Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

В листопаді 2013р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», в якому просив суд: скасувати наказ ректора Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» від 21 листопада 2013 року № 828-К «Про відсторонення від проведення занять доцента [PERSON]». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працює у відповідача на посаді доцента кафедри менеджменту факультету «Економіки та управління» за контрактом з науково-педагогічним працівником відповідача від 15 березня 2011 р. (далі по тексту - контракт). Разом з тим, наказом від 21 листопада 2013 р. за № 828-К позивача відсторонено від проведення занять зі студентами та направлено матеріали профспілковому комітету співробітників і викладачів відповідача для розгляду питання про дотримання позивачем п. 3.8 контракту. В даному наказі зазначено, що студенти 4-го курсу обліково-економічного факультету звернулися зі скаргою на те, що позивач на лекційних та семінарських зайняттях спілкується на різні теми (езотеричні, космологічні і т. ін.), що не має відношення до курсу «Менеджмент». Проте, позивач вказує, що згідно ст. 50 Закону України «Про вищу освіту» та п. 2.1 контракту, укладеного між ним та відповідачем, викладач має право вільного вибору методів і засобів навчання у межах навчальних планів та програм. Більше того, згідно п. 3.4 контракту викладач зобов'язаний проводити навчальні заняття з використанням інноваційних навчальних технологій. Таким чином, і Законом, і контрактом, на викладача покладається обов'язок, щодо самостійного вирішення, що має відношення до курсу «Менеджмент», а що немає. Від навчальної програми по курсу «Менеджмент» позивач не відступав. У наведеному наказі також відмічено, що в поведінці позивача присутня гендерна нерівність, без пояснень, в чому саме це виражається. Окрім того, позивач вказує, що зі зверненнями студентів, службовою запискою Студентської академічної ради і доповідною запискою завідувача кафедри менеджменту [PERSON], на підставі яких видано оскаржуваний наказ, його ніхто не знайомив, пояснення щодо таких звернень, якщо вони були, не відбирались. При цьому, позивач вів заняття лише в 404 ОЕФ групі відповідача, студенти якої не мали до нього жодних претензій. В позовній заяві, позивач також зазначив, що згідно вимог ст. 247 КЗпП України компетенції профспілкового комітету співробітників та викладачів відповідача не входить розгляд питання про дотримання позивачем п. 3.8 контракту. У зв'язку з тим, що вказаним наказом порушуються трудові права позивача, і зазначений наказ на думку позивача є незаконним, останній вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, з підстав, зазначених в ньому та просив суд його задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], щодо задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ є законним, був винесений у відповідності до вимог трудового законодавства, просили суд залишити позов без задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач [PERSON] працює на посаді доцента кафедри менеджменту факультету «Економіки та управління» Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» за контрактом з науково-педагогічним працівником від 15 березня 2011 р. (а.с. 3-6). Наказом ректора відповідача від 21 листопада 2013 р. за № 828-К надано розпорядження декану факультету економіки та управління [PERSON], завідувачу кафедри менеджменту [PERSON] відсторонити доцента кафедри менеджменту [PERSON] від проведення занять зі студентами, а матеріали направити профспілковому комітету співробітників та викладачів університету для розгляду питання про дотримання позивачем пункту 3.8 Контракту (а.с. 2). Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, його видано на підставі службової записки Студентської академічної ради і доповідної записки завідувача кафедри менеджменту [PERSON] та у зв'язку зі зверненням студентів четвертого курсу обліково-економічного факультету звернулися зі скаргою на те, що доцент [PERSON] на лекційних та семінарських заняттях спілкується зі студентами на різні теми (езотеричні, космологічні і т.ін.), що не має відношення до курсу з науки «Менеджмент», а також в поведінці [PERSON] присутня тендерна нерівність. Згідно вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працює у відповідача на підставі контракту, який згідно вимог ч. 3 ст. 21 КЗпП України є особливою формою трудового договору, в якому визначається строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового. Проте, а ні умовами контракту, а ні законодавством про освіту, дія яких поширюється на спірні правовідносини між сторонами, не передбачено інших випадків, окрім окреслених в ст. 46 КЗпП України, які б допускали відсторонення позивача від роботи власником або уповноваженим ним органом, що також підтверджується відсутністю відповідного посилання на певну норму закону чи підзаконного акту у тексті оскаржуваного наказу. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, зі змістом службової записки Студентської академічної ради і доповідної записки завідувача кафедри менеджменту [PERSON], на підставі яких видано оскаржуваний наказ, позивача не знайомили, щодо обставин, наведених у них, пояснень у позивача уповноважені особи відповідача не відбирали, як і не було запропоновано надати такі пояснення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ видано, за відсутності встановлених трудовим законодавством та умовами контракту підстав, що, в свою чергу, є підставою для визнання його саме незаконним, оскільки суд не наділений повноваження, щодо скасування наказу роботодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229,4 грн.

Outcome: partial