Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «Полтавагаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з боржника заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 476 грн. 81 коп. та судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що [PERSON] є споживачем природного газу, перебуває з ПАТ «Полтавагаз» у договірних відносинах по наданню послуг з газопостачання, на нього відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати та видано розрахункову книжку. Починаючи з жовтня 2009 року у відповідача виникла заборгованість за спожитий природний газ, яка станом на 01 червня 2013 року становить 1 476 грн. 81 коп., що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою[ADDRESS], та є споживачем природного газу. Починаючи з травня 2008 року він своєчасно не вносить оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 1 476 грн. 81 коп., яка обраховується з вересня 2008 року по травень 2013 року, що підтверджується Карткою на абонента [PERSON] ([NUMBER]), адреса: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Згідно з ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов'язком, а не правом, споживача є укладання договору на надання житлово-комунальних послуг а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до вимог ст. 29 Постанови КМУ від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження правил надання послуг з газопостачання (з наступними змінами та доповненнями) споживач природного газу зобов'язаний: - укласти договір в письмовій формі; - пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями; - виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил; - своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання та інше. П. 17 даних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. В силу п. п. 10, 11 Правил, розрахунки населення за надані послуги з газопостачання здійснюються за діючими цінами на основі фактичних показань лічильників газу. У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання природного газу розраховується відповідно до встановлених норм споживання та цін газ. Позивачем не додано до матеріалів справи копії договору про надання послуг з газопостачання. Суд приходить до висновку, що у період з січня 2008 року по травень 2013 року ПАТ «Полтавагаз» фактично надавало відповідачу житлово-комунальні послуги, які за обсягом та видами відповідали розміру нарахованої за них плати, у зв'язку з чим між сторонами склалися фактичні договірні відносини, які регулюються вищезазначеними нормами закону. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по сплаті коштів за спожитий природний газ, а тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved