overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

4 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на користь сина [PERSON] на час його навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача на користь сина [PERSON] на час його навчання. Відповідач [PERSON]у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідність до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). В теперішній час син [PERSON] навчається в Донбаському технічному університеті на будівельному факультеті на першому курсі денного відділення на період свого навчання потребує матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, щомісяця на користь [PERSON], на період його навчання, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 6971,06 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2012 року дії [PERSON] було кваліфіковано за ст. 286 ч.1 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує трангспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. З отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в МЛ №7 м Єнакієве в травматологічному відділенні № 2 з 04.112012 року по 12.12.2012 року і на її лікування було витрачено 6971 грн. 06. коп. Згідно із ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 10 квітня 2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою [PERSON] [PERSON] в добровільному порядку витрати на лікування потерпілої не відшкодував. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 квітня 2013 року [PERSON] визнаВ свою провину, був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення 4 жовтня 2012 року в м. Єнакієве кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно довідки, наданої КЛПУ "Міська лікарня № 7", потерпіла [PERSON] з отриманими тілесними ушкодженнями знаходилася на стаціонарному лікуванні в травмотологічному відділенні з 04.11.2012р. по 12.12.2012р. і на її лікування було витрачено медичним закладом 6971,06 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1998 року, ст. 1177 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

18 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] , про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16 листопада 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Станом на 31 жовтня 2013 року він має заборгованість у розмірі 16876,03 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 2007 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № б/н (а.с. 6-10), отримавши кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на на 31 жовтня 2013 року він має заборгованість у розмірі 16876,03 гривень (а.с.3-5). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] має заборгованість: - 4989,24 грн. - заборгованість за кредитом; - 8949,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1895,82 грн. - коміссія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; А також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250,00 грн.- штраф (фіксована частина); - 791,72 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом 4989,24 грн., 16195,32 грн. гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1895,82 грн. - коміссія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором А також штрафи відповідно до умов кредитного договору : - 250,00 грн.- штраф (фіксована частина); - 791,72 грн. - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості у сумі 16876,03 гривень підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

22 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на користь доньки [PERSON] на час її навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача на користь доньки [PERSON] на час її навчання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідність до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). В теперішній час донька [PERSON] навчається в Єнакіївському металургійному технікумі на третьому курсі денного відділення, отримує стипендію у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень (а.с. 23) та на період свого навчання потребує матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/7 частини з усіх видів доходу, щомісяця на користь [PERSON], на період її навчання, але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що їй у 1982р. згідно до рішення правління колгоспу «Україна» у власність був переданий житловий будинок № 64по вул. Самсонова с.Виноградне Ленінського району АР Крим с господарськими спорудами. До цього вона повністю сплатила до каси колгоспу обумовлену суму грошей. Правовстановлюючий документ своєчасно не отримала. У зв’язку з тим, що колгосп «Україна» вже давно ліквідовано зареєструвати будинок не має можливості. Просить визнати за нею право власності на будинок. Позивачка до судового засідання не прибула, була повідомлена своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник позивачки до судового засідання не прибула, була повідомлена своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Від неї надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність та наполяганням на позовних вимогах. Представник відповідача [PERSON] сільської ради до судового засідання не з’явився, був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, виправдовуючих документів суду не надав. Він неї надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність та згодою з позовними вимогами. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що вимоги позивача належить задовольнити. Як встановлено судом будинок № 64 по вул. Н.Самсонова був наданий позивачці в 1982р. На той час вул. Н.Самсонова мала назву вул. [PERSON] про що свідчить рішення [PERSON] сільської ради від 12.06.1991р. Момент виникнення права власності на нерухоме майно пов'язаний з державною реєстрацією. Отже, якщо позивачка не оформила право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це е перешкодою для здійснення права власності в загальному порядку. До 19 січня 1996 року згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах i селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. В селах облік такого майна здійснювався виключно по погосподарським книгам сільських рад. Технічна інвентаризація нерухомого майна в сільській місцевості почалася проводитися згідно Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Таким чином, права власності на нерухомість, придбану з дотриманням встановленого порядку, проте без державної реєстрації, слід вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку. 3 урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що житловий будинок № 64 по вул. Самсонова с.Виноградне Ленінського району належить на праві власності Абдултаірової Шефіке. На підставі ст.ст. 328, 334 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

19.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 липня 2006 року, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім'ї є різність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрата почуттів любові та поваги між подружжям. Шлюб існує формально, спільного господарства між подружжям не ведеться, проживають окремо з 2009 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини. У зв'язку із чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, погоджується на розірванні шлюбу, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 07 липня 2006 року зареєстрували законний шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим зроблено відповідний запис № 678 та повторно видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 20 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим (а.с.4). Основні причини розпаду сім'ї - це є різність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрата почуттів любові та поваги між подружжям. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. З урахуванням викладеного, на підставі статей 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно позову, у 1999 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні стосунки між сторонами були припинені, сторони мешкають окремо. Дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також обов’язок за законом. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, щомісячно але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з’явилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позивачка позов підтримала, просила їх задовольнити. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровья та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровья та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меньшим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд встановив, що у 1999 році сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні стосунки між сторонами були припинені, мешкають окремо. Дитина перебуває на вихованні та утриманні позивачки. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, а також обов’язок за законом. Інших осіб на утриманні відповідач не має, позов визнав. З огляду на вказане, позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] заявлені в позові аліменти 18.10.2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши свої позовні вимоги, ПрАТ «Горлівськтепломережа» просить стягнути з відповідача вартість наданих послуг з централізованого опалення за період з квітня 1996 року по липень 2013 року в сумі 8266,25 грн., 3% річних у сумі 1009,73 грн., інфляційних нарахувань у сумі 69,89 грн., а також судовий збір у розмірі 229,40 грн. та витрати, пов’язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 174 грн., посилаючись на те, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого за вказаний період часу утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з’явилась, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПрАТ «Горлівськтепломережа» та про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПрАТ «Горлівськтепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення [PERSON] за адресою: м. Горлівка, вул. Шашурніна 3/41. В порушенні вимог ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідач своєчасно не сплачує вартість послуг з теплопостачання та згідно довідки про розрахунок суми боргу заборгованість відповідача перед ПрАТ «Горлівськтепломережа» за період з квітня 1996 року по липень 2013 року складає 8266,25 грн. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Розмір 3% річних від простроченої суми складає 1009,73 грн., розмір інфляційних нарахувань за порушення виконання грошового зобов’язання по сплаті послуг з теплопостачання складає 69,89 грн. За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ «Горлівськтпеломережа» слід задовольнити повністю. Згідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн., витрати, пов’язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 174 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

ЗОКС «Довіра» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.02.2008 року [PERSON] отримав грошовий кредит у розмірі 252,000 грн. відповідно до кредитного договору №9917 від 12.02.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], в якому зазначено, що Спілка надає позичальнику кредит у сумі 252,000 грн. на 36 місяців, тобто до 12.02.2011 року, а позичальник повертає кредит протягом зазначеного строку в Договорі і сплачує 2% щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту, згідно з графіком погашення кредиту та процентів. З метою забезпечення повернення кредиту 12.02.2008 року між [PERSON], [PERSON] та позивачем був укладений договір поруки від 12.02.2008 року. Оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, 13.09.2010 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення заборгованості. 16.06.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення № 2-1345/2011 про стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором у сумі 233602,60 грн. за період з 12.02.2008 року по 09.09.2010 року. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів процентів за договором за період з 17.09.2010 року по 28.06.2011 року у розмірі 35650,00 грн. та судовий збір у розмірі 356,50 грн. та додаткові судові витрати у розмірі 600 грн., у зв’язку з викликом відповідачів в судове засідання через оголошення в газеті «Запорізька правда». Представник позивача в судове засідання не з’явився надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засіданні не з’явилися, про час, місце і дату слухання справи повідомлені шляхом розміщення оголошенням в газеті «Запорізька правда» №142 від 07.12.2013 р., в зв’язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 09.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPXRRX11030119, згідно вимог якого відповідач отримав кредит у розмірі 5396,39 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, в результаті чого станом на 10.09.2013 року має заборгованість у розмірі 59626,90 грн..Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 59626,90 грн. та судові витрати у розмірі 596, 27 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з’явився, судом була направлена судова повістка на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою на ім’я відповідача з причини «за закінченням терміну зберігання», згідно відмітці листоноші, адресату було двічі залишено повідомлення про необхідність з’явитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідач не з’явився за її отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved