Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

15.07.2013р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання неправомірною відмови ПрАТ «СК «Провідна» у виплаті страхового відшкодування, про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 57 161 грн. 52 коп. страхового відшкодування у зв'язку із ушкодженням здоров'я та 5 000 грн. моральної (немайнової) шкоди, із [PERSON] - 95 000 грн. моральної (немайнової) шкоди та стягнення солідарно з відповідачів 7 870 грн. судових витрат, мотивуючи тим, що за наслідками ДТП 31.10.2011р. на автодорозі Київ-Чоп, з участю мікроавтобуса «Мерседес-Бенц» н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, тривалий час лікувалась, зазнала моральної (немайнової) та матеріальної шкоди. 25.10.2013р. позивачка та її представник уточнили позовні вимоги, просили про збільшення страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Провідна» до 100 000 грн. та про стягнення з [PERSON] - 35 471 грн. 52 коп. завданої шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я. В суді позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, покликаючись на мотиви позову, та зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31.10.2011р. за участю автомобіля «Мерседес-Бенц» під керуванням [PERSON], [PERSON] зазнала ушкодження здоров'ю, тривалий час перебувала на лікуванні, перенесла операцію, мала витрати на придбання лікарств, на даний час продовжує лікуватись. Також перенесла сильну фізичну біль, мала інші страждання, чим їй спричинено моральну (немайнову) шкоду. Просять про повне відшкодування матеріальної та компенсацію моральної (немайнової) шкоди. Представник ПрАТ «СК «Провідна» позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що заявлені позивачкою витрати на лікування не підтверджені документально, у разі їх підтвердження, такі можуть бути відшкодовані ПрАТ «СК «Провідна» в загальному порядку. Просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали частково, пояснили, що підстав до відшкодування позивачці витрат понесених нею при лікуванні не вбачають, оскільки такі [PERSON] уже відшкодовані, що підтверджується розписками, окрім цього зазначили, що сума моральної шкоди є надто завищеною, що відповідач згідний відшкодувати позивачці 5 000 грн. моральної (немайнової) шкоди. В задоволенні решти вимог просили відмовити за їх безпідставністю. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов частково. Так, згідно із ст. 22 і положеннями гл. 82 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача і коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. З матеріалів кримінального провадження №12013070150000896 убачається, що 01.11.2011р. ст. слідчим СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області Шетеля В.Й. порушено кримінальну справу на [PERSON] по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31.10.2011р. на автодорозі Київ-Чоп, за участі мікроавтобуса «Мерседес-Бенц» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], за ознаками ч.1 ст.286 КК України, у якій пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження. 10.11.2012р. постановою ст.слідчого кримінальну справу на [PERSON] закрито за п.2 ст.6 КПК України, яку 05.06.2013р. скасовано, а кримінальну справу направлено для відновлення слідства. 21.06.2013р. заяву про цей злочин внесено до ЄРДР, присвоєно номер кримінального провадження - 12013070150000896. Згідно до постанови ст.слідчого Шетеля від 02.11.2011р. [PERSON] визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні і як видно з висновку судово-медичної експертизи №193 від 18.11.2011р. вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Постановою ст.слідчого СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській обл. Шетеля В. від 19.08.2013р. встановлено, що пасажир [PERSON], під час ДТП 31.10.2011р. за участі [PERSON], отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, проте кримінальне провадження №12013070150000896 на нього закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, через технічні пошкодження автомобіля, що було причиною настання ДТП (т.1 а.с.186-188). Вищевказана постанова ніким не оскаржувалась і не скасована. Судом установлено, що внаслідок отриманих у дорожньо-транспортній пригоді тілесних ушкоджень позивачка тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з чим понесла витрати на придбання ліків і медичних препаратів. Так, із медичної картки стаціонарного хворого № 679, 6288, виписки із медичної карти № 6293/564 (т.2 а.с.130-31) видно, що позивачка з 31.10. по 04.11.2011р. перебувала на стаціонарному лікуванні в Свалявській центральній районній лікарні, в період з 04.11. по 23.12.2011р. і з 30.01. по 09.02.2012р. - в КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ». В судовому засіданні, на підтвердження вимог представник позивачки подав оригінали чеків на придбання медикаментів. Проте, при дослідженні наданих оригіналів чеків встановлено, що в окремих чеках дата видачі не відповідає перебуванню потерпілої у лікарні, зокрема № 3, 26, 27 (т.2 а.с.4, 12), у призначеннях лікаря назва таких медичних препаратів відсутня № 2, 17, 20, 21, 23-25, 31, 33 (т.2 а.с.4, 9-14), не конкретизована назва придбаних медпрепаратів №4-9, 14 (т.2 а.с.5-6, 8), послуги стоматологом надавались під час перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні №3-6 (т.2 а.с.19-20) та не узгоджуються з довідкою №28/13 від 01.06.2013р. (т.2 а.с. 25), а тому такі судом до уваги не приймаються. Судом частково не приймається до уваги чек №2 від 27.01.2012р. на суму 450 грн. (т.2 а.с. 18), оскільки про таке лікування не йдеться у довідці №28/13 від 01.06.2013р. (т.2 а.с. 25). Суд не приймає до уваги документів, що пов'язані з лікуванням потерпілої в іноземній державі, так як таке лікування не було узгоджено із страхувальником, а також товарний чек і довідку про вартість прогнозованого лікування (т.2 а.с. 21, 25), оскільки витрати позивачкою ще не понесені. Решта фіскальних чеків видані в період перебування Мурміль на лікуванні, куплені медикаменти узгоджуються з лікарськими призначеннями, понесені затрати на придбання лікарств і медичних препаратів за цими чеками становлять 6 185 грн. 75 коп. Ураховуючи протокол операції №103 від 10.11.2011р. (див. медичну карту стаціонарного хворого [PERSON] № 6288), до вказаних витрат суд також включає накладні від 7 і 8.11.2011р. на суму 4 220 грн. (т.2 а.с. 16). Відповідно до Поліса №АА/1400366 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.01.2011р. між страховиком та [PERSON] визначено ліміти відповідальності. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого, на часі укладення договору, становив 100 000 гривень на одного потерпілого (т.2 а.с.136). З огляду на наведене, суд стягує з ПрАТ «СК «Провідна» 6 185 грн. 75 коп. понесених позивачкою витрат на лікування, звільнивши від цього обов'язку [PERSON] Через дорожньо-транспортну пригоду позивачці було завдано моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. За положеннями п.1 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позивачка просить про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і зокрема: із ПрАТ «СК «Провідна» - 5 000 грн., з [PERSON] - 95 000 грн., обгрунтовує таку фізичним болем та стражданням, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та душевними стражданнями, іншими негативними наслідками морального характеру. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, суд ураховує стан здоров'я позивачки, тривалість і глибину її душевних страждань, а також матеріальне становище [PERSON], його ставлення до потерпілої. При цьому суд бере до уваги, що [PERSON] відразу після дорожньо-транспортної пригоди надавав матеріальну допомогу потерпілій, що підтверджується поясненнями відповідача, розписками від 24.11.2011р. і 09.02.2012р. (т.1 а.с.179), поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] про отримання коштів від [PERSON]. Твердження свідка [PERSON] і позивачки, що вказані кошти остання отримувала на відшкодування речей чи інших цінностей, які на часі ДТП знаходились в автомобілі і були втрачені чи пошкоджені, суд розцінює як необґрунтовані. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена п.1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України у встановленому судом розмірі. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. За наведеного та

Outcome: approved