Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач у червні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором № 262391 від 31.08.2011 року в розмірі 1334,99 грн. та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.08.2011 року, на підставі наказу від 12.08.2011 р. № 122-з, між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір № 262391 про навчання. Відповідно до умов договору позивач бере на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] на заочній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, за напрямом підготовки Корекційна освіта (за нозологіями) (розділ 1 Договору), надати відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти (пункт 2.1. Договору), видати відповідачу документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану (пункт 2.3. Договору). У свою чергу Відповідач зобов'язаний своєчасно, тобто щомісяця вносити оплату за освітню послугу (пункт 4.3. Договору), наперед до першого числа початку періоду вказаного у пункті 4.3. цього Договору (пункт 4.4. Договору). Проте, відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобовязання: з грудня 2011 року по лютий 2012 року оплата за навчання не здійснювалася. У результаті цього утворився борг на загальну суму 1334,99 грн. Відповідно до заяви від 16.08.2013 року представник позивача просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2011 року, на підставі наказу від 12.08.2011 р. № 122-з, між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір № 262391 про навчання. Відповідно до умов договору позивач бере на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] на заочній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, за напрямом підготовки Корекційна освіта (за нозологіями) (розділ 1 Договору), надати відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти (пункт 2.1. Договору), видати відповідачу документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану (пункт 2.3. Договору). У свою чергу відповідач зобов'язаний своєчасно, тобто щомісяця вносити оплату за освітню послугу (пункт 4.3. Договору), наперед до першого числа початку періоду вказаного у пункті 4.3. цього Договору (пункт 4.4. Договору). Згідно пункту 5.2. Договору, у зв'язку з несвоєчасним внесенням плати за надання освітніх послуг відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день простроченого виконання зобов'язання. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № 262391 від 31.08.2011 року загальна сума заборгованості склала 1334,99 грн., яка складається із наступного: 1144,47 грн. заборгованість по оплаті за навчанні; 190,52 грн. нарахована пеня за кожен день прострочення зобовязання. Наказом від 21.02.2013 р. № 30-з Відповідача було відраховано за порушення угоди з ХДУ (несплата за навчання) з 21.02.2013 року. Відповідно до пункту 6.1. Договору Дія Договору припиняється у разі відрахування Замовника - фізичної особи з навчального закладу згідно із законодавством. Таким чином дія Договору припинилася 21.02.2013 р. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved