Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 43 129,52 грн. Відповідно до умов договору про відступлення права вимог №1 від 25.12.2008 року, укладеного між ПАТ «Банк Фінанси і Кредит» та ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" передав право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором, що був укладений 11.06.2007 року № 31-295/07-ШД, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 15 000 грн., строком до 01.06.2010 року із сплатою 0,0001 відсотків річних за користування кредитними коштами. Умови договору відповідач [PERSON] не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином утворилась заборгованість: 43 129,52 грн. з яких: - тіло кредиту 15 000 грн.; - відсотки та комісійні доходи 11 955,95 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 60 днів) 16 173,57 грн. За зобов'язанням відповідача, які випливають з кредитного договору, 11.06.2007 року виступила поручителем і відповідає солідарно у тому обсязі, що і відповідач, [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився надіславши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання, надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.06.2007 року між ПАТ «Банк Фінанси і Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 31-295/07-ШД, за яким останній отримав кредит в сумі 15 000 грн. за умови погашення відсотків, строком до 01.06.2010 року./а. с. 5-7/. 25.12.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси і Кредит» та ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" було укладено договір про відступлення права вимоги. /а. с. 10-11/. 11.06.2007 року відповідач [PERSON], виступила поручителем за зобов'язаннями відповідача [PERSON], що випливають з кредитного договору. В порушенні умов договорів відповідачі не виконали свої зобов'язання і станом на день пред'явлення позову 03.06.2013 року допустили заборгованість по кредиту - 43 129,52 грн., з них: - тіло кредиту 15 000 грн.; - відсотки та комісійні доходи 11 955,95 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 60 днів) 16 173,57 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За таких обставин, суд задовольняє позов щодо стягнення заборгованості по кредиту в сумі 43 129,52 грн., тіло кредиту 15 000 грн., відсотки та комісійні доходи 11 955,95 грн. В ст.ст. 1054, 1050 ЦК України зазначено, що наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до умов Договору п.6.1 за прострочення повернення кредитних ресурсів або сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню в розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а відтак сума пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 60 днів) складає 16 173,57 грн., яка теж підлягає стягненню. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 та відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, а саме 10 червня 2010 року про що зазначено в п 3.2 кредитного договору про повернення кредитних ресурсів. Вищевикладене свідчить, що позовні вимоги до відповідачки, як до поручителя, пред'явлені позивачем, після припинення дії договору поруки. Тому, з урахуванням вищевказаних норм права та роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову в частині щодо стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості - відсутні. За таких обставин, позов до [PERSON] задоволенню в даній частині не підлягає. Оскільки в задоволенні позову відмовляється щодо стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON], то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial