Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] про перевід прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу 2/3 частин квартири [ADDRESS] та визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.М. по укладенню вказаного договору неправомірними. Позов обґрунтований наступним. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках [ADDRESS]. 23 жовтня 2012 р. [PERSON] отримала від нотаріуса Щербак Т.М. листа про намір [PERSON] та [PERSON] продати належні їм частки у квартирі, на який вона 12 листопада 2012 р. надіслала нотаріусу заяву-згоду на придбання часток у спільному майні. В усній розмові [PERSON] повідомила, що до лютого 2013 р. підготує необхідні документи, після чого узгодить з позивачем місце і день оформлення договору. Проте 14 грудня 2012 р. до квартири позивача прибула відповідач [PERSON], яка повідомила, що вона є єдиним власником квартири. Наступного дня [PERSON] знову приходила до квартири зі співробітником міліції та змушувала позивача звільнити квартиру. Надати відповідні документи [PERSON] відмовилась, і лише 10 січня 2013 р. [PERSON] стало відомо про укладення 6 грудня 2012 року договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири. [PERSON] посилається на те, що договір купівлі-продажу 2/3 часток квартири був укладений з порушенням її переважного права на їх купівлю. Нотаріус Щербак Т.В. в порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України посвідчила правочин про відчуження часток у квартирі третій особі не за територіальною належністю нерухомого майна і при наявності даних, що інший співвласник бажає їх придбати. [PERSON] заявила зустрічний позов до [PERSON] про стягнення на її користь компенсації вартості 2/3 частки квартири та понесених нею витрат, повязаних з укладенням договору купівлі-продажу, а саме: збору до пенсійного фонду в сумі 2397 грн., вартості послуг нотаріуса в сумі 150 грн. та послуг брокера в сумі 8000 грн., а також витрат на ремонтні роботи в квартирі в сумі 8022,89 грн., витрат по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 1194,68 грн., коштів, сплачених за злом замка у вхідних дверях, в сумі 300 грн., витрат на оплату послуг житлово-експлуатаційної організації по складанню актів в сумі 135,33 грн. та відшкодування завданої їй неправомірними діями [PERSON] моральної шкоди в сумі 5000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] послалася на те, що [PERSON] двічі направлялися телеграми з пропозицією з'явитися до нотаріуса для укладення договору, проте своїм переважним правом купівлі частки у квартирі вона не скористалася, а отже укладеним договором права останньої порушені не були. Придбавши у власність 2/3 частки у квартирі і сплативши при цьому внесок до пенсійного фонду, послуги нотаріуса та брокера, 14 грудня 2012 р. вона разом з продавцями прибула до квартири і надала [PERSON] для ознайомлення документи, що підтверджують її право власності. Так як [PERSON] зі слів брата повідомила, що підстави для її допуску до квартири відсутні, вона попередила, що в разі створення їй перешкод у користуванні квартирою, вона буде звертатися до правоохоронних органів. 15 грудня 2012 р. вона прибула до квартири разом з дільничним інспектором міліції, проте всередину потрапити не змогла, а [PERSON] зустрічатись з нею відмовилась. В подальшому вона неодноразово зверталася до різних органів з приводу перешкод у користуванні власністю, які їй чинили [PERSON] та її брат. Дочекавшись набрання законної сили рішенням суду про відмову [PERSON] у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу, 20 травня 2013 р. вона прибула до квартири і так як знову не змогла потрапити всередину, змушена була викликати наряд міліції, службу по відкриттю замків і в присутності понятих зайти до квартири. В подальшому вона розпочала ремонт у своїй кімнаті, попередивши про це [PERSON] [PERSON] посилається на те, що витрати, повязані з оформленням права власності, витрати на ремонт та сплату комунальних платежів за житло, яким вона не змогла користуватися з вини відповідача, повинна їй компенсувати [PERSON]., до якої переходить право власності на придбану нею в законному порядку частку у квартирі. Неправомірними діями [PERSON], яка вчиняла їй перешкоди у користуванні власністю, їй завдана моральна шкода, так як вона не могла користуватися своєю власністю і змушена була проживати в найманому житлі і витрачати додаткові кошти на подорожі до м. Миколаєва, де проживає її неповнолітній син, якого вона планувала забрати до Києва. Окрім того внаслідок неможливості проживання у Києві вона втратила роботу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги первісного позову підтримав, зустрічний позов визнав лише в частині стягнення вартості частки квартири та припинення права власності [PERSON] на частку квартири. Пояснив, що [PERSON] не була повідомлена про дату і місце укладення договору-купівлі-продажу, у звязку з чим не змогла використати своє переважне право на купівлю частини у спільній власності. Отже неправомірними діями колишніх співвласників, нового співвласника [PERSON] та нотаріуса порушено право позивача на придбання частки квартири. Представник заявив, що перешкоди [PERSON] у користуванні власністю не чинилися, не визнав факт проведення у квартирі ремонту та послався на відсутність підстав для стягнення з [PERSON] коштів, сплачених [PERSON] до пенсійного фонду, на оплату послуг нотаріуса, брокера, послуг житлово-експлуатаційної організації та вартості житлово-комунальних послуг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, підтримавши вимоги [PERSON] Послалися на те, що 18 жовтня 2012 р. вони звернулися до [PERSON] як до співвласника, який має переважне право на купівлю частки у власності, із пропозицією придбати їх частки у квартирі. Остання надала згоду на придбання частки, після чого телеграмами двічі повідомлялася про дату, час та місце укладення договору. Так як [PERSON] до нотаріуса не з'явилася, 6 грудня 2012 р. вони продали належні їм частки [PERSON] [PERSON] первісний позов не визнала та підтримала вимоги зустрічного позову пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що придбавала квартиру для свого проживання та проживання свого неповнолітнього сина і жодних дій, спрямованих на порушення прав [PERSON], вона не вчиняла. Натомість це [PERSON] порушила її права співвласника, вчиняючи перешкоди у користуванні квартирою. Вказала, що [PERSON], діючи за вказівкою свого брата адвоката [PERSON], який є фактичним власником квартири, не пускала її до квартири і висловлювала на її адресу погрози, заявивши, що жити вона у ній не буде. На даний час розуміючи, що не зможе безперешкодно користуватися своєю власністю, вона погоджується на припинення її права власності на частку у квартирі з компенсацією її вартості в сумі, сплаченій згідно договору. Як пояснила [PERSON] з аналогічною пропозицією вона неодноразово зверталася до [PERSON], проте останній на це не погоджувався. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. надала письмові заперечення на позов пославшись на відсутність в її діях порушень чинного законодавства і дотримання прав [PERSON], яка протягом 30 днів не скористалася своїм переважним право придбати частку у спільному майні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові заперечення сторін та третьої особи і письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Станом на жовтень 2012 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. 18 жовтня 2012 р. [PERSON], діючи від свого імені та від імені своєї дочки [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. із заявою про намір продати належні їм 2/3 частин вищевказаної квартири за ціною 239700 грн. з дотриманням вимог ст. 362 ЦК України щодо переважного права співвласника на купівлю вказаної частини протягом одного місяця з дня отримання заяви (а.с. 8). Окрім ціни, інших умов продажу часток у квартирі, зокрема часу та місця укладення договору купівлі-продажу, вказана заява не містила. Діючи відповідно до вимог ст. 84 Закону України «Про нотаріат», нотаріус Щербак Т.В. заяву [PERSON] надіслала [PERSON], від якої 15 листопада 2012 р. надійшла заява-згода на купівлю частки квартири за запропонованою продавцями ціною (а.с. 24). Телеграмою від 22 листопада 2012 р. продавці [PERSON] та [PERSON] повідомили [PERSON] про те, що їй пропонується 27 листопада 2012 р. о 17-00 год. з'явитися до приватного нотаріуса Щербак Т.В. для укладення договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири [ADDRESS] (а.с. 26). 26 листопада 2012 р. від [PERSON] надійшла телеграма про те, що вона не може з'явитися для укладення договору купівлі-продажу у звязку з хворобою (а.с. 27). 28 листопада 2012 р. продавці вдруге направили [PERSON] телеграму, якою їй запропонували з'явитися до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу частки квартири 4 грудня 2012 р.о 17-00 год. (а.с. 29). У звязку з неявкою [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу частки у квартирі 4 грудня 2012 р. продавці направили [PERSON] телеграму, якою повідомили про те, що у звязку з її неявкою для укладення договору купівлі-продажу частина квартири буде продана третій особі (а.с. 28). 6 грудня 2012 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., за умовами якого [PERSON] набула право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS] вказаної квартири (а.с. 4-6), а 13 грудня 2012 р. вона зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку (а.с. 7). Відповідачі та третя особа посилаються на те, що [PERSON] фактично не скористалася переважним правом на придбання частки у квартирі. Проте вказані доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів отримання [PERSON] телеграми від 28 листопада 2012 р. суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. не було дотримано вимог ч. 5 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., оскільки отримавши письмову заяву [PERSON] про надання згоди на придбання частку у спільному майні, нотаріус повинен був переконатися, що остання, не з'явившись для укладення договору купівлі-продажу 27 листопада 2012 р. з причин хвороби, була повідомлена про наступну призначену дату укладення договору. Таким чином 2/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] були продана з порушення переважного права купівлі її [PERSON] Правовий наслідок такого порушення визначений у ч. 4 ст. 362 ЦК України, якою передбачено, що у разі продажу частки з порушенням права переважної купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця в межах одного року позовної давності з внесенням на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Враховуючи встановлені обставини, внесення на депозитний рахунок суду грошової суми, яку покупець сплатила за договором, а також фактичне визнання [PERSON] позову в частині переведення на позивача прав та обовязків покупця, вимоги [PERSON] про переведення на неї прав та обовязків покупця як і вимоги зустрічного позову про стягнення компенсації вартості 2/3 частки квартири та припинення права власності [PERSON] на вказану частку у квартирі, суд вважає обґрунтованими і задовольняє їх. Ствердження [PERSON] про посвідчення нотаріусом договору не за територіальною належністю нерухомого майна є хибними, оскільки у м. Києві діє єдиний Київський міський нотаріальний округ без поділу його на райони міста. Підстав для задоволення вимог первісного позову про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Щербак Т.М. суд не вбачає, так як заявлення вимог до третьої особи не узгоджується з положеннями цивільного процесуального закону. Вирішуючи інші вимоги зустрічного позову суд виходить з наступного. Правовою підставою заявлених вимог про відшкодування витрат, повязаних з укладенням договору купівлі-продажу, [PERSON] зазначає ст. 1166 ЦК України, відповідно до вимог якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу зазначеної норми матеріального закону вбачається, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування майнової шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) настання шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини завдавача шкоди. Проте доказів, що витрати, повязані з укладенням договору купівлі-продажу, викликані протиправною та винною поведінкою [PERSON], [PERSON] не надала, а відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених останньою витрат на сплату збору до пенсійного фонду, оплату вартості послуг нотаріуса та послуг брокера (а.с. 57, 58, 70) суд не вбачає. Разом з тим суд вважає доведеним, що винною протиправною поведінкою [PERSON], яка полягала у вчиненні [PERSON] перешкод у користуванні належною їй на праві власності 2/3 частиною квартири [ADDRESS], останній заподіяна майнова шкода, яка полягає у витратах на оплату вартості послуг по відкриванню замка вхідних дверей квартири в сумі 300 грн. та оплату послуг житлово-експлуатаційної організації по складанню актів щодо неможливості потрапити до квартири в загальній сумі 135,33 грн. (а.с. 66, 66). Факт вчинення [PERSON] перешкод у користуванні власністю доводиться актами житлово-експлуатаційної організації, яка обслуговує будинок [ADDRESS], якими зафіксовано, що 2, 4 та 8 квітня 2013 р. при виході співробітників ЖЕД-203 разом з [PERSON] до квартири [ADDRESS] на неодноразові дзвінки двері ніхто не відчинив (а.с. 63, 64, 65), а також численними заявами і скаргами [PERSON] до різних установ та організації з приводу порушення її прав (а.с. 71. 72, 76. 78, 80, 84, 86. 87-89). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, суду не надано, а представник [PERSON] в судовому засіданні визнав, що [PERSON] у спірній квартирі не проживала, а [PERSON] змінила замки у вхідних дверях, у звязку з чим позивач за зустрічним позовом з метою отримання доступу до квартири змушена була викликати спеціалістів по відкриванню замків. Таким чином суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги зустрічного позову про стягнення коштів, сплачених на оплату вартості послуг по відкриванню замка вхідних дверей та послуг житлово-експлуатаційної організації по складанню актів, як майнової шкоди, завданої неправомірними діями [PERSON], і задовольняє їх. При вирішенні вимог про відшкодування витрат на ремонт квартири та сплату комунальних платежів, суд виходить з того, що чинним цивільним законодавством не врегульоване питання відшкодування витрат на утримання та поліпшення майна, здійснених співвласником, який набув право власності з порушенням переважного права купівлі частки у майні іншим співвласником. Однак враховуючи, що [PERSON], укладаючи договір купівлі-продажу квартири, не знала і не могла знати про порушення переважного права купівлі частки у майні іншого співвласника, тобто фактично вона є добросовісним набувачем, а чинне цивільне законодавство містить норми, які закріплюють правові засади захисту права власності, способи такого захисту та умови, за яких вони застосовуються, суд вбачає підстави для застосування аналогії закону, зокрема ч.ч. 3, 4 ст. 390 ЦК України, згідно з якими добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування витрат на утримання майна та його поліпшення в разі неможливості відокремити ці поліпшення від майна без завдання йому шкоди. На підтвердження вищевказаних вимог [PERSON] надано квитанції про сплату нею житлово-комунальних послуг по частині квартирі, яка перебувала у її власності, на загальну суму 1194,68 грн. (а.с. 67-68), договір підряду № 22/05 від 22 травня 2013 р. на проведення ремонтно-оздоблювальних робіт у квартирі [ADDRESS] (а.с. 104-106), акт приймання-передачі виконаних робіт за вказаним договором на суму 6859,32 грн. (а.с. 59), квитанції до прибуткового касового ордеру на зазначену суму (а.с. 107, 108) та товарні чеки на придбання необхідних для ремонту матеріалів на загальну суму 1163,57 грн. (а.с. 102-103). Вказані докази суд вважає належними і допустимими та бере їх до уваги при вирішенні даного спору, вважаючи безпідставними заперечення представника відповідача за зустрічним позовом, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх заперечень він не надав. Таким чином суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги зустрічного позову про відшкодування витрат на утримання і поліпшення майна у заявленому [PERSON] розмірі. При вирішенні вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім'ї чи близьких родичів, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінивши доводи позивача за зустрічним позовом про заподіяння їй діями відповідача [PERSON] моральної шкоди суд вважає доведеним, що в результаті винних неправомірних дій останньої [PERSON] зазнала душевних страждань у зв'язку з вчиненням їй на протязі тривалого часу перешкод у користуванні власністю, неможливістю використовувати квартиру для власного проживання і проживання неповнолітнього сина, що вимагало від неї залучення додаткових зусиль і матеріальних витрат, та спричинило витрати її особистого часу на звернення до різних установ і організації, адвокатів та до суду. З огляду на вказане суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, визначає заподіяну позивачу [PERSON] моральну шкоду в розмірі 4000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так [PERSON] оплатила свої вимоги майнового характеру судовим збором в розмірі 2397 грн., а [PERSON] - в розмірі 229,41 грн. Оскільки і первісний і зустрічний позов задовольняються частково, суд присуджує до стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 656,60 грн. судових витрат з кожного (2397+229,40):4). З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає присудженню судовий збір в сумі 114,70 грн., яким остання оплатила свої вимоги про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial