Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 лютого 1984 року відділом РАГС, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 65. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу вони мають двох дітей, які на даний час вже повнолітні, однак припинити шлюб через органи РАЦСу відповідач не бажає. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка вказує, що із самого початку подружнього життя, їхні шлюбні стосунки не склалися внаслідок різних характерів та поглядів на подружнє життя, однак так як діти були малі, вона була змушена миритись із уподобаннями відповідача, хоча як наслідок між ними постійно виникали сварки та скандали, в зв’язку з чим їхнє спільне проживання стало неможливим і сім’я фактично розпалась, а вони припинили сумісне проживання. На даний час вони досить довгий час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть, тобто сім'я існує лише фактично, що суперечить її інтересам та інтересам відповідача, тому просила суд шлюб припинити шляхом його розірвання, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а також залишити їй для подальшого іменування прізвище відповідача набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак в позовній заяві просила суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованою в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Ураховуючи те, що позивачка скористалась своїми правами врегульованими ч.2 ст.158 ЦПК України, а відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин і його неявка визнана судом не поважною, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а тому проводить розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі. Дослідивши матеріали справи, повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 грудня 1984 року відділом РАЦС, Липовецького району, Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 65 та видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії ІІ-АМ № 270805 (а.с.4), після реєстрації якого позивачка змінила своє прізвище з Головатюк на [PERSON]. Судом встановлено, що сторони жодних заходів щодо примирення та збереження сім’ї не вжили, а відтак наміру зберегти сім’ю не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved