Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб першої Хмельницької державної нотаріальної контори, служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про встановлення факту родинних стосунків [PERSON] з [PERSON], та визнання недійсним договору довічного утримання, посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], а [PERSON] є бабусею по материнській лінії [PERSON] [PERSON] є її прабабусею по лінії бабусі [PERSON], та [PERSON] є сестрою [PERSON], а тому [PERSON] є спадкоємицею за законом [PERSON]. Також, представник позивача посилається на те, що договір довічного утримання укладено з порушенням чинного законодавства, та є таким що підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, та просить її задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що він є надуманим та необґрунтованим, та просить в його задоволенні відмовити. Представник Першої Хмельницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник служби в справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, та подані докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, визнається судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 41 ЦК України правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Відповідно до п. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Відповідно до статті 68 ЦК України опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення факту, пов`язаного з вирішенням спору про право, повинні розглядатися в позовному провадженні. Відповідно до п. 2 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що 14 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язувалася довічно утримувати [PERSON] (забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою) відповідно [PERSON] передала у власність відповідачки належну їй квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, наявного в матеріалах справи. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 січня 2005 року справа 2-1565) [PERSON] визнано недієздатною та призначено їй опікуна [PERSON]. У мотивувальній частині вказаного рішення встановлено, що згідно висновку амбулаторної судово-психіатрічної експертизи від 18 листопада 2004 року № 75 [PERSON] страждає органічним розладом особистості внаслідок церебрального атеросклерозу та гіпертонії з вираженими змінами особистості, які по глибині та сукупності наскільки вагомі, що вона не може усвідомлювати значення своїх дії та правильно керувати ними, що підтверджується копією рішення наявного в матеріалах справи. Суд не бере до уваги пояснення представника позивача, про те, що договір довічного утримання є недійсним, та в момент його укладення [PERSON], за станом здоров'я та похилого віку не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та до укладення договору довічного утримання хворіла і проходила курси лікування, та в січні 2004 року стан здоров'я [PERSON] суттєво погіршився, оскільки в судовому засіданні дані обставини не знайшли свого підтвердження, про що свідчить наступне. Відповідно до Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №3 від 04.03.2013р. встановлено, що в момент укладання договору довічного утримання 14.05.2004р. не можливо встановити чи розуміла значення своїх дій [PERSON], копія якого наявна в матеріалах справи. Також, суд не бере до уваги посилання представника позивача на ті обставини, що договір довічного утримання не підписаний [PERSON], а виконаний іншою особою, оскільки, відповідно до висновку експерта №63 П, від 23.08.2013р., встановлено, що підпис в графі «Підпис 1» в договорі довічного утримання від 14.05.2004р. укладеному між [PERSON] і [PERSON] виконаний [PERSON]. Тому, суд вважає, що в частинні заявлених позивачем позовних вимог про визнання недійсним договору довічного утримання від 14.05.2004 року укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений Першою державною нотаріальною конторою слід відмовити. В частині встановлення факту родинних стосунків, про те, що [PERSON] [INFO] є двоюрідною правнучкою померлої [INFO] [PERSON], суд вважає що позов слід задовольнити, оскільки він є підставним та таким що ґрунтується на вимогах закону, що підтверджується матеріалами справи, та поясненнями сторін. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed