Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення грошового утримання на матір дитини. Посилається на те, що вона з 25.09.2008 року проживає у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сімї є сварки, що виникають на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Відповідач, утриманням сімї не займається, в добровільному порядку допомоги для утримання доньки не надає. З червня 2011 року вони прожавють окремо, подружніх стосунків не підтримують. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розпався, носить формальний характер. Саме тому просить його розірвати, стягувати із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно до її повноліття, а також на її утримання в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, до досягнення донькою трьох років. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду заперечення на позовну заяву в яких вказує, що на розірвання шлюбу згідний, однак не згідний з позовною вимогою щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки та матері дитини, посилаючись на те, що зазначений позивачем розмір аліментів є надто великим, він не має стабільного заробітку, постійного місця роботи. Крім того здійснює догляд за своїми батьками, які є особами похилого віку і яких він частково утримує. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.09.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК №098801 від 25.09.2008 року (а.с.6). Причиною розпаду сімї є сварки, що виникають на ґрунті різних характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. З червня місяця 2011 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, у них різні бюджети. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На виконання вимог ст. 235 ч.8 ЦПК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. Також в судовому засіданні встановлено, що від сумісного життя у сторін народилась донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №149351 від 03.10.2011 року (а.с. 7). Малолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача, проживає разом з нею, що підтверджується довідкою виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №560 від 03.07.2013 року (а.с.9). Відповідач частково займається утриманням сімї, періодично надає допомогу для утримання доньки, частково займається її вихованням. Добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON], працює приватним підприємцем, має нерегулярні, мінливі доходи, як шукаючий роботу чи безробітний не зареєстрований, частково утримує своїх батьків, які є особами похилого віку, інших стягнень з нього на користь третіх осіб не проводиться. Позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Заставнівської РДА Чернівецької області де отримує допомогу, що видно з довідки №786 від 02.07.2013 року (а.с.10). Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 3 ст. 88 ЦПК визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісячно, а також аліменти на утримання позивача з якою проживає їх неповнолітня донька в розмірі 350 (трьохсот пятдесяти) гривень щомісячно до досягнення останньою трьох років, поклавши судові витрати на відповідача.

Outcome: partial