Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

До суду звернувся позивач з регресним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 12.02.2009 року уклав Поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3910840 з [PERSON], за яким був застрахований автомобіль "Шкода Фабіа" д/н [NUMBER]. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 18.11.2009 року по вул. Дніпровській в м. Павлограді трапилася ДТП за участю автомобіля "Шкода - Фабія" д/н [NUMBER], належного та під керуванням [PERSON] та автомобіля Чері д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю "Чері" завдано технічних пошкоджень. Позивач на підставі наданих [PERSON] документів сплатив на користь останнього страхове відшкодування в розмірі 3055,79 грн. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд винести рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач на момент ДТП дзвонив в страхову компанію і повідомляв про дорожньо - транспортну пригоду, однак жодних доказів у нього немає. Крім того, подав заяву про застосування строків позовної давності в порядку п. 4 ст. 267 ЦК України. А тому просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, між ТзДВ Страхова компанія "Альфа - Гарант" та [PERSON] 12.02.2009 року було укладено поліс обов'язкового страхування цівільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/3910840, за яким ТзДВ «СК Альфа - Гарант» застрахувало цивільно - правову відповідальність водіїв транспортного засобу «Шкода-Фабія» д/н [NUMBER] при настанні страхового випадку. 18.11.2009 року по вул. Дніпровській в м. Павлограді трапилася ДТП за участю автомобіля "Шкода - Фабія" д/н [NUMBER], належного та під керуванням [PERSON] та автомобіля Чері д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2009 р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 20.11.2009 р. до позивача звернувся [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Чері» д/н [NUMBER]. Відповідно до рахунку - фактури №СЧ-000693 від 26.12.2009 р., наданого ВАТ «Дніпропетровськ - Авто» АФ «Павлоград-Авто» страхове відшкодування становить 3565 грн. 79 коп. (а.с. 11). Позивач склав страховий Акт №ЦВ/09/0635 від 03.08.2010 року про розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування постраждалому власнику автомобіля «Чері» д/н [NUMBER] - [PERSON] становить 3055,79 грн. Таким чином, ТзДВ СК «Альфа - Гарант» 03.08.2010 року сплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 3055 грн. 79 коп., про що свідчить платіжне доручення №2170 від 05.08.2010 р. (а.с. 15). Відповідно до ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, пункти: г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. 20.09.2011 р. позивач направив на адресу відповідача лист №03/2012 з проханням повернути виплачене страхове відшкодування. Однак, 25.10.2011 року за вх. №03/2276 позивач отримав лист від відповідача з відмовою сплатити зазначену суму відшкодування. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Тобто, до позивача перейшло право вимоги суми 3055 грн. 79 коп., від [PERSON] як від особи, що винна в заподіянні шкоди. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Таким чином, відшкодувавши страхувальнику збитки, завдані внаслідок ДТП, позивач отримав усі права регресної вимоги до особи, винної у вчиненні ДТП, тобто до відповідача. Що стосується строків позовної давності, то статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за регресним зобов'язанням починається від дня виконання основного зобов'язання, яким є день сплати страхового відшкодування [PERSON] - 05.08.2010 рік. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду 12.06.2013 року вх. №21224 (а.с.1), не пропустив строк позовної давності. Виходячи з вище наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved