Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

30 жовтня 2013 года [PERSON] звернувся в суд з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що працював у відповідача слюсарем-сантехніком з 19 червня 2006 року по 1 серпня 2013 року. В день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок, не сплатив заробітну плату за червень-серпень 2013 року, що є порушенням ст.116 КЗпП України. Відповідно до наданої відповідачем довідки про заборгованість по заробітній платі така заборгованість за червень-серпень 2013 року складає 2943грн.93коп. Тому просив стягнути заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 2 серпня 2013 року по день ухвалення рішення у справі. Крім того, просив стягнути моральну шкоду у зв'язку з вказаними порушеннями законодавства про працю в розмірі 2000грн., яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з несплатою йому заробітної плати, що позбавляє можливості утримувати сім'ю, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача на повторний виклик у судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача слюсарем-сантехніком з 19 червня 2006 року, а 1 серпня 2013 року була звільнений з роботи на підставі п.1ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.20). У відповідності до вимог ч.1ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, і це не оспорюється сторонами, що в день звільнення [PERSON] належні при звільненні суми виплачені відповідачем не були. Заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] , у тому числі і по виплаті компенсації за невикористану відпустку, становить 2943грн.93коп. (а.с.8,18), і цю суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 2 серпня 2013 року по 25 листопада 2013 року включно, тобто по день ухвалення рішення у справі. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з відповідними змінами. Згідно п.2 Порядку обчислення такого середнього заробітку визначається виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. У даному випадку подією, з якою пов'язана виплата середнього заробітку є звільнення позивача з роботи 1 серпня 2013 року. Останні два календарних місяці, протягом яких працював позивач і які суд бере до уваги для розрахунку, були червень та липень 2013 року. Згідно з довідкою (а.с.9) при п'ятиденному робочому тижні середньоденний заробіток позивача складає 95,81грн. (2107,81грн.:22), а час затримки розрахунку складає 81 день, і, таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає 7760грн.61коп. (95,81грн.х81дн.) Суд також вважає, що вказані порушення з боку відповідача законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагали від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір спричиненої моральної шкоди слід встановити в 500грн. Визначаючи такий розмір моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне згідно з вимогами ст.88 ЦПК України присудити з відповідача судові витрати, а саме, стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 344грн.10коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial