Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра", яке правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]та [PERSON] про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ZZZ609081 від 13 липня 2007 року (надалі - кредитний договір) відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 140 000,00 доларів США зі строком повернення до 10 липня 2017 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 14,49% річних. Згідно п.п. 1.2 кредитного договору, цільовим використанням кредиту є придбання у власність нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.07.2007 року був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, що розташована за адресою: вулиця Сіді Таль, ? м. Чернівці. Крім того, посилається на те, що для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договори поруки від 13 липня 2007 року між позивачем і відповідачами: [PERSON] та [PERSON] 24 вересня 2009 року банк провів реструктуризацію, уклавши з [PERSON] додаткову угоду №1 згідно якої позивачем було змінено порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідачі порушили умови кредитного договору і станом на 21 січня 2013 року прострочена заборгованість складає 198 392,67 Доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 129 570,50 Доларів США, нараховані та несплачені відсотки - 53 918,99 Доларів США, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань в сумі - 12 480,36 Доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору - 2 422,82 Доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 21 січня 2013 року становить 1 585 752,63 гривень. У зв'язку з тим, що відповідачі вимоги позивача в добровільному порядку погасити суму простроченої заборгованості, яка виникла в результаті невиконання умов кредитного договору не були виконані в повному обсязі, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитного договору, позивач вимагає погашення всієї заборгованості, що витікає з умов кредитного договору в судовому порядку. Просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованість на загальну суму 1 585 752,63 гривень а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання договорів поруки припиненими, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZZZ609081 від 13 липня 2007 року. Для забезпечення виконання умов кредитного договору 13 липня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» і [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Вказували на те, що 24 вересня 2009 року ПАТ КБ «Надра» з [PERSON] уклали додаткову угоду №1 згідно якої було змінено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме, збільшено суму мінімально необхідного платежу на період з 10.10.2010 року по 10.09.2011 року до 2 518,25 доларів США на період з 10.10.2011 року по 10.07.2017 року до 2 778,52 долари США, тоді як за умовами забезпеченого ними кредитного договору від 13.07.2007 року розмір мінімально необхідного платежу складав 2 231,44 долари США. Вважали, що кредитором без відома поручителів були змінені умови основного договору, внаслідок чого збільшився обсяг їхньої відповідальності. Зважаючи на викладене просили визнати припиненими укладені ними вищевказані договори поруки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав та пояснив, що поручителі були повідомлені про реструктуризацію, про що свідчать їх анкети на реструктуризацію. В судовому засіданні представник відповідачів, первісний позов визнав частково, посилаючись на те, що позивачем застосовано подвійну цивільно - правову відповідальність, оскільки в суму заборгованості включено одночасно суму пені в сумі 12 480,36 доларів США та штрафу в сумі 2 422,82 долари США. Просив суд зустрічний позов задовольнити повністю, виклавши обґрунтування, які вказані у зустрічний позовній заяві. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Із змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ч.1 п.4 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до положень ст.ст.546,1048,1049,1054,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі; за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № ZZZ609081 від 13 липня 2007 року позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 140 000,00 Доларів США, в порядку і на умовах визначених цим договором, строком до 10 липня 2017 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 14,49 % річних та 1,5 % комісії від суми кредиту за видачу кредитом. Ціль кредитування - купівля нерухомого майна - квартири, що знаходиться по вулиці Сіді Таль, ? в м. Чернівці. У відповідності до п.п. 3.3.1 та 3.3.2 кредитного договору позичальник повинен повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу в розмірі 2 231,44 Доларів США до 10 числа поточного місяця. Даний кредитний договір діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань (п. 8.5 договору). Взяті на себе зобов'язання перед банком [PERSON] у визначений договором строк не виконав, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору, розмір якої відповідно до наданого розрахунку станом на 21 січня 2013 року становить 198 392,67 Доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 129 570,50 Доларів США, нараховані та несплачені відсотки - 53 918,99 Доларів США, пеня за прострочення строків виконання зобов'язань в сумі - 12 480,36 Доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору - 2 422,82 Доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 21 січня 2013 року становить 1 585 752,63 гривень. Відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору № ZZZ609081 від 24 вересня 2009 року був змінений порядок погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, між сторонами існують цивільні права і обов'язки відповідно до умов кредитного договору № ZZZ609081 від 13 липня 2007 року, додаткової угоди №1 від 24.09.2009 року та вимог ст.ст. 11, 509 ЦК України, тобто зобов'язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ч.ч.1, 2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, проте відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання за укладеним ним кредитним договором, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд відхиляє доводи представника відповідача що позивачем застосовано подвійну цивільно - правову відповідальність, оскільки в суму заборгованості включено одночасно суму пені в сумі 12 480,36 доларів США та штрафу в сумі 2 422,82 долари США виходячи із наступного. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, за положеннями зазначеної норми матеріального права штраф і пеня є різновидами неустойки, як відповідальності за невиконання зобов'язання. При цьому законодавством не забороняється забезпечення різними видами неустойки різних зобов'язань або застосування різних видів неустойки до різнив порушень зобов'язань. Як вбачається із змісту кредитного договору, зокрема, із п. 5.1 та п. 5.2, встановлено неустойку у вигляді штрафу та пені за різні види порушення зобов'язань. А тому суд вважає, що доводи про подвійну цивільно - правову відповідальність є безпідставними. Крім того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами: [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки від 13 липня 2007 року, згідно якого останні поручилися перед позивачем за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ZZZ609081 від 13 липня 2007 року. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України та п.22 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Як вбачається із матеріалів справи Додатковою угодою від 24 вересня 2009 року змінено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме, збільшено суму мінімально необхідного платежу на період з 10.10.2010 року по 10.09.2011 року до 2 518,25 доларів США на період з 10.10.2011 року по 10.07.2017 року до 2 778,52 долари США, тоді як за умовами забезпеченого поручителями [PERSON] та [PERSON] кредитного договору від 13.07.2007 року розмір мінімально необхідного платежу складав 2 231,44 долари США, що на думку суду є збільшення розміру відповідальності поручителів. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про надання згоди поручителів на збільшення по кредитному договору суми мінімально необхідного платежу. Відповідно до п.1.1 договорів поруки від 13 липня 2007 року поручителі поручилися перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору № ZZZ 609081 від 13 липня 1997 року, будь - яких додаткових угод між сторонами укладено не було. На думку суду посилання представника позивача на анкети поручителя на реструктуризацію є безпідставними, оскільки, як вбачається із їх змісту в них жодним чином не вказано про збільшення суми мінімально необхідного платежу за кредитним договором. Враховуючи те, що змінилися зобов'язання за кредитним договором без згоди [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, тому відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука є припиненою. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що необхідно вирішити питання про стягнення сплаченого сторонами судового збору. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 546, 554, 559, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial