Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним Іпотечний договір № 5360/0046/325570 від 21.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1435, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступник всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та зобов'язати Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зняти заборону відчуження нерухомого майна з майнових прав на земельну ділянку та об'єкти незавершеного будівництва, готовністю - 50 %, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 травня 2008 між позивачем - [PERSON] Миколаєвичем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкта незавершеного будівництва, готовністю 50 %, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. 20 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0046/74/57182. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено Договір іпотеки від 21.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1435, відповідно до якого в іпотеку Банку, [PERSON] було передано нерухоме майно, а саме : земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва, готовністю - 50 %, що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. В підтвердження виникнення права [PERSON] на предмет іпотеки при укладенні іпотечного договору, був вищезазначений Договір купівлі-продажу. Згідно з умовами Договору іпотеки [PERSON], зобов'язався в термін не більше ніж 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення та Державної реєстрації Договору купівлі-продажу предмета іпотеки здійснити державну реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Однак [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за іпотечним договором, а саме : не здійснив державну реєстрацію права власності на майно, яке є предметом іпотеки, у зв'язку з чим майно яке перебуває в іпотеці, а саме земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 50 %, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на даний момент значиться за позивачем - [PERSON] а не за [PERSON] Оскільки [PERSON], не є власником зазначеного майна, в такому випадку відсутній предмет іпотеки, а тому як правовий наслідок цього повинен бути визнаний договір іпотеки недійсний. Крім того позивач посилається, що згідно ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25.12.2008 р. № 800-VI було внесено зміни до ЗУ «Про іпотеку» а саме ч. 2 ст. 5 даного Закону викладено у новій редакції, відповідно до якої в число об'єктів, що можуть бути предметом іпотеки включено майнові права на об'єкти незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, що стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документальні підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. До внесення вищезазначених змін до ЗУ «Про іпотеку», майнові права на об'єкти незавершеного будівництва не могли бути предметом договору іпотеки. Із спірного договору іпотеки вбачається, що його предметом є майнові права на земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва. Відповідно до п. 253 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 нотаріус знімає заборону, щодо відчуження нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації за заявою заставодавця (іпотекодавця) в разі визнання рішення суду договору застави (іпотеки) недійсним. На підставі вищенаведеного позивач просить позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задоволити повністю з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Райфазен Банк Аваль» - Ковальчук Л.О., в судовому засіданні позов не визнала подала письмові заперечення і пояснила, що згідно ст.. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом ( п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ та визнання правочинів недійсними). Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» в редакції 23.02.2006 р., діючої з 13.05.2006 р., предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником майна на час укладення іпотечного договору. Як вбачається із змісту оспорюваного Договору іпотеки предметом є нерухоме майно : земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 50 %. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкта незавершеного будівництва. Вищевказане спростовує твердження позивача про те, що предметом іпотеки є майнові права на земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва, які не могли бути об'єктом іпотеки на момент укладення Договору іпотеки, оскільки в іпотеку Банку передані об'єкт незавершеного будівництва готовністю 50 % та земельна ділянка, а не майнові права на них, та право на набуття у власність Іпотекодавцем відповідного нерухомого майна у майбутньому було підтверджено документально - договором купівлі-продажу, вказаного нерухомого майна, що відповідає чинній на момент укладення Договору іпотеки редакції ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку. У зв'язку з невиконанням Іпотекодавцем, обов'язку щодо реєстрації права власності на нерухоме майно не є підстаою визнання недійсним договору іпотеки, за яким в іпотеку передане вказане нерухоме майно. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Третя особа Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення і пояснила, що Іпотекодавець [PERSON], надав їй договір купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкта незавершеного будівництва, витяг з Державного реєстру правочинів про реєстрацію договору купівлі-продажу в Державному реєстрі правочинів, а отже Іпотекодавець документально підтвердив своє право на набуття ним у власність, вищезазначеного нерухомого майна в майбутньому, тому вважає що іпотечний договір посвідчений 21.05.2008 року за № 1435, до норм чинного на момент укладення іпотечного договору законодавства і підстав для визнання його недійсним нема. На підставі вищенаведеного просить суд, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладено кредитний договір № 014/0046/74/57182, згідно якого банк повинен був надати [PERSON] кредит в розмірі 125000, 00 центів Доларів США, для придбання об'єкту нерухомості. Встановлено, що на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], 21 травня 2008 року, укладено Договір іпотеки № 5360/0046/325570 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі № 1437, відповідно до якого в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», Іпотекодавцем - [PERSON], було передано нерухоме майно а саме : земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва готовністю - 50 %, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Судом встановлено, що предмет іпотеки а саме : земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва готовністю - 50 %, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та об'єкта незавершеного будівництва, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], 21 травня 2008 року реєстровим № 1435. Покликання позивача та його представника на те що [PERSON], не зареєстрував право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва готовністю - 50 %, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], придбаних за договором купівлі-продажу і останній не є власником вищезазначеного майна, і в такому випадку відсутній предмет іпотеки, а також на те, що предметом іпотеки є майнові права, які на момент укладення договору не могли бути предметом іпотеки, не знайшли свого підтвердження та спростовується наступним : Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про Іпотеку» в редакції 23.02.2006 р., діючої на момент укладення Договору Іпотеки. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником майна на час укладення іпотечного договору. Як вбачається із змісту оспорюваного Договору іпотеки, предметом є нерухоме майно : земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 50 %., що знаходиться за адресою [ADDRESS], а не майнові права на земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва. Згідно ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьої, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Судом встановлено, що невиконання Іпотекодавцем [PERSON], зобов'язань щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, не є підставою визнання недійсним Договору іпотеки, за яким в іпотеку передано земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 50 %., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи те, що доводи позивача на підтвердження позовних вимог не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються представленими суду доказами та встановленими судом обставинами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed