Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS], розташована двокімнатна квартира, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. За вказаною адресою вони зареєстровані з 12.05.1992 року, володіли квартирою по 1/2 кожній частині кожний, без розділу в натурі. При цьому виключно вона несла усі витрати по утриманню цього житла. Її син [PERSON] мешкав окремо у квартирі, яку винаймав. Крім того, він мав необмежений доступ до квартири за адресою: [ADDRESS], та мав власні ключі від неї. У травні 2010 року до неї за місцем проживання з'явився раніше не відомий чоловік, який назвав себе [PERSON], який повідомив їй, що цю квартиру він купив у [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 15.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, та вимагав звільнити вказану квартиру. Від [PERSON] вона дізналась, що квартиру продав її син [PERSON] та її частку на підставі нотаріальної довіреності, яку нібито видав приватний нотаріус [PERSON] Наступного дня, 23.05.2010 року вона звернулась до Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області та написала заяву щодо скоєного злочину. Вважає, що ніякої довіреності своєму сину [PERSON] не давала, квартиру продавати не збиралась. Таким чином, 15.07.2009 року користуючись підробленою довіреністю, [PERSON] продав квартиру без її відома. Після укладання правочину, [PERSON] їй нічого не повідомив, вона не бачила його після лютого 2010 року і де він знаходиться їй невідомо. З метою отримання пояснень та повернення правового становища квартири в попередній та єдино законний стан, вона звернулась із заявою до міліції про зникнення та розшук її сина [PERSON] Пізніше вона дізналась, що на підставі її заяви була порушена кримінальна справа, були проведені слідчі дії та проведена очна ставка з приватним нотаріусом [PERSON] Нотаріус, якого вона вперше побачила в міліції, вказав на неї, як на особу яка сама з'явилась до нього щоб надати довіреність [PERSON] Пізніше кримінальну справу передали до Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області за місцем скоєння злочину, за місцем оформлення фіктивної довіреності за адресою: м. Донецьк, бул. Шахтобудівельників, 3. Просить суд визнати недійсним договір купівлі - продажу [ADDRESS], укладений 15.07.2009 року між [PERSON] і [PERSON], та стягнути з відповідачів заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., судовий збір, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод щодо користування власністю, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 15.07.2009 р. він придбав у [PERSON] та [PERSON] 2-х кімнатну [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу квартири був укладений у письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2400. Право власності позивача [PERSON] було належним чином зареєстровано КП БТІ м. Донецька, реєстраційний № 19412783 від 17.03.2010 р. Під час продажу квартири [PERSON] підтвердив , що необмежений у дієздатності, укладаємий договір купівлі - продажу квартири не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені договором, а також, що продаж квартири здійснено на вигідних для осіб умовах. Просить суд визнати за ним право власності на вказану квартиру, та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоду у користуванні вказаної квартирою та виселити з неї, у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав, а позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод щодо користування власністю, залишити без розгляду. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS], розташована двокімнатна квартира, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. За вказаною адресою вони зареєстровані з 12.05.1992 року, володіли квартирою по 1/2 кожній частині кожний, без розділу в натурі. При цьому виключно вона несла усі витрати по утриманню цього житла. Її син [PERSON] мешкав окремо у квартирі, яку винаймав. Крім того, він мав необмежений доступ до квартири за адресою: [ADDRESS], та мав власні ключі від неї. У травні 2010 року до неї за місцем проживання з'явився раніше не відомий чоловік, який назвав себе [PERSON], який повідомив їй, що цю квартиру він купив у [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 15.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, та вимагав звільнити вказану квартиру. Від [PERSON] вона дізналась, що квартиру продав її син [PERSON] та її частку на підставі нотаріальної довіреності, яку нібито видав приватний нотаріус [PERSON] Наступного дня, 23.05.2010 року вона звернулась до Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області та написала заяву щодо скоєного злочину. Ніякої довіреності своєму сину [PERSON] не давала, квартиру продавати не збиралась. Таким чином, 15.07.2009 року користуючись підробленою довіреністю, [PERSON] продав квартиру без її відома. Після укладання правочину, [PERSON] їй нічого не повідомив, вона не бачила його після лютого 2010 року і де він знаходиться їй невідомо. З метою отримання пояснень та повернення правового становища квартири в попередній та єдино законний стан, вона звернулась із заявою до міліції про зникнення та розшук її сина [PERSON] На підставі заяви [PERSON] була порушена кримінальна справа, були проведені слідчі дії та проведена очна ставка з приватним нотаріусом [PERSON] Нотаріус, якого вона вперше побачила в міліції, вказав на неї, як на особу яка сама з'явилась до нього щоб надати довіреність [PERSON] Пізніше кримінальну справу передали до Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області за місцем скоєння злочину, за місцем оформлення фіктивної довіреності за адресою: м. Донецьк, бул. Шахтобудівельників, 3. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені ч.1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ). Згідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд, вважає, очевидним та доведеним, що при укладанні оспорюваного договору купівлі - продажу квартири порушено вимоги ст. 203 ч.1, 3, 5 ЦК України, тому цей правочин має бути визнаний недійсним, а сторони повернуті в попередній стан. Крім того, очевидним є моральна шкода: дії відповідачів, спрямовані на позбавлення людини житла. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходила. Враховуючи ті обставини, що позивач повторно не з'явився у судове засідання, суд розцінює його неявку в судове засідання без поважних причин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст. 220 ЦК України,

Outcome: approved