Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, третя особа [PERSON] про скасування арешту, зазначивши в обґрунтування своїх вимог наступне. Відповідно до постанов про арешт майна боржника від 06.08.2009 року за вих. №695/3-09, від 01.03.2011 року за вих. № 2-429, від 09.08.2011 року за вих. № 807-3/11, від 17.02.2012 року за вих. № 2-476/12, від 29.04.2013 року за вих. № 2-410/13, винесених відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Донецька були накладені арешти на автомобіль ВАЗ-2121, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 19.09.2013 року у справі № 230/10124/13ц було визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2121, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного 16.09.2008 року між [PERSON] та ним. Одночасно зазначеним рішенням суду було визнано за ним право власності на вказаний автомобіль, яке виникло у 16.09.2008 року. Тобто, державним виконавцем було арештовано майно, яке не належало боржнику на праві власності. Посилаючись на вимоги ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 15, ст. 16 ЦК України просив захистити його право власності та скасувати арешти майна. Разом з тим просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про наявність арешту він дізнався лише у жовтні 2013 року, коли звернувся до органів МРЕВ з вище зазначеним рішенням суду для перереєстрації на своє ім'я придбаного автомобіля ВАЗ-2121. Позивач і його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причину своєї відсутності суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. При зверненні з даним позовом до суду позивач просить поновити йому строк звернення з позовними вимогами про скасування арешту на майно, однак суд вважає, що у даному випадку позовна давність, передбачена ст. 257, 258 ЦК України, не застосовується. Тим самим, позивач помилково вважає, що пропустив строк звернення до суду з даними позовом. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 19 вересня 2013 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки ВАЗ 2121, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок визнання дійсним договору купівлі-продажу від 16 вересня 2008 року (а.с.5) Постановами про арешт майна боржника від 06.08.2009 року за вих. №695/3-09, від 01.03.2011 року за вих. № 2-429, від 09.08.2011 року за вих. № 807-3/11, від 17.02.2012 року за вих. № 2-476/12, від 29.04.2013 року за вих. № 2-410/13, винесених відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Донецька були накладені арешти на автомобіль ВАЗ-2121, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], який був попереднім власником вказаного рухомого майна. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1996 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення з-під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Пунктом 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 передбачено внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об»єкти нерухомого майна на підставі заяв про реєстрацію (вилучення) обтяження об»єкта нерухомого майна, що подаються, зокрема, судами (крім третейський судів) і слідчими органами у зв»язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільнення з-під арешту). Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, третя особа [PERSON] про скасування арешту, є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 391 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1996 року «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису», пункту 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved