Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-11 00:00:00

07 лютого 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд визнати незаконним і скасувати наказ ТОВ "ГК "Теплотехніка" від 17.01.2013 р. № 02-01-13к, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та\~ \~ стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він згідно з наказом ЗАТ "Теплотехніка"( правонаступником якого є ТОВ "ГК "Теплотехніка") № 05-12-07 від 24.12.2007 р. позивач був прийнятий на посаду слюсаря монтажника 3 розряду. За наказом №02-01-11к від 11.01.2011 р. [PERSON] був переведений на посаду слюсаря з експлуатації та ремонту газового обладнання. Наказом ТОВ "ГК "Теплотехніка" від 17.01.2013 р. № 02-01-13к позивача звільнено з займаної посади, на підставі п.8\~ ст. 40 КЗпП України, вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника. Вважає, що наказ про його звільнення є незаконним та має бути скасований судом із поновленням безпідставно звільненого працівника на попередній посаді, а також стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав визначених в запереченнях на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що згідно з наказом ЗАТ "Теплотехніка"( правонаступником якого є ТОВ "ГК "Теплотехніка") № 05-12-07 від 24.12.2007 р. позивач був прийнятий на посаду слюсаря монтажника 3 розряду. За наказом №02-01-11к від 11.01.2011 р. [PERSON] був переведений на посаду слюсаря з експлуатації та ремонту газового обладнання. Наказом ТОВ "ГК "Теплотехніка" від 17.01.2013 р. № 02-01-13к позивача звільнено з займаної посади, на підставі п.8\~ ст. 40 КЗпП України, вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника. Відповідно до п. 8\~ ст. 40 КЗпП України\~ Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. Як зазначено в абз. 3 п. 26 Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів": Відповідно до ст. 148 КЗпП трудовий договір може бути розірвано з зазначених підстав не пізніше одного місяця з дня набрання законної сили вироком суду чи дня прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення або заходів громадського впливу за вчинення крадіжки не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. З матеріалів справи вбачається, що підставою звільнення позивача є довідка слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] відповідно до якої в провадженні СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12012230030000318 від 03.12.2012 р. за підозрою [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. На даний час вироку, такого що набув законної сили не має, а тому наказ ТОВ "ГК "Теплотехніка" від 17.01.2013 р. № 02-01-13к позивача звільнено з займаної посади, на підставі п.8\~ ст. 40 КЗпП України, вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника, є незаконним. У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч.1,2\~ ст. 235 КЗпП України\~ має бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Позивач перебуває у вимушеному прогулі 100 днів, з 17.01.2013 року по 12.06.2013 року включно. За цей час відповідач зобов'язаний виплатити на користь останнього втрачений середній заробіток за час вимушеного прогулу - в сумі 2123,00 грн. з розрахунку: 21,23 (розмір середньоденної заробітної плати) x 100(кількість днів вимушеного прогулу) = 2123,00 грн. Ст. 237-1 КЗпП України\~ передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі порушення власником, або уповноваженим цим органом його трудових прав. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знеціненням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. п.5 вказаного Пленуму зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню про вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже зобовязання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії. Частина 2 вказаної статті закріплює випадки, відповідальності за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини особи, діями якої вона завдана, а саме, якщо такої шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу утримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляду арешту або виправних робіт. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідачів не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів, а саме притягнення винних осіб до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності, на обґрунтування викладеного в позові. А тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Відповідно до ч.2\~ ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до положень ч. 5\~ ст.\~ \~ 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно п. 2, п. 4 ч. 1\~ ст. 367 ЦПК України, суд\~ \~ допускає\~ \~ негайне\~ \~ виконання\~ \~ рішення\~ \~ суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше як за один місяць та про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Позивачем під час розгляду справи були використані послуги адвоката, що підтверджується договором № 9 від 18.02.2013 року, а також квитанцією на здійснення\~ \~ правової допомоги, у зв'язку з чим на відповідача покладається обов'язок по відшкодуванню даних послуг у сумі 500 грн. На підставі\~ ст. 88 ЦПК України\~ з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Теплотехніка" на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн. Керуючи ст. 139,140,235,236,237-1 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 15,16,23,1166,1167 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 197, 213, 215 -218 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial