Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

24 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS]. У будинку зареєстроване місце проживання його колишнього зятя, відповідача по справі. Оскільки відповідач в будинку не проживає з 2008 року, шлюб між ним та донькою позивача розірвано, реєстрація місця проживання у будинку відповідача перешкоджає йому розпоряджатися будинком, тому просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача дослідивши наявні у справі докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 15 травня 1993 року позивач є власником будинку з надвірними та господарськими будівлями [ADDRESS]( а.с.6-7). У вказаному житловому будинку зареєстрований, але не проживає відповідач, який є колишньою чоловіком доньки позивача та відповідно його зятем, про що свідчить довідка про склад сім'ї позивача, видана 13.09.2013 року виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області №3055 ( а.с.11). 17 грудня 2012 року розірвано шлюб між донькою позивача [PERSON] та відповідачем, що підтверджується копією заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2012 року ( а.с.9). Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України - власник має право звертатися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1.ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі ) що йому належать користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту складного депутатом Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області від 12 вересня 2013 року убачається, що відповідач зареєстрований у [ADDRESS] , але не проживає з 2008 року (а.с.10). Таким чином, оскільки відповідач, як колишній член сім'ї власника будинку, без поважних причин не проживає у ньому майже п'ять років, вибув на інше місце проживання та припинив сімейні стосунки з власником житла та його донькою, беручи до уваги що реєстрація місця проживання відповідача у житловому будинку створює перешкоди у користуванні власністю позивачу, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved