Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у вересні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 6774, 08 грн. за період з 01.11.2001 року по 01.08.2013 року та витрати, пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] і повинна щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію. Проте, від сплати такової ухиляються, у зв’язку з чим утворилася заборгованість, яку у добровільному порядку не сплачує. За таких підстав позивач був вимушений звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, повернуті на адресу суду із позначкою «за закінчення строку зберігання». Згідно відповіді адресно-довідкового бюро відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [INFO], тобто за адресою, на яку були надіслані судові повістки та повідомлення. Згідно ч 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі неявки відповідача, якого належним чином повідомлено про день та час розгляду справи і від якого не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно представленій копії особового рахунку основним квартиронаймачем житла за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], тобто відповідач за даним позовом. Згідно з нормами ст. 67, 68 Житлового кодексу України відповідач зобов’язана щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплопостачання. Між позивачем та відповідачем згідно вимог ст. 509 ЦК України виникли зобов`язання, які вони повинні виконувати належним чином та не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 6774, 08 грн. за період 01.11.2001 р. по 01.08.2013 р. Строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, складає три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач у судове засідання не з’явилася, не заявивши про застосування строку позовної давності. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію у повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача підлягає в силу ст. 88 ЦПК України сума сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved