Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 2864,58 грн. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 27 червня 2007 року між ТОВ “Комерційний Банк “Дельта” правонаступником якого є ПАТ “Дельта Банк” та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-18030-270607, згідно якого відкрито відповідачу картковий рахунок в національній валюті України — гривні, надано платіжну картку з ПІН-кодом та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. [PERSON] кошти та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються у суб”єктів господарювання, зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобов”язань перед банком за кредитним договором та вчинення інших операцій передбачених договором. Моментом надання кредиту є день здійснення операцій за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на картковому рахунку власних коштів відповідача. У відповідності з кредитним договором [PERSON] зобов”язана щомісяця в строки, визначені умовами викладені в правилах здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування [PERSON] лінією та /або Овердрафтом. [PERSON] отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушувала свої договірні зобов”язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином станом на 20 жовтня 2013 року сума боргу відповідача перед банком становить: прострочене тіло кредиту — 2864,58 грн. За таких обставин прохає стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2864,58 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ “Комерційний Банк “Дельта” правонаступником якого є ПАТ “Дельта Банк” та [PERSON] був укладений споживчий кредитний договір № 001-18030-270607 від 27.06.2007 року на підставі якого Банк відкрив відповідачу [PERSON] лінію на загальну суму 30 000 грн., встановивши ліміт [PERSON] лінії — 2000 грн., та надав платіжну картку для здійснення обслуговування Держателя на умовах, викладених у тарифному пакеті Visa Класичний (а.с.5-10). Відповідно до п.1.4 Договору - кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Згідно п.4.2 - Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов”язань за цим Договором. Тобто строк визначений настанням відповідної події, що не узгоджується зі ст.252 ЦК України, у якій зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. У ч.3 ст.1054 ЦК України вказано, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У п “е” ч.2 ст.11 Закону України “Про захист прав споживачів” закріплено, що перед укладенням угоди про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов”язаний повідомити споживачів у письмовій формі про строк на який кредит може бути одержаний. Згідно умов надання кредитної картки “Visa Classik”, тарифний пакет “Visa Класичний”, а також анкети позичальника, строк кредитування встановлений строком дії картки — 12 місяців (а.с.6-10). Будь-яких доказів про надання [PERSON] наступної кредитної лінії після спливу строку надання попередньої кредитної лінії, тобто фактичної пролонгованості угоди сторонами, позивачем не надано і про це також не зазначено в позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписом ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30 березня 2012 року №5 “Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин” роз”яснив (п.31), що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв’язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як зазначено у п.п. 5.8, 5.9, 5.9.1, 5.9.2, 5.10, 5.13 “Правил здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам”, затверджених головою Ради Директорів ТОВ “КБ “Дельта” 12.04.2007 року (Далі по тексту Правила), які також регулюють встановлені між сторонами правовідносини про що вказано у п.п.1.1, 1.2 Договору, передбачено що термін повного погашення заборгованості 15-го числа (включно) місяця, що слідує за місяцем закінчення строку дії Картки. Погашення заборгованості за Рахунком з встановленою [PERSON] лінією здійснюється: шляхом внесення Держателем на Рахунок готівкових коштів; шляхом безготівкового перерахування коштів на Рахунок. Держатель зобов”язаний щомісячно до 15-го числа місяця, що слідує за місяцем виникнення заборгованості сплачувати обов”язковий мінімальний платіж (ОМП), який складається з платежу від суми заборгованості за [PERSON] лінією, яка виникла за попередній звітний місяць (розмір платежу визначається Тарифами Банку), нарахованих процентів за обслуговування кредитного залишку, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, у випадку його виникнення за попередній звітний місяць, всб суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати. Сума коштів, що підлягає погашенню, вказується у Виписці. У разі, якщо прострочена заборгованість на Рахунку не була погашена до передостаннього дня місяця, наступного за місяцем виникнення простроченої заборгованості, строк надання [PERSON] лінії, зазначений в Договорі, достроково припиняється, а Картка стає неактивною до моменту повного розрахунку Держателя за наявною заборгованістю перед Банком. З урахування викладеного суд приходить до висновку, що дія Кредитного договору до повного виконання боржником своїх зобов”язань перед банком не є встановленим сторонами строком припинення дії цього Договору, оскільки це суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Отже, п.5.2 Договору не грунтується на законі, а тому не може заслуговувати уваги суду. Із представленого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж по погашенню кредиту був здійснений [PERSON] 28.03.2008 року (а.с.13,14). Саме після цієї дати відповідач перестала виконувати зобов”язання по погашенню кредиту. Тому враховуючи положення ч.5 ст.261 ЦК України та п.5.13 Правил право звернення до суду з даним позовом у позивача виникло з 16.04.2008 року, що є початком перебігу строку позовної давності. Отже, встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк за захистом порушеного права у позивача закінчився 16.04.2011 року, а до суду з розглядуємим позовом він звернувся лише 13.12.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed