Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 750 грн. щомісячно на кожного і до досягнення ними повноліття. В мотивування вимог посилалася на те, що збільшення рівня цін, прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку потребує вирішення питання про збільшення розміру аліментів і тих коштів у розмірі 500 гривень на двох дітей, які стягнуті з відповідача за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2004 року, не достатно. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не наполягала на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач являється приватним підприємцем і має постійний дохід від підприємницької діяльності то відповідно до вимог чинного законодавства вважала за доцільне стягувати аліменти з відповідача на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частині всіх видів доходів відповідача та до повноліття дітей. Відповідач заперечував проти заявлених вимог, пояснивши суду, що у нього на утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , 20.08. [INFO], непрацююча дружина, має боргові зобов"язання за договором про спільну діяльність від 30.12. 2012 року в сфері технічного обслуговування автомобілів, сплачує податки від підприємницької діяльності, виплати до Пенсійного фонду і в нього щомісячна заробітна платня залишається 2 500 гривень, має заборгованість по аліментам за рішенням суду від 29.12. 2004 року, що визначений позивачем розмір аліментів значно перевищує розміри його доходів, а тому просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей та можливості стягнення аліментів у збільшеному розмірі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дітей може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу зазначеної статті слідує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. У відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік у 2013 році установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210 гривень, з 1 грудня - 1286 гривень. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітніх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від від 29 грудня 2004 року стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 500 гривень щомісячном на неповнолітніх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. починаючи з 01.12.2004 року та до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] працює розливником стерильних розчинів в ПрАТ по виробництву інсулінів "ІНДАР" і має середньомісячний дохід у розмірі 4 554 гривні 50 коп., що підтвекрджується довідкою з місця роботи за № 94 від 14.11. 2013 року. Відповідач [PERSON] згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців серія ААБ № 771816 від 25.01. 2012 року є фізичною особою -підприємцем, являється платником єдиного податку та відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця у ДПІ Оболонського району м. Києва , загальна сума доходу за звітний 2012 рік становить 69 595 гривень 00 коп., а щомісячний дохід у середньому складає 5 799 гривень 58 коп. про що свідчать довідки про доходи . Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінливим дохід уважається в тому випадку, якщо його розмір коливається. При цьому дохід може бути регулярним. Нерегулярність і мінливість доходу враховується судом також при визначенні розміру твердої грошової суми, що підлягає стягненню. Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, відповідно до ч. з ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим відповідно до ч.4 ст.70 Закону України Про виконавче провадження, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Крім того, суд звертає увагу на те, що батьки мають рівні обов'язки по матеріальному забезпеченню своїх дітей і зміна розміру аліментів у бік збільшення не знімає з відповідача [PERSON] обов'язку щодо матеріального забезпечення дітей на належному рівні. Таким, чином, суд вважає за доцільне задовольнити частково вимоги про зміну розміру аліментів та збільшити їх розмір на утримання двох неповнолітніх дітей до 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , враховуючи також заробіток відповідача, зазначений у центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, оскільки це не суперечить вимогам законодавства, та забезпечить достатній рівень життя дітей. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав будь - яких переконливих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим, позивачка просить стягувати аліменти від дня пред"явленн6я позову до суду, то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суперечать положенням, закріпленим у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Також підлягає стягненню і судовий збір на користь держави з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України до пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial