Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-22), після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.10). Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину у вигляді двох земельних ділянок відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.11.2013 року, виданих державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.12-17). Інший спадкоємець, її батько [PERSON], помер [INFO] року (а.с.11). Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.23). Інших спадкоємців на майно немає. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги з наведених підстав. Представник відповідача - Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Щодо п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», то «правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, необхідно розуміти так, що так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні». Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батьків на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому її позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved