Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

В липні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного підприємця [PERSON] про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 6 листопада 2012 року під час виконання трудових обов'язків, та зобов'язання відповідача скласти акт про нещасний випадок за формою Н1. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що в лютому 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено трудовий договір, згідно якого він, позивач, був працевлаштований водієм автомобіля ГАЗ-53 "Молоковоз". На вимогу відповідача він передав йому трудову книжку та паспорт, а тому вважав себе працевлаштованим офіційно. Виконуючи обов'язки по збиранню молока із заготівельних пунктів, розташованих у селах Волочиського району, 6 листопада 2012 року біля 12 год. 00 хв. в с. Тарноруда під час погрузки бідона з молоком він не зміг утриматися на цистерні автомобіля і при падінні на землю бідоном йому було травмовано праву ногу, про що він повідомив відповідача. У зв'язку з цим нещасним випадком він перебував на стаціонарному лікуванні з 6 листопада по 27 листопада 2012 року з діагнозом закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки. Оскільки відповідач не склав акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, він позбавлений можливості отримати належні йому виплати у зв'язку з отриманою травмою. Під час розгляду справи за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено приватного підприємця [PERSON], дружину відповідача [PERSON], а також залучено третіх осіб на стороні позивача: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Волочиському районі, територіальну державну інспекцію з питань праці у Хмельницькій області, територіальне управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, наведених в позовній заяві. Крім того, пояснив, що відповідач [PERSON] виплачував йому заробітну плату, а після зазначеного нещасного випадку надав йому матеріальну допомогу на лікування. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав. Зокрема, в судовому засіданні пояснив, що відповідачі - приватні підприємці [PERSON] та [PERSON] не заперечують факту отримання 06.11.2012 року ушкодження (травми) позивачем [PERSON] за обставин щодо місця, часу та процесу отримання травми, що викладені у позовній заяві. Наголошують на тому, що, незважаючи на існування фактичних трудових відносин та отримання позивачем оплати за виконану роботу, жодних відрахувань із цієї оплати в частині сплати податків та зборів не проводилося, а також не проводилося реєстрації як учасника трудових відносин позивача з відповідачами. На початку 2012 року приватний підприємець [PERSON] припинив зайняття підприємницькою діяльністю, про що свідчать декларації про його майновий стан та доходи, подані до органів податкової інспекції. Трудова угода з позивачем не була укладена і станом на 6 листопада 2012 року на час настання нещасного випадку з позивачем, він, відповідач [PERSON], припинив підприємницьку діяльність. Такою діяльністю на той час займалась його дружина [PERSON] Вважає, що нещасний випадок з позивачем трапився не при виконанні трудових обов'язків, а ці відносини могли розцінюватися як договір підряду на виконання певної роботи. Також посилається на те, що територіальна державна інспекція з питань праці у Хмельницькій області не приймала рішення про зобов'язання відповідачів як роботодавців скласти акт про нещасний випадок. Вважає, що п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232 не підлягає застосуванню щодо спірних правовідносин, оскільки відповідачі є приватними підприємцями і на час розгляду справи перебувають на обліку як фізичні особи-підприємці. Зазначає, що в даній справі відсутній спір про право, а тому дана справа не може вирішуватися в порядку позовного провадження. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Волочиському районі [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні даного спору покладається на думку суду. Третя особа - територіальна державна інспекція з питань праці у Хмельницькій області надіслала заяву про розгляд справи у відсутності її представника, надала письмове пояснення, в якому зазначила, що під час перевірки інспекцією діяльності приватних підприємців [PERSON] та [PERSON], останні дали письмові пояснення. Зокрема, [PERSON] пояснив, що він у 2011 році займався перевезенням молока, в цей час до нього звертався [PERSON] з приводу працевлаштування, ознайомлювався з роботою, однак трудовий договір з ним не було укладено через особисті обставини [PERSON] Підприємець [PERSON] під час перевірки пояснила, що вона відмовила [PERSON], який проходив інструктаж та їздив по селах, в оформленні на роботу та укладенні трудового договору через те, що декілька раз помітила його в стані алкогольного сп'яніння. Представник третьої особи - територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області [PERSON] вважає вимоги позивача правомірними, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначає, що оскільки позивача було фактично допущено до роботи, то відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України, п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, та роз'яснень Держгірпромнагляду України від 29.05.2013 року, обов'язок утворення комісії та організація проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, покладається на приватного підприємця, який фактично допустив позивача до роботи без укладення письмового трудового договору, і діяльність якого на день розгляду справи не припинена. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального та наглядового проваджень стосовно [PERSON], суд вважає, що позов до останнього підлягає задоволенню, а в позові до [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Тобто, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, які і є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно п. 10 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, (далі - Порядок) який набрав законної сили з 01 січня 2012 року, роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов'язаний: 1) протягом однієї години передати з використанням засобів зв'язку та протягом доби на паперовому носії повідомлення про нещасний випадок згідно з додатком 2: Фондові за місцезнаходженням підприємства, на якому стався нещасний випадок; керівникові первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - керівникові профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці); керівникові підприємства, де працює потерпілий, якщо потерпілий є працівником іншого підприємства; органові державного пожежного нагляду за місцезнаходженням підприємства у разі настання нещасного випадку внаслідок пожежі; закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (уразі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння); 2) протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. Роботодавець зобов'язаний створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв'язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям), компенсувати витрати, пов'язані з її діяльністю, а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об'єктивного проведення розслідування нещасного випадку. В абзаці 2 ч. 1 п. 15 цього ж Порядку визначено, що обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, зокрема, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу. Пунктом 23 зазначеного Порядку передбачено, що нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Судом об'єктивно встановлено, що в лютому 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] як приватним підприємцем була укладена угода, згідно якої позивач зобов'язаний був виконувати обов'язки водія автомобіля "Молоковоз" марки ГАЗ-53, що був у віданні відповідача, та виконувати обов'язки по збиранню молока у молокопунктах, розташованих на території Волочиського району Хмельницької області. В письмовій формі дана угода не була укладена, хоча позивач надав відповідачу [PERSON] необхідні документи - трудову книжку та паспорт. 6 листопада 2012 року біля 12 год. в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, забираючи молоко від заготівельників та зливаючи його в цистерну автомобіля-молоковоза, позивач впав. При цьому з площадки автомобіля на нього впав бідон, яким було травмовано праву ногу позивача. В той же день позивачу була надана медична допомога лікарями швидкої допомоги та доставлено його у Волочиську ЦРЛ, де він з діагнозом закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки знаходився на лікуванні з 06 листопада 2012 року по 27 листопада 2012 року, а в подальшому продовжував лікуватися амбулаторно. Про нещасний випадок позивач негайно повідомив відповідача приватного підприємця [PERSON] Наведені обставини підтверджуються: свідоцтвами про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців [PERSON] та [PERSON]; даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.12.2012 року, згідно якого [PERSON] як фізична особа-підприємець зареєстрований 11.08.2005 року, одним з його видів діяльності є оптова торгівля молочними продуктами; цивільно-правовими угодами, укладеними 14.06.2011 року на строк до 31.12.2011 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на виконання робіт, що стосуються прийняття по вказаному [PERSON] маршруту та наданим ним автотранспортом (молоковозом) молока з відправленням на пункт в смт. Війтівці; цивільно-правовими договорами від 01.10.2012 року та від 08.01.2013 року про виконання робіт по перевезенню молока, укладеними між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відомостями про виплату коштів приватним підприємцем [PERSON] вказаним вище особам, з якими були укладені дані угоди; даними постанови від 16.05.2013 року про закриття кримінального провадження № 12013240110000144 від 22.03.2013 року по факту порушення [PERSON] законодавства про працю за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України та матеріалами наглядового провадження прокуратури Хмельницької області № 07/1-1380-13, а саме: довідкою управління державної автомобільної інспекції від 25.03.2013 року щодо інформації про автомобілі, що зареєстровані за відповідачем [PERSON]; даними книги запису викликів лікарів за 2012 рік, з яких вбачається, що до позивача 06.11.2012 року о 12 год. 00 хв. було здійснено виклик лікаря швидкої допомоги та встановлено діагноз: закритий перелом правого стегна; письмовими поясненнями, наданими фельдшером та завідувачем лабораторії Транорудської ЛАЗСМ. Під час перевірок Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області та прокуратури Хмельницької області, проведених за заявою позивача, відповідач [PERSON] в своїх поясненнях від 01.04.2013 року вказував, що в 2011 році він прийняв на роботу [PERSON] водієм молоковоза без офіційного оформлення, а саме без укладення трудової угоди та виплачував йому заробітну плату згідно домовленості між ними. Про вказаний вище нещасний випадок, [PERSON] відразу ж 06.11.2012 року повідомив його по телефону, після чого, він, [PERSON], дав розпорядження іншому працівникові забрати з місця нещасного випадку автомобіль. В поясненнях від 12.05.2013 року, наданих [PERSON] в якості свідка, останній підтвердив, що у 2011 році він прийняв на роботу [PERSON] водієм автомобіля ГАЗ-53, а причиною того, що в письмовій формі не було укладено трудової угоди стало те, що [PERSON] неодноразово порушував трудову і виробничу дисципліну, від нього було чути запах алкоголю, однак через прохання останнього, він його не звільнив з роботи. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача та відповідачі у письмовій заяві (а.с. 128) не заперечували факту існування фактичних трудових відносин з позивачем, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між відповідачем [PERSON] як приватним підприємцем та позивачем станом на 2012 рік було укладено трудовий договір, оскільки встановлено, що позивача було фактично допущено до роботи за розпорядженням відповідача приватного підприємця [PERSON] А тому за наведених вище обставин суд дійшов висновку, що нещасний випадок 6 листопада 2012 року трапився з позивачем при виконанні трудових обов'язків, тобто вимоги позивача про встановлення факту нещасного випадку на виробництві є правомірними. Також є підставними вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача [PERSON] скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з [PERSON] 6 листопада 2012 року приблизно о 12 годині 00 хвилин в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області. Так, ці вимоги грунтуються на положеннях наведеного вище законодавства: Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП України, а також ст. 171 КЗпП України, ст. 22 Закону України "Про охорону праці". Відповідно до вимог ст. 171 КЗпП України, ст. 22 Закону України "Про охорону праці" власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Що стосується позову в частині вимог до [PERSON], то такий задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні позивач не надав доказів, що трудовий договір був укладений саме з останньою. Крім того, відмовляючи в позові до приватного підприємця [PERSON] суд виходить з того, що, як зазначено вище, трудова угода була укладена саме з відповідачем приватним підприємцем [PERSON], а не з [PERSON] В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що приватний підприємець [PERSON] не припиняв підприємницьку діяльність і після настання нещасного випадку надавав позивачу матеріальну допомогу на лікування. Твердження відповідачів в письмових поясненнях про те, що позивач на час настання нещасного випадку виконував обов'язки по заготівлі молока за вказівкою дружини відповідача [PERSON] [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки це не свідчить про перебування позивача у трудових відносинах з підприємцем [PERSON] Також суд вважає, що та обставина, на яку посилається відповідач [PERSON], що він як приватний підприємець у 2012 році подавав відомості до податкової інспекції про неотримання ним доходів, не свідчить про припинення трудової угоди між ним та позивачем. Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що між ними та позивачем було укладено договір підряду на виконання послуг по заготівлі молока у селах Волочиського району. При цьому суд приймає до уваги те, що трудові відносини між відповідачем приватним підприємцем [PERSON] та позивачем тривали значний проміжок часу з лютого 2011 року і докази про припинення трудових відносин з позивачем відповідач [PERSON] не надав. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved