Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-04 00:00:00

26 квітня 2013 року Публічне акціонерне товариство "АкцентБанк" (далі ПАТ "АкцентБанк") звернулося до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області з позовом в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ "АкцентБанк" та [PERSON] 21 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № АВ15RX054610025, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3968,40 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку за кредитом строком на один рік. При цьому Договір складається з відповідної заяви [PERSON] та Умов надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт). Згідно умов договору погашення заборгованості має здійснюватися у наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, відсотків, комісією а також витрат згідно Умов. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 26.03.2013 року у сумі 29479,44 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3968,40 гривень; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 263,26 гривень; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 1166,76 гривень; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 22201,05 гривень; а також штрафи: фіксована частина - 500 гривень, процентна складова - 1379,97 гривень. З урахуванням викладеного, ПАТ "АкцентБанк" просить стягнути з [PERSON] на його користь вказану суму заборгованості - 29479,44 гривень та понесені судові витрати у розмірі 294,79 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов підтримав просив його задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він взагалі не укладав кредитний договір з ПАТ "АкцентБанк", але ним був втрачений паспорт. Офіційно до міліції по питанню втрати паспорта він не звертався, оскільки робітники міліції йому пояснили, що його паспорт ніхто шукати не буде, а через два дні сусідські хлопці знайшли його паспорт. Також пояснив, що він не звертався до Служби Безпеки Банку, щоб вони провели розслідування, оскільки в нього дуже плотний графік роботи і він не зовсім не вірить що працівники Банку допоможуть йому. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем - ПАТ "АкцентБанк" та відповідачем - [PERSON] 21 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № АВ15RX04610025, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3968,40 гривень зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту 97,23 та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 661,40 гривень, відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1 % у місяць (12 % річних) на суму залишку за кредитом строком на 24 місяці з кінцевим терміном погашення 21.04.2009 року включно. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплати проценти, в обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі - Умови) строки, а також сплатити комісію яка зазначена в Умовах. При цьому сторони домовилися про порядок погашення заборгованості за Кредитом відповідно до якого, щомісяця в період сплати (з 12 по 17 число кожного місяця) відповідач повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 450,13 гривень. Також сторонами було обумовлено, що позичальник доручає Банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 3307,00 гривень на поточний рахунок [NUMBER] в Донецьке РУ «Приватбанку» м. Донецьк з призначенням платежу "Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № 1 від 21.04.2008. Крім того, п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 цих Умов (погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви, сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно) передбачена сплата пені у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свої зобов'язання за вказаним кредитним договором позивач виконав. Кінцевий строк повернення кредиту сплинув 21 квітня 2009 року. Проте кредит позичальником [PERSON] до теперішнього часу в повному обсязі не повернуто. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув 21 квітня 2009 року, а відповідач в порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує відсотки за його користування, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Як вбачається з наданого розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 26 березня 2013 року становить 29479,44 гривень, і складається з: заборгованості за кредитом - 3968,40 гривень; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 263,26 гривень; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 1166,76 гривень; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 22201,05 гривень; а також штрафи: фіксована частина - 500 гривень, процентна складова - 1379,97 гривень. Згідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно п. 5.3 Умов в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1379,97 гривень (процентна складова), а саме, його процентна складова нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за кредитом, заборгованості за процентами, заборгованості з комісії та пені. Отже за порушення Позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданого розрахунку розмір нарахованої пені складає 22201,05 гривень та значно (більше ніж у 5 разів) перевищує спричинені збитки за договором 5398,42 (3968,40 (заборгованість за кредитом) + 263,26 (заборгованість по сплаті процентів за користуванням кредитом) + 1166,76 (заборгованість по сплаті комісії)) гривень. Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги ще він на утриманні має двох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливим зменшити розмір пені яка підлягає стягнення до розміру заборгованості за кредитним договором, а саме до 5398,42 гривень які просить стягнути Банк. Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 26 березня 2013 року в розмірі 10796,84 гривень з яких 3968,40 гривень - заборгованість за кредитом; 263,26 гривень - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом, 1166,76 гривень - заборгованість по сплаті щомісячної комісії за надання кредиту; 5398,42 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Доводи відповідача, що фактично він не отримував кредит суд не приймає до уваги, оскільки сам факт укладання та підписання кредитного договору останнім не оспорювався. За таких підстав, оскільки відповідач в судовому засіданні не заперечував факт добровільного укладення та підписання вищезазначеного кредитного договору, його доводи про те, що фактично він не користувався кредитними коштами, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10796,84 гривень, за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати в розмірі 107,97 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial