Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 17 липня 2013 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 червня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDN21000006510626 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1180 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідачка, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2013 р., складає 27804,79 гривень. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" з'явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в матеріалах справи є розписки. В судове засідання з"явився представник відповідача [PERSON], який позовні вимоги не визнав та пояснив, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити, оскільки строк позовної давності сплинув. Крім того, можливо стягувати лише ті суми, які передбачені договором, а як вибачається із умов договору, ніякі санкціі не передбачені. Крім того, вони не згодні з розміром заборгованості, вважають, що вона складає8123 гривні, а заборгованість по відсоткам складає 794,30 гривень. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 16 червня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір № SAMDN21000006510626 , відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1180 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 16 червня 2006 року, складає 27804,79 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 9522,01 гривень; - заборгованість по відсоткам за кредитом складає -16482,55 гривень; - штраф (фіксована частина) складає - 500 гривень; - штраф (процентна складова) складає 1300,23 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив -штраф -(фіксовану частину), яка складає - 500 гривень та (процентну складову), яка складає 1300,23 гривень. Відповідно до п. 8.6 кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми простроченого платежу (а.с. 9 зворотній бік ). Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 17 липня 2013 р. звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повина відповідно до п. 8.6 кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф , який на час розгляду справи судом складає 1300,23 гривень. Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам, неустойки (штрафу) у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню, за виключенням стягнення штрафу у сумі 500 грн., оскільки діючим законодавством не передбачено стягнення неустойки у твердій (фіксованій) грошовій сумі і це, поряд із штрафом у процентному відношенні, є видом подвійного застосування наслідків цивільно-правової відповідальності за порушення відповідачем умов кредитного договору. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 16 червня 2006 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 27304,79 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачкою кредиту, оскільки вона прострочила строки виконання зобов'язання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 31 травня 2013 р., мала прострочену заборгованість за кредитом - 27304,79 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом складає - 9522,01 гривень; -заборгованість по відсоткам за кредитом складає -16482,55 гривень; - штраф (процентна складова) складає - 1300,23 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачкою не спростований. Таким чином, позов задоволено шляхом стягнення суми заборгованості, процентів, штрафу з відповідачки в сумі 27304,79 гривень. Суд не може погодидись із доводами представника відповідача, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки сплинув строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.9.12 умов та правил,надання банківських послуг договір дії протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу про припинення дії Договору, він автоматично лонгирується на такій же строк. Представник відповідача не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідачка зверталась до банку із заявою про припинення дії Договору. Крім того, 08 травня 2008 року відповідачка надала заяву про збільшення кредитної лінії до 7000 гривень (а.с.40), тим самим виразивши бажання продовжити дію договору. Відповідно з розрахунку заборгованості відповідачки по кредитному договору останній платіж по погашенню процентів було здійснено 16 квітня 2013 року (а.с.6 зворотній бік), таким чином, до виниклих право відношень не може бути застосовано строк позовної давності. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 278,05 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 27304,79 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 273,04 гривень (1% від 27304,79 гривень),які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: partial