Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, посилався на те, що наказом № 1282 від 10.11.2011 року його було прийнято на роботу в автотранспортний цех водієм автотранспортних засобів самоскиди. Наказом № 574/к від 24.05.2013 року його було звільнено з ініціативи адміністрації за п. ст.. 41 КЗпП України з формулюванням: втрата довіри за скоєння винних дій, повязаних з розкраданням матеріальних цінностей. З даних формулюванням позивач не згоден та просив суду поновити його на роботі в ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод» на посаді водія автотранспортних засобів автомобілів самоскидів а автотранспортний цех, скасувати наказ № 574-к від 24.05.2013 року як незаконний; стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату з 24.05.2013 року по день ухвалення рішення суду та стягнути моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду надав заперечення проти позову, просив у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 1282 від 10.11.2011 року позивач був прийнятий на роботу водієм в автотранспортний цех ВАТ «Інтерпайп НТЗ». Згідно з робочою інструкцією № 1Р-АТЦ-2010 від 27.09.2010 року, кожен працівник на підприємстві повинен виконувати свої обовязки, передбачені даної інструкцією, вимоги інших локальних нормативних актів (наказів, інструкцій тощо). Так, п. 4.6 даної інструкції передбачено, що водій несе відповідальність за виконання вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві. Пунктом 3.13 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено, що працівники повинні виконувати вимоги Інструкції про пропускний та внутрішньообєктивний режим. Вищевказаною Інструкцією про пропускний та внутрішньообєктивний режим, затверджена наказом № 868 від 27.06.2012 року, врегульовано порядок заїзду виїзду автотранспорту, вивозу продукції та матеріальних цінностей, порядок оформлення при цьому відповідних документів. Так, п.5.9 даної Інструкції категорично заборонено вивезення (винесення) готової продукції та інших матеріальних цінностей за усним розпорядженням або по будь яким іншим документам (ніж ті, що передбачені інструкцією), незалежно від того, ким видане розпорядження та ким підписані дані документи. Проте, всупереч вимогам трудових обовязків та Інструкції про пропускний та внутрішньообєктивний режим, позивач здійснив виїзд автомобіля з феросплавами без оформлення відповідних документів, що призвело до нанесення економічним інтересам підприємства значної шкоди, що підтверджується перевіркою, проведеною на підприємстві та адміністрацією підприємства було видано наказ № 574/к від 24.05.2013 року про звільнення позивача з займаної посади на підставі п. 2ст. 41 КЗпП України. Оскільки, [PERSON] був членом профспілки, то згідно ст. 43 КЗпП України, було отримано згоду профспілкової організації. За даним фактом було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст. 191 КК України. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», при встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіри до них і у тому випадку, коли зазначені дії не повязані з їх роботою. Посилання позивача на незаконність звільнення у звязку з тим, що позивач безпосередньо не обслуговував товарні цінності, не обґрунтовані, оскільки п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо. Тобто, виконання робіт із транспортування товарних цінностей, навіть якщо із працівником не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність, також вважається обслуговуванням матеріальних цінностей, і працівник несе відповідальність за їх збереження. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправомірні, оскільки позивач не звертався до відповідача за видачею зазначеної довідки, також позивачем не проведено розрахунок заробітної плати взагалі. Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed