Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 29.12.2010 року вона розірвала шлюб з відповідачем, від шлюбу з яким вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Їх з відповідачем син перебуває на її повному утриманні; починаючи з березня 2010 року відповідач перестав цікавитися вихованням та утриманням сина, матеріально його не підтримує, в добровільному порядку сплачувати кошти на утримання дитини відмовляється. Окрім того, у їх сина лікарями було діагностовано затримку у формуванні експресивної мови, психомовного розвитку та рекомендовано проведення занять тренування моторики, логоритміки, казкотерапії для прискорення та покращення розвитку мови, що підтверджується медичним висновком клініки "Борис" від 09.07.2012 року, заключенням лікаря-невролога дитячої клініки "Медіком" від 10.07.2012 року, 08.02.2013 року. Лікарями рекомендовано проходження занять в мовному центрі Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, де 12.02.2013 року синові зроблено ЕЕГ - обстеження та направлено на стаціонарне лікування в дитяче відділення в період з 26.03.2014 року. Окрім того синові по рекомендації лікарів необхідно хоча би 18 разів на місяць відвідувати заняття з логоритміки у Київському консультативно-лікувальному центрі патології мови, за одне заняття в центрі вона витрачає кошти в розмірі 80,0 гривен, відповідно 1 440,0 гривен на місяць, що підтверджується товарним чеком № 212 від 14.05.2013 року. Також дитина відвідує заняття казкотерапії, за одне заняття вона сплачує кошти в розмірі 80,0 гривен, а за 10 рекомендованих занять на місяць 800,0 гривен, що підтверджується товарним чеком від 12.04.2013 року. Позивачка вказує, що їй одній занадто складно повністю утримувати дитину та щомісячно сплачувати кошти в зазначених вище розмірах, 2 240 гривен для відвідування дитиною вищевказаних занять логоритміки та казкотерапії. На лікування дитини вона витратила кошти в розмірі 3 213,41 гривен, що підтверджується актом про надані медичні послуги від 10.07.2012 року, товарним чеком від 12.04.2013 року, товарним чеком від 14.05.2013 року, квитанцією від 16.09.2013 року. Вона намагалася неодноразово, починаючи з березня 2010 року в добровільному порядку вирішити питання з відповідачем щодо надання коштів на утримання дитини та з липня 2012 року щодо надання коштів на лікування сина, однак такі спроби позитивних результатів не дали, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту прав малолітньої дитини, оскільки іншого чинним законодавством не передбачено. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ, проживаючого за адресою [ADDRESS], не працюючого на її користь на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі, визначеному судом в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,0 гривен щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред'явлення позову з 15.10.2013 року; стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, сина [PERSON] в розмірі 43 500,0 гривен за період, починаючи з 01.03.2010 року по 15.10.2013 року; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на лікування сина, [PERSON] в розмірі 1 500,0 гривен щомісячно, починаючи з 15.10.2013 року до повного одужання дитини; стягнути з [PERSON] додаткові витрати, понесені нею на лікування сина [PERSON] в розмірі 3 213,41 гривна; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 1 800,0 гривен. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В зв'язку із цим, суд, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши по справі письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірваний у встановленому законом порядку 29 грудня 2010 року; від даного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Встановлено, що фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також встановлено, що згідно рекомендацій клініки "Борис" від 09.07.2012 року дитина [PERSON] має діагноз - затримка психомовного розвитку та йому рекомендовані консультація психоневролога, нейропсихологічні дослідження, нейрокартировання, РЕГ, консультація логопеда. Згідно висновку лікаря-невролога дитячого клініки "Медіком" від 10.07.2012 року дитині [PERSON], 2009 р. н. рекомендовано тренування моторики; згідно висновку лікаря-невролога дитячого клініки "Медіком" від 08.02.2013 року [PERSON], 2009 р. н. рекомендовано заняття у мовному центрі на вул. Миропольській, 8, тренування мелкої моторики та інше. Згідно Акту про надані медичні послуги клініки "Медіком" від 10.07.2012 року вартість консультації дитячого невролога та уролога становить 700 гривен. Згідно товарного чеку від 12 квітня 2013 року за казкотерапію сплачено 800,0 гривен, згідно товарного чеку № 000212 від 14.05.2013 року за логоритміку сплачено 1 440,0 гривен, за придбання ліків сплачено 273,41 грн. Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], матеріалами справи. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір'ю сина [PERSON] - [PERSON]. Пояснила, що коли вони з чоловіком розійшлися, він їй не допомагає утримувати дитину, у якої є проблеми зі здоров'ям. Їй відомо, що [PERSON] на протязі трьох років неодноразово зверталася до чоловіка і по телефону, і особисто, але допомоги дитині він не надає, їй це відомо зі слів [PERSON] Дитина не розмовляє , [PERSON] прикладає дуже багато зусиль для лікування дитини, у неї інших осіб, які б могли надавати допомогу немає. У неї є також інша дитина від іншого чоловіка, яка менше по віку від [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка її рідна дочка. ЇЇ колишній зять [PERSON] не надає ніякої допомоги на утримання дитини, дитина має мовну затримку, проблеми з неврологією, вони часто звертаються до лікарів. Її дочка постійно займається лікуванням дитини, кошти на це їй надає її цивільний чоловік. Вона неодноразово зверталася до [PERSON]. за допомогою з лютого 2010 року, але він не надавав їй ніякої допомоги. В минулому році він подарував дитині кофточку та штанці на день народження і більше не допомагає. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття, а також частково стягнути додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 500,0 гривен щомісячно до повного одужання дитини та разово стягнути додаткові витрати, понесені позивачкою на лікування сина у розмірі 3 213,41 гривен. При цьому суд вважає , що у судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивачки та її представника про те, що з відповідача повинна бути стягнута заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 01.03.2010 року по 15 жовтня 2013 року у сумі 43 500,0 гривен, оскільки в судовому засіданні позивачкою не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею з 01.03.2010 року вживалися будь-які заходи щодо стягнення з відповідача аліментів та він ухилявся від їх сплати. Також, на думку суду, позивачка не була позбавлена можливості з 01.03.2010 року звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача. В зв'язку із цим позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини з 01.03.2010 року з 15 жовтня 2013 року задоволенню не підлягають. Крім того суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 1 800,0 гривен та на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. Таким чином позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial