Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

25 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову вказував, що [INFO] року померла його матір [PERSON], яка при житті фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] року. У встановленому законом порядку позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, через відсутність документів, що підтверджує фактичне прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, про підтримання позовної заяви, з підстав, викладених в ній та розгляд справи за його відсутності. Відповідач - Коларівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що об'єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] року (а.с.6). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 жовтня 1949 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16 березня 1948 року [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.7, 71). За спадкоємицею [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 05 вересня 2012 року №35393543 та Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 грудня 2013 року №14834217 (а.с.11, 100). Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини після смерті [PERSON] виникли в 1999 році, а тому судом при вирішені справи в цій частині застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до абзацу 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін'юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Згідно довідки виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 17 травня 2013 року №555, на момент смерті спадкодавця [PERSON], з нею ніхто не був зареєстрований (а.с.91). Згідно довідок виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 червня 2013 року №615 та від 04 серпня 1999 року №201, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] за заповітом, оскільки проводила поховання своєї матері та після її смерті проводила ремонт спадкового будинку, обробляла присадибну земельну ділянку (а.с.92,93). У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 06 грудня 2013 року №36001251, виданої Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.30). Виходячи з викладеного та аналізуючи письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.5). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 14 січня 2010 року (а.с.14). Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач 19 жовтня 2011 року подав приватному нотаріусу миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.33) та 11 квітня 2012 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а.с.78,80). Таким чином, в силу частини 1 статті 1261 та частини 1 статті 1269 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та таким, що прийняв спадщину після її смерті, в тому числі й ту, на яку не отримав свідоцтво про право на спадщину. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] на праві власності належало, в тому числі й спірне нерухоме майно, яке вона отримала фактично в спадок після смерті матері [PERSON], що кореспондується з приписами статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, що об'єктивно підтверджується постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 серпня 2013 року (а.с.4). Зі змісту вказаної вище відмови вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно відмовлено через відсутність документів, що підтверджує фактичне прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Таким чином, з огляду на викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Outcome: approved