Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

В травні 2013 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що між ПАТ ВТБ Банк та [PERSON] 26 листопада 2012р. укладено кредитний договір № R53113361016B. Відповідно до умов даного договору банк надав позичальнику у користування грошові кошти у розмірі 48000 грн., під 33% річних, а позичальник зобовязався прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням та повернути кредит в строк до 26.11.2015 року. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Однак відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 08.04.2013 року у розмірі 56 183 грн., яку представник позивача просив стягнути примусово в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, до початку розгляду справи надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заперечень проти позову до суду не направив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи та наданий представником позивача розрахунок, суд вважає, що позов ПАТ ВТБ Банк обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2012 року між ПАТ ВТБ Банк та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11267425000. Відповідно до умов даного договору банк надав позичальнику у користування грошові кошти у розмірі 48000 грн., під 33% річних, а позичальник зобовязався прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням та повернути кредит в строк до 26.11.2015 року /а.с. 14-20/. Кредит був наданий відповідачу на умовах його повернення, строковості та плати за користування. Позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем за кредитним договором. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору, а саме не погашав кредит щомісяця в строки. У звязку з цим, у відповідача виник борг, розмір якого станом на 08.04.2013р. становить 56\~ 183,58 грн. Достовірність цього розрахунку підтверджується письмовими розрахунками /а.с. 7/. Згідно з ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених - згідно змісту зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобовязань. Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1054 ЦК України відповідач зобовязаний повернути банку кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 536 ЦКУ передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] належить примусово стягнути на користь ПАТ „ ВТБ Банк борг за кредитним договором у розмірі 56183 гривень 58 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved