Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

18.05.2013 р. [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в її користь 21 134 грн. матеріальної та 100 000 моральної шкоди. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач, [PERSON], керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] 30 жовтня 2012 року близько 18 год. 50 хв на автодорозі Львів-Тернопіль у с. Куровичі Золочівського району Львівської області, здійснив наїзд на її батька, [PERSON], в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження і був доставлений в лікарню швидкої медичної допомоги м. Львова. Через травми, несумісні із життям, [PERSON] [INFO] помер у реанімаційному відділенні ЛШМД м. Львова. У зв"язку із дорожньо-транспорною пригодою було розпочате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012150010000055 від 03.12.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого від 10 грудня 2012 року позивачку було визнано потерпілою по справі. Під час досудового розслідування проведеною судовою авто технічною експертизою було встановлено, що водій автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в даній дорожній ситуації діяв в межах вимог п.п. 12.2., 12.3. та 19.3 Правил дорожнього руху України. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору став факт, що об"єктивна видимість пішохода [PERSON] настає на такій відстані від автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], на якій водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Враховуючи наведене, 26 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012150010000055 від 03.12.2012 р. закрите у зв'язку із відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Разом із тим, діями відповідача позивачці було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у понесенні позивачкою витрат на придбання ліків під час перебування батька в реанімаційному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги у розмірі 9704 грн., ритуальних предметів для поховання у розмірі 2630 грн., виготовлення та встановлення пам'ятника в розмірі 9000 грн., що в сумі становить 21 134 грн. Крім цього позивачка також здійснила витрати на проведення операції батька, на здачу крові, оплату послуг медичних сестер, витрати на одяг для батька, бальзамування тіла, перевезення тіла зі Львова в с. Куровичі, копання могили, що однак не підтверджено документально, тому позивачка не ставить питання про відшкодування вказаної матеріальної шкоди. Поряд із заподіянням матеріальної, позивачці та її сім'ї було завдано також моральну шкоду, яка полягає у втраті батька, глави сім'ї, близької і рідної людини, великих клопотах по його порятунку, організації поховання, що призводило до нервових зривів та стресів, підвищення артеріального тиску у позивачки, у зв"язку із чим доводилося викликати лікарів. У матері позивачки також виникали серцеві напади, тому завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 100 000 грн. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою відшкодувати завдані збитки, але останній щоразу уникав ствердної відповіді. А після того, як кримінальне провадження відносно нього було закрите, заявив про відсутність його вини в дорожньо-транспортній пригоді та відшкодовувати заподіяну шкоду відмовився. У зв'язку із наведеними обставинами позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в її користь 21 134 грн. матеріальної та 300 000 моральної шкоди. Просила суд задовольнити позов з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник позивачки [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги позов підтримав, просив задовольнити позов з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що у зв"язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 30 жовтня 2012 року близько 18 год. 50 хв на автодорозі Львів-Тернопіль у с. Куровичі Золочівського району Львівської області за його участі, було розпочате кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування в межах даного провадження встановлено, що водій автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в даній дорожній ситуації діяв в межах вимог Правил дорожнього руху України. Причиною дорожньо-транспортної пригоди став факт, що об'єктивна видимість пішохода [PERSON] настає на такій відстані від автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], на якій водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. А тому 26 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012150010000055 від 03.12.2012 р. закрите у зв'язку із відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відтак відповідач заперечує наявність своєї вини у смерті батька позивачки та вважає безпідставними вимоги позивачки про відшкодування ним моральної та матеріальної шкоди на її користь. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Граве Україна» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 30 жовтня 2012 року близько 18 год. 50 хв на автодорозі Львів-Тернопіль у с. Куровичі Золочівського району Львівської області відповідач, [PERSON], керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода, [PERSON], який є батьком позивачки, [PERSON]. в результаті чого останній з тілесними ушкодженнями був доставлений у лікарню швидкої медичної допомоги м. Львова. Через травми, несумісні із життям, [INFO] [PERSON] помер у реанімаційному відділенні ЛШМД м. Львова. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 647/12 від 26 грудня 2012 року, причиною смерті [PERSON] є поєднана травма у вигляді перелому кісток склепіння та черепа, забою головного мозку, перелому грудного хребця, забою легенів, розривів печінки з крововиливами в ліву плевральну порожнину, з масовим крововиливом в черевну порожнину. Які ускладнилися гнійним запаленням легенів і набряком головного мозку. Травма тіла у [PERSON] була небезпечна для життя в момент заподіяння, призвела до смерті, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження у живої особи. При цьому при поступленні в КМК ЛШМД у крові [PERSON] етанолу не виявлено. У зв"язку із вищевказаною дорожньо-транспорною пригодою було розпочате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012150010000055 від 03.12.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого від 10 грудня 2012 року позивачку визнано потерпілою по справі. Під час досудового розслідування проведеною судовою авто технічною експертизою було встановлено, що водій автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в даній дорожній ситуації діяв в межах вимог п.п. 12.2., 12.3. та 19.3 Правил дорожнього руху України. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору став факт, що об"єктивна видимість пішохода [PERSON] настає на такій відстані від автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], на якій водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Враховуючи наведене, 26 квітня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012150010000055 від 03.12.2012 р. закрите у зв"язку із відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Разом із тим, відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки вважається діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу, [PERSON], на праві власності належить транспортний засіб марки Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], станом на день дорожньо -транспортної пригоди 30 жовтня 2012 року близько 18 год. 50 хв останній також знаходився за кермом вказаного транспортного засобу. Як вбачається із долучених до позовної заяви копій чеків, у зв'язку із смертю батька внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачка понесла матеріальні витрати на придбання ліків під час перебування батька в реанімаційному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги у розмірі 9704 грн. Разом із тим, наявність витрат пов'язаних із похованням батька, не підтверджуються належними доказами у справі. У зв'язку із цим, суд вважає підставними вимоги позивачки в частині відшкодування відповідачем на її користь матеріальної шкоди в розмірі 9 704 грн. Статею 23 ЦК України також передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В судовому засіданні було встановлено наявність розладів здоров'я у позивачки, спричинених втратою батька, глави сім'ї, близької і рідної людини, великих клопотах по його порятунку, організації поховання, що призводило до нервових зривів та стресів, підвищення артеріального тиску у позивачки. До матеріалів справи долучено копію довідки від 05.11.2012року за підписом професора Львівського національного медичного університету ім.. Д. Галицького Кияк Ю.Г., в якій зазначено, зокрема, наявність у позивачки діагнозу гіпертонічної хвороби у м'якій формі, гіпертензивного кризу. Враховуючи положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. При цьому відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством, зокрема, вищевказаною статтею 1187 ЦК України визначено правову підставу для відшкодування відповідачем моральної шкоди завданої позивачці джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір моральної шкоди, яку позивачка оцінила у 300 000 грн., суд вважає завищеним та таким, що не відповідає наведеним у справі доказам, відтак моральну шкоду, завдану позивачці, слід оцінити у 30 000 грн. Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial