Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку відповідача [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказав, що позивач (дівоче прізвище [PERSON]) є власником квартири в м. Харкові, пров. П*ятигорський, 2 кв. 2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 листопада 1995 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод» згідно з розпорядженням від 29 листопада 1995 року № 2207 Органу приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського тракторного заводу», реєстровий номер № 2207. Право власності зареєстроване в КП «Харківське міське БТІ» на праві приватної власності за [PERSON], реєстровий номер 21331 від 29.11.1995 р. 20.10.1995 року вона уклали шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського міськрайонного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 562. Рішенням Фрунзенського районного судом м. Харкова від 13.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Дітей в шлюбі не має. У спірній квартирі з грудня 1995 року зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі, [PERSON] Приблизно з листопада 2012 р. відповідач фактично виселився з квартири, на теперішній час в квартирі жодного разу не з*являвся, квартиру звільнив та втратив інтерес до цього житла, оплату за комунальні послуги не вносить, не цікавиться квартирою, поштову кореспонденцію на цю адресу він не отримує, всі обов*язки, що випливають з права власності, виконуються виключно позивачем. Данні обставини перешкоджають позивачу розпоряджатися своєю власністю за власним розсудом. У судове засідання позивач не з’явився, через канцелярію суду подав заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності, проти постановлення по справі рішення в його відсутності не заперечував. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що відповідач не мешкає в квартирі дуже давно, але остаточно виселився з листопада 2012 р. Сам по собі був конфліктним чоловіком, були проблеми на роботі, також неодноразово були проблеми з правоохоронними органами, тому він виїхав. Справа про розірвання шлюбу розглядалася за його відсутності. В зв*язку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також розглядати справу за відсутності відповідача при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом подання оголошення у газету «Слобідський край» № 145 від 5 грудня 2013 року та направленням судових повісток за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. В судовому засіданні були допитані свідки. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки та мешкає за адресою м. Харків, пров. П*ятигорський, 2 кв. 15. В зазначеному будинку мешкає з 1993 року. Позивачка мешкає в даному будинку з народження. Позивачка приватизувала в квартиру та зареєструвала свого чоловіка в дану квартиру. А восени 2012 року він зник та свідок його не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки та мешкає за адресою м. Харків, пров. П*ятигорський, 2 кв. 8. З матір’ю позивачки вони працювали разом, тому сім’ю знає давно з 1957 року. [PERSON] уклала шлюб та почали мешкати разом з ним в зазначеній квартирі. Більше року назад, він пішов з квартири, після чого його не бачила. В квартирі позивачки буває часто, речей його в квартирі не має. Пішов сам, т.я. у нього були проблеми на роботі, потім зібрав речі та пішов. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що основним власником квартири № 2 в будинку 2 по пров. П*ятигорський в м. Харкові є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 листопада 1995 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод» згідно з розпорядженням від 29 листопада 1995 року № 2207 Органу приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського тракторного заводу», реєстровий номер № 2207. Право власності зареєстроване в КП «Харківське міське БТІ» на праві приватної власності за [PERSON], реєстровий номер 21331 від 29.11.1995 р.. Згідно відповіді адресного бюро відповідач зареєстрований в квартирі № 2 в будинку 2 по пров. П*ятигорський у м. Харкові. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу І-ВЛ № 311572 виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану від 20.10.1995 року [PERSON] 20 жовтня 1995 року уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до рішення Фрунзенського районного судом м. Харкова від 13.03.2013 року (645/384/13; 2/645/703/13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Однак, як вказує позивач, відповідач фактично з листопада 2012 р. та по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Квартиру звільнив та втратив інтерес до цього житла, оплату за квартирні та комунальні послуги не вносить, не цікавиться квартирою, його речей в квартирі не має. Пояснення сторони позивача згідно позову, свідків та довідка КП «Жилкомсервіс» дільниці № 52 від 10.09.2013 р. свідчать про те, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, що перешкоджає власнику квартири розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Факт не проживання відповідача, також, підтверджується наявністю акту про не проживання за місцем реєстрації складеного мешканцями будинку 2 по пров. П*ятигорський в м. Харкові від 02.09.2013 р. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. У відповідності за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В процесі розгляду справи встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає більше одного роки, квартплату за оплату за комунальні послуги не сплачує, за місцем реєстрації ні яким чином не користується своїм правом користування спірним жилим приміщенням. На підставі вивчених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач, зберігаючи реєстрацію у квартири № 2 в будинку 2 по пров. П*ятигорський в м. Харкові, фактично не проживає у квартирі, не є власником квартири та тим самим перешкоджає власнику [PERSON] володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved