Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

20 серпня 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому вказала, що 01.04.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. З жовтня 2012 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, а з травня 2013 року вона з донькою переїхала проживати на іншу адресу. Нею подана заява про розірвання шлюбу. Позивачка на даний час ніде не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці. Єдиним її доходом є 130 грн. на місяць по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча отримує заробітну плату близько 2639,72 грн., працюючи електрозварником в ТОВ «АртПроТрейдінг». Відповідач інших утриманців не має, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дочкою трьох років у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до [INFO]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що його дружина не має права на утримання, оскільки вона негідно поводилася у шлюбних відносинах, а саме: позивачка зраджувала йому, вела аморальний спосіб життя, на даний час проживає з іншим чоловіком, тому він не має бажання утримувати її. Також зазначив, що на даний час він не працює. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійського району м.Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року за №3437. Відповідач допомогу на утримання дружини не надає. Доводи відповідача, що його дружина [PERSON] не має права на утримання, оскільки вона негідно поводилася у шлюбних відносинах, а також, що на даний час він не працює, суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем суду не надано доказів, що підтверджують вказані факти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] допомогу на утримання дружини не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 20 серпня 2013 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved