Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до Козельщинського районного суду Полтавської області, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], посилаючись на приписи статей 328, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України. 14.08.2013 року позивач до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій прохала визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 14.08.2013 року уточнені позовні вимоги були прийняти до провадження. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Після себе він залишив спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що складається із: житлового будинку - літера "А", погрібу з шийкою - літера "Д", веранди - літера «а», сарая - літера «Б», літньої кухні-гаража - літера «В», бані - літера «Г», гаража - літера «Е», колодязя питного -літера "К", огорожі - цифра " 1", воріт - цифра " 2". За життя він не виготовив технічний паспорт та не мав документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. [PERSON] за життя заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом являються позивач та її син [PERSON], який проживав разом із спадкодавцем на день його смерті. Відповідач не бажає приймати спадщину і подав заяву про відмову від спадщини, але нотаріусом вона не була прийнята, оскільки була подана після спливу шестимісячного терміну. Позивач є єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини у строки, встановлені законом. Коли позивач звернулася у нотаріальну контору, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не мав документів, що посвідчують його право власності на домоволодіння. Позивач також зазначила, що після смерті спадкодавця вона продовжила відкрито та безперервно користуватися житловий будинком з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], утримує в належному стані будинок та присадибну ділянку. Згідно статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майно і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації (ч.1). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Згідно ч.1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин позивач вважає, що єдиним способом реалізації свого законного інтересу було звернення до суду за визнанням права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. Враховуючи час, протягом якого відкрито та безперервно володів житловим будинком [PERSON], тобто особа, спадкоємцем якої є позивач, загальний строк набувальної давності перевищує десять років і складає 26 років. [PERSON] володів житловим будинком з 1986 року, з моменту смерті свого батька [PERSON]. Житловий будинок був побудований у 1960 році батьками [PERSON]. Його мати [PERSON] померла у 1975 році, а батько, [PERSON], як уже зазначалося вище, помер у 1986 році. Позивач вказав, що позов пред'явлено до [PERSON] у зв'язку з тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, який проживав разом із спадкодавцем на день його смерті. Відповідач не бажає приймати спадщину і подав заяву про відмову від спадщини, але нотаріусом вона не була прийнята, оскільки була подана після спливу шестимісячного терміну. Таким чином, на сьогоднішній день, згідно норм чинного законодавства, відповідач формально є особою, яка претендує на спадщину після померлого [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги і просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, про що подав до суду відповідну письмову заяву (а. с. 20). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 174 ч.4 ЦПК України). Суд, з'ясувавши правові позиції сторін, викладених у матеріалах справи та висловлених у судовому засіданні, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, даючи оцінку доказам у їх сукупності, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову повністю на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], а інші особи на це майно з дня смерті останнього своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Позивач [PERSON] відкрито і безперервно володіє нерухомим майном протягом одного року та трьох місяців, починаючи з [INFO], тобто від дня смерті [PERSON], який до цього відкрито і безперервно володів ним з 1986 року, не маючи правовстановлюючих документів. Це та інші викладені у позовній заяві обставини підтверджуються витягом з погосподарської книги за 1983 - 1985 роки, (а.с.5), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 6), копією свідоцтва про одруження (а. с. 7), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 7), копією заяви про прийняття спадщини (а.с. 8), копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9), копією технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11), копією паспорта громадянки України (а. с. 4). Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України, а також ч.ч. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною. Сплачені позивачем 1110,60 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача у відповідості до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved