Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-10 00:00:00

В березні 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням майна у загальному розмірі 43461, 00 грн., та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 липня , 22 липня та 25 липня 2010 року відповідачка організувала умисне пошкодження належної йому забудови та огорожі, яка розділяє домоволодіння [PERSON] та будинок, де мешкає [PERSON] Такими діями відповідачки заподіяна матеріальна шкода у розмірі 14032 грн., 28429 грн. та 1000 грн. відповідно, яка полягає у вартості поновлювальних робіт для приведення споруд у попередній стан. Крім того в зв'язку з цими подіями він зазнавморальної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок тривалого стресу, компенсацію яких оцінює у 10 000 грн. У судове засідання позивач не заявився , направив своїх представників, які підтримали вимоги позову. В обгрунтування позовних вимог посилалися на матеріали кримінальної справи за скаргною приватного обвинувачення [PERSON] за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Відповідачка [PERSON] в останнє судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В минулих судових засіданнях вона та її представник [PERSON] не визнали позовні вимоги, посилаючись на відсутність її вини у спричиненні шкоди позивачу, оскільки вказані споруди [PERSON] зводив самовільно, без відповідних дозволів, що призвело до підтоплення її будинку. За такого вона вимушена була 15 липня 2010 року після дощу найняти трактор і знести гранітний фундамет, що примикав до її будинку, але при цьому жодних збитків [PERSON] завдано не було , так як цей граніт належав їй, а останній його викоритав неправомірно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , дослідивши матеріали кримінальної справи № 1423181972012 та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2010 року постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва за скаргою приватного звинувачення [PERSON] була порушена кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вчиненні злочину, передбаеного ст. 356 КК України, а саме у тому, що 15 липня 2010 року організували умисне пошкодження забудови, яка знаходилася в дворі [PERSON] за адресою [ADDRESS] , для чого задіяли міні-трактор, екскаватор та евакуатор,за допомогою яких були пошкоджені металеве огородження та забудова, чим завдана матеріальна шкожа у сумі 14032 грн. 22 липня 2010 року [PERSON] знову з залученням невідомих осіб демонтували та пошкодили металеву огорожу, камяну огорожу, яка розділяє їх домоволодіння, а також пошкодили камяну стіну забудови, чим заподіяли йому матеріальн шкоду у розсмірі 28429 грн. 25 липня 2010 року ковальські з залученням невідомих осіб спробували розібрати незакінчений будівництвом будинок, матеріали на який і роботу оплачені [PERSON].,чим спричинили останньому матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2012 року вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2012 року в частині виправдання [PERSON] за ст.356 КК України скасовано і справу направлено на новий розгляд. Постановою від 08 лютого 2013 року Центрального районного суду м. Миколаєва [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за спливом сроку давності (тобто з нереабілітуючих підстав) і кримінальну справу за звинуваченням її у скоєнні злочину за ст. 356 КК України закрито. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків на суму 43461 грн. залишено без розгляду. При цьому, як зазначено в вищевказаній ухвалі від 16 жовтня 2012 року, судом встановлено факт самовільного знесення та пошкодження [PERSON] недобудованої будівлі та огорожі на території домоволодіння [PERSON] 15 та 22 липня 2010 року. Факт організації знесння фундаменту та невеликої частини огорожі, зведених позивачем, за допомогою міні-трактора 15 липня 2010 року визнала під час розгляду справи сама відповідачка. Також зазначений факт підтверджується матеріалами дослідженої в судовому засіданні кримінальної справи № 1423181972012 р., а саме поясненями самих обвинувачених, свідків, фотоматеріалами. Разом з тим, з численних відповідій посадових осіб органу державного будівельно-архітектурного контролювбачається, що на час проведення певних дій [PERSON] позивач проводив будівництво без необхідних дозволів на їх проведення та до отримання [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку з визначенням в натурі меж суміжного землекоритсування. На підтвердження розміру заподіяної шкоди, [PERSON] посилається на Зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва - поновлювальних робіт зруйнованого внутрішної огорожі та частини незавершеного будівництва по [ADDRESS], складеного та затвердженого сметчиком та головним інженером РТПП Миколаївської області станом на липень 2010 року. . Згідно цієї кошторисної документації вартість таких робіт, з врахуванням будівельних матеріалів та вартості будівельних робіт , становить загалом 43 461 грн. Проте, жодних доказів дійсного стану, складу, кількості будівельних матеріалів та обєму незавершеного будівництва та огорож, які ніби-то зруйнувала відповідачка, позивач суду не надав, зазначена кошторисна документація не містить навіть посилання на обєми поновлювальнихробіт, які треба проводити, тобто до якого стану була зведена, а потім зруйнована споруда. Більш того, в матеріалах кримінальної справи (а.с. 257-259) міститься лист Інспекції ДАБК у Миколаївській області , що в дворі житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], виконуються будівельні роботи з будівництва двохповерхової прибудови розміром 17,5х9,5 м. Станом на 02 листопада 2010 року виконані роботи з улаштування фундаментів, стін двох поверхів, не завершені роботи з улаштування перекриття поверхів прибудови, покрівлі та опоряджувальні роботи. Отже, після вищезазначених дій [PERSON] в липні 2010 року [PERSON] проводились будівельні роботи зі зведення спірної двоповерхової будівлі, що свідчить про поновлення ним зруйнованих елементів споруди. Але жодних доказів фактичних затрат позивач суду не надав. Крім того, улаштування будь-яких нових будівельних конструкцій, споруд, капітальних огорож можливо лише за попереднім отриманням дзволів,погоджень компетентних державних органів , що позивачем суду також не доведено. За такого, оскільки позивачем не доведений розмір матеріальної шкоди, який спричинений відповідачем, у задоволенні цих вимог необхідно відмовити за недоведеністю. Захист права власності на майбутнє, як-то передбачено ч. 2 ст. 386 ЦК України, не може бути застосований до дійсних взаємовідносин сторін. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, то суд вважає їх обгрунтованими. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.1995 р. встановлено, що моральна шкода може полягати, зокрема,зокрема, у порушенні права власності.. При цьому при визначенні розміру моральної шкоди слід враховувати тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілої особи, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як стверджує позивач, моральна шкода, завдана йому відповідачкою, полягає у тривалому стресі через постійний конфлікт з сусідами з приводу пошкодження належного йому майна та необхідністю витрат на відновлення його попереднього стану. За такого, виходячи з загальних принципів деліктної цивільно-правової відповідальності, згідно яких діє принцип презумпції вини особи, що завдала шкоду майну іншої особи, відповідальність за спричинення позивачу цієї шкоди повинна бути покладена на відповідачку. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в частині відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі компенсації 800 гривень. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення [PERSON] стосовно того, що вона вимушена була захищатися від незаконного будівництва [PERSON], оскільки законодавством передбачений захист порушеного права виключно у встановлений законом спосіб, а не шляхом самовправного пошкодження чужого майна. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 114,70 грн. пропорційно до задоволених ппозовних вимог.

Outcome: partial