Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування [PERSON] разом із дочкою [PERSON] житлову кімнату № 2 на плані технічного паспорта квартири площею 17,40 кв.м.; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта квартири площею 11,10 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор № 1 на плані технічного паспорту площею 6,7кв.м, кухню № 5 на плані технічного паспорта площею 7,2кв.м, туалет № 4 на плані технічного паспорта площею 1,3кв.м, ванну кімнату № З на плані технічного паспорта площею 2,9кв.м., вбудовані шафи №7, №8 на плані технічного паспорту площею 1,2 кв.м.і 0,4 кв.м відповідно. Зобов'язати [PERSON] негайно звільнити від своїх особистих речей надану їй та дитині для проживання житлову кімнату і не чинити нам перешкод у користуванні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], зареєстрованим у Відділі РАГС Фастівського міськвиконкому 18 жовтня 1996 року. Шлюб був розірваний рішенням Фастівського міськрайонного суду 27 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] 1997 року народження, яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем, у період шлюбу ними була придбана двокімнатна квартира у [ADDRESS]. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 21 березня 2013 року вказану квартиру визнано сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Квартиру розподілено між ними, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині вказаної житлової площі квартири. Згідно технічного паспорту на вказану квартиру, який виданий 18 липня 2002року Фастівським МБТІ, квартира складається із двох жилих кімнат площею 17,40 кв.м та 11.10 кв.м, загальна площа квартири 49,2 кв.в, жила площа 28,5 кв.м, підсобна площа 19,7кв.м., корисна площа 48,2 кв.м. Враховуючи інтереси дитини та виконуючи норми чинного законодавства, вважає, що судом має бути встановлений такий запропонований нею порядок користування приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2013 року визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Розподілено квартиру [ADDRESS] між сторонами, визнавши за [PERSON] та [PERSON] : право власності по 1/2 частині вказаної житлової квартири. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Як вбачається із Технічного паспорту на вказану квартиру [PERSON] просить виділити в користування [PERSON] житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта квартири площею 11,10 кв.м., а їй виділити житлову кімнату № 2 на плані технічного паспорта квартири площею 17,40 кв.м. Суд дійшов висновку, що запропонований позивачем варіант розподілу порушує права [PERSON], як власника 1/2 частини квартири [ADDRESS], оскільки зазначена для виділення відповідачу в користування частина квартири менша за частину належну йому на праві приватної власності. Позов є необґрунтованим, незаконним, а тому суд відмовляє в його задоволенні. Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 319, 321 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed