Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 1 310 грн. 40 коп. Згідно позовної заяви вказувала,що з 09 вересня 2009 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі,однак сімейне життя між ними не склалося і шлюб 16 листопада 2012 року було розірвано. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року відповідача зобов"язано сплачувати на її користь аліменти на доньку в розмірі по 600 грн.,щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак свої зобов"язання [PERSON] виконував не в повному обсязі,в результаті чого за ним станом на 12 листопада 2013 року утворилась заборгованість по аліментах в сумі 4 390 грн. 90 коп. З врахуванням викладеного,просить стягнути на її корить неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 1 310 грн. 40 коп. В подальшому [PERSON] збільшила розмір позовних вимог,просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 109 грн. 80 коп. за період з 17 жовтня 2012 року по 24 грудня 2013 року. [PERSON] подав зустрічний позов про зменшення розміру аліментів. Вказує, що суд з посиланням на ст.192 СК України може зменшити розмір аліментів в зв"язку з погіршення матеріального стану платника аліментів. Так, до 16 листопада 2013 року він перебував на обліку в Рівненському районному центрі зайнятості,отримуючи виплату як безробітньому. На даний час ніде не працює,доходів не має. В зв"язку з тим,що фінансової можливості по сплаті аліментів він не має,просить зменшити їх розмір з 600 грн. до 300 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали,посилаючись на обставини,викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Вказують,що відповідач є працездатним,утриманців не має,належних доказів неспроможності надавати матеріальну допомогу суду не представив. Оскільки належними доказами відсутності можливості надавати матеріальну допомогу [PERSON] не надав,підстав для зменшення розміру аліментів немає. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] просив зустрічний позов про зменшення розміру аліментів задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 вересня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі,який згідно рішення Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року розірвано.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON],[INFO],в твердій грошовій сумі по 600 грн.,щомісячно,починаючи з 15 серпня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2012 року рішення Рівненського міського суду змінено в частині визначення дати стягнення аліментів,вказавши після слів "Починаючи з.. " замість "15 серпня" - "17 жовтня". В решті рішення залишено без змін. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] аліменти не сплачує,рішення суду не виконує, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції,з якої вбачається, що за період з 17 жовтня 2012 року по 12 листопада 2013 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 4 770 грн. 90 коп. Так,відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобов"язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця,суд повинен з"ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів,встановити строк,до якого кожне із цих зобов"язань мало бути виконано,та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені,виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов"язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення,підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже,як встановлено судом, відповідач [PERSON] від сплати аліментів на утримання своєї доньки [PERSON] [INFO], ухиляється, рішення суду не виконує, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця ВДВС Рівненського міського управілння юстиції. Розмір аліментів,визначений виконавчою службою узгоджується з вимогами чинного законодавства, правильність розрахунку перевірена судом і з врахуванням всіх обставин покладена в основу рішення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи відповідача-позивача [PERSON] на складне матеріальне становище,незадовільний стан здоров"я належними доказами не обгрунтоване, підтверджуючих документів для суду не надано,тому суд не враховує ці обставини як істотні,такі,які були б підставою для звільнення від сплати неустойки. Окрім того, стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи,зобов'язаної сплачувати аліменти. Якщо заборгованість утворилася з вини інших осіб,стягнення неустойки не допускається. Від повідно до ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка пору шила зобов'язання. З оглянутих матеріалів справи підтверджується наявність заборгованості за [PERSON] по аліментам, боржник повідомлявся про необхідність її погашення, що ним і не оспорюється, а несплата аліментів пояснюється ним відсутністю коштів. Таким чином [PERSON] допустив заборгованість за аліментами, неодноразово повідомлявся про її наявність та про погашення державним виконавцем, а тому у одержувача аліментів виникло право на стягнення пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За таких обставин,позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Судом встановлено,що [PERSON] не працює, утриманців не має, належних письмових доказів незадовільного стану здоров"я, наявності осіб на його утриманні суду не надав. Відповідачем-позивачем [PERSON] суду не надано жодних доказів на спростування тверджень позивачки-відповідачки [PERSON], інших обставин, встановлених в судовому засіданні, суду не надано і не встановлено. Враховуючи принцип рівності прав та обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, встановлений ч.6 ст.7 СК України, встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічного позову про зменшення розміру аліментів відмовити. На підставі ст.ст.180,192,196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved