Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

20 листопада 2013 року [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що йому на праві власності належить земельна ділянка - площею 2,6595 га., кадастровий номер: 3222055100:02:001:0038, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Іванківському районі Київської обл. в с. Федорівка. Право власності Позивача на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії КВ №088294 від 26 лютого 2004 року. Відповідно до ст. 125 ЗК України; «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав». Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України: « 1. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті». Таким чином, вказані вище норми кодифікованого закону визначають, що Позивач отримавши вказаний вище державний акт на право власності на земельну ділянку в повній мірі набув право власності на дану земельну ділянку. Весною 2013 року Позивач прибувши на місце розташування земельної ділянки виявив, що вона засіяна житом, тобто самовільно зайняті, як пізніше було встановлено ТОВ «Укрзернопром-Іванків» (далі - Відповідач). Після виявлення факту незаконного самовільного зайняття земельної ділянки, яка належать Позивачу, останній звертався до Відповідача з метою відшкодування йому збитків. Державною інспекцією сільського господарства в Київській області, під час перевірки дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства було складено акт №А311/11 у якому зазначено про порушення Відповідачем ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Позивач у позові зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 211 ЗК України - громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: ... б) самовільне зайняття земельних ділянок... Більш того, чинним земельним законодавством України передбачено підстави відшкодування збитків заданих власникам землі, зокрема відповідно до ч. 1 ст. 156 ЗК України: «Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:... д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Позивача зазначає, що не одержав від земельної ділянки доходи за час їх тимчасового невикористання, саме внаслідок самовільного протиправного зайняття таких земельних ділянок Відповідачем та визначає ці збитки в розмірі 40 634, (сорок тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 00 коп.. Крім того Позивач зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України: « 7. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: ... 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів...». Позивач стверджує, що зазнав моральної шкоди, яка полягає в наступному. Зокрема, Позивач після того, як дізнався про незаконне зайняття Відповідачем його земельних ділянок зазнав душевних страждань у зв'язку з вказаною вище протиправною поведінкою Відповідача щодо нього. Дані душевні страждання Позивача внаслідок протиправної поведінки Відповідача полягали в тому, що у нього виник нервовий струс, сильне моральне потрясіння, негативно позначилось на подальших життєвих планах, а тому оцінює моральну шкоду в сумі 8 000, 00 (вісім тисяч) гривень 00 коп. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, обговоривши доводи позовної заяви, дослідивши та оцінивши докази, якими позов був обґрунтований, повно, всебічно зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Статтею 211 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, яксамовільне зайняття земельних ділянок. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Укрзернопром-Іванків» 40 634, (сорок тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 00 коп. матеріальної шкоди та 8000 (вісім тисяч) грн. моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок самовільного зайняття його земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтував висновками перевірки відповідача щодо дотримання ним вимог земельного законодавства, яка була проведена Державною інспекцією сільського господарства в Київській області та як доказ самовільного зайняття земельних ділянок відповідачем, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, надав акт перевірки від 30 вересня 2013 року №А311/11. Згідно зі ст. 157 ЗК України: « 1. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України». Відповідно до п. 1 [PERSON] визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року (далі [PERSON] визначення розміру шкоди): « 1. [PERSON] спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальнім громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних :ііянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - розмір шкоди). Згідно п. 4 [PERSON] визначення розміру шкоди: « 4. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок :амовільного зайняття земельної ділянки, визначається: для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс = Псх Нп хКФх Кі (1). де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 p. N 783 (Офіційний вісник України, 2000p., N20, ст. 823). Значення Нп для сільськогосподарських земель Київської області дорівнює 831 грн. з одного гектара, а значення Кф дорівнює 1. Загальна площа самовільно зайнятих земельних ділянок Позивача складає: 2,6595 га. Відповідно до вказаної формули визначення розміру шкоди завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки обраховано розмір матеріальної шкоди Позивача. Розрахунок розміру шкоди Позивача: 2,6595 га. х 831 грн. х на 1 = 2 210,05 грн. Отже, внаслідок самовільного зайняття Відповідачем земельних ділянок Позивача йому було завдано матеріальної шкоди в розмірі 2 210,05 грн. Згідно зі ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В пункті 3) частини 2 ст.23 ЦК України вказано, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи похилий вік позивача, суд приходить до висновку, що існують всі правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Outcome: partial