Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою стягнути на його користь 3 120, 36 грн. матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 26.09.2011 р. [PERSON] був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів по 2-му класу в 3 автоколону і 26.09.2004 р. і з ним укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання за збереження цілісності майна. В період з 26.09.2011р. по 31.12 2011р. автомобілем КАМАЗ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] було прийнято для перевезення, на виконання вищезгаданого договору, насіння соняшника в кількості 888,370 тонн, яке необхідно було доставити отримувачам. Під час приймання вантажу від водія вантажоодержувачем встановлено понаднормову нестачу насіння соняшника в кількості 4,548 тонн. Загальна вартість продукції, якої не вистачає, дорівнює 6 922 грн. 06 коп. На даний час відповідно до витягу з наказу про відшкодування шкоди водієм [PERSON] відшкодовано лише 3 801,00 грн., а остаточну суму заборгованості ним не було погашено оскільки відповідач був звільнений за власним бажанням і в добровільному порядку сплачувати залишкову суму відмовляється в зв'язку з чим, позивач змушений звертатися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено наступні обставини. ТОВ « АТП -2004» відповідно до генерального договору № 11/03 про надання послуг з автоперевезення від 10.03.2010 р. є авто-перевізником вантажу. Відповідно до вищезазначеного договору , а саме п. 5.2 та п.5.4 Авто-перевізник несе повну матеріальну відповідальність за свої дії та недогляд третіх осіб, залучених до виконання даного Договору, у тому ж порядку , як і за свої власні дії. Замовником транспортних послуг ТОВ «Кернел -Трейд» було пред'явлено ТОВ «АТП- 2004» претензію по водію [PERSON] про відшкодування вартості вантажу, що не вистачає. 26.09.2011 р. відповідно до наказу №Ю4-ОС [PERSON] був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів по 2-му класу в 3 автоколону і 26.09.2004 р. і з ним укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання за збереження цілісності майна. В період з 26.09.2011р. по 31.12 2011р. автомобілем КАМАЗ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] було прийнято для перевезення, на виконання вищезгаданого договору, насіння соняшника в кількості 888,370 тонн, яке необхідно було доставити отримувачам. Під час приймання вантажу від водія вантажоодержувачем встановлено понаднормову нестачу насіння соняшника в кількості 4,548 тонн, що підтверджується записами в товарно-транспортних накладних, засвідчених водієм і представниками вантажоодержувача. Загальна вартість продукції, якої не вистачає, дорівнює 6 922 грн. 06 коп., з розрахунку, що вартість 1 тн. насіння соняшника складає 1522,00 грн. На даний час відповідно до витягу з наказу про відшкодування шкоди від 20.04.2012 р. №133 водієм [PERSON] відшкодовано лише 3 801,00 грн., а остаточну суму заборгованості ним не було погашено оскільки відповідач був звільнений за власним бажанням, що підтверджується наказом № 59-ОС від 23 квітня 2013 р. Згідно з п.1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством , установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність бути укладено підприємством, організацією, установою з працівниками ( що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем ( відпуском) , перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Тобто, безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо. Основні слова, що відображають розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей це прийняття і збереження. Відповідно до ч.3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який підписаний відповідачем зазначено, що працівник, який займає посаду водія, бере на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому для перевезення вантажу та товаро- транспортних накладних. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved