Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позичав [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт того, що [PERSON] являється донькою [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123, що належав померлому 27.02.1999 року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, а також існує невідповідність дати народження спадкоємиці у свідоцтві про народження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, якою також не заперечував проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сусідом спадкодавця [PERSON] та знає його сім`ю з 70 х років, в спадковому будинку розташованому за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123, спадкодавець [PERSON] проживав разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. В 80-х роках сім`я [PERSON] переїхали жити до Росії. Позивач [PERSON]К періодично приїзджала та доглядала за спадковим будинком, робила в ньому ремонт. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він являється дядьком спадкоємиці. [PERSON] являється рідною донькою спадкодавця [PERSON], в спадковому будинку позивач проводила ремонтні роботи та доглядала за ним. Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123 належав [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом [PERSON] нотаріальної контори від 09.12.1975 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5119, що також підтверджено довідкою наданою КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.09.2013 року за № 1103. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-АИ № 448072 від 05.04.1999 року виданого відділом [PERSON] Нав`янського району Свердловської області Російської Федерації [PERSON] помер 27.02.1999 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова, б. 123. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 34920223 від 22.08.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є донька [PERSON]. Факт того, що спадкодавець [PERSON] являється батьком спадкоємиці [PERSON] підтверджено копіє свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЖД № 276681 від 13.05.1999 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області, згідно якого, батьком [PERSON], [INFO] являється [PERSON], а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-АИ № 256282 від 18.09.1993 року, виданого відділом [PERSON] Верх-Ісетського району Єкатеринбурга, згідно якого, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Маслову», а також зазначений факт підтверджено поясненнями свідків. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини [PERSON], як спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Нев`янською нотаріальною конторою Свердловської області від 13.11.1999 року, на ім`я [PERSON], як спадкоємиці першої черги після смерті [PERSON] померлого 27.02.1999 року. Також, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено пояснення свідків в судовому засіданні, позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, оскільки проводила поточні ремонті роботи в ньому та доглядала за ним. Письмовою відповіддю наданою [PERSON] державною нотаріальною конторою від 22.08.2013 року за № 1815/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, а також, існує невідповідність дати народження спадкоємиці. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved