Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивач 02 квітня 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 11 квітня 2010 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «Форд Скорпіон»,н/з [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «ВАЗ-2105», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2010 р. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 9 196,75 грн. та був сплачений позивачем в розмірі 9 977,41 грн.. Крім того, МТСБ України понесло витрати за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого у розмірі 1 532, 79 грн, а також 790,00 грн за встановлення розміру збитків. Позивач просив у порядку регресу стягнути з відповідача суму в розмірі 12 300,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., та судовий збір у розмірі 229,40грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Встановлено, що 11 квітня 2010 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «Форд Скорпіон»,н/з [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «ВАЗ-2105», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2010 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124, ч.3 ст.130 КУпАП (а.с.8). Згідно висновку № 1683 автотоварознавчого дослідження експерта [PERSON] від 28.04.2010 року, матеріальна шкода, заподіяна володільцю автомобіля «ВАЗ 2105», н/з [NUMBER] в результаті його пошкодження у ДТП складає 9 196,75 грн. (а.с.9-17, ). Встановлено, що власником автомобілю «ВАЗ 2105», н/з [NUMBER] є [PERSON]., цивільно-правова відповідальність на вказаний автомобіль була застрахована згідно полісу № ВС/9275689 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.7). В той саме час, встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так, наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 13.08.2010 року № 2379, фінансовому управлінню було наказано перерахувати на рахунок [PERSON]. в рахунок відшкодування шкоди 9 977,41 грн. за пошкодження транспортного засобу марки, «ВАЗ», н/з [NUMBER] внаслідок ДТП 11.04.2010 року (а.с.29). Встановлено, що сума страхового відшкодування у розмірі 9 977,41грн. була повністю сплачена позивачем, про що свідчить платіжне доручення № 3333 від 16 серпня 2010 року (а.с.34). В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд приходить до висновку, що особою, яка на відповідній правовій підставі володіла автомобілем під час ДТП«ВАЗ», н/з [NUMBER] є [PERSON]. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого відшкодування в розмірі 9 977,41 грн. з урахуванням виплат за послуги аварійних комісарів в розмірі 790,00 грн. (а.с.33), витрати за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого у розмірі 1 532, 79 грн (а.с.33) що загалом складає 12 300,00 грн. Натомість судові витрати підлягають частковому стягненню, зокрема, витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи мається платіжне доручення № 1034 від 05 березня 2013 року за надання правової допомоги в розмірі 1000,00грн., яку і вважає суд за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.35). В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial