Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в якому просять визнати договір поруки № 58-02/20 від 10 вересня 2007 року припиненим, визнати іпотечний договір № 58-02/19 від 10 вересня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, [PERSON] та [PERSON], посвідчений посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2024 недійсним. Позивачі посилаються на те, що [PERSON] уклав кредитний договір № 58-02/18 від 10 вересня 2007 року з ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 7070000,00 грн. На споживчі цілі під 15,5 річних, кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23 серпня 2027 року. В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 58-02/20 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якого [PERSON], як поручитель, у випадку невиконання або прострочення виконання зобов’язань, що випливають із кредитного договору, відповідає перед ЗАТ Акціонеррним комерційним промислово-інвестиційним банком як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. Договорами № 58-02/540-1 від 05 травня 2008 року та № 58-02/782 від 09 лютого 2009року були внесені зміни до договору поруки щодо збільшення процентної ставки. Також, в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором, боржником та поручителем з ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено іпотечний договір № 58-02/19 від 10 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2024. Предметом іпотеки за даним договором є домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 59; земельна ділянка, загальною площею, 0,0492 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 55-57; земельна ділянка, загальною площею, 0,0883 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 59. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалась на те, що договори № 58-02/540-1 від 05 травня 2008 року та № 58-02/782 від 09 лютого 2009 року про внесення змін до договору поруки нею підписані не були і про збільшення розміру процентної ставки їй було невідомо. В процесі розгляду даної справи відповідач подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої були поставлені наступні питання: ким був виконаний підпис в оригіналі договору № 58-02/540-1 від 05 травня 2008 року про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 05 травня 2008 року: [PERSON] чи іншою особою?; ким був виконаний підпис в оригіналі договору № 58-02/782 від 09 лютого 2009 року про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 05 травня 2008 року: [PERSON] чи іншою особою? Проведення вказаної експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Однак, справа постійно поверталася до суду без експертного висновку, оскільки на вимоги суду та ОНДІСЕ ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» витребуваних для проведення експертизи оригіналів договорів № 58-02/540-1 від 05 травня 2008 року та № 58-02/782 від 09 лютого 2009 року до договору поруки № 58-02/20 від 05 травня 2008 року не надавав. У судове засідання представник позивачів не з’явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уклав кредитний договір № 58-02/18 від 10 вересня 2007 року з ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 7070000,00 грн. На споживчі цілі під 15,5 річних, кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23 серпня 2027 року. В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 58-02/20 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якого [PERSON], як поручитель, у випадку невиконання або прострочення виконання зобов’язань, що випливають із кредитного договору, відповідає перед ЗАТ Акціонеррним комерційним промислово-інвестиційним банком як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. Договорами № 58-02/540-1 від 5 травня 2008 року та № 58-02/782 від 9 лютого 2009 року були внесені зміни до договору поруки щодо збільшення процентної ставки. 26 квітня 2013 року Київським районним судом м. Одеси проголошено ухвалу про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Ким був виконаний підпис в оригіналі договору № 58-02/540-1 про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 5 травня 2008 року?; 2. Ким був виконаний підпис в оригіналі договору № 58-02/782 про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 9 лютого 2009 року? 16 жовтня 2013 року до Київського районного суду м. Одеси матеріали справи повернені без надання висновку, посилаючись на те, що йому не надано оригінали зазначених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що договір № 58-02/540-1 про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 5 травня 2008 року та договір № 58-02/782 про внесення змін до договору поруки № 58-02/20 від 9 лютого 2009 року не підписані [PERSON]. Згідно зі ст 215 ЦК Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 КЦ України Згідно зі статтею 215 вказаного Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, у зобов’язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов’язань перед банком. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов’язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред’явлення позову про визнання договору поруки припиненим. У зв’язку з чим, суд вважає, що позовну вимогу щодо визнання договору поруки № 58-02/19 від 10 вересня 2007 року слід задовольнити. Також, в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором, боржником та поручителем з ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено іпотечний договір № 58-02/19 від 10 вересня 2007року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2024. Предметом іпотеки за даним договором є домоволодіння, загальною площею 601,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 59; земельна ділянка, загальною площею, 0,0492 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 55-57; земельна ділянка, загальною площею, 0,0883 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Констанді, 59. Відповідно до п. 1.5 зазначеного договору, сторони оцінюють предмет іпотеки у 10 464 000 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В ч.ч. 2, 3 вказаної статті зазначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Проте, вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. В своїй позовній заяві Банк посилається на те, що відповідач отримав вимогу про усунення порушень кредитного договору та можливості звернення стягнення на майно. Суд вважає, що такі обставини не відповідають дійсності, відтак оскільки банк не вимагав від відповідача, який є одночасно і заставодавцем, усунення порушень обов’язків за кредитними договорами, не пред’являв вимогу про дострокове виконання основного зобов’язання й не повідомляв про наміри звернути стягнення на предмет застави, що є обмеженням прав відповідача вжити необхідних і залежних від нього заходів до виконання договорів в позасудовому порядку, та є порушенням положень ст.ст. 12, 35 Закону України «Про іпотеку», тому позовні вимоги банку заявлено передчасно. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом; недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Статтею 573 Цивільного кодексу України передбачено, що заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов’язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов’язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. зміст договору іпотеки не відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про іпотеку», оскільки п. 1.5 договору іпотеки встановлена відповідальність іпотекодавця, яка значно більша ніж вартість предмета кредитного договору. Спірним іпотечним договором сторони погодили, що предметом іпотеки забезпечується виконання зобов'язання позичальника у розмірах, зазначених у кредитному договорі. Отже пункт 1.7 договору іпотеки не відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про іпотеку», оскільки предметом іпотеки забезпечується виконання зобов'язання позичальника у розмірах, зазначених у кредитному договорі; загальна сума грошового зобов’язання за кредитним договором становить 7 070 000 грн., а відповідно до п. 1.5 договору іпотеки загальна вартість предмету іпотеки становить 10 464 000 грн. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved