Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-04 00:00:00

10.03.2011 р. та уточнено в останній редакції 22.05.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» / далі ТОВ/ про стягнення: 3 700 грн. невиплаченої заробітної плати, 106 020, 44 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 5 000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. за надання юридичної допомоги, а всього 116720 грн.64 коп. В обґрунтування вказує, що з 01.01.2009 р. до 21.04.2010 року він працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування у ТОВ. 19.04.2010 року він проходив біля опалювальної печі, котра в той час знаходилася у ремонті та взяв два колосники, та одразу був затриманий працівниками охорони. Його начальник [PERSON] запропонував відмовитися від заробітної плати, яка йому була нарахована за останній місяць роботи до дня звільнення, пообіцявши, що кримінальна справа не буде порушена та він уникне кримінальної відповідальності, на що він добровільно погодився та надав заяву про утримання його заробітної плати за квітень 2010 року, у звязку із завданою ним шкодою. Всупереч обіцянкам його начальника [PERSON], кримінальна справа була порушена та 05.10.2010 року винесено Тернівським районним судом м.Кривого Рогу постанову про закриття кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст. 185 ч.1 КК України, у звязку із передачею його на поруки. Оскільки він був затриманий на місці скоєння злочину, у нього одразу було вилучено викрадене майно, тобто ним не завдано збитків підприємству, вважає, що відповідач не законно не виплатив йому при звільненні заробітну плату. Оскільки з часу звільнення до часу розгляду справи пройшло понад 3 роки, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того зазначає, що оскільки він вчасно не отримав заробітну плату, інших грошових коштів на задоволення його потреб у нього не було, він був поставлений у скрутне становище, що потребувало додаткових зусиль для організації його життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] надала до суду письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала та пояснила, що [PERSON] під час роботи на ТОВ було здійснено спробу винести з території ВАТ «ПівнГЗК» деталі механізмів. Внаслідок вчинення такого порушення працівником підрядного підприємства ТОВ на користь ВАТ сплатило штрафну санкцію в сумі 3 000 грн., тобто внаслідок проступку позивача, ТОВ зазнало матеріальних збитків. [PERSON] надав заяву, що відшкодування матеріальних витрат підприємства він просить утримати з нього, що і було здійснено підприємством. Оскільки підприємство з урахуванням проведеного утримання, не порушило своїх обовязків при звільненні працівника, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено поясненнями сторін, трудовою книжкою позивача а.с.7-8, що [PERSON] з 01.01.2009 р. був прийнятий на роботу в ТОВ слюсарем черговим та з ремонту устаткування. 21.04.2010 року був звільнений за угодою сторін. 19.04.2010 року [PERSON] працюючи у ТОВ намагався здійснити крадіжку майна, що належить ВАТ «ПівнГЗК», але постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 05.10.2010 року, а.с.96 кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] за ст. 185 ч.1 КК України була закрита, у звязку із передачею його на поруки. Згідно довідки ТОВ «Кривбассремонт» від 11.04.2013р.,а.с.100, у квітні 2010 року [PERSON] нарахована заробітна плата в сумі 3709,02 грн., з якої відраховані податки та залишок зарплати складає 2974,46 грн., вказана сума не виплачена [PERSON], оскільки на підставі його особистої заяви від 20.04.2010р., утримана в рахунок сплати за завдані збитки, .с.36, зазначені обставини визнаються сторонами та не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно договору підряду №5/КР22 від 05.01.2009 року, між ТОВ «Кривбассремонт» та ВАТ «ПівнГЗК», укладено договір,а.с.26-28. Згідно п.10.2 Договору, в разі скоєння працівниками ТОВ порушення, передбаченого переліком видів порушень, а.с.29, підрядник (ТОВ) зобовязаний заплатити заказчику (ВАТ) штраф. Тобто договір було укладено між відповідачем та ВАТ «ПівнГЗК», зобовязання по вказаному договору несе ТОВ. Згідно довідки ТОВ «Кривбассремонт» від 28.02.2013р.,а.с.93, розмір шкоди заподіяної ТОВ діями [PERSON] складає 3000 грн. Відповідно до ст. 116, 117 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином оскільки заробітна плата в день звільнення не була виплачена [PERSON], сума не виплаченої заробітної плати складає 2974,46 грн. з урахуванням податків, що визнано представником відповідача в судовому засіданні, відсутній спір про розмір не виплаченої заробітної плати, [PERSON] особисто не укладав договору про відповідальність перед ВАТ «ПівнГЗК» та не зобовязувався у разі вчинення протиправних дій сплачувати штраф, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача ТОВ на користь [PERSON] 2974,46 грн. не виплаченої заробітної з урахуванням податків. Позивач в позові просить стягнути 3700 грн. не виплаченої заробітної плати, але оскільки згідно довідки від 11.04.2013р., а.с.100, [PERSON] було нараховане 3709,02 грн. , з яких підприємство вже сплатило податки, тому підлягає стягненню лише сума не виплаченої заробітної плати з урахуванням податків 2974,46 грн., а позов задоволенню частково. Ст.117 КЗпП встановлює відповідальність роботодавця у вигляді обовязку виплати сумм заробітку за весь час затримки лише при звільненні працівника. Згідно п.8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» /далі Порядок/ - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно довідки ТОВ «Кривбасремонт» від 28.02.2013р., а.с.93, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 102,25 грн. Оскільки позивачу не було виплачено при звільненні заробітну плату, суд вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача за період з 21.04.2010 року по 05.09.2013 року, тобто за 853 дні, в сумі 87048,65 грн. / 853 дні х 102,205грн./ Позивач в позові просить стягнути 106020,44 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за останні три роки, але згідно позову вбачається, що розрахунок проведено з середньомісячної заробітної плати, за останні шість місяців, що суперечить вимогам Закону, тому слід стягнути з відповідача 87048,65 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2010 року по 05.09.2013 року . При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди то суд вважає розмір відшкодування в сумі 5 000 грн. якого вимагає позивач завищеним. Судом встановлено порушення трудових законних прав позивача у вигляді не проведення розрахунку при звільненні, затримку такого розрахунку. Втрата доходів порушувала законні права [PERSON] призводила до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагала від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України суд вважає можливим з урахуванням вказаних обставин стягнути на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди. Оскільки [PERSON] відповідно до Закону України „Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, позов частково задоволено, згідно ст.79, 88 ЦПК України судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 411,70 грн., з них 298 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 114,70 грн. за позовні вимоги не майнового характеру (моральна шкода). Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Таким чином, оплата послуг адвоката [PERSON], який надавав правову допомогу позивачу, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи - 1147 грн., та з урахуванням кількості судових засідань - 4, в яких був присутній адвокат, а також з урахуванням послуг адвоката повязаних із складанням позову та його уточненням, має складати 700 грн., яку слід стягнути з відповідача, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 116-117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial