Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

В жовтні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Н обгрунтування позову зазначила, що є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], де зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що не проживають у цій квартирі з 1998 р. та з 1996 р. відповідно, проте з реєстраційного обліку не знімаються, що призвело до неможливості розпорядження нею належним їй на праві власності нерухомим майном. Будучи присутньою у судовому засіданні 02 грудня 2013 р. позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили про їх задоволення. Позивач, окрім обставин, викладених у позові, суду також пояснила, що обидва відповідача є її колишніми співмешканцями та були зареєстровані у квартирі як члени її родини. Спільне проживання із відповідачем [PERSON] нею припинено з 1996 р. у зв'язку із тим, що він забравши із собою усі свої речі виїхав з належного їй житла і жодного разу після цього до квартири не повертався. Відповідач [PERSON], прожив із нею у вказаній квартирі нетривалий час також вихав проживати у інше місце, забравши усе належне йому майно та більше не повертався. У судове засідання 19.12.2013 р. позивач та її представник не з'явилися, надали заяву про продовження розгляду справи за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлені за місцем реєстрації їх проживання, що є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю відповідачів у порядку заочного розгляду. Вивчивши доводу позову, вислухавши пояснення позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд дійшов наступного. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується дублікатом договору купівлі - продажу від 19.02.1992 р., посвідченого секретарем Новопетрівської сільської ради народних депутатів 19.02.1992 р., виданим 28.08.2013 р. Довідкою Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №1187 від 28.08.2013 р., фотокопією по господарської книги та листом Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 21.11.2013 р. на адресу суду підтверджується, що місцем проживання [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку є кв. [ADDRESS]. Актами комісії від 28.08.2013 р., затвердженими сільським головою Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, підтверджується, що [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та фактично не проживає у ній з 1996 р., а [PERSON], який також зареєстрований за вказаною адресою, фактично не проживає там з 1998 р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] спів мешкав із позивачем у квартирі [ADDRESS], проте забравши усі речі виїхав у 1996 р., після чого позивач почала спів мешкати із [PERSON]. який також припинив із нею проживати та виїхав у невідомому напрямку за власним бажанням у 1998 р. Таким чином, кожен із відповідачів фактично є колишнім членом сім позивача - власника квартири, та досі зареєстровані у належній їй на праві власності квартирі. Частиною другою статті 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Суд вважає встановленим, що кожен із відповідачів не проживає більше року у спірному житловому приміщенні, проте залишаються зареєстрованими у ньому, що перешкоджає позивачу здійснювати свої права як власника житлового приміщення, у зв'язку із чим приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved