Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2011 року відповідач, керуючи автомобілем марки „ВАЗ", державний номерний знак [NUMBER] на автодорозі Київ - Чоп в с. Стоянка Києво - Святошинського району Київської області, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «КІА», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль «КІА», д/н [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» за договором добровільного страхування власників наземних транспортних засобів №007048/4055/0000010 від 26.04.2011 року. На підставі договору та відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «УНІКА»» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 733,75 грн. Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2011 року в ДТП визнано винним відповідача. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2011 року відповідач, керуючи автомобілем марки „ВАЗ", державний номерний знак [NUMBER] на автодорозі Київ - Чоп в с. Стоянка Києво - Святошинського району Київської області, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «КІА», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль «КІА», д/н [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» за договором добровільного страхування власників наземних транспортних засобів №007048/4055/0000010 від 26.04.2011 року. На підставі договору та відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «УНІКА»» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 733,75 грн. Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2011 року в ДТП визнано винним відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких повязана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереробної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved