Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

02 грудня 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на земельну ділянку (пай). В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 12 травня 1997 року [PERSON] був прийнятий на роботу до КСП ім.Петровського в якості учня електрослюсаря та працював до 17 червня 1999 року. За час роботи позивачу було видано Державний акт про право колективної власності на землю, однак до списків його, як члена вказаного вище господарства, не було включено. Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2013 року [PERSON] було поновлено строк позовної давності та визнано за ним право на земельну частку (пай), яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Як наслідок Зорянська сільська рада виділила позивачу земельну ділянку [NUMBER], площею 11,11 га та виготовлено технічну документацію з присвоєнням кадастрового номеру земельної ділянки, який внесено до Державного земельного кадастру. Викладені обставини дають підставу позивачу на визнання за ним права власності на земельну ділянку (пай). [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 11,11 га пай [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив обставини та доводи, які викладені вище при цьому наполягав на задоволенні заявлених вимог. У судове засідання представник відповідача Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області не з'явився. Надано суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Позов визнають повністю. У судовому засіданні представник третьої особи відділу Держземагенства в Межіському районі Дніпропетровської області Петруля Н.В. позов визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2013 року за позивачем визнано право на земельну частку (пай), яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5-7). За довідкою виконавчого комітету Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №579 від 04 червня 2013 року [PERSON] виділено земельну ділянку [NUMBER] площею 11,11 га (а.с.7), а також виготовлено технічну документацію на неї (а.с.8-10). Слід зазначити, що на виконання зазначеного вище рішення суду було встановлено (відновлено) на місцевості межі земельної ділянки пай [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним актом (а.с.21). В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано належність конкретного доказу, які підтверджують його вимоги, а також доведені ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved