Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 14 березня 2009 року він отримав в дар від свого батька [PERSON] з письмової згоди матері [PERSON] земельну ділянку, розташовану по провулку Піщаному, 5 у с. Велика Солтанівка, Васильківського району, Київської області, загальною площею 0, 25 га. При цьому будь-яких обовязків вчиняти на користь дарувальника дії майнового або немайнового характеру не обговорювались та в договорі не вказувались. Починаючи з листопада 2011 року позивач, разом з дружиною та дітьми, став проживати в тимчасовій споруді на подарованій земельній ділянці. Однак згодом, а саме: з весни 2012 року мати позивача - відповідачка [PERSON], з метою одноосібного користування спірною земельною ділянкою почала влаштовувати сварки, що змусило позивача звертатись з відповідними заявами до дільничного інспектора. Згодом стороною конфлікту став і батько позивача відповідач [PERSON] і тому вони періодично стали провокувати скандали, вторгатись в їх житло, свідками чого ставали діти позивача, що негативно впливає на їх розвиток. Позивач, вважаючи дії відповідачів протиправними та такими, що загрожують його власності та сім`ї, просить суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом заборони відповідачам заходити на територію домоволодіння, розташованого в с. Велика Солтанівка, Васильківського району Київської області по провулку Піщаному, 5. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що причиною всіх сварок є бажання відповідачів розірвати договір дарування земельної ділянки, що підтверджується поданим до суду з цих підстав позовом, однак надати суду достовірних доказів щодо перешкод у користуванні майном він не може. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні вимоги позову не визнали, пояснивши, що перешкод в користуванні майном вони не вчиняють, оскільки проживають в іншому місці і лише інколи приїздять на земельну ділянку щоб обробляти її. Третя особа в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом достовірно встановлено, що позивач згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 418051, виданого 29 грудня 2012 року на підставі договору дарування земельної ділянки № 152 від 14.03.2009 року є власником земельної ділянки площею 0,2499 га, що розташована в с. Велика Солтанівка, Васильківського району Київської області по провулку Піщаному, 5, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8). Крім того, позивач є власником житлового будинку за адресою: с. Велика Солтанівка, Васильківського району Київської області по провулку Піщаному, 5, що підтверджується свідоцтвом про право власності, індекційний номер 12751814, виданим 13.11.2013 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індекційний номер 12752179 від 13.11.2013 року ( а.с. 23-24). Згідно довідки виконавчого комітету Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області № 370 від 10.09.2013 року позивач, разом з дружиною та дітьми, починаючи з березня 2012 року проживає в [INFO], однак на реєстраційному обліку за місцем проживання не перебуває ( а.с.5). Постановою ст. ДІМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 29.08.2012 року за заявою третьої особи від 29.08.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо відповідачів по ст.ст. 129, 296 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України - відсутність складу злочину ( а.с.9). Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки з пояснень учасників судового розгляду та письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що між ними вже довгий час існують неприязні стосунки, однак в обґрунтування вимог існування перешкод в користуванні майном саме з боку відповідачів позивач не надав суду жодних достовірних доказів, а тому і не доведено порушення його права як власника. В звязку з цим, суд вважає вимоги позову необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed