Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-29 00:00:00

Іванівська сільська рада Кам»янсько-Дніпровського району звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], відділ Держземагенство в м. Енергодар Запорізької області про визнання державного акту серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997р. недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997р. вказуючи, що актом прийома-передачі земельного фонду радгоспом «Іванівка» сільській раді від 27.05.1991 р., були передані земельні ділянки які виділені адміністрацією радгоспу під тимчасові городи мешканцям с. Іванівка. Згідно цього акту, за громадянкою [PERSON], яка є матір'ю відповідача та мешкала на той час в [ADDRESS], в користуванні значиться земельна ділянка розміром 0,06 га за адресою [ADDRESS]. Однак, за адресою [ADDRESS] знаходиться будинок, який належить [PERSON]. 13.01.1997 р. [PERSON] було подано заяву до голови Іванівської сільської ради з проханням надати дозвіл приватизувати її земельну ділянку сину [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997 р. була передана у власність [PERSON] земельна ділянка розміром 0,06 га. Землевпорядником Квач Василем Івановичем проведені заміри для встановлення меж та виданий державний акт на право власності серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997 р. на земельну ділянку площею 0,06 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для садівництва. Відповідно ст. 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. зі змінами, передбачено вичерпаний перелік повноважень сільської ради у галузі земельних питань. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: - вирішення земельних спорів; - вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. зі змінами, передбачено відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за порушення права власності на землю: « 1. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.» Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993 р. «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» передбачено: «передача земельних ділянок, що були раніше надані громадянам провадиться відповідними Радами народних депутатів за місце розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безоплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо) і заяв громадян. ' Вище зазначений пункт порядку був порушений, оскільки заява особисто громадянином [PERSON] не надавалась, земельну ділянку яку він приватизував не отримував. До того ж подана заява громадянкою [PERSON] не містить адреси земельної ділянки яку приватизували на її сина громадянина [PERSON] ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» передбачено: «Установити, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у ст. 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення.» Відповідно до положень цього Декрету, [PERSON] не продавала та іншими способами не відчужувала свою земельну ділянку своєму сину [PERSON] Оскільки за Рішенням Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997 р. наступили правові наслідки, тобто передана у власність земельна ділянка розміром 0,06 га та виданий державний акт на право власності серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997 р. на ім'я [PERSON] з порушенням Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», Наказу Державного Комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993 р. «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» та Земельного кодексу Української РСР 1990 р. зі змінами та доповненнями від 13.03.1992 р., таке Рішення підлягає скасуванню у судовому порядку. Просять суд | визнати недійсним Рішення Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997 р. про передачу у власність [PERSON] земельну ділянку розміром 0,06 га, визнати недійсним державний акт на право власності серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997 р. на земельну ділянку площею 0,06 га за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , обставини викладені підтвердив, просить позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просить суд застосувати строки позовної давності до правовідносин визнання державного акту серія ЗП 01058 №998 від 28.01.1997р недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Іванівської сільської ради №2 від 21.01.1997р. та відмовити в задоволенні позовних вимог Іванівській сільській раді Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області з підстав пропущення строку позовної давності. В судове засідання третя особа [PERSON] не з»явилася, просить суд розглядати справу за її відсутністю. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання представник відділ Держземагенство в м. Енергодар Запорізької області не з»явився, просять справу розглядати за відсутністю їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно акту прийома-передачі земельного фонду радгоспом «Іванівка» сільській раді від 27.05.1991 р., були передані земельні ділянки які виділені адміністрацією радгоспу під тимчасові городи мешканцям с. Іванівка. Згідно цього акту, за громадянкою [PERSON], яка в користуванні значиться земельна ділянка розміром 0,06 га за адресою [ADDRESS]. 13.01.1997 р. [PERSON] було подано заяву до голови Іванівської сільської ради з проханням надати дозвіл приватизувати її земельну ділянку сину [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997 р. була передана у власність [PERSON] земельна ділянка розміром 0,06 га. [PERSON] виданий державний акт на право власності серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997 р. на земельну ділянку площею 0,06 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для садівництва. Відповідно ст. 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. зі змінами, передбачено вичерпаний перелік повноважень сільської ради у галузі земельних питань. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: - вирішення земельних спорів; - вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. зі змінами, передбачено відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за порушення права власності на землю: « 1. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.» Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993 р. «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» передбачено: «передача земельних ділянок, що були раніше надані громадянам провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безоплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо) і заяв громадян. ' Вище зазначений пункт порядку був порушений, оскільки заява особисто громадянином [PERSON] не надавалась, земельну ділянку яку він приватизував не отримував. До того ж подана заява громадянкою [PERSON] не містить адреси земельної ділянки яку приватизували на її сина громадянина [PERSON] ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» передбачено: «Установити, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у ст. 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення.» Відповідно до положень цього Декрету, [PERSON] не продавала та іншими способами не відчужувала свою земельну ділянку своєму сину [PERSON] Оскільки за Рішенням Виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 2 від 21.01.1997 р. наступили правові наслідки, тобто передана у власність земельна ділянка розміром 0,06 га та виданий державний акт на право власності серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997 р. на ім'я [PERSON] з порушенням Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», Наказу Державного Комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.1993 р. «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» та Земельного кодексу Української РСР 1990 р. зі змінами та доповненнями від 13.03.1992 р., таке Рішення підлягає скасуванню у судовому порядку. | Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України: припиняється право власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Згідно ст. 378 ЦК України: право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. . Відповідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні встановлено, що рішення від 21.01.1997р. №2 винесене позивачем Іванівською сільською радою, таким чином позивач знав про наявність цього рішення, однак з моменту його винесення, вже понад 16 років, питання щодо визнання його недійсним не виникало, навпаки, відповідно до нього відповідачу й було видано державний акт на землю серія ЗП 01058 № 998 від 28.01.1997р. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] подана до суду письмова заява, яка приєднана до матеріалів справи про застосування судом строків позовної давності. В судовому засіданні представник позивача Іванівської сільської ради не заявляв про визнання судом поважності причини пропущення строків позовної давності. Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що в зв»язку зі спливом строків позовної давності звернення до суду в задоволенні позовних вимог Іванівській сільській раді Кам»янсько-Дніпровського району слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed