Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй та відповідачу в рівних долях належить квартира [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат у тому числі: 1-а кімната, ізольована, площею 17, 5 кв. м.; 2-а кімната ізольована, площею 12, 5 кв. м.; 3-я кімната, ізольована, площею 12, 5 кв. м.; кухні - 8, 5 кв. м., ванної кімнати - 2, 8 кв. м., вбиральні - 1, 3 кв. м., коридору - 14, 0 кв. м. і обладнана лоджією площею 3, 17 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів м. Києва 28 жовтня 1994 року, згідно з розпорядженням №16/513, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 09 грудня 1994 року у реєстровій книзі №1760. Власником особового рахунку на жилу площу в квартирі [ADDRESS], є позивач. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та дочки відповідача [PERSON] та [PERSON], які фактично проживають зі своєю матір"ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у неї з відповідачем з 2008 року виникають конфліктні ситуації з приводу користування квартирою, оскільки відповідач зловживає спритними напоями та влаштовує сварки, тому вважає за необхідне встановити конкретний порядок користування квартирою та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні права користування виділеними ній кімнатами. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON], яка є законним представником неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів м. Києва 28 жовтня 1994 року, згідно з розпорядженням №16/513, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 09 грудня 1994 року у реєстровій книзі №1760, належить на праві приватної власності в рівних долях квартира [ADDRESS] (а.с.9). Встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON], [PERSON] та дочки відповідача [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту, спірна квартира складається з трьох кімнат жилою площею 42,5 м2 (17,5 м2, 12,5 м2, 12,5 м2), (а.с. 7-8). Таким чином, ідеальна частка кожного із власників становить 21,25 м2 житлової площі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивачка з 2000 року користується двома кімнатами. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає в одній кімнаті площею 12, 5 кв. м., а іншу кімнату площею 12, 5 кв. м. вона здавала в оренду, що підтверджується договором оренди (а.с.35). Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власниками будинку (квартири). Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку не визнано втратившими право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього прав чи обмежений у його здійсненні. Згідно із вимогами ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" від 12.04.1985 р. №2 зі змінами від 10.03.1989 р., 25.12.1992 р., 25.05.1998 р., при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача, йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, відповідно до жилої площі, що припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволення позову [PERSON] порушує права неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] на користування(проживання) даною квартирою та порушує право власності співвласника даної квартири [PERSON], оскільки в результаті задоволення позову він буде користуватись значно меншою жилою площею квартири, ніж йому належить, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст. 156,163 ЖК України, ст.ст. 321, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212-215, 223, 294ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed