Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач Домбоківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в Домбоківській спеціальній Загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради з 02.09.2008 року по теперешній час на повному державному утриманні знаходиться неповнолітня [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2006 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] З посиланням на викладене, на норми ст. 166 СК України, якою встановлено обов'язок особи позбавленої батьківських прав щодо утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] [INFO] на її особистий рахунок аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, з кожного відповідача окремо, починаючи 06.06.2013 року і до досягнення нею повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду клопотання в якому просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, також пояснила суду, що у зв'язку із важким матеріальним становищем вона не в змозі сплачувати аліменти. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородської райдержадміністрації м. Ужгорода - Томишинець В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив ї х задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, третьої особи , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 11.06.2001 року . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2006 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно своєї неповнолітньої донь ки - [PERSON], копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено в судовому засіданні у Домбоківській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І- ІІ ступенів Закарпатської обласної ради з 02.09.2008 року і по теперешній час на повному державному утриманні, навчанні та вихованні знаходиться неповнолітня [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою виданою Домбоківською спеціальною Загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради № 95-ю від 30.05.2013 р. В судовому засіданні встановлено, що батьки після позбавлення батьківських прав добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надають. Вищенаведене також не заперечувалось відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, не виконують. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено судом, рішення про стягнення аліментів з відповідачів не приймалось під час позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини другої статті 193 СК України (Стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі), якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей про місце роботи відповідачів та про розмір доходів відповідачів відсутні. Як встановлено судом, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, що стверджується довідкою Управління ПФУ в м. Ужгороді № 1527/05. Позивач вважає, що з відповідачів мають стягуватися аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, з кожного відповідача окремо, починаючи 06.06.2013 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідачі в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнені, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Згідно п.8 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служби у справах дітей мають право: представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах, у їх відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості , з врахуванням вимог ст.182 СК України суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення , в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, з кожного відповідача окремо, починаючи з 06.06.2013 року і до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: partial