Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

В проваджені вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Малиновська районна адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради. Обґрунтовуючи предявлений позов первісний позивач посилалась на ті обставини, що сторони перебували у шлюбі, в період перебування в якому в осіб народилась дитина [PERSON], [INFO]. В теперішній час шлюб між особами розірвано в судовому порядку, однак дійти порозуміння щодо визначення місця проживання спільної дитини сторонам не вдалось. У звязку з цим, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з нею. В процесі розгляду справи [PERSON] предявив зустрічний позов, в якому, заперечуючи проти вимог [PERSON], просив суд визначити місце проживання дитини з ним. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, установи повідомлялись судом про розгляд даної справи, причини неявки представників суду не відомі, але від осіб надходили заяви про розгляд справи за відсутності третіх осіб в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору і підставами звернення в суд з відповідними позовами, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовів виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що з 25 липня 1998 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 червня 2012 року по справі №1519/5079/2012. В період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір про визначення місця проживання дитини. Станом на теперішній час [PERSON], [PERSON] та спільна дитина сторін [PERSON] продовжують проживати за однією адресою, між сторонами також існує спір щодо спільного майна. З урахуванням сукупності заявлених вимог суд звернув увагу на наступне. В силу ст. 29 ч.ч.1-2 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Разом з тим, згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як зазначалось, дитина, щодо визначення місця проживання якої сторони звернулись до суду, народилась 07 серпня 1999 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЖД №293539, видане Відділом РАГС Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради від 11 вересня 1999 року, актовий запис №398 від 11 вересня 1999 року. Тобто станом на момент розгляду справи [PERSON] виповнилось 14 років. Як регламентує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходити за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Проте як чітко зобовязує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду даної цивільної справи суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог. При цьому у звязку із висновком суду щодо відмови у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторін присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed