Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

12 вересня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що з 28.01.1984 року перебуває з ним у шлюбі. З травня 2011 року вони припинили сумісне проживання. За час сумісного проживання ними придбано житловий будинок № 5 по провулку Кузнечному в смт. Березнегувате Миколаївської області, право власності на який зареєстроване за відповідачем, який є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати: судовий збір в сумі 170 грн.50 коп., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та витрати по проведенню оцінки вартості будинку в сумі 800 грн. Позивач в судове засідання з’явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила суд позов задовольнити. Представник позивача – адвокат [PERSON] (на підставі договору про надання правової допомоги) в судове засідання з’явилась, суду пояснила, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідач в судове засідання з’явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1984 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області 28.01.1984 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 8 ( а.с.8). Під час шлюбу, а саме 16 листопада 1985 року за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу сторони придбали житловий будинок № 5 по провулку Кузнечному в смт. Березнегувате Миколаївської області з надвірними спорудами (а.с.10), право власності на який 27 жовтня 1998 року було зареєстроване за відповідачем (а.с.10 на звороті). З травня 2011 року сторони припинили спільне проживання. Позивачка разом з їх спільним сином [PERSON] залишилась проживати у спірному будинку, про що свідчить довідка про склад сім’ї видана 06.09.2013 року виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.5), відповідач перейшов на інше місце проживання. Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпШС УРСР ( що діяв на час придбання нерухомого майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 3, 4 ст. 71 СК України встановлено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. А присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова ВСУ від 21 грудня 2007 року) роз’яснив, що при вирішенні питання про поділ майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов’язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності". Позивачкою доведено, що спірний житловий будинок був придбаний ними у шлюбі, отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, тому виходячи із принципу рівності часток, за ч.1 ст. 70 СК України вона має право на половину будинку, з огляду на викладене, ураховуючи що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч.1.ст 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судовому збору в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1,2) та витрат на правову допомогу в сумі 300 грн. (а.с.16). Оскільки витрати на проведення оцінки вартості житлового будинку згідно ст. 75 ЦПК України не належать до витрат пов’язаних з розглядом справи та відповідно до судових витрат, відсутні підстави по покладенню на відповідача обов’язку по їх відшкодуванню на користь позивача.

Outcome: partial