Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області, Одеська міська рада, [PERSON], [PERSON], в якому просить усунути йому перешкоди в розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0101 га для ведення індивідуального садівництва, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Новоселів (колишня - Ромашкова), 80, шляхом визнання недійсним державного акту серії ЯЖ №475389 від 06 лютого 2009 року, зареєстрованого в Книзі запису реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010950500069, виданого [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6262 та визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Одеса, вул. Новоселів, 80, для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0101 га в фактичних розмірах в таких межах: в точках 6-12-632-590 — по кам'яній огорожі (2,50 м + 7,45 м + 3,23 м); в точках 590-631-591-627-628-595-636-583 — по зовнішнім сторонам стін капітальних будівель (4,37 м + 1,44 м + 1,71 м + 4,33 м + 0,69 м + 3,72 м +1,75 м); в точках 583-3-6 — по умовній лінії між точками (8,33 м + 1,76 м). Позивач посилається на те, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2008 року йому було придбано у власність земельну ділянку площею 0,0110 га для ведення індивідуального садівництва, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Ромашкова, 80. В подальшому назву вулиці Ромашкової було змінено на «вулиця Новоселів», що підтверджується довідкою з Адресного реєстру міста Одеси. У зв'язку з тим, що при проведенні робіт із землеустрою для відновлення на місцевості меж сусідньої земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Гвоздична, 77, було виявлено фактичну невідповідність лінійних промірів, і, відповідно, площі земельної ділянки даним, які відображені в правовстановлюючих документах, позивачем було замовлено в ТОВ “Євро земекспертпроект” виконання землевпорядних робіт та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо цієї земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву. Представник ОМР у судовому засіданні залишив розгляд справи на розсуд суду. [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги. Інші сторони у судове засідання не з’явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з’ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне міститься в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2008 року йому було придбано у власність земельну ділянку площею 0,0110 га для ведення індивідуального садівництва, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Ромашкова, 80. В процесі виготовлення Технічної документації із землеустрою в результаті здійснення нових вимірювань також було виявлено фактичну невідповідність фактичних лінійних промірів, і, відповідно, площі земельної ділянки даним, які відображені в державному акті на право власності на земельну ділянку. При цьому, площа земельної ділянки, що фактично знаходиться у позивача у власності, не співпадає з площею, вказаною у державному акті, і становить 0,0101 га, тобто, є меншою на 0,0009 га, ніж вказано в державному акті. Вищезазначені розбіжності пояснюються тим, що на час виконання землевпорядних робіт для виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2009 року при вимірюваннях було допущено певні похибки та округлення, які і призвели до виникнення розбіжностей. Наявність розбіжностей в лінійних промірах довжин меж земельної ділянки, та, відповідно в її площі, унеможливлює присвоєння отримання витягу з Державного земельного кадастру та позбавляє позивача можливості розпоряджатися власною земельною ділянкою на свій розсуд та укладати щодо неї будь-які цивільно-правові угоди. Відповідно до ч.3 п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про Державний земельний кадастр” у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. У відповідності з технічною документацією із землеустрою, виконаною ТОВ “Євро земекспертпроект”, опис меж з назвою точок та лінійними промірами наступний: - в точках 6-12-632-590 — з кам'яною огорожею (2,50 м + 7,45 м + 3,23 м); - в точках 590-631-591-627-628-595-636-583 — із зовнішніми сторонами стін капітальних будівель (4,37 м + 1,44 м + 1,71 м + 4,33 м + 0,69 м + 3,72 м +1,75 м); - в точках 583-3-6 — по умовній лінії між точками (8,33 м + 1,76 м). Оскільки фактична площа земельної ділянки менша від тієї, яка вказана в державному акті (фактична — 0,0101 га, в державному акті — 0,0110 га), визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, якою він фактично володіє, не призведе до порушення прав суміжних землевласників та територіальної громади міста. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст.317 ЦК України зміст права власності передбачає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном навіть у випадках порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved