Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати [ADDRESS], що в м. Житомирі обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частину даної квартири. При цьому посилається на те, що квартира була надана її чоловіку [PERSON] як члену кооперативу «Залізничник», який пізніше перетворився на ОСББ «Залізничник». Як член кооперативу покійний [PERSON] здійснив у 1989 році перший вступний платіж за спірну квартиру, а згодом другий (здійснений подружжям у 1992 році) і третій (остаточний у 1994 році) платежі були внесені за спільні кошти. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Представники виконавчого комітету Житомирської міської ради та ОСББ «ЗАЛІЗНИЧНИК» у судове засідання не зявилися, покладалися на розсуд суду щодо заявлених позовних вимог. 04.07.2013 року позивач подала до суду позовну заяву про зменшення позовних вимог та просила визнати за нею право власності на 1/6 частину [ADDRESS], що в м. Житомирі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовну заяву про зменшення вимоги визнали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі та їх представник заявлені позовні вимоги в остаточній редакції визнали у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.02.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали наприкінці 2010 року на підставі рішення суду від 23.11.2010 року. На підставі рішення виконкому Житомирської міської ради №296 від 22.04.2010 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на [ADDRESS], що в м. Житомирі, що підтверджується відповідними документами. Вищевказана квартира була надана [PERSON] як члену кооперативу «Залізничник», який пізніше перетворився на ОСББ «Залізничник». Як член кооперативу покійний [PERSON] здійснив у 1989 році перший вступний платіж за спірну квартиру та згодом другий (здійснений ним у 1992 році), а третій (остаточний у 1994 році) платіж був зроблений за спільні кошти [PERSON] та [PERSON]. Дані обставини не заперечується та визнаються відповідачами по справі та, відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до довідки ОСББ «Залізничник» загальна вартість спірної квартири становить 19\~470 грн. Внесення пайових внесків у 1989-1994 роках здійснювалося тричі рівними частинами. Оскільки третій платіж розміром 6\~490 грн. був здійснений у 1994 році, тобто під час перебування позивача у шлюбі, то дані грошові кошти є спільним сумісним майном подружжя. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позивач має право на грошові кошти розміром 3\~245 грн. як внесок за спірну квартиру, що становить 1/6 частину її вартості. Враховуючи вищезазначені вимоги позивачки та їх визнання відповідачами по справі суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та задовольняє їх у повному обсязі.

Outcome: approved