Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відокремленого структурного підрозділу «Клесівське карєроуправління» державного підприємства «Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України» (далі ВСП «Клесівське карєроуправління») про скасування дисциплінарних стягнень: наказу № 288 від 28 листопада 2012 року ВСП «Клесівське карєроуправління» про оголошення старшому інспектору з кадрів [PERSON] догани, наказу № 295 від 30 листопада 2012 року ВСП «Клесівське карєроуправління» про звільнення [PERSON] з посади старшого інспектора з кадрів за п.\~3 ст.\~40 КЗпП України; поновлення на роботі [PERSON] на посаді старшого інспектора з кадрів ВСП «Клесівське карєроуправління», стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 грудня 2006 р. була прийнята на посаду старшого інспектора з кадрів ВСП «Клесівське карєроуправління» з оплатою праці згідно штатного розпису. 10 серпня 2012 р. наказом директора підприємства [PERSON] № 198 звільнена з даної посади за п.3 ст.40 КЗпП України за невиконання службових обовязків та ігнорування наказів, постійні плітки і створення негативного іміджу директора ВСП «Клесівське карєроуправління». Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2012 р. [PERSON] поновлена на попередній посаді. Рішення в частині поновлення на роботу було звернено до негайного виконання. До виконання посадових обовязків приступила 27 листопада 2012 р згідно наказу № 285 від 26.11.2012 р. Проте, 28 листопада 2012 р. [PERSON] видав наказ № 288, яким [PERSON] оголошено догану за невиконання службових обовязків, що спричинило нанесення матеріальної шкоди підприємству. 30 листопада 2012 р. [PERSON] видав наказ № 295, яким звільнив [PERSON] з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку п.3 ст 40 КЗпПУ. Вказані притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення [PERSON] вважає незаконними, такими, що переслідують мету звести з позивачем рахунки. Вказує, що підставою для винесення догани згідно наказу № 288 від 28 листопада 2012 р. явилось повідомлення з Державного центру зайнятості № 07-16/4898 від 16.10.2012 р. «Про відшкодування коштів з ВСП «Клесівське карєроуправління» в сумі 19\~908,08 грн. Згідно повідомлення за результатами розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення по [PERSON] було виявлено факт його перебування в трудових відносинах з ВСП «Клесівське карєроуправління» з 14.09.2011 р. під час перебування його на обліку як безробітного в Рівненському міському центрі зайнятості та в період отримання ним матеріального забезпечення допомоги по безробіттю. 14.09.2011 р. [PERSON] був прийнятий на посаду заступника директора ВСП «Клесівське карєроуправління». Про прийняття на роботу [PERSON] повідомлення до центрам зайнятості зроблено не було, у звязку з чим йому була незаконно виплачена одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Проте, [PERSON] був призначений на посаду заступника директора ВСП «Клесівське карєроуправління» наказом № 114/ОС від 9 вересня 2011 р., виданим не ВСП «Клесівське карєроуправління», а вищестоящою організацією державним підприємством «Управління промислових підприємств Укрзалізниці», яке повинно було зробити відповідне повідомлення про те, що ним був прийнятий на роботу [PERSON] Повідомлення надійшло у ВСП «Клесівське карєроуправління» 19.10.2012 р., а догана за факт порушення, викладеного у ньому, винесена 28 листопада 2012 р., тобто більше, ніж через місяць, а встановлений законом строк для застосування дисциплінарного стягнення за це порушення минув. Самому [PERSON] про факт незаконного отримання ним коштів на суму 19\~908,08 грн. було відомо з самого моменту їх одержання у вересні 2011 р. Проте, з моменту даного проступку і до моменту винесення наказу № 288 минув рік і два з половиною місяці. Зазначає, що саме діями [PERSON] була спричинена матеріальна шкода підприємству на суму 19\~908,08 грн. Щодо наказу № 295 від 30.11.2012 р. позивач зазначає, що підставою для звільнення явилося подання з ТДІ з ПП у Рівненській області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, відповідальної за ведення кадрової роботи у ВСП «Клесівське карєроуправління» [PERSON]В № 17/22/161 від 31.10.2012 р. У ньому зазначено, що у ВСП «Клесівське карєроуправління» не дотримуються вимоги наказу Держкомстату від 25.12.2009 р. № 495/656 в частині відсутності підпису особи про ознайомлення з наказом про надання щорічних відпусток під розпис. З числа тих випадків, з моменту яких відповідно ст.148 КЗпП України не минули строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, є накази № 176 та № 174 від 18.06.2012 р. про надання відпусток [PERSON] та [PERSON], а також наказ № 188 від 2.07.2012 р. про надання відпустки [PERSON] З даним твердженням [PERSON] не погоджується, оскільки вказана перевірка територіальної державної інспекції з питань праці у Рівненській області стосовно ведення кадрової роботи у ВСП «Клесівське карєроуправління» проводилась у її відсутність і з актом перевірки [PERSON] не ознайомлювали. Вказані накази зберігались у [PERSON], проте 10 серпня 2012 р. вона була звільнена без передачі наявної у неї документації. За час з 10 серпня 2012 р. і по день перевірки ці накази могли підмінити іншими. У поданні вказано, що в порушення ст.79 КЗпП України щорічні відпустки надавались працівникам підприємства всупереч затвердженому графіку черговості надання відпусток на 2012 р. ([PERSON] надана така відпустка у липні 2012 р. /наказ від 9.07.2012 р./, а згідно графіку вона повинна була бути надана у квітні 2012 р.). Аналогічні факти мали місце і по інших працівниках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте, ці факти не мають відношення до [PERSON], як старшого інспектора з кадрів, оскільки заяви названих осіб про надання їм відпусток надходили до неї підписаними директором підприємства з його резолюцією підготувати відповідний наказ, а дана резолюція для [PERSON] була обовязковою для виконання, тому відповідальність за надання відпусток працівникам у невідповідності з затвердженим графіком може нести тільки директор. Щодо інших інших порушень стосовно кадрової роботи, з твердженнями про наявність яких [PERSON] абсолютно не згідна, вона вказує, що по них відповідно ст.148 КЗпП України минули строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також протиправними діями директора ВСП «Клесівське карєроуправління» [PERSON], які виразились у винесенні незаконних наказу про оголошення догани та наказу про звільнення, [PERSON] завдана моральна (немайнова шкода), яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї. У звязку з цим [PERSON] знаходиться у пригніченому стані, переживає, соромиться своїх бувших колег по роботі, друзів та знайомих, втратила нормальний сон. В минулому працювала вчителем загальноосвітньої школи. На підприємстві працює багато її бувших учнів і її звільнення також і перед ними підриває її авторитет та ділову репутацію. Факт звільнення [PERSON] з мотивів неналежного виконання службових обов'язків, про що зроблено відповідний запис у трудову книжку, ускладнить її подальше працевлаштування і це також не дає [PERSON] спокою. Наведені протиправні дії призвели до погіршення стану здоров'я [PERSON], у звязку з чим вона вимушена була звернутись за медичною допомогою. Так, 3 грудня 2012 р. зверталася до Клесівської районної лікарні зі скаргами на слабкість, порушення серцебиття та болі в області серця, головні болі,підвищений тиск, у звязку з чим було видано направлення до лікаря кардіолога. 4 грудня 2012 р. була обстежена кардіологом КЗ «Сарненська ЦРЛ», де було встановлено діагноз: вегетативно-судинна дистонія за змішаним типом з ангіодистонічними паронсизмами, пролапс мітрального клапану І ступеня, що підтверджено даними амбулаторної картки. Все це змусило [PERSON] вишукувати додаткові зусилля для організації її життя, Розмір заподіяної моральної шкоди оцінила в 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, дала пояснення згідно заяви, також пояснила, що подання з ТДІ з ПП у Рівненській області від 31 жовтня 2012 р. № 17-22/161 не може служити підставою для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення, оскільки перевірку ведення кадрової роботи на підприємстві проводила інспектор ТДІ з ПП [PERSON] У останньої на ВСП «Клесівське карєроуправління» працюють близькі родичі : чоловік [PERSON] та рідна сестра [PERSON]. Дані особи є залежними від свого керівника директора підприємства [PERSON], який видавав накази про оголошення [PERSON] догани та про її звільнення. Відповідно до п. а ст.15 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспекторам праці забороняється мати пряму або непряму заінтересованість у справах підприємств, які перебувають під їх контролем. Отже, перевірка ведення кадрової роботи на ВСП «Клесівське карєроуправління» і складене за її наслідками подання, не може служити підставою для звільнення [PERSON], оскільки проведена зацікавленою особою, і крім того, [PERSON] не згідна з її результатами. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали, пояснили, що до [PERSON] були правомірно застосовані дисциплінарні стягнення за невиконання трудових обовязків, вказали, що [PERSON] не має авторитету серед працівників ВСП «Клесівське карєроуправління». Просять в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні досліджені рішення Сарненського районного суду від 19.11.2012 р., наказ № 288 від 28.11.2012 р., наказ № 295 від 30.11.1012 р., наказ № 114/ОС від 9.09.2011 р., повідомлення Державного центру зайнятості від 16.10.2012 Рівненській області від 31.10.2012 р., подання ТДІ з ПП у Рівненській області від 18.10.2012 р., акт перевірки ТДІ з ПП від 31.10.2012 р., довідка про доходи [PERSON], медичні та інші документи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення із наступних підстав. Як вбачається з досліджених документів, 26 грудня 2006 р. [PERSON] була прийнята на посаду старшого інспектора з кадрів ВСП «Клесівське карєроуправління» з оплатою праці згідно штатного розпису. 10 серпня 2012 р. наказом директора підприємства [PERSON] № 198 звільнена з даної посади за п.3 ст.40 КЗпП України за невиконання службових обовязків та ігнорування наказів, постійні плітки і створення негативного іміджу директора ВСП «Клесівське карєроуправління». Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2012 р. [PERSON] поновлена на попередній посаді. Рішення в частині поновлення на роботу було звернено до негайного виконання. До виконання посадових обовязків приступила 27 листопада 2012 р згідно наказу № 285 від 26.11.2012 р. 28 листопада 2012 р. [PERSON] видав наказ № 288, яким [PERSON] оголошено догану за невиконання службових обовязків, що спричинило нанесення матеріальної шкоди підприємству. Підставою для винесення догани згідно наказу № 288 від 28 листопада 2012 р. явилось повідомлення з Державного центру зайнятості № 07-16/4898 від 16.10.2012 р. «Про відшкодування коштів з ВСП «Клесівське карєроуправління» в сумі 19\~908,08 грн. Згідно вказаного повідомлення за результатами розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення по [PERSON] було виявлено факт його перебування в трудових відносинах з ВСП «Клесівське карєроуправління» з 14.09.2011 р. під час перебування його на обліку як безробітного в Рівненському міському центрі зайнятості та в період отримання ним матеріального забезпечення допомоги по безробіттю. Вказане розслідування проводилось в жовтні 2012 р. Повідомлення про виявлення факту незаконного отримання коштів [PERSON] надійшло у ВСП «Клесівське карєроуправління» 19 жовтня 2012 р. за вх. № 269. Ч.1 ст.148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. КЗпП України не передбачає зупинення чи переривання встановленого строку, протягом якого особа може бути притягнена до дисциплінарної відповідальності за винятком часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням у відпустці. У відповідності з ч.2 ст. 148 КУпП дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. З врахуванням того, що згадане повідомлення надійшло у ВСП «Клесівське карєроуправління» 19.10.2012 р., а догана за факт порушення, викладений у ньому, винесена 28 листопада 2012 р., тобто більше ніж через місяць, то встановлений законом строк для застосування дисциплінарного стягнення за це порушення минув. Також, з моменту даного проступку і до моменту винесення наказу № 288 минув рік і два місяці. З наведених підстав наказ № 288 від 28.11.2012 р. є незаконним і підлягає скасуванню. 30 листопада 2012 р. [PERSON] видав наказ № 295, яким звільнив [PERSON] з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку п.3 ст 40 КЗпПУ. У наказі № 295 від 30 листопада 2012 р. про звільнення з посади старшого інспектора з кадрів зазначено, що підставою для нього явилося подання з ТДІ з ПП у Рівненській області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, відповідальної за ведення кадрової роботи у ВСП «Клесівське карєроуправління» [PERSON]В № 17/22/154 від 18.10.2012 р. За змістом наказу та наказом № 34 від 13.02.2013 року підставою є подання, від 31 жовтня 2012 р. № 17-22/161. У ньому зазначено, що у ВСП «Клесівське карєроуправління» не дотримуються вимоги наказу Держкомстату від 25.12.2009 р. № 495/656 в частині відсутності підпису особи про ознайомлення з наказом про надання щорічних відпусток під розпис. З числа тих випадків, з моменту яких відповідно ст.148 КЗпП України не минули строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, є накази № 176 та № 174 від 18.06.2012 р. про надання відпусток [PERSON] та [PERSON], а також наказ № 188 від 2.07.2012 р. про надання відпустки [PERSON] Вказана перевірка територіальної державної інспекції з питань праці у Рівненській області стосовно ведення кадрової роботи у ВСП «Клесівське карєроуправління» проводилась у відсутність [PERSON], з актом перевірки її не ознайомлювали. 10 серпня 2012 р. [PERSON] була звільнена без передачі наявної у неї документації. Таким чином, за період з 10 серпня 2012 р. і по день перевірки ці накази могли підмінити іншими. У поданні вказано, що в порушення ст.79 КЗпП України щорічні відпустки надавались працівникам підприємства всупереч затвердженому графіку черговості надання відпусток на 2012 р. ([PERSON] надана така відпустка у липні 2012 р. /наказ від 9.07.2012 р./, а згідно графіку вона повинна була бути надана у квітні 2012 р.). Аналогічні факти мали місце і по інших працівниках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (періоди відпусток не вказані). Проте вказані факти не мають відношення до [PERSON], як старшого інспектора з кадрів, оскільки заяви названих осіб про надання їм відпусток надходили до неї підписаними директором підприємства [PERSON] з його резолюцією підготувати відповідний наказ, яка для неї була обовязковою для виконання, у звязку з чим відповідальність за надання відпусток працівникам у невідповідності з затвердженим графіком може нести особа, яка видає наказ директор ВСП «Клесівське карєроуправління». Інші порушення у поданні ТДІ з ПП у Рівненській області стосовно кадрової роботи, стосуються фактів, які відбулися більше 6 місяців до проведення перевірки, у звязку з чим відповідно ст.148 КЗпП України минули строки притягнення до дисциплінарної відповідальності винної особи. Також суд вважає, що подання з ТДІ з ПП у Рівненській області від 31 жовтня 2012 р. № 17-22/161 не може служити підставою для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення, оскільки перевірку ведення кадрової роботи на підприємстві проводила інспектор ТДІ з ПП [PERSON], у якої на ВСП «Клесівське карєроуправління» працюють близькі родичі : чоловік [PERSON] та рідна сестра [PERSON], що сторонами не заперечується. Дані особи є підлеглими керівника підприємства [PERSON], який видавав накази про оголошення [PERSON] догани та про її звільнення. Відповідно до п. а ст.15 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспекторам праці забороняється мати пряму або непряму заінтересованість у справах підприємств, які перебувають під їх контролем. Отже, перевірка ведення кадрової роботи на ВСП «Клесівське карєроуправління» і складене за її наслідками подання, не може служити підставою для звільнення [PERSON], оскільки проведена зацікавленою особою. Таким чином, що наказ № 295 від 30.11.2012 р. є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] слід поновити на її посаді. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.п. 7, 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Враховуючи винність відповідача у незаконному звільненні позивача, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що порушено її нормальні життєві звязки, вона пережила нервовий стрес, було порушено ритм її життя. Враховуючи масштабність вимушених змін, що відбулися у звичному способі життя [PERSON], які потребують від неї додаткових зусиль фізичного та психологічного характеру для організації її способу життя, суд, враховуючи обсяг заподіяних [PERSON] моральних страждань, втрату душевного спокою, перебування під негативним впливом вчинених відносно неї відповідачем порушенням законних прав працівника, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 3000 гривень в рахунок відшкодування завданої ним моральної шкоди в результаті неправомірних дій. Враховуючи, що незаконне звільнення перешкоджало своєчасному працевлаштуванню [PERSON], позивач була позбавлена можливості протягом тривалого часу отримувати державну допомогу в центрі зайнятості як безробітна, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день винесення рішення суду. Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати включаються як основна заробітна плата, так і доплати і надбавки, виробничі премії. Згідно довідки ВСП «Клесівське карєроуправління» про доходи № 232 від 12 грудня 2012 р. дохід [PERSON] за останні три місяці (серпень-жовтень 2012 р.) становив 9564 грн. 02 коп., тобто 147 грн. 14 коп. в день: серпень - 3397 грн. 53 коп. (22 робочі дні); вересень - 3031 грн. 70 коп. (20 днів); жовтень - 3133 грн. 79 коп. (23 дні). Розрахунок: 9564,02 : 65 = 147грн.14 коп. Вимушений прогул [PERSON] становить 142 дні: грудень 2012 р. - 21; січень 2013 р. - 21 день; лютий - 20 днів; березень - 20 днів; квітень - 22 дні; травень - 20 днів; червень - 18 днів; всього : 142 дні. Враховуючи розмір середньоденної заробітної плати, оплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 20\~893 грн. 88 коп. (142 х 147,14). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати 1000 гривень витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Outcome: partial