Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Сквирської міської ради Київської області за № 1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину [PERSON] по [ADDRESS] в м.Сквира виготовлену ТОВ "Будпроект" м.Сквира»; визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки серій [NUMBER] та [NUMBER], призначені, відповідно, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що видані на ім'я відповідача [PERSON]. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26 серпня 2010 року рішенням сесії Сквирської міської ради Київської області №1597-43-V було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину [PERSON], які розміщені по [ADDRESS] в м.Сквира, загальною площею 0,0823 га. та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11 квітня 2012 року призначену для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер ділянки [NUMBER]), а також за тією ж адресою виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11 квітня 2012 року площею 0,1000 га. призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер ділянки [NUMBER]. Відповідачу земельна ділянка площею 0,1 га. була надана у власність згідно рішення виконкому Сквирської міської ради народних депутатів від 28.02.1994 року № 24 «Про надання земельних ділянок для індивідуального будівництва жилих будинків та дозвіл на їх будівництво в м.Сквира». Пізніше, рішенням виконкому Сквирської районної ради народних депутатів від 29.09.1994 року № 40, згадане вище рішення виконкому було затверджено згідно Акту виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника та Плану земельної ділянки в [ADDRESS], який погоджений із пожежною частиною, райсанепідстанцією та госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро відділу архітектури і будівництва Сквирської райдержадміністрації, про що свідчать відповідні підписи та печатки установ. Згідно схеми розбивки земельних ділянок для індивідуального будівництва в м.Сквира на землях радгоспу імені Щорса, затвердженої рішенням виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих від 20.04.1977 року № 41 земельна ділянка, право власності на яку має відповідач ([ADDRESS]) повинна мати проїзд [ADDRESS] відповідної ширини. Рішенням постійної депутатської комісії з питань землекористування, будівництва та архітектури Сквирської міської ради від 21.05.2013 року встановлено, що рішення 43 сесії 5 скликання Сквирської міської ради № 1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку» прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки не враховані раніше виготовлені державні акти на право приватної власності позивачам [PERSON] та [PERSON], та існуючий проїзд до земельних ділянок позивачів, який наданий у власність відповідачу [PERSON] Видані державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлені з порушеннями та без врахування виданих раніше державних актів на право приватної власності на землю позивачці [PERSON] серія [NUMBER] від 03 серпня 1998 року згідно рішення Сквирської міської ради народних депутатів №106 від 24.10.1996 року площею 0,089 га для ведення особистого підсобного господарства, а також позивачці [PERSON] серія [NUMBER] від 03 серпня 1998 року згідно рішення Сквирської міської ради народних депутатів № 11 від 19.01.1998 року площею 0,089 га. для ведення особистого підсобного господарства, та без врахування існуючого проїзду до земельних ділянок позивачів, про що свідчить, крім іншого, лист Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 08.07.2013 року. З огляду на наведене, позивачі вважають, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги земельного законодавства, що підтверджується листом Сквирської міської ради №2942 від 22.10.2012 року, в якому зазначено, що в ході розгляду звернення виявлено, що відповідачу [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку без врахування раніше виготовлених державних актів на право власності на земельні ділянки позивачів. Крім того, на думку позивачів, відповідач [PERSON] під час підписання Акту відновлення меж земельної ділянки підробив підпис позивачки [PERSON], оскільки вона відмовлялась від погодження меж, які визначали площу земельної ділянки [PERSON] Таким чином, оскільки відповідно до п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі та реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43), не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, позивачі вважають, що для того щоб внести зміни у оспорювані державні акти слід їх визнати недійсними (анулювати), а потім виготовити нові державні акти (інші документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку), оскільки рішення Сквирської міської ради Київської області за № 1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину [PERSON] по [ADDRESS] в м.Сквира виготовлену ТОВ "Будпроект" м.Сквира» - не відповідає дійсності, а державні акти, які видані на його підставі підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. Внаслідок видачі відповідачу оспорюваних Державних актів на право власності на землю серій [NUMBER] та [NUMBER], з невірним, як вважають позивачі, розміром земельних ділянок, порушуються законні права та інтереси останніх, оскільки позивачі позбавлені можливості реалізувати право на доступ до власних земельних ділянок шляхом можливості проїзду до них дорожним сполученням (землями загального користування) - від [ADDRESS] Київської області, оскільки інші доступи до їх земельних ділянок, відсутні. Необхідність визнання Державних актів недійсними в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що Державні акти на право власності на землю підлягають обов'язковій державній реєстрації, що передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а відповідно до п. 2 ст. 27 даного Закону, державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Сквирської міської ради Київської області погодився з позовними вимогами позивачів, суду подав лист в якому пояснив, що Державні акти на право власності на земельні ділянки видані 11 квітня 2012 на ім'я відповідача [PERSON], серії [NUMBER] та № [NUMBER] - без врахування існуючого проїзду до земельних ділянок позивачів [PERSON] та [PERSON] та раніше виданих на їх ім'я державних актів серії [NUMBER] від 3 серпня 1998 року - [PERSON] та серії [NUMBER] від 3 серпня 1998 року - [PERSON] Крім того, представник відповідача - Сквирської міської ради Київської області зазначає, що під час виготовлення на ім'я відповідача документації із землеустрою, повинна була здійснюватись кадастрова зйомка. Згідно пункту «б» частини другої статті 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Для цього землевпорядною організацією складається, а суміжними землекористувачами чи землевласниками підписується акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки. Якщо суміжний землекористувач чи землевласник не погодить місце розташування зовнішньої межі земельної ділянки, то у складі процесу здійснення кадастрової зйомки не може бути складений кадастровий план, що підтверджується пунктом "ґ" вказаної статті та абз. 8 пункту 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року за № 43. Тобто, без складання кадастрового плану, як вважає представник відповідача, фактично не є можливим складання державного акту на право власності на земельну ділянку, про що йдеться у позовній заяві, оскільки під час виготовлення державного акту відповідач за попередньою домовленістю із землевпорядною організацією поставив підпис ніби то однієї із сторін - землевласника земельної ділянки, що межує із його ділянкою. А відтак, як вважає представник відповідача, згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. А згідно частини першої статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом місцевого самоврядува Відповідач [PERSON] Та його представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та пояснили, що у позивачів по справі відсутні підстави вважати, що відповідачем були допущені порушення при виготовленні оспорюваних державних актів, оскільки: 1) співвідповідач по справі Сквирська міська рада не дає чіткого висновку зі своєї сторони щодо таких порушень; 2) в своїх позовних вимогах позивачі вказують тільки дату виготовлення ними оспорюваних державних актів, але з невідомих відповідачеві причин замовчують той факт, що в 2012 році (при роботі погоджувальної комісії Сквирської міської ради) земельним ділянкам позивачів ще не було присвоєно кадастрових номерів, що вказує про відсутність місця розташування даних земельних ділянок на території України, а відтак дані земельні ділнки не були визначені і зафіксовані документально шляхом державної реєстрації земельних ділянок (внесені у державний земельний кадастр); 3) посилання позивачки по справі [PERSON] на те, що вона не підписувала погоджувальний Акт при виготовленні відповідачем Державного акту та виділення його земельної ділянки в натурі на місцевості, останній вважає необгрунтованими, адже самою позивачкою додано як доказ по справі даний Акт де присутній підпис позивача; 4) до матеріалів справи зі сторони позивачів не подано жодного належного (документального) доказу, який би міг підтвердити те, що надана відповідачеві земельна ділянка раніше була відведена під дорогу (проїзд) і як дорога (проїзд) використовувалася, а тому, з урахуванням вищевикладеного вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити повністю. Представник третьої особи по справі, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпроект" суду пояснив, що відповідно до вимог земельного законодавства, зокрема норм Земельного Кодексу України (Глава 31 "Землеустрій", ст.ст. 197, 198) та Закону України "Про землеустрій", ТОВ "Будпроект" належним чином склало проекти відведення оспорюваних земельних ділянок належних відповідачеві, встановило в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок між відповідачем та позивачами, геодезично встановило межі земельних ділянок відповідача, погодило межі земельної ділянки з суміжними власниками [PERSON] та [PERSON], та виготовило кадастровий план, тому будь-яких порушень зі своєї сторони товариство не вбачає. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши надані докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 03.08.1998 року позивачам [PERSON] та [PERSON] Сквирською міською радою народних депутатів Київської області були видані Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серій [NUMBER] та [NUMBER], відповідно, площі яких по 0,089 га., що розташовані по [ADDRESS] Київської області, цільове призначення яких: для ведення особистого підсобного господарства, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №137 та 114, відповідно. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки позивачки [PERSON] площею 0,089 га., посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зазначений наступний опис меж: від А до Б - землі загального користування, від Б до В - землі надані гр. [PERSON], від В до Г - землі надані гр. [PERSON], від Г до А - землі надані гр. [PERSON] Також, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки позивачки [PERSON] площею 0,089 га., посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зазначений наступний опису меж: від А до Б - землі надані гр. [PERSON], від Б до В - землі надані гр. [PERSON], від В до Г - землі загального користування. На підставі технічної документації виготовленої ТОВ "Будпроект", за участю представника ТОВ "Будпроект", в особі Комарніцького О.М., у присутності землекористувача та відповідача по справі [PERSON], землевласників (землекористувачів), зокрема, матері позивачки [PERSON] - [PERSON], позивачки [PERSON], представника відповідача Сквирської міської ради - Музики С.О., 10.05.2010 року було складено акт про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки ([ADDRESS]), меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків. Як встановлено судом, позивач [PERSON], як власник своєї земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою відповідача [PERSON] не ставила підпис у вказаному акті щодо погодження зовнішньої межі її земельної ділянки із земельною ділянкою відповідача [PERSON], оскільки замість неї підписала акт її мати [PERSON], що також не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем [PERSON] 26 серпня 2010 року рішенням сесії Сквирської міської ради Київської області №1597-43-V було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки відповідачу [PERSON], яка розміщена по [ADDRESS] в м.Сквира, загальною площею 0,0823 га. та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11 квітня 2012 року для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер ділянки [NUMBER]), а також 0,1000 га. за тією ж адресою виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11 квітня 2012 року для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер ділянки [NUMBER]. Згідно плану меж земельної ділянки відповідача [PERSON] площею 0,1000 га., посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зазначений наступний опис меж: від А до Б - землі Сквирської міської ради ([ADDRESS]), від Б до В - [PERSON], від В до Г - [PERSON]., від Г до Д - [PERSON], від Д до А - [PERSON] Згідно ж плану меж земельної ділянки відповідача [PERSON] площею 0,0823 га., посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зазначений наступний опис меж: від А до Б - [PERSON], від Б до В - [PERSON], від В до Г - [PERSON] (мати [PERSON], яка передала останній земельну ділянку посвідчену Державним актом серії [NUMBER]), від Г до Д - [PERSON], від Д до Е - [PERSON], від Е до А - [PERSON] Таким чином, як вбачається із державних актів на право власності на земельні ділянки сторін по справі, зокрема планів зовнішніх меж земельних ділянок, земельні ділянки позивачів [PERSON] та [PERSON] межують перпендикулярно із земельними ділянками відповідача [PERSON] у наступних точках: згідно Державного акту серії [NUMBER] - від точки В до точки Г; згідно Державного акту серії [NUMBER] - від точки Б до точки В. Земельна ділянка позивачки [PERSON] межує паралельно із землями загального користування позначеної від точки В до точки Г. Відповідно, і земельні ділянки відповідача [PERSON] межують перпендикулярно із земельними ділянками позивачів [PERSON] та [PERSON] у наступних точках: згідно Державного акту серії [NUMBER] - від точки Б до точки В із [PERSON], від точки В до точки Г із [PERSON] Крім того, вищевказана земельна ділянка відповідача [PERSON] посвідчена Державним актом серії [NUMBER] також межує паралельно із землями загального користування по [ADDRESS], м. Сквира у точках від А до Б, що не заперечується відповідачем по справі. А у державному акті серії [NUMBER] таких меж взагалі не зазначено, що також не заперечується відповідачем [PERSON] Згідно схеми розбивки земельних ділянок для індивідуального будівництва в м.Сквира на землях радгоспу імені Щорса, затвердженої рішенням виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих від 20.04.1977 року № 41 земельна ділянка, право власності на яку має відповідач ([ADDRESS]) повинна мати проїзд [ADDRESS] відповідної ширини. Про вказане свідчить лист третьої особи по справі Державної інспекції сільського господарства в Київській області за № б/н від 08.07.2013 року та лист співвідповідача Сквирської міської ради Київської області за № 3165 від 22.10.2013 року. На підтвердження вищевказаної схеми розбивки земельних ділянок для індивідуального будівництва в м.Сквира на землях радгоспу імені Щорса, затвердженої рішенням виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих від 20.04.1977 року № 41 та на підтвердження розміщення земельних ділянок сторін по справі згідно планів меж земельних ділянок зазначених у їх державних актах, до суду позивачами як доказ по справі надано зображення на Публічній Кадастровій Карті України земельної ділянки позивача [PERSON] (кадастровий номер: [NUMBER]) масштабом 1:4265, з якої вбачається, що земельні ділянки відповідача [PERSON], що посвідчені Державними актами серії [NUMBER] та [NUMBER], дійсно виходять за межі уявної лінії розмітки (червоної лінії розмітки) земель загального користування до [ADDRESS], м. Сквира, Через відсутність належної ширини проїзду по [ADDRESS], в м. Сквира (4 метри), під'їзд транспортом, іншим шляхом, ніж через проїзд землями загального користування від [ADDRESS] до [ADDRESS], м. Сквира, на яких частково розміщені земельні ділянки відповідача посвідчені Державними актами серії [NUMBER] та [NUMBER], не можливий. Рішенням постійної депутатської комісії з питань землекористування, будівництва та архітектури Сквирської міської ради від 21.05.2013 року встановлено, що рішення 43 сесії 5 скликання Сквирської міської ради № 1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку» прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки не враховані раніше виготовлені державні акти на право приватної власності позивачам [PERSON] та [PERSON], та існуючий проїзд до земельних ділянок позивачів, який наданий у власність відповідачу [PERSON] Таким чином, внаслідок видачі відповідачу [PERSON] оспорюваних Державних актів на право власності на землю серій [NUMBER] та [NUMBER], порушуються законні права та інтереси позивачів, оскільки вони позбавлені можливості реалізувати право доступу до власних земельних ділянок шляхом проїзду до них дорожнім сполученням (землями загального користування) - від [ADDRESS] до [ADDRESS] Київської області, оскільки інші доступи до їх земельних ділянок, відсутні. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно ч. 1-4, 7 ст. 41 Конституці України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі Пунктом а) ч. 4 ст. 83 ЗК України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Як вбачається із матеріалів справи, при видачі відповідачем ( Сквирською міською радою Київської області) оспорюваного рішення за №1597-43-V від 26.08.2010 року та видачі на його підставі оспорюваних державних актів було порушено вимоги земельного законодавства, а саме не враховано, що відповідачу [PERSON] в користування не надавалася і не могла бути надана земля загального користування по [ADDRESS] в м.Сквира, що призначена для проїзду трансортними засобами, зокрема, і до земельних ділянок позивачів (городів), оскільки це заборонено пунктом а) ч.4 ст. 83 ЗК України, а відповідно і не могла бути ним приватизована чи одержана із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до п. а), в) ч. 3 ст.116 ЗК України. Відповідач [PERSON] у запереченні посилається на ту обставину, що в 2012 році (при роботі погоджувальної комісії Сквирської міської ради) земельним ділянкам позивачів ще не було присвоєно кадастрових номерів, що вказувало про відсутність місця розташування даних земельних ділянок на території України, а відтак дані земельні ділянки не були сформовані шляхом державної реєстрації земельних ділянок у ДЗК, а відтак землевпорядніроботи ТОВ "Будпроект" велися на підставі наявних даних ДЗК, проте з таким твердженням суд не погоджується, зважаючи на наступне. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 791 ЗК України). Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності (абз. 1 ч. 2 ст. 791 ЗК України). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 3-5 ст. 791 ЗК України). Як вбачається із положення ст. 791 ЗК України, вказана норма почала діяти із набранням чинності Закону України "Про Державний земельний кадастр", а саме із 01 січня 2013 року. Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року (Державні акти [NUMBER] та [NUMBER] видані від 03 серпня 1998 року) вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Посилання відповідача [PERSON], як на підставу своїх заперечень щодо фактичного підписання позивачем по справі [PERSON] погоджувального Акта при виготовленні відповідачем Державного акту та виділення його земельної ділянки в натурі на місцевості, суд також не бере до уваги зважаючи на наступне. Наказом Держкомзему України за № 43 від 04.05.1999 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 (чинний на момент прийняття оспорюваного рішення), затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею /в тому числі на умовах оренди/ та договорів оренди землі, згідно п. 1.16 якої, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає, зокрема, кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів. Згідно ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками або землекористувачами на підставі якої і виготовляється кадастровий план. При цьому, як встановлено судом, безпосередньо з позивачем [PERSON] відповідач [PERSON] межі земельних ділянок не погоджував, Крім того, відповідач [PERSON] вважає, що до матеріалів справи зі сторони позивачів не подано жодного належного (документального) доказу, який би міг підтвердити те, що надана відповідачу земельна ділянка раніше була відведена під дорогу (проїзд) і як дорога (проїзд) використовувалася. Проте, як видно із схеми розбивки земельних ділянок для індивідуального будівництва в м.Сквира на землях радгоспу імені Щорса, затвердженої рішенням виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих від 20.04.1977 року № 41 земельна ділянка, право власності на яку має відповідач ([ADDRESS]) повинна мати проїзд [ADDRESS] відповідної ширини. Абзацом 3 п. 7.26. ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ("Мережа вулиць і доріг"), територія вулиць і доріг всіх категорій, відокремлюються від інших функціональних територій поселень за фіксованими границями - червоними лініями. Розбивочні креслення червоних ліній призначаються для забезпечення регулювання і містобудівного контролю при забудові, реконструкції і благоустрої поселень, при відведенні земельних ділянок, встановленні умов їх використання. Розрахункові параметри вулиць і доріг міст слід приймати за таблицею 7.1., відповідно до якої вулиці і дороги місцевого значення повинні мати проїзди, ширина смуги руху яких повинна мати не менше 3,0 - 3,5 м., про що також у своїх поясненнях суду зазначала позивач [PERSON] Крім того, як вбачається із зображення на Публічній Кадастровій Карті України земельної ділянки позивача [PERSON] (кадастровий номер: [NUMBER]), вказані вимоги при проведенні землевпорядних робіт ТОВ "Будпроект" не виконало, про що також представник товариства не заперечував в судовому засіданні, а тому такі посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на думку суду, є необґрунтованими. Інші заперечення відповідача повністю спростовуються доказами наданими позивачами до суду, що містяться в матеріалах справи. Частиною 2 ст. 152 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не позбавлені з правом володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. У пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за № 7 від 16.04.2004 року (далі - Постанова) зазначено, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із засобів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Biдповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Biдповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, який порушує права особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Biдповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Сквирська міська рада Київської області, всупереч вимогам ст. 198 ЗК України до винесення нею оспорюваного рішення за №1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину [PERSON] по [ADDRESS] в м.Сквира виготовлену ТОВ "Будпроект" м.Сквира» не вжила відповідних заходів щодо перевірки ТОВ "Будпроект" з приводу погодження меж земельних ділянок відповідача [PERSON] з суміжними земельними ділянками інших власників - позивачів по справі, не з'ясувала думку останніх, чим порушила норму ч. 1, п. а), б), ґ) ч. 2 ст.198 ЗК України. Крім того, суд вважає, що відповідач Сквирська міська рада Київської області при винесенні оскаржуваного рішення також грубо порушила норму п. а) ч. 4 ст. 83 ЗК України, відповідно до якої, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів, зокрема, вулиці, проїзди, шляхи, якими частково заволодів відповідач [PERSON] Оскільки відповідач - Сквирська міська рада Київської області, всупереч вимогам ст.ст. 83, 198 ЗК України затвердила технічну документацію на земельні ділянки з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, то суд вважає, що є наявними достатні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Сквирської міської ради Київської області за № 1597-43-V від 26.08.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянину [PERSON] по [ADDRESS] в м.Сквира виготовлену ТОВ "Будпроект" м.Сквира», а також вважає визнати видані Державні акти на право власності на земельні ділянки серії серій [NUMBER] та [NUMBER], площею 0,0823 га. та 0,1000 га., відповідно, недійсними та скасувати їх. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачів, то вимоги щодо відшкодування судового збору в сумі 114,70 грн. також підлягають задоволенню згідно ст. 88 ЦПК України, шляхом стягнення його з відповідача на користь держави.

Outcome: approved