Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"), яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - Банк), звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 17 грудня 2007 року між Банком та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складають між нею і Банком кредитний договір. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк свої зобов'язання за цим кредитним договором виконав у повному обсязі, надав Позичальникові кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно із п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами Банку своєчасно не надала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором станом на 17 вересня 2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 27814 грн. 64 коп., з яких: 3825 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитним договором, 14208 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7980 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 1300 грн. 70 коп. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Просило стягнути зі [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 грудня 2007 року в розмірі 27814 грн. 64 коп. Представник позивача Стадніков Д.В. у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] у суді позов не визнав та пояснив, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] є необґрунтованим, поданий до суду з порушенням строку позовної давності, викладені у позовній заяві факти не відповідають дійним обставинам справи. Фактично кредитної чи платіжної картки відповідач [PERSON] не отримувала, доказів на підтвердження цього позивачем суду не надано. У заяві на видачу кредиту вказаний номер картки з 14 цифр, хоча номер картки має містити 16 цифр. Підпис [PERSON] про отримання нею картки відсутній. Умови і правила надання банківських послуг, зокрема п. 9.12 щодо строку дії договору, який відповідає строку дії платіжної картки, до правовідносин, що виникли між сторонами, застосовуватись не можуть, оскільки відповідач такої картки не отримувала. Кредит у розмірі 4000 грн. [PERSON] отримувала у касі Банку, а не на картковий рахунок, про що свідчить печатка Банку на квитанції про отримання відповідачем 17 грудня 2007 року кредиту у вказаному розмірі. У розрахунку заборгованості позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не враховано того, що відповідач [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором сплатила грошові кошти в розмірі 2730 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" пропущено позовну давність для звернення до суду з позовом до [PERSON], клопотання про поновлення цього строку позивачем не заявлялось. Просив у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю та застосувати наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON], ПАТ КБ "ПриватБанк" посилалось на те, що 17 грудня 2007 року між ним і відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, який складається із заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. За умовами цього кредитного договору Банк надав [PERSON] (далі - Клієнт) кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Факту отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 4000 грн. представник відповідача [PERSON] у суді не заперечував, проте стверджував, що кредит у вказаному розмірі [PERSON] отримала у касі Банку, що підтверджується відповідною квитанцією із печаткою, доданою до матеріалів справи. Платіжна картка [PERSON] Банком не видавалась. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває Клієнту картрахунок, видає йому карту, їх вид і строк дії визначається в заяві та пам'ятці Клієнта. Із п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Будь-яких доказів одержання відповідачем [PERSON] платіжної картки та строку дії цієї картки позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" суду не надано. Із заяви [PERSON] на отримання кредиту встановити строк дії кредитного договору (карти) неможливо. Виходячи з наведених вище обставин та положень п. п. 3.1 і 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, суд вважає, що кредитний договір між сторонами був укладений строком на 12 місяців та міг бути продовженим на такий самий строк. Таким чином, строк дії кредитного договору закінчився 17 грудня 2009 року. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором [PERSON] вносила кошти на рахунок Банку 27 жовтня і 09 грудня 2008 року, що підтверджується також і наданими суду відповідачем квитанціями на суму 2230 грн. і 500 грн. Після чого кошти відповідачем у рахунок погашення заборгованості не вносились. За змістом ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із позовної заяви вбачається, що до суду з позовом до [PERSON] ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося 08 листопада 2013 року, тобто з пропуском позовної давності, оскільки з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2007 року позивач мав звернутися до суду не пізніше 17 грудня 2012 року. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи пропуск ПАТ КБ "ПриватБанк" строку звернення до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed