині вона була посередником між сторонами договору. Таким чином, на її думку, вона є неналежним відповідачем по даній цивільній справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Також, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним було покладено лише заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 11 вересня 2009 року про визнання довіреності від 11. січня 2008 року недійсною, на підставі якої укладено оспорюваний договір купівлі-продажу житлового приміщення. Але ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 липня 2011 року заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 вересня 2009 року було скасовано. Позовна заява [PERSON] в інтересах [PERSON] до неї та Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про визнання довіреності недійсною та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним ухвалою від 13 вересня 2011 року залишена без розгляду. Це означає, що довіреність видана на її ім'я 11 січня 2008 року була дійсна на момент вчинення правочину. Таким чином, у позивача відсутнє обґрунтування позову та належні докази. Окрім того, важливою є та обставина, що [PERSON] є правомірним набувачем квартири згідно даного правочину, а нині є її законним власником. Відсутні будь-які треті особи, які б заявляли права на вказану квартиру, що підтверджується відсутністю відкритих проваджень по справах у судах, де предметом спору була квартира за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, право [PERSON] на квартиру, на її думку, є визнаним та неоспорюваним. Вона, тобто [PERSON], вважає, що правочин від 23 червня 2009 року є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом - стаття 204 ЦК України. «Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом (ст. 328 ЦК України). Своє заперечення проти позову вона підтверджує, зокрема, такими доказами: ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 червня 2011 року про скасування Заочного рішення від 11 вересня 2009 року; ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 вересня 2011 року про залишення без розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до неї про визнання довіреності недійсною; довіреністю від 11 серпня 2008 року, якою [PERSON] уповноважив її продати його квартиру та іншими доказами. Суд, вислухавши пояснення самих сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України має наслідком визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) . Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв'язку з вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі було завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно ч. 3 ст. 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний позивачем правочин укладено 23 червня 2009 року і посвідчено нотаріально, між ним та відповідачкою тоді ще [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.01.2008 року, а спірна квартира, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, належить продавцю, тобто [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2008 року, яке отримувала теж [PERSON] згідно вказаної довіреності (а.с. 6). Ухвалою Заводского районного суду м. Дніпродзержинська від 10.07.2009 року був накладений арешт на спірну квартиру в забезпечення позовних вимог представника спадкоємця померлого власника квартири до [PERSON] (а.с.18). Вказану ухвалу виконано згідно інформації бюро технічної інвентаризації (а.с.20). Рішенням того ж суду від 11.09.2009 року заявлений позов задоволено і визнано недійсними довіреність від 11.01.2008 року та свідоцтво про право на спадщину, видане 10.06.2008 року на ім`я [PERSON], на підставі яких діяла [PERSON], укладаючи оспорюваний правочин з позивачем (а.с.22-26). Рішення суду набрало чинності у встановленому порядку. З рішення суду також вбачається, що підставою недійсності довіреності та свідоцтва став той факт, що довіритель [PERSON] помер [INFO] і таким чином видана ним [PERSON] довіреність втратила силу згідно п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України вже на час видання на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2008 року. Відповідно [PERSON] на час укладення оспорюваного правочину 23.06.2009 року з позивачем не мала повноважень на представлення інтересів [PERSON], оскільки її представництво за довіреністю припинено у зв'язку зі смертю довірителя. За таких обставин суд вважає вказані факти достатньою підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності - стягнення з відповідачки на користь позивача отриманих нею за оспорюваним договором купівлі-продажу від 23.06.2009 року, який визнається недійсним, коштів в сумі 69120 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вважає необxiдним задовольнити частково. З урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача, який дійсно перебуває у шлюбі, має і мав на час укладення правочину малолітню дитину (а.с. 11, 12) та відповідно потребував власного житла, матеріального відшкодування заподіяної моральної шкоди 10 000 гривень. Також, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати - судовий збір в сумі 601 гривня 20 копійок та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цієї справи в сумі 120 гривень. З самого початку позивач просив суд, зокрема, стягнути з [PERSON] на свою користь кошти в сумі 69120 гривень, отримані за договором, який він просив суд визнати недійсним. Отже, він повинен був заплатити судовий збір, який дорівнює 1% від ціни позову, тобто 691 гривню 20 копійок. Заплатив же позивач судовий збір в сумі 601 гривня 20 копійок (а.с. 2), тобто на 90 гривень менше. Тому доплату судового збору в сумі 90 гривень суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]

Outcome: approved