Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що займаючись підприємницькою діяльністю з продажу товарів продовольчої групи уклав з відповідачкою цивільний договір про надання послуг з управління продовольчим магазином Везунчик № 13, розташованим за адресою: вул. Гоголя, 1 у м. Гола Пристань Херсонської області. Під час виконання договірних зобов’язань протягом тривалого часу відповідач не вела облік товару, не проводила інвентаризації та не забезпечила схоронності матеріальних цінностей, чим завдала позивачу збитків на суму 49561,53 грн., в зв’язку з чим просить стягнути з відповідача нанесені збитки у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають, що [PERSON] перебувала з позивачем у трудових відносинах, отже спір про відшкодування шкоди слід вирішувати відповідно до вимог трудового законодавства. Факт завдання шкоди, спричиненої невиконанням покладених на неї обов’язків та наявність власної вини заперечувала. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, 28 січня 2010 р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) бере на себе зобов’язання виконати послуги завідуючого магазинами. Укладений договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, отже правовідносини, які витікають з нього, регулюються Главою 63 ЦК України. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У період дії договору, а саме 6 - 7 жовтня 2010 р. на ввіреному [PERSON] об’єкті було проведено ревізію, за результатами якої виявлено недостачу товару на загальну суму 49561,53 грн. Результати ревізії було оформлено актами інвентаризації, що містять інформацію про найменування, кількість та вартість втраченого товару, та підписано Відповідачкою без заперечень. Пунктом 3.17 Інструкції, якою сторони додатково визначили обов’язки управляючого магазином, зобов’язує останнього створювати умови для забезпечення зберігання товарно-матеріальних цінностей, грошей в касах, торгівельно-технологічного обладнання та приладів. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Стаття 901 ЦК України визначає, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд вважає, що спірні правовідносини не носять характер трудових, оскільки вони спростовуються наявними у справі документами. Так, згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.2011 г. N 151/06/186-11, виконання робіт, надання послуг громадянам може здійснюватись як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема на підставі цивільно-правового договору. Основна відмінність полягає в тому, що за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результат, який оформлюється актом виконаних робіт (наданих послуг). На відміну від трудового договору, такий договір не оформлюється наказом чи розпорядженням про прийняття на роботу, не включається до штатного розкладу, особа сама організовує свою роботу та виконує її на власний ризик, а трудове законодавство на такі відносини не поширюється. Аналізуючи умови договору про надання послуг від 28.01.2012 р., суд приходить до висновку, що його укладення направлене на певний результат – ефективне управління магазином та збереження матеріальних цінностей, якого виконавець досягає самостійно та на власний ризик (пп. 1.1, 1.3, 4.2 Договору), виконання обов’язків за ним оформлюється актами виконаних робіт (п. 2.1 Договору). Враховуючи, що на підставі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Вина відповідачки щодо завдання матеріальних збитків позивачу неналежним виконанням договірних зобов’язань знайшла своє підтвердження в матеріалах справи та наданими поясненнями. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та заснованими на нормах законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що за даним позовом складають 495,62 грн. Враховуючі наведене, на підставі статей 611, 627, 901-906 ЦК України,

Outcome: approved