Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Голопристанської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та пояснив, що 15.04.1995 року помер його батько – [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 61/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Гола Пристань по вул. 1 Травня, 88. Він спадкоємцем спадкового майна. Прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковою масою. На даний час мати позивача – [PERSON], померла 11.03.2012 року, а рідний брат – [PERSON] помер 18.09.2012 року. У померлого брата залишилася донька – [PERSON], [INFO], яка також має право на ? частину спадкового майна, тому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на ? частину спадкового майна, що становить 122/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Гола Пристань по вул. 1 Травня, 88. До суду надійшла заява [PERSON] про вступ третьої особи, що заявляє самостійні позивні вимоги та просить визнати за нею право на ? частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом, що становить 122/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Гола Пристань по вул. 1 Травня, 88 Представник відповідача до суду з’явився, проти задоволення позову не заперечував. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.04.1995 року помер спадкодавець – [PERSON], про що Голопристанський райвідділ ЗАГС херсонської області 15.04.1995 року зроблено відповідний актовий запис №112 та видано свідоцтво про смерть серії І-КГ №053270. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До маси спадкового майна входить об’єкт нерухомості – 61/100 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Гола Пристань по вул. 1 Травня, 88. Право власності [PERSON] на даний об’єкт нерухомості підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 21.06.1979 року, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.04.1980 року. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуються чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України 1963 року Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця в 1995 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 1963 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Враховуючи, що померлий [PERSON] не залишив після своєї смерті заповіту, то спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно ст.529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-ЯК №508273, [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 18.09.2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР, передбачено, що визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично в ступив в управління та володіння спадковим майном. Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до відомостей нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини жоден із спадкоємців не подавав. Оскільки позивач не подавав заяви про відмову від спадщини, то в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, він вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з частиною 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того своєчасно оформити право власності на спадковий будинок не встиг [PERSON], оскільки 18.09.2012 помер. Після його смерті залишилась донька [PERSON] і відповідно до вимог ст. 1276 ЦК України вона має право на спадщину в порядку спадкової трансмісії. На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом. При визначені розміру частки у спадщини, суд враховує, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Таким чином, враховуючи, що спадкоємців після смерті [PERSON] залишилося двоє, син та внучка, а частки кожного з них є рівними, то кожний із спадкоємців має право по ? частини спадкового майна. Тому, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved