Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В подальшому позов уточнив та свої вимоги мотивував тим, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин з літа 2011 року, не цікавиться спірною жилою площею, витрат по оплаті квартирної плати та комунальних послуг не несе, речей його в квартирі немає, а тому вважає, що він втратив право користування квартирою на підставі ст. 71 ЖК України. В судовому засіданні позивач позов уточнив, пояснивши, що 20.06.2007 року між ним та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом 16-ї Київської нотаріальної контори за реєстраційним номером №6-1442. У відповідності до цього договору позивач отримав спірну квартиру у власність. На даний час в спірній квартирі зареєстровано дві особи: позивач та відповідач, який являється сином [PERSON] З літа 2011 року відповідач не проживє в спірному приміщенні, житлом не цікавитсья. Оскільки він явялється членом сім'ї колишнього власника та не проживає в квартирі більше року просив визнати відповідача таким, о втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, своїм листом третя особа просила розглянути справу у відсутність її представника. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Позивач є власником спірної квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 20.06.2007 року. Відповідно до довідки по формі-№ від 01.06.2013 року №421 в спірній квартирі зареєстровані дві особи: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], який являється дядьком позивача. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В спірній квартирі відповідач не проживає більше року, що підтверджується актами ЖЕК № 202 від 11.12.2012 року та від 31.05.2013 року(а.с.8,9). Судом встановлено, що принаймні з літнього періоду 2011 року відповідач не цікавився спірною жилою площею, не несе витрати по її утриманню, речей його в спірній квартирі не має. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, речей його в квартирі не має, витрат по квартирній платі та оплаті комунальних послуг не несе, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення. В той же час, суд відмовляє у вимозі щодо зняття відповідача із реєстрації за місцем проживання, оскільки питання зняття з реєстрації не віднесене до компетенції суду та може вирішуватися у судовому порядку лише у разі відмови компетентних органів здійснити зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення. Крім того, відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Outcome: partial