Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів про зняття майна з-під арешту, посилаючись на те, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNGCAE00000037, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 13225,04 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня банк та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту №DNGCAE00000037, відповідно до умов якого [PERSON] передала в заставу Приватбанку автомобіль - марки ВМW, модель 325 і, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WBACC21010FG32758, тип ТЗ легковий автомобіль, який належить на праві власності [PERSON]. Позивач зазначив, що 22 червня 2012 року постановою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу №14/5005/16934/2011 виданого 21 лютого 2012 року Господарським судом Дніпропетровської області на користь відповідача [PERSON] філії ПАТ Укртелеком накладено арешт на зазначений автомобіль, оголошено заборону на його відчуження та розшук на вищезазначений автомобіль. Оскільки право застави у позивача виникло 03 квітня 2008 року з моменту укладення договору застави рухового майна, то позивач просить суд . У судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, повністю підтримала заявлені банком позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача [PERSON] філії ПАТ Укртелеком [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти переважного права позивача, але вважає, що їх підприємство не є належним відповідачем по даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином через оголошення у пресі. Третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції до суду не зявилися, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Суд, вислухавши думку учасників процесу, що з'явились, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до\~ ст. 54 Закону України Про виконавче провадження\~ звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Відповідно до ч. 3\~ ст. 54 Закону України Про виконавче провадження\~ для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1)виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно п. 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/55 (з послідуючими змінами та доповненнями) стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, установленому пунктом 5.12 цієї Інструкції. Відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 3\~ ст. 577 Цивільного кодексу України\~ застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно до ч. 4\~ ст. 54 Закону України Про виконавче провадження\~ про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі ч.ч. 5,6\~ ст.54 Закону України Про виконавче провадження\~ реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. В разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~ ст. 60 Закону України Про виконавче провадження\~ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до\~ ст. 16 Закону України Про заставу\~ право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно\~ ст. 14 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до\~ ст. 21 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень\~ до забезпечувальних обтяжень належать, крім іншого, застава рухомого майна, що виникає на підставі договору. Згідно до\~ ст. 22 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень\~ за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1)відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. На підставі\~ ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень\~ відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Згідно до\~ ст. 20 Закону України Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно до\~ ст. 26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень\~ обтяжувач має право на власний розсуд обрати такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно до п. 4\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 Про судову практику в справах про виключення майна з опису\~ відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Судом встановлено, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №DNGCAE00000037, за яким зобов'язання перед ПАТ КБ Приватбанк на виданий загальний розмір кредиту [PERSON] в сумі 13225,04 доларів США зі строком погашення до 02 квітня 2013 року під 12,12 % річних, було заставлено майно, що належить [PERSON], а саме: автомобіль - марки ВМW, модель 325 і, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WBACC21010FG32758, тип ТЗ легковий автомобіль. Розділом 13 вказаного договору передбачено звернення стягнення на заставлене майно для забезпечення вимог ПАТ КБ Приватбанк. Згідно постанов Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції в Дніпропетровській області від 22 червня 2012 року за виконавчим провадженням ВП №31856835 було накладено арешт на автомобіль - марки ВМW, модель 325 і, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WBACC21010FG32758, тип ТЗ легковий автомобіль, який належить на праві власності [PERSON], заборонено його відчуження та оголошено розшук. Згідно записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що перший запис про обтяження спірного рухомого майна, що належить відповідачу [PERSON], внесено у даний реєстр 10 квітня 2008 року на підставі кредитно-заставного договору від 03 квітня 2008 року №DNGCAE00000037 ПАТ КБ Приватбанк. Таким чином судом при вирішенні даного спору встановлено, що право застави у позивача виникло на автомобіль [PERSON] - автомобіль - марки ВМW, модель 325 і, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WBACC21010FG32758, тип ТЗ легковий автомобіль, який належить на праві власності [PERSON], з моменту укладення між ними кредитно-заставного договору 03 квітня 2008 року № DNGCAE00000037. Обґрунтованість вимог позивача судом була встановлена на підставі пріоритетності його прав на предмет застави перед іншими стягувачами за виконавчим провадженням про стягнення боргу з боржника [PERSON] Крім того, пріоритетність прав ПАТ КБ Приватбанк не заперечувалася і представником відповідача [PERSON] філії ПАТ Укртелеком. Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача [PERSON] філії ПАТ Укртелеком [PERSON] проте, що їх підприємство не є належним відповідачем, оскільки як встановлено судом саме в інтересах ПАТ Укртелеком державним виконавцем накладено арешт на спірний автомобіль. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів, кожного окремо, слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 57 грн. 35 коп.

Outcome: partial