Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-14 00:00:00

05.08.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що в період з 20 червня 2012 року по 01 травня 2013 року позивач працював на посаді помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ у Дочірньому підприємстві Національної акціонерної компанії «Надра України» «Миргороднафтогазрозвідка» і 01.05.2013 року був звільнений у звязку із закінченням строкового трудового договору. При цьому, при його звільненні роботодавець в порушення вимог чинного законодавства України не провів із ним розрахунку по заборгованості із заробітної плати. На неодноразові звернення позивача з приводу розрахунку відповідач не відреагував та навіть не надав довідки про розмір заборгованості із заробітної плати. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, позивач вказує, що у звязку з затримкою у проведенні розрахунку при звільненні були порушені його законні права, що призвело до необхідності просити кошти у борг для свого матеріального утримання та своєї сімї, а також у звязку з необхідністю оплати житлово-комунальних послуг. Тобто позивач був змушений прикладати додаткові зусилля для організації життя, що завдало моральних страждань, тому позивач просить суд стягнути з відповідача також завдану моральну шкоду, яку оцінює у 1500 грн. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить суд позов задовольнити і додатково пояснив суду, що розрахунки по заробітній платі на підприємстві відповідача здійснювались через банківську картку і до теперішнього часу відповідач навіть частково на погасив виниклу заборгованість. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшли письмові заперечення відповідача на позов, в яких він просить розглядати справу за відсутності свого представника та зазначає, що позов визнає частково лише щодо виплати заборгованості по заробітній платі. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди відповідач не визнає із посиланням на те, що в день звільнення позивач не працював, тому згідно вимог ст. 116 КЗпП України повинен був звернутись до відповідача за виплатою належних йому сум і в такому випадку відповідач був зобовязаний сплатити заборгованість не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач вказує, що підприємство дізналось про вимогу позивача 09.08.2013 року в день отримання направленої судом копії позовної заяви. Стосовно стягнення завданої моральної шкоди відповідач зазначає, що позивач працює, має дохід, тобто не докладає додаткових зусиль для організації свого життя, а отже моральні страждання, на думку відповідача, є недоведеними. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на підприємстві відповідача з 20.06.2012 року по 01.05.2013 року і був звільнений у звязку із закінченням строкового трудового договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача (а.с. 5-6). Згідно змісту довідки №513 від 21.08.2013 року за підписом директора та головного бухгалтера Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Миргороднафтогазрозвідка», заборгованість підприємства по заробітній платі позивача становить 6804,21 грн. (а.с. 25). Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По даній справі встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 6804,21 грн., яку не виплатив йому, а ні при звільненні 01.05.2013 року, хоча обєктивно мав таку можливість, враховуючи, що заробітна плата на підприємстві виплачується шляхом перерахування коштів на банківську картку, а ні після того, як йому стало відомо про вимоги позивача, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. В даному випадку суд виходить із того, що саме винна бездіяльність відповідача призвела до порушення строків розрахунку при звільненні, передбачених ст. 116 КЗпП України, адже навіть станом на час винесення судового рішення відповідач не здійснив виплати заборгованості по заробітній платі. Доказів того, що позивачу було письмо повідомлено про нараховані суми, належні йому при звільненні, відповідач суду не надав. Згідно довідки №8 від 15.05.2013 року виданої адміністрацією Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Миргороднафтогазрозвідка» про середню заробітну плату, середньоденна заробітна плата позивача становить 69,88 грн. (а.с. 4). При здійснені розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати працівнику належних йому сум при звільненні, суд виходить, зокрема, з розяснень викладених у листі Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 щодо розрахунку норм тривалості робочого часу на 2013 рік і застосовує наступну формулу: (середньоденна заробітна плата) х (кількість днів прострочення по день внесення судового рішення) = (середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні). 69,88 грн. х 113 днів = 7896,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тривале не проведення розрахунків по заробітній платі при звільненні позивача завдало йому моральної шкоди, оскільки право на оплату праці, яке гарантоване ст. 43 Конституції України, було порушено, що безсумнівно призводить до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд враховує, що через два місяці після звільнення позивач вже мав отримувати заробітну плату на іншому підприємстві на роботу до якого був прийнятий 05.06.2013 року і з огляду на необхідність дотримання принципів справедливості, розумності та співмірності, вважає, що розмір завданої моральної шкоди має бути зменшений до 1000 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 6804,21 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7896,44 грн. та моральна шкода в сумі 1000 грн., а всього 15700,65 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 222,52 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial