Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилалась на те, що 07.02.2008 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та [PERSON], уклали кредитний договір № 001-04215-070208. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банком був наданий кредит [PERSON] шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн. Станом на 24.10.2013 р. [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка складається з прострочення тіла кредиту в сумі 3195 гривень. Просить суд стягнути з відповідача вище зазначену суму та сплачений судові збір у розмірі 229,40 гривень. До судового засідання представник позивача не з»явилась. Надіслала лист в якому підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила постановити рішення про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання з»явилась, вказала, що погоджується з позовом в повному обсязі, просить розлянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Із вказаною сумою заборгованості згодна, своєчасно не сплачувала тіло кредиту оскільки має дитину інваліда, та через те, що всі кошти витрачаються на її лікування не мала змоги своєчасно вносити платежі. Враховуючи клопотання сторін, суд вважає можливим розглянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 ч 4 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ч 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що маються законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно договору № 001-04215-070208 від 07 лютого 2008 року укладеним між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»», який на даний час є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с. 7), останній був наданий кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 гривень. Договір підписаний обома сторонами. У відповідності до договору від 07 лютого 2008 року, [PERSON] зобов'язана щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] повідомлялась про виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта». Однак кредитна заборгованість нею погашена не була. Та станом на 24.10.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 3195,00 гривень. Даний факт підтверджений матеріалами справи та не спростовується сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 9) [PERSON] зобов»язана була щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов»язкового мінімального платежу, який складається у тому числі із частки обов»язкового погашення тіла кредиту, але [PERSON] вимоги були проігноровані, про що остання в судовому засіданні не заперечувала. Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок, оскільки вимоги позивача задоволені, тому вважаю необхідним вказані витрати стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 526, 530,631 ч.4, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved