Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що 17 грудня 2009 року у с. Гроза Шевченківського району Харківської області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1616 га для ведення особистого селянського господарства та 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області. Згідно заповіту [PERSON] все належне їй майно заповідала дітям: їй, [PERSON] та [PERSON], при цьому останні відмовилися від прийняття спадщини на її користь. 13 серпня 2013 року Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний № 155, відповідно до якого вона успадкувала 5/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, які розташовані по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області. Вказує, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. Після звернення до нотаріального органу з приводу оформлення спадщини отримано офіційну відмову в звязку з тим, що земельні ділянки належали померлій та її сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року за нею визнано право власності на 1/8 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованих по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області, які раніше належали [PERSON] і були успадковані [PERSON] на підставі прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. На даний час виникла необхідність у визнанні права власності на спадкове майно в звязку з переоформленням правовстановлюючих документів на земельні ділянки та з метою використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позов визнають у повному обсязі і не заперечують проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. 17 грудня 2009 року померла [PERSON] (а.с. 4). Згідно державному акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 023374, виданому на підставі рішення VІІІ сесії ХХІV скликання Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 17 жовтня 2003 року та зареєстрованому 16 грудня 2009 року у книзі записів реєстрації державних актів на землю за № 010970400051 померлій належить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області; згідно державному акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 023375, виданому на підставі рішення VІІІ сесії ХХІV скликання Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 17 жовтня 2003 року та зареєстрованому 16 грудня 2009 року у книзі записів реєстрації державних актів на землю за № 010970400052 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1616 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області, а також 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області (а.с. 5, 6). Згідно витягам з технічної документації відділу держземагенства у Шевченківському районі Харківської області станом на 01.07.2013 року вартість земельної ділянки площею 0,1616 га для ведення особистого селянського господарства складає 3682 гривень, а земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку - 38189 гривень (а.с. 7, 8). Відповідно до заповіту від 29 серпня 2008 року [PERSON] все належне їй майно заповідала дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь (а.с. 16, 17). Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] від 13 серпня 2013 року, [PERSON] успадкувала 5/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, які розташовані по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області (а.с. 9). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів та повідомлення Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] складено заповіт, який посвідчено Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області 29.08.2008 року, заведено спадкову справу № 82/2010 від 28.05.2010 року, заповіт складено спадкодавцем на все майно на імя дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися на користь позивача, подавши відповідні заяви до Шевченківської держнотконтори 28.05.2010 року. Позивач спадщину прийняла, подавши заяву до Шевченківської держнотконтори 28.05.2010 року (а.с. ). У відповідності до ст.ст. 1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є донькою [PERSON] (а.с. 11-13), а також є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. Інші спадкоємці за заповітом [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Після звернення до нотаріального органу з приводу оформлення спадщини отримано офіційну відмову, оскільки земельні ділянки належали померлій та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 14). Останній помер 03.10.2007 року у с. Олександрівка Шевченківського району Харківської області (а.с. 15). На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року за позивачем визнано право власності на 1/8 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованих по вул. Колонна-7 у с. Гроза Шевченківського району Харківської області, які належали [PERSON]. У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved