Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до приватного підприємства «Креатор-буд», приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа - [PERSON], про стягнення майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок вчинення злочину, а саме просить стягнути з приватного підприємства «Креатор-буд» та приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на її користь втрачений заробіток в розмірі 51463,00 грн. і 19085,00 грн. відповідно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2011р. водій приватного підприємства «Креатор-буд» [PERSON], керуючи вантажним автомобілем МАЗ 555102-223, належним приватному підприємству «Креатор-буд», здійснив наїзд на неї. Внаслідок даної ДТП, скоєної з вини [PERSON], позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 13.09.2011р. [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 статті 286 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2011р.». Також рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.03.2013р. та рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18.04.2013р. стягнено з ПАТ «Просто-страхування» на користь позивача 4333,35 грн. витрат на лікування, 18190,10 грн. втраченого заробітку та 2550,00 грн. моральної шкоди, а також стягнуто з ПП «Креатор-Буд» на користь позивача 17450,00 грн. моральної шкоди. На сьогоднішній день позивач продовжує лікування та позбавлена можливості повноцінно жити та працювати, а завдана їй майнова шкода у повному обсязі, а саме втрата заробітку позивача, відповідачами не відшкодована. З посиланням на статтю 1197 ЦК України, просить стягнути втрачений заробіток з 01.02.2012р. по 30.06.2013р. в сумі 70548,10 грн. з урахуванням отриманої за даний період заробітної плати. Беручи до уваги ліміт відповідальності встановлений полісом обов'язкового страхування, з відповідача ПАТ «Просто-страхування», на думку позивача, слід стягнути 19085,00 грн., решта ж суми в розмірі 51463,00 грн. слід стягнути з ПП «Креатор-Буд». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях. Представник відповідача 1 - ПП «Креатор-Буд» в усних поясненнях заперечив щодо задоволення позову з мотивів його безпідставності. А саме, вказує на те, що позовні вимоги не можуть ґрунтуватись на статті 1197 ЦК України, так як позивачем не доведено жодним медичним документом ступеня втрати професійної чи загальної працездатності. Також, з приводу спірних правовідносин ухвалено судове рішення, а саме в рішенні апеляційного суду Тернопільської області від 18.04.2013р. за позовом того ж позивача до тих же відповідачів вказано, що з приводу доводів апелянта ([PERSON]) про відшкодування втраченого заробітку за наслідками переведення на посаду сторожа із нижчим окладом, то позивачем належним чином не доведено що саме наслідки заподіяння шкоди її здоров'ю у результаті ДТП унеможливили перебування на посаді інспектора та, відповідно спричинили необхідність переведення на посаду сторожа - жодних лікарських висновків з цього приводу позивачем не представлено. Представник відповідача 2 - ПАТ «Просто-страхування» надала суду письмове заперечення на позовну заяву, в судове засідання 21.11.2013р. не з'явилась, подала суду заяву про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 31.10.2013р. надала усні пояснення. Згідно письмового заперечення та усного пояснення, представник відповідача ПАТ «Просто-страхування» не визнає позовних вимог, з огляду на їх безпідставність. А саме, стверджує, що позивачем при розрахунку суми стягнення з відповідача не враховано сплаченої суми моральної шкоди в розмірі 2550,00 грн. Також даний позов є безпідставним, на думку відповідача, з мотивів викладених представником відповідача 1. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] при вирішенні даної справи поклався на думку суду, власної позиції з приводу позовних вимог не висловив. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 03.06.2011р. громадянин [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER], не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив наїзд на пішохода [PERSON]. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2011р. по справі №1-п-11/11 обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2011р.», а кримінальну справу про обвинувачення за ч. 1 статті 286 КК України провадження закрито. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013р. по справі №1915/11826/2012 позов [PERSON] до приватного підприємства «Креатор-буд», приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», третя особа - [PERSON], про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на користь [PERSON] 4333,35 грн. понесених витрат на лікування, 18190,10 грн. втраченого заробітку та 2550,00 грн. моральної шкоди. Стягнуто з приватного підприємства «Креатор-буд» на користь [PERSON] 9450,00 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18.04.2013р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013р. в частині стягнення моральної шкоди змінено, стягнувши з приватного підприємства «Креатор-буд» на користь [PERSON] 17450,00 грн. моральної шкоди. В решті рішення суду залишено без змін. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013р. та рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18.04.2013р. встановлено, що на час ДТП (03.06.2011р., 17-00) [PERSON], як водій ПП «Креатор-Буд», виконував трудові обов'язки, що стверджується подорожнім листком вантажного автомобіля від 03.06.2011р. З виписного епікризу від 11.07.2011р. з медичної карти №3313, виданого Тернопільською міською комунальною лікарнею швидкої допомоги, вбачається, що з приводу отриманих [PERSON] 03.06.2011р. травм у ДТП, останній здійснено операції: 03.06.2011р., 16.06.2011р., 02.07.2011р. Згідно лікувальних і трудових рекомендацій: ФоГК в 2011р., обмеження фізичного навантаження до 1 міс., консультації травматолога, явка у поліклініку 12.07.2011р., реабілітація по ІІ періоді. Згідно довідки БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд» №28 від 23.05.2012р., [PERSON] працювала у БУ «Житлобуд-2» на посаді інспектора відділу кадрів з посадовим окладом 2890,00 грн. по 30.03.2012р. Згідно наказу БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд» №3-к від 23.01.2012р. [PERSON], інспектору відділу кадрів, надано відпустку без збереження заробітної плати з 26 січня по 31 січня 2012р. в зв'язку з хворобою. Підстава: заява [PERSON] Згідно наказу БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд» №4-к від 01.02.2012р. [PERSON], інспектору відділу кадрів, надано відпустку без збереження заробітної плати з 01 лютого по 02 березня 2012р. в зв'язку з лікуванням. Підстава: заява [PERSON] Згідно наказу БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд» №7-к від 05.03.2012р. [PERSON], інспектору відділу кадрів, надано відпустку без збереження заробітної плати з 05 березня по 29 березня 2012р. в зв'язку з лікуванням. Підстава: заява [PERSON] Наказом БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд» №9-к від 26.03.2012р. [PERSON], інспектора відділу кадрів, з 30 березня 2012р. переведено за її згодою на посаду сторожа з оплатою згідно штатного розпису 1073,00 грн., в зв'язку із погіршенням стану здоров'я. Підстава: заява [PERSON] Згідно довідки про доходи позивача, виданої 07.08.2013р. БУ «Житлобуд-2» ТзОВ «Тернопільбуд», позивач займає посаду сторожа, і з квітня 2012 року по червень 2013 року їй нарахована зарплата в загальній сумі 24381,90 грн. Цивільно-правова відповідальність ПП «Креатор-Буд» застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/4778570, страховиком по якому є ПрАТ «Просто-страхування». Строк дії полісу з 04.07.2010р. по 13.07.2011р., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 51000,00 грн., майну - 25000,00 грн., франшиза - 0 грн. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч. 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18.04.2013р., у справі, в якій брали участь ті самі особи, встановлено, що позивачем ([PERSON]) належним чином не доведено, що саме наслідки заподіяння шкоди її здоров'ю у результаті ДТП унеможливили перебування на посаді інспектора та, відповідно спричинили необхідність переведення на посаду сторожа - жодних лікарських висновків з цього приводу позивачем не представлено. Крім цього, з виписного епікризу медичної карти №3313 від 11.07.2011р. вбачається, що позивачу, зокрема, рекомендовано обмеження фізичного навантаження до одного місяця. Відповідно до ч. 1 статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода у вигляді втраченого заробітку (доходу) визначається з урахуванням двох факторів, а саме: а) середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Визначення середньомісячного заробітку здійснюється за правилами статті 1197 ЦК України; б) ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Професійною працездатністю визнається можливість потерпілого працювати за певним фахом. Загальна працездатність - це здатність до некваліфікованої праці. Ступінь втрати професійної працездатності, потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків (п. 18 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Ступінь втрати працездатності визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до завдання шкоди здоров'ю. Позивачем у даній справі не доведено належними та допустимими доказами ступінь втрати ним професійної (загальної) працездатності. А відтак визначити шкоду у вигляді втраченого заробітку (доходу), відповідно до статей 1195, 1197 ЦК України, суд не вбачає за можливе. Так як рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати із відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed