Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, у якому просить визнати його батьком [PERSON], [INFO] народження, зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні внести відповідні зміни до актового запису про народження, зазначивши батьком [PERSON] [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: В період з 2007 року по 2012 рік позивач проживав однією сім»єю з відповідачкою та вів з нею спільне господарство. 28 квітня 2012 року відповідачка народила від позивача дитину - [PERSON] У 2012 році відповідачка розірвала стосунки з позивачем, забрала їхню дитину та пішла від позивача. Після розірвання стосунків, відповідачка не дає йому можливість проводити час з дитиною, навіть святкові та вихідні дні. Після розірвання стосунків з відповідачкою позивачу стало відомо, що у свідоцтві про народження дитини батьком вказаний - [PERSON], що не відповідає дійсності, оскільки батьком дитини є позивач. 18.09.2012 року [PERSON] була хрещена у Свято - Духовно кафедральному соборі м. Херсона, де батьком дитини зазначений [PERSON] Для вирішення цього питання позивач звертався до відповідачки з проханням звернутися до відділу реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні та надати свої пояснення щодо невірно вказаного прізвища батька дитини, оскільки позивач ніколи не відмовлявся від дитини та надавав всі необхідні документи для реєстрації себе як батька [PERSON]. в органах реєстрації актів цивільного стану, але відповідачка відмовилася надавати пояснення та звертатися з заявою. У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов, просили суд задовільнити позов. Відповідачка, позов не визнала, просили відмовити у задоволенні позову. Відповідачка не заперечувала того, що сторони проживали однією сім»єю і саме в період їх спільного проживання у неї народилася донька. Але на обґрунтування заперечень щодо батьківства позивача пояснила, що під час спільного проживання сторони посварилися і з червня 2009 року разом не проживали, відповідачка познайомилася з іншим чоловіком, від якого завагітніла. Згодом сторони знову стали проживати разом, і вона повідомила позивача про вагітність від іншого чоловіка, він не заперечував проти народження дитини, а після народження дитини ставився до неї, як батько. Позивач заперечував зазначені обставини, пояснював, що такі відомості чує вперше від відповідачки у судовому засіданні. Представник третьої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, покладаючись на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в період з 2008 року по травень 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Вказаний факт сторонами не оспорюється. 28 квітня 2010 року у них народилася дитина - [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини, виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №392, батьком дитини вказано - [PERSON] Відомості про батька записані зі слів відповідачки, але батьком дитини вказана особа з іменем та по батькові позивача. Під час спільного проживання і після припинення сімейних відносин позивач вважав і вважає [PERSON] своєю дочкою. Згідно пояснень сторін дитина знає позивача як батька Згідно свідоцтва №248 виданого 04.07.2012 року Українською Православною Церквою Херсонської Єпархії, батьками [PERSON], 2010 року народження є [PERSON] та [PERSON] Відповідачка не спростувала твердження позивача, що запис під час здійснення релігійного обряду хрещення дитини здійснено з відома і при участі відповідачки. Після того, як сторони в травні 2012 року припинили проживати однією сім»єю позивач спілкувався з дитиною, забирав до свого місця проживання, дівчинка знає матір позивача, як бабусю. З січня 2013 року відповідачка відмовляється надавати дитину батькові для спілкування, тоді як він наполягає на спілкуванні з дитино, участі у її вихованні та утриманні. Свою поведінку щодо чинення перешкод у спілкуванні позивача з дитиною відповідачка у судовому засіданні мотивувала не тим, що позивач не є батьком дитини, а тим, що дитину він їй повертав, перебуваючи у нетверезому вигляді. Для підтвердження кровного походження дитини від позивача за клопотанням позивача судом призначалася генотипоскопічна експертиза, проте експертиза виконана не була через неявку на експертизу дитини, яка проживає з матір»ю, і яка мала доставити дитину до експертної установи для відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, без чого проведення експертизи є неможливим. Позивач наполягав на проведенні експертизи, а тому експертами дата та час для відібрання біологічних зразків призначався неодноразово. Згідно пояснень відповідачки дитину вона не доставила до експертної установи через її хворобу, проте суд вважає, що відповідачка з метою унеможливити встановлення кровного походження дитини від позивача ухилилася від проведення експертизи, оскільки суду не було надано належних доказів того, що були медичні протипоказання для доставки дитини в експертну установу або інші перешкоди. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утримання якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд вважає, що відомостями, що засвідчують походження дитини від [PERSON] є проживання сторін однією сім»єю під час народження дитини, фактичне визнання сторонами позивача як батька дитини протягом всього часу спільного проживання та після припинення сімейних стосунків, запис [PERSON] батьком [PERSON] при здійсненні обряду її хрещення, який здійснюється за повідомленням батьків, а тому позов щодо визнання батьківства позивача підлягає задоволенню. Для повного забезпечення прав позивача щодо його батьківства відносно [PERSON] суд вважає, що підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини. Видача свідоцтва про народження дитини є невід»ємною частиною послідовних дій реєстраційного органу при внесенні змін до актового запису про народження дитини, а тому немає необхідності зобов'язувати орган реєстрації вчиняти кожну дію, а тому в частині зобов'язання про видачу свідоцтва про народження позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed