Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності, виключення відомостей з державного реєстру реєстрації права на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що 03 квітня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого боку укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського місцевого нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 772. 14 квітня 1998 року вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано у БТІ м. Маріуполя за № 38681. 17.12.2012 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя винесено рішення про стягнення суми боргу в розмірі 120 000 грн. з [PERSON] на користь [PERSON], рішення суду набрало законної сили 28.12.2012 року і в цей же день [PERSON] отримала виконавчий лист №20519/4960/12. 29 грудня 2012 Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області відкрито виконавче провадження. В ході проведення виконавчих дій ВДВС направив на адресу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області мирову угоду, укладену 15 січня 2013 року між [PERSON] і [PERSON] для вирішення питання про її затвердження, за умовами даної мирової угоди [PERSON] відмовляється на користь [PERSON] від належної їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі -продажу квартири [ADDRESS] і визнає право власності на вказану квартиру за [PERSON]. А [PERSON] в свою чергу виплачує [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 40 000 грн. за передане їй у власність нерухоме майно. [PERSON] визнає виконаними зобов'язання в повному розмірі перед [PERSON] згідно з рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 17.12.2012 року. [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що дана мирова угода складена добровільно, без впливу третіх осіб на волевиявлення сторін, третіх сил або важких обставин. За наслідками розгляду даної мирової угоди 06 лютого 2013 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області затверджено надану суду мирову угоду, укладену між позивачкою і відповідачкою. 18 лютого 2013 року після набрання законної сили ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 06.02.2013 року, відповідачка [PERSON] зареєструвала в реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції право власності на квартиру [ADDRESS]. 03.04.2013 року органом опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації м.Маріуполя на вищевказану ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 06.02.2013 року була подана апеляційна скарга про скасування мирової угоди, за наслідками якої 05 червня 2013 року апеляційним судом Донецької обасті винесено ухвалу про її задоволення та скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.02.2013 року з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд. 26.06.2013 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя за заявою Орджонікідзевського ВДВС винесено ухвалу, якою направлено матеріали справи, зокрема і мирову угоду для її затвердження за місцем виконання рішення суду до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.09.2013 року у задоволенні заяви ВДВС про затвердження мирової угоди відмовлено, дана ухвала набрала законної сили 14 вересня 2013 року. На даний час у зв'язку з тим, що мирова угода визнана незаконною і скасована, просить суд припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], виключити з Державного реєстру реєстрації право на нерухоме майно реєстрацію права власності вказаної квартири за [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану квартиру. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивачки, [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачки, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю і не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 1998 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого боку, остання придбала у власність квартиру [ADDRESS]. На підставі рішення від 17.12.2012 року Жовтневого районного суду м.Маріуполя з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг в розмірі 120 000 грн., вказане рішення суду набрало законної сили 28.12.2012 року. 29 грудня 2012 Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду. В ході проведення виконавчих дій ВДВС на адресу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області направлено мирову угоду, укладену 15 січня 2013 року між [PERSON] і [PERSON] для вирішення питання про її затвердження. За наслідками розгляду даної мирової угоди 06 лютого 2013 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області затверджено надану суду мирову угоду, укладену між позивачкою і відповідачкою. 18 лютого 2013 року відповідачка [PERSON] на підставі затвердженої судом мирової угоди зареєструвала в реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції право власності на квартиру [ADDRESS]. 05 червня 2013 року апеляційним судом Донецької обасті скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.02.2013 року про затвердження мирової угоди між сторонами з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.09.2013 року у задоволенні заяви ВДВС про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] відмовлено, дана ухвала набрала законної сили 14 вересня 2013 року. Підстави припинення права власності особи на майно визначені ст.346 ЦК України. До них, зокрема відносяться:1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає, що у зв»язку із скасуванням мирової угоди, на підставі якої відповідачка [PERSON] зареєструвала своє право власності на квартиру [ADDRESS] та з відмовою судом у затвердженні мирової угоди, у відповідачки [PERSON] відпала правова підстава набуття права власності на квартиру. Тому правових підстав для задоволення позову [PERSON] про припинення права власності [PERSON] суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV з послідуючими змінами та доповненнями (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що після припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], у зв»язку із скасуванням ухвали суду про затвердження мирової угоди та відмови судом у затвердженні такої, відсутні і підстави для реєстрації такого права, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності позивачки на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру за позивачкою. На підставі ст.ст.316,319,321,328,386 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial