Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

04 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ті обставини, нею та відповідачем досягнуто угоди та складено з цього приводу Договір, про розірвання договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою 02 червня 2000 року за реєстром №2103. Договір розірвання посвідчено Васильківською державною нотаріальною конторою 11 квітня 2012 року за нотаріальним реєстром №618. На підставі Договору дарування відповідач виготовила на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на землю І-ДП №081337 від 20 вересня 2002 року, виданого Миколаївською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області, площею 6,105 га та розташованої на території Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №510. Вказаним Договором розірвання відповідач відмовилась від свого права власності на земельну ділянку. Без скасування державної реєстрації вказаного Державного акта та визнання права власності на дану земельну ділянку, позивач не може оформити на своє ім'я відповідні правовстановлюючі документи. В зв'язку з чим і вимушена звернутись до суду. Просили суд :1. Скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю I-ДП №081337 від 20 вересня 2002 року, виданого Миколаївською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області, площею 6,105 га та розташованої на території Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №510. 2. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку що належала [PERSON], розміром 6,105 гектарів, та розташованої на території Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю І-ДП№081337 від 20 вересня 2002 року. До початку слухання справи від позивача та його представника за дорученням [PERSON] надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали, просили суд задовольнити його, не заперечували проти заочного розгляду справи(а.с.16). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До матеріалів справи долучена письмова заява відповідача від 20.09.2013 року про слухання справи у відсутність, позовні вимоги відповідач визнала(а.с.9). Суд, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до наступного, що позов підлягає задоволенню. До матеріалів справи долучений договір про розірвання договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою 02.06.2000 року за реєстром №2108 укладеного між [PERSON] та [PERSON]О.(а.с.4). З Державного акту на право приватної власності на землю I-ДП №081337 від 20 вересня 2002 року, виданого Миколаївською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області, площею 6,105 га та розташованої на території Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №510 вбачається, що його власником є [PERSON]О.(а.с.5). Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Суд не наділений повноваженням щодо передачі у власність громадян земельних ділянок. Відповідно до ст..125 ЗК України - право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Статтею 126 ЗК України ( в редакції до 05.03.2009 року) передбачається, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43, передбачено, що роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки;т складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акту. Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натурі (на місцевості) за наявними планово-картографічними матеріалами. Перенесення в натурі (на місцевості) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Відповідно 393 ЦК України - правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст. 155 ЗК України - у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 60 ЦПК України - - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved