Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування реєстрації права власності на квартиру, витребування квартири з чужого незаконного володіння, відновлення у Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру, третя особа - Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.11.2009 року у справі №2-52/09 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до БПК «Луганськбуд», СЖКП «Будівельник», [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу житлово - комунальної контори БПК «Луганськбуд» від 12.04.1992 року № 16 про продаж квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON]; про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON] від 21.04.1992 року, посвідченого 21.04.1992 року Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою; про визнання заповіту [PERSON], посвідченого 24.02.2000 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського округу [PERSON], недійсним в частині, що стосується заповідання [ADDRESS]; про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001 року, виданого Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою [PERSON]; про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою [PERSON]; про визнання заповіту [PERSON], посвідченого 06.04.2007 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], недійсним в частині, що стосується заповідання [ADDRESS]; зобов'язання КП «Сєвєродонецьке міське бюро технічної інвентаризації» здійснити перереєстрацію форми власності квартири [ADDRESS] відмовлено у повному обсязі. У вищевказаному рішенні Сєвєродонецького міського суду обґрунтовано зазначено, що посилання позивача [PERSON]. відносно того, що про існування обставин та документів, які він оскаржує і які виступають доказами по справі, йому стало відомо в серпні 2006 року із відповіді на запит адвоката та у 2008 році після смерті його матері з її особистих паперів, а до цього часу він не знав та не міг знати про існування цих документів та про обставини, які з них випливають, а тому мав можливості раніше звернутися до суду за захистом своїх прав, суд визнає необ'єктивними і такими, що не заслуговують уваги при вирішенні даної справи по суті. У відповідності до матеріалів справи позивач [PERSON]. міг довідатися про порушення свого права щодо правовстановлюючих документів в перебігу 1992 - 2001 р.р. Апеляційним судом Луганської області 20.01.2011 року було прийняте рішення у справі № 22ц-11/2011р., яким апеляційна скарга [PERSON] на рішення Сєвєродонецького міського суду від 24.11.2009 року була задоволена, зазначене рішення Сєвєродонецького міського суду скасоване, а позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальний справ 07.09.2011р. була прийнята Ухвала, якою рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року скасовано та залишено в силі рішення Сєвєродонецького міського суду від 24.11.2009 року. Таким чином, станом на 22.11.2011 року законну силу має саме рішення Сєвєродонецького міського суду, яким у задоволенні вимог [PERSON] було відмовлено у повному обсязі. Однак, після прийняття Апеляційним судом Луганської області 20.01.2011 року рішення у справі № 22ц-11/2011р, [PERSON] здійснив у КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» реєстрацію свого права власності на квартиру [ADDRESS] Проте, оскільки станом на 22.11.2011 року законну силу має саме рішення Сєвєродонецького міського суду від 07.09.2011 року, яким у задоволенні вимог [PERSON] було відмовлено у повному обсязі, отже, дійсним є наказ житлово - комунальної контори БПК «Луганськбуд» від 12.04.1992р. № 16 про продаж квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON]; дійсним є договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON] від 21.04.1992 року, посвідченні 21.04.1992 року Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою; дійсним є заповіт [PERSON], посвідчений 24.02.2000 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського округу [PERSON], в т.ч. й в частині, що стосується заповідання [ADDRESS]; дійсним є свідоцтво про право на спадщини за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецької державною нотаріальною конторою [PERSON]; дійсним є свідоцтво про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001р., видане Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою [PERSON]; дійсним є заповіт [PERSON], посвідчений 06.04.2007 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], у тому числі й в частині, що стосується заповідання [ADDRESS]. Так, наказом № 16 від 12.04.1992 року житлово - комунальної контори БПК «Луганськбуд» було узгоджено продаж квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON]. Відповідно до умов договору від 21.04.1992 року купівлі - продажу квартири [ADDRESS], власником зазначеної квартири став [PERSON] [PERSON], який помер [INFO] року, заповідав [ADDRESS] [PERSON]. 26.12.2001 року [PERSON], як спадкоємицею померлого її чоловіка [PERSON], було отримано свідоцтво про право на спадщину (на 1/2 частки квартири [ADDRESS], та було отримано свідоцтво про право власності (на 1/2 частки спільного майна, набутому подружжям під час шлюбу - на 1/2 частку квартири [ADDRESS]). Отже, з 26.12.2001 року квартира [ADDRESS] стала повністю належати [PERSON]. [PERSON], яка померла [INFO] року, заповідала усе своє майно (в т.ч. й 37 квартиру будинку [ADDRESS]) позивачу. Позивачка 14.06.2008р. зареєструвала шлюб із [PERSON]; після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Тобто позивач, є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка була її бабою, та, відповідно, після отримання свідоцтва про право на спадщину, [ADDRESS] має бути виключно її власністю. Після смерті [PERSON] позивач зверталась до Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини згідно діючого законодавства України, оскільки на її ім'я було складено заповіт. Однак, оскільки отримати правовстановлюючий документ на [ADDRESS] на ім'я [PERSON] раніше було неможливе у зв'язку із судовим розглядом цивільної справи за позовом [PERSON], а тепер неможливо у зв'язку із тим, що зазначена квартира належить відповідачу [PERSON], постановою про відмову здійснення нотаріальних дій від 22.11.2011р. позивачу було відмовлено в здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що [PERSON] квартира [ADDRESS] була отримана у власність (зареєстровані право власності) без достатньої правової підстави. 05.04.2013 року позивач надала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначила, що 20.06.2011 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради м. Сєвєродонецька [PERSON]. було видане свідоцтво № 261 про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, згідно з Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2011р., вищевказане свідоцтво про право власності на житло № 261, видане [PERSON] 20.06.2011 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради м. Сєвєродонецьк, має бути скасоване, оскільки законною та дійсною є реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON]. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП «Сєвєродонецьке міське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2011 року зареєструвало за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер 34052488). 27.07.2011 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП «Сєвєродонецьке міське бюро технічної інвентаризації» 04.08.2011р. зареєструвало за [PERSON]. право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер 34052488). [PERSON], є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка була її бабою, та квартира [ADDRESS] має бути виключно власністю позивача. Після смерті [PERSON] вона зверталась до Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини згідно діючого законодавства України, оскільки на її ім'я було складено заповіт. Однак, оскільки отримати правовстановлюючий документ на [ADDRESS] на ім'я [PERSON] було неможливе у зв'язку із судовим розглядом цивільної справи за позовом [PERSON], а тепер неможливо у зв'язку із тим, що зазначена квартира належить відповідачу [PERSON] Постановою про відмову здійснення нотаріальних дій від 22.11.2011р. їй було відмовлено в здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину. Квартира [ADDRESS] вибула з власності [PERSON] незаконно, проти її волі, яка була висловлена нею у заповіті, оскільки якби [PERSON], а надалі й [PERSON], протиправно не отримав спірну квартиру у власність, позивач могла отримати свідоцтво про право на спадщину та офіційно зареєструвати право власності на спірну квартиру у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. [PERSON], а надалі - й [PERSON] квартира [ADDRESS] була отримана у власність (зареєстровано право власності) без достатньої правової підстави, що унеможливлює набуття нею права власності й здійснення відповідної державної реєстрації цього права власності на спадкове майно - спірну квартиру. Таким чином, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] підлягає скасуванню, а квартира [ADDRESS] підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння [PERSON]. Також підлягає відновленню у Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], яка існувала до протиправної реєстрації права власності на зазначену квартиру за [PERSON], а надалі - за [PERSON] що надасть їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру та здійснити державну реєстрацію права власності позивача на заповідану бабою квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № 261, видане [PERSON] 20.06.2011 року Управлінням житлово - комунального господарства міськради м. Сєвєродонецьк; скасувати реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]., здійснену КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 04.08.2011 року (реєстр. № 34052488); витребувати квартиру [ADDRESS] із чужого незаконного володіння [PERSON]. на користь [PERSON] відновити у Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; стягнути з відповідачів 3 650,00 грн. понесених витрат на правову допомогу; стягнути з відповідачів 201,40 грн. витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримала позовні вимоги, підтвердила доводи викладені в позові та пояснила, що її бабуся [PERSON] залишила їй у спадок квартиру [ADDRESS]. На момент складення заповіту бабуся не спілкувалася з її батьком - відповідачем по справі [PERSON]. Після смерті бабусі, її батько подав позов про оспорювання даної квартири, та на підставі рішення апеляційного суду, яке згодом було скасовано, оформив на себе право власності на спірну квартиру та продав її. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила доводи, викладені в позові та пояснила, що квартира [ADDRESS] вибула з власності [PERSON] незаконно, проти її волі, яка була висловлена нею у заповіті, оскільки якби [PERSON], а надалі й [PERSON], протиправно не отримав спірну квартиру у власність, позивач могла отримати свідоцтво про право на спадщину та офіційно зареєструвати право власності на спірну квартиру у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином, позивач не отримала спадщину з об'єктивних причин, що не позбавляє її можливості звернутися до суду з віндикаційним позовом. Даним позовом позивач захищає своє право на спадщину. На підставі викладеного, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що спірна квартира [ADDRESS] належала його батькам. Після смерті батька у нього зіпсувалися стосунки з матір'ю, та він з нею не спілкувався. Мати відмовилася від його допомоги та за нею доглядали соціальні працівники. Потім його мати склала заповіт на ім'я позивача. Після смерті матері він звернувся до суду з позовом про визнання зазначеного заповіту недійсним. Рішенням апеляційного суду Луганської області 24.11.2009 року, його позовні вимоги були задоволені, в зв'язку з чим, він приватизував вищезазначену квартиру та став її власником. 27.07.2011р. він продав дану квартиру [PERSON] На момент продажу спірної квартири він був її законним власником. Про те, що було подано касаційну скаргу він не знав, про прийняте рішення його не повідомляли. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що приблизно 2 роки тому він звернувся до агентства нерухомості «Еталон» з метою придбати квартиру, де йому запропонували купити спірну квартиру. 27.07.2011р. він придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Під час оформлення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, нотаріус перевіряв її та жодних обтяжень на квартирі не було. На момент купівлі квартири, йому не було відомо про судові справи стосовно даної квартири. У спірній квартирі він зробив дорогий ремонт, вартість якого перевищує вартість самої квартири. Крім того, він сплатив заборгованість за комунальні послуги по вказаній квартирі. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, до суду надав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи, та пояснив, що відчужувач спірної квартири [PERSON]. у встановленому чинним законодавством порядку оформив своє право власності на спірну квартиру на підставі рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року, яке набрало законної сили. У період укладення спірного договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2011 року, який був укладений до скасування рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року, [PERSON]. був законним власником спірної квартири та мав право здійснювати своє право власності шляхом володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. Таким чином, відповідач [PERSON]. набув право власності на спірну квартиру на підставах, що не заборонені законом, належним чином зареєстрував квартиру, а тому згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України мав право нею розпоряджатися на власний розсуд. Станом на день укладення спірного правочину були відсутні перешкоди до його вчинення. Разом з тим, станом на день укладення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON]. мав всі законні підстави для відчуження спірної квартири. Також рішенням апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року був визнаний недійсним заповіт, відповідно до якого [PERSON] була заповідана спірна квартири. Отже, станом на день укладення спірного договору позивачка [PERSON]. не була спадкоємцем спірної квартири, а також не була її власником. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи КП "Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації" Красюк Т.Г. в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 2, п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили. Судом встановлено, що відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду від 24.11.2009 року за позовом [PERSON] до БПК «Луганськбуд», СЖКП «Будівельник», [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу житлово - комунальної контори БПК «Луганськбуд» від 12.04.1992 року № 16 про продаж квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON]; про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] в особисту власність [PERSON] від 21.04.1992 року, посвідчений 21.04.1992 року Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою; про визнання заповіту [PERSON], посвідчений 24.02.2000 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського округу [PERSON], недійсним в частині , що стосується заповідання [ADDRESS]; про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою [PERSON]; про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою [PERSON]; про визнання заповіту [PERSON], посвідчений 06.04.2007 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], недійсним в частині , що стосується заповідання [PERSON] [ADDRESS];про зобов'язання КП «Сєвєродонецькі міське бюро технічної інвентаризації» здійснити перереєстрацію форми власності квартири [ADDRESS] позов було залишено без задоволення. Відповідно до Рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року, що набрало законної сили з моменту його проголошення, рішення Сєвєродонецького міського суду від 24.11.2009 р. було скасовано, а позовні вимоги [PERSON] були задоволені. На підставі зазначеного рішення суду, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло №261, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2011 року, рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011р. було скасовано, а рішення Сєвєродонецького міського суду від 24.11.2009 року було залишено в силі. Таким чином, враховуючи, що свідоцтво №261 про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] було видано на підставі рішення апеляційного суду Луганської області від 20.01.2011 року, яке згодом було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2011 року, а також те, що дійсною є реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло № 261, видане [PERSON] 20.06.2011 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради м. Сєвєродонецька є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про витребування квартири [ADDRESS] із чужого незаконного володіння [PERSON]. на користь [PERSON], то суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до копії заповіту від 06.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1737, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON], [INFO] року народження. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12.03.2008 року. Позивач 14.06.2008р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 14.06.2008 року. [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, якою прийняла спадщину на все майно, що залишилося після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви від 18.03.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 1804. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] 27.07.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2805, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право нас спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ст. 388 ЦК України). Таким чином, посилання представника відповідача на те, що на час укладення договору купівлі-продажу квартири позивач [PERSON]. не була власником квартири, а належним власником спірної квартири був відповідач [PERSON]., який зареєстрував право власності на підставі судового рішення, яке було пізніше скасовано, жодного правового значення не має, оскільки зазначені посилання не узгоджуються з вимогами закону, оскільки в контексті ч. 5 ст. 1268 ЦК України та ст.ст. 387-388 ЦК України позивач не позбавлена права звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав. Таким чином, враховуючи, що квартира [ADDRESS] вибула з власності [PERSON] незаконно, проти її волі, яка була висловлена нею у заповіті від 06.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1737, а також поза волею позивача [PERSON], яка є спадкоємцем зазначеної квартири за заповітом, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про витребування квартири [ADDRESS] із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про скасування реєстрації права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]., здійснену КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 04.08.2011р. (реєстр. № 34052488) та відновлення у Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], то суд вважає, що відповідачі [PERSON]. та [PERSON] взагалі не є тими особами, які повинні відповідати за вказаними вимогами, тобто є неналежними відповідачами. Таким чином, оскільки позивач заявила позовні вимоги про захист її права до неналежних відповідачів, і не побажала залучити до участі у справі в якості відповідачів належних осіб, а суд за своєю ініціативою не може цього зробити, що само собою унеможливлює правильне вирішення спору по суті, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 3 650 грн. 00 коп. виходячи з наступного. Конституція України у ст. 59 закріплює право кожного на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З представлених позивачем документів, а саме: договору про надання правової допомоги та копії квитанції неможливо встановити перевищує чи ні сума у 3 650 грн. 00 коп. граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, встановлених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і скільки часу було затрачено на роботу. Разом з тим, відповідно до ст.79 ч.1 і ч.3 п.2 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. У свою чергу ст.84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. На підставі ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Клопотання про допущення до участі у справі особи для надання позивачу правової допомоги не заявлялося, відповідна ухвала судом не виносилася. Адвокат [PERSON] приймала участь у судовому засіданні в якості представника позивача, а витрати на послуги представника не передбачені законом. Складання позову, консультації тощо до відкриття провадження у справі законодавством до правової допомоги не відносяться, оскільки відбуваються до винесення ухвали суду про допуск особи у якості такої, що надає правову допомогу. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в розмірі 201 грн. 40 коп.

Outcome: partial