Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 вересня 1991 року вони перебувають з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який було зареєстровано відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 811. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з серпня 2010 року, сумісне господарство не ведеться . Шлюб розпався у звязку з розбіжністю характерів та втратою почуття любові і поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливо. Позивач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, надав заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належними чином, але у судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, заяви про відкладення справи на адресу суду від відповідача не надходило. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною та вважає можливим розглянути справу у її відсутність. З сумісною заявою в порядку ст. 109 СК України про добровільне розірвання шлюбу подружжя не зверталося. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України, суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що сімя фактично розпалася, між подружжям було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач не бажає збереження сімї, її подальше сумісне життя з відповідачем неможливо у звязку з розбіжністю характерів. Шлюбні відносини між ними припинені, сумісне господарство не ведеться, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Вимоги про розірвання шлюбу можуть бути предявлені одним із подружжя. Позивач [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з вказаними вимогами, і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач [PERSON], як встановлено у судовому засіданні, не має наміру зберегти шлюб з відповідачем [PERSON], а тому, приймаючи до уваги відсутність наміру позивача [PERSON] на примирення з відповідачем [PERSON] та час, протягом якого між сторонами припинено шлюбні відносини, а саме серпня 2010 року, суд вважає, що причини, що спонукають заявника наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що сімя фактично розпалась, позивач наполягає на розірванні шлюбу, його подальше сумісне життя з відповідачем неможливо, а збереження шлюбу заперечує його інтересам, неповнолітніх дітей від шлюбу немає, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі викладеного і

Outcome: approved