Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

В серпні 2013 Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» з урахуванням уточнення звернувся з позовом до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 18.05.2007р. банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/2088/82/463 про надання кредиту в сумі 10000,00 доларів США на термін до 17.05.2017р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75 % на рік. Видача кредитних коштів Позичальнику підтверджується заявою на видачу готівки №OZR/494-18 від 18.05.2007року. Відповідно до договору Позичальник зобовязується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання - сплатити пеню у розмірі 0,5 від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та зобовязання погашення кредиту на вимогу кредитора протягом 30 днів. Однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 21.05.2013р. утворилась заборгованість 6018,91 доларів США, що еквівалентно 48109,15 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.05.2007р. банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/2088/82/463 про надання кредиту в сумі 10000,00 доларів США на термін до 17.05.2017р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75 % на рік, однак відповідач порушує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 21.05.2013р. утворилась заборгованість 6018,91 доларів США, що еквівалентно 48109,15 гривень, яка складається з 5009,60 доларів США, що еквівалентно 40041,15 грн. - тіло кредиту, 354,47 доларів США, що еквівалентно 2833,28грн.- заборгованість за відсотками, 654,84 доларів США, що еквівалентно 5234,14грн. пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Засобом забезпечення повернення кредиту є договір поруки №011/2088/82/464 від 18.05.2007 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], згідно умов якого, [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань згідно кредитного договору № 014/2088/82/463 від 18.05.2007р. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя настає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязання, так і при невиконання позичальником зобовязання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про оплату заборгованості та попереджав про наслідки невиконання умов зазначеного договору, однак відповідачем кошти не були повернуті. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позовні вимоги до солідарних боржників можуть бути заявлені разом до усіх боржників, так і до будь-кого з них окремо. Отже, за законом у цьому випадку немає обов'язкової процесуальної співучасті. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, у тому числі лише з поручителів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» у разі зменшення позовних вимог судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 595,79грн., поверненню підлягає 114,70грн.

Outcome: approved