Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-06 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Просить стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки по 33 відсотки від всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки по 33 відсотки на кожного від всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття пояснивши, що діти проживають з нею, мають хронічні захворювання і вона змушена нести додаткові витрати на їх лікування, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 300 грн на обох дітей, пояснивши, що не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у тому розмірі, що просить позивачка, оскільки отримує мінімальну заробітну плату 1000 грн, до того ж щомісячно змушений повертати банку по 300 грн отриманих у кредит коштів. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1998 року, від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Неповнолітні діти проживають разом із матірю [PERSON] і повністю знаходиться на її утриманні (а.с.5) Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідач працює на посаді водія відділу освіту Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області і його середній заробіток складає 1636,92 грн (а.с.10). Відповідно ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу ( далі СК ) України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідач працює, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При цьому суд враховує матеріальне становище відповідача, який має непогашені кредитні зобовязання (а.с.12). Судом враховується також стан здоровя обох дітей сторін, які перебувають на «Д» обліку Пирятинської дитячої консультації у звязку з хронічними захворюваннями (а.с.6,6-а). Разом з тим, позивачкою не наведено достатніх та обґрунтованих доказів, що свідчать про виникнення у неї права на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 66 відсотків усіх видів його доходів. Зокрема, ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тому відмова відповідача у наданні коштів на лікування дітей, є підставою для їх стягнення у порядку ст. 185 СК України. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» встановлені обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати боржника (ст.70) цей розмір не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. Враховуючи норми сімейного права та виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] підлягає задоволенню частково у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185 СК України,

Outcome: partial