Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач – [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок злочину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 травня 2011 року близько 09 год. 10 хв. громадянка [PERSON], знаходячись в приміщенні відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області по вул. Дружби Народів, 31 в м. Южноукраїнськ, на ґрунті особистих неприязних відносин навмисно нанесла їй удар рукою по голові спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м’ягких тканин і спаден лівої скроневої ділянки. Вироком Южнокраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON] засуджена за ч.1. ст. 125 КК України з призначенням покарання 850 грн. штрафу на користь держави. Зазначила також і те, що внаслідок скоєного злочину їй було нанесено фізичну, матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода складається з 1 613 гривень яка складається із вартості лікування закритої черепно-мозкової травми і проходження томографії. Моральну шкоду остання оцінила в 5 000 гривень, яка виражається в нанесенні їй фізичного та душевного болю, а також моральних страждань у зв’язку з ушкодженням здоров’я, зміною звичайного укладу життя, отримання психологічного стресу та порушення її особистого та соціального життя. Свої позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги як відшкодування майнової шкоди не визнала та пояснила, що дійсно між нею та позивачем при обставинах вказаних останньою сталася конфліктна ситуація, в результаті якої вона дійсно нанесла удар рукою в ліву частину голови. Додала також і те, що за дії, які вчинила в приміщенні відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області була засуджена Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1. ст. 125 КК України з призначенням відповідного покарання. Також вказала і на те, що у відповідності з вироком суду її дії не знаходяться у причиненому зв’язку з наслідками, які настали у потерпілої (позивача), оскільки поставлений діагноз – струс головного мозку не може бути кваліфіковано як тілесні ушкодження отримані при подіях 02.05.2011 року, а тому на її погляд вона не повинна відшкодовувати майнову шкоду за період лікування позивача в медичних закладах та понесені витрати за отримання висновків комп’ютерної томографії. Як її представник так і остання акцентували увагу суду на те, що моральну шкоду визнає частково, але тільки в тій частині, що дійсно вчинила по відношенню до позивача 02.05.2011 р. кримінальний злочин, але вважає, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є значно завищеним, а обставини завдання моральної шкоди, які виписані в позовній заяві документально не підтверджені окрім отримання психологічного стресу. Вважають, що розмір моральної шкоди за сукупністю всіх обставин, які були досліджені в судовому засіданні, повинен визначити суд. Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши сторони а також обгрунтування правових позицій стосовно позову їх представників, дослідивши експертні висновки спричинення тілесних ушкоджень позивачу, докази, які надали сторони в підтвердження чи спростування обставин викладених у позові, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на грунті особистих неприязних відносин в приміщенні відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 02.05.2011 року, сталася конфліктна ситуація, в результаті якої відповідач нанесла позивачу удар по голові, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м’ягких ткании і спадин лівої скроневої ділянки. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області відповідач – [PERSON] 28 січня 2013 року визнанено винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави, який набрав законної сили. У відповідності до діючого законодавства України, позивач в строки, передбачені ЦПК України, звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, мотивуючи це тим, що згідно акту судово – медичного дослідження від 21 липня 2011 року за № 405 втсановлено, що тілесні ушкодження, які спричинені їй, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень в результаті чого вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в СМСЧ-2 м. Южноукраїнська з 02.05.2011 р. по 23.05.2011 року з діагнозом: закрита черепно-мозгова травма. Матеріальну шкоду оцінила в розмірі – 1 213 грн. 03 коп. (одна тисяча двісті тринадцять гривень три копійки) у відповідності до довідки страхової компанії “Енергополіс” від 22.06.2011 року та 400 (чотириста) грн. за отримання висновків комп’ютерної томографії, а всього – 1 613 грн. 03 коп. (одна тисяча шістсот тринадцять гривень три копійки). Разом з тим вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі – 5 000 (п’ять тисяч) гривень, мотивуючи тим, що в результаті скоєного злочину їй спричинено фізичний та душевний біль, моральні страждання в зв’язку з ушкодженням здоров’я, зміною звичайного укладу життя, отримання психологічного стресу з порушенням особистого та суспільного життя. Однак, з доводами позивача в повному обсязі погодитися не можна. Основним доказом в підтвердження позивачем стягнення матеріальної шкоди, який міститься в матеріалах цивільної справи та, на який посилалася остання та її представник, є те, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON] визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1. ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі – 850 (вісімсот п’ятдесят) гривень на користь держави, а також і те, що злочинними діями останньої їй завдано легких тілесних ушкоджень, що слідує з поданих до суду листка непрацездатності від 23.05.2011 року з поставленим діагнозом. За доводами позивача та його представника тілесні ушкодження, які спричинила [PERSON] 02.05.2011 р. є наслідком струсу головного мозку, що і стало причиною стаціонарного лікування з витратою певної суми коштів. Але з такими доводами суд не може в повній мірі погодитися виходячи з наступного. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього кодексу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи (вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.01.2013 року), згідно висновку судово-медичного експерта № 7 від 07.01.2013 р. та додаткового висновку від 28.01.2013 року громадянка [PERSON], [INFO], поступила на стаціонарне лікування в СМСЧ-2 м. Южноукраїнська з приводу тілесних ушкоджень, які вона отримала (з її слів) 02.05.2011 р. о 09 год. 00 хв. ранку, від удару кулаком в приміщенні відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. При її обстеженні в лікарні їй був поставлений лікарем невропатологом діагноз – забій м’яких тканин лівої скроневої ділянки, що є ознакою легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров’я. Крім того, громадянці [PERSON] був поставлений діагноз: цефологічний синдром та ситуаційний невроз з вираженим церебростенічним синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, як налідок перенесеної закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку у лютому місяці 2010 року, а тому сам діагноз – струс головного мозку не може бути кваліфікований як тілесні ушкодження отримані при подіях 02.05.2011 року, на які вказує потерпіла. Данні висновки, суд оцінив виходячи з поданих позивачем висновків експерта по матеріалам кримінальної справи №1/1424/152/2012 року; 1424/2562/2012 року № 7 на підставі постанови судді Южнокраїнського міського суду Миколаївської області В.О. Падалка. Що стосується часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив із наступного. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується, грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, ступеня вини, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, суд вважає, що знайшов своє підтвердження факт отримання фізичного болю та психологічного стресу позивачем від злочинних дій відповідача, оскільки існує причинний зв’язок між злочинними діями відповідача по відношенню до позивача, визнання судом винною у скоєнні злочину останньої, призначення покарання та психологічними наслідками, які могли порушити особисте життя останьої. На переконання суду, вчинення особою протиправної дії по відношенню до іншої особи пов’язано із змінами психологічного стану та впливає на її психологічну структуру, а тому [PERSON] як потерпіла в кримінальному провадженні та як позивач у справі, звичайно отримала психологічний стрес, оскільки кожний психологічний акт є результатом дії об’єктивного через суб’єктивне, через людську індивідуальність, що безумовно накладає відбиток своєрідності на її психіку та особисте життя позивача. На думку суду, позивач в судовому засіданні в повному обсязі не довела обставини, які би вказували на зміну звичайного укладу життя, а оцінка моральної шкоди в 5 000 грн. є занадто завищеною, яка підлягає зменшенню до 1 000 грн. На думку суду такий розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Тому,

Outcome: partial