Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, Територіальної громади в особі [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог, згідно уточненої позовної заяви, зазначивши, що 27 березня 2009 року померла його мати [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Позивач вказав, що спірне домоволодіння № 13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську складається з житлового будинку А-1 згідно технічного паспорту станом на 2007 рік. Дане домоволодіння було побудоване в 1931 році подружжям [PERSON] та [PERSON], а його власником був [PERSON] на підставі договору забудови від 19 січня 1929 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 1946 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину спірного домоволодіння, яке вона зареєструвала за собою в 1951 році. 07 липня 1928 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка в подальшому одружилася з [PERSON] та змінила прізвище з «Закора» на «Яблонська». Згідно довідки від 11 червня 1966 року, виданої військовим трибуналом Київського військового округу, [PERSON] був засуджений вироком військового трибуналу військ НКВС Дніпропетровської області до десяти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини домоволодіння, яку було передано в розпорядження [PERSON] райкомунгоспу м. Дніпропетровська. Проте, правовстановлюючі документи на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську в [PERSON] райкомунгоспі м. Дніпропетровська відсутні, на балансі відділу зазначений обєкт не знаходиться. Таким чином, позивач вважає, що не відбувся перехід права власності на ? частину даного домоволодіння від [PERSON] до державного органу [PERSON] райкомунгоспу м. Дніпропетровська, та на теперішній час право власності на спірну частку залишається за [PERSON] Після звільнення із табору [PERSON] повернувся в сімю та з 1956 року він мешкав разом з дружиною та дітьми у спірному домоволодінні до дня смерті. 16 лютого 1987 року помер [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом були дружина [PERSON] та донька [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки постійно мешкали в домоволодінні, підтримували його технічний стан, ремонтували житловий будинок, обробляли земельну ділянку. Отже, позивач вважає, що після смерті [PERSON], якому на день смерті належала ? частина спірного домоволодіння на підставі договору забудови від 19 січня 1929 року, його частина була обєктом спадкування та перейшла як спадок до [PERSON]Й, та [PERSON] в рівних частках. Інша ? частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 1946 року і була зареєстрована за нею в 1951 році, в якому вона мешкала все своє життя по день смерті. 16 січня 1990 року померла [PERSON]. У звязку з забудовою житлових масивів Комунар та [PERSON], та вилученням для цього земельних ділянок, зносилися житлові будинки в тому числі і по вул. Гранітній. На підставі зазначених обставин у 1988 році [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS], ордер на яку вона отримала але фактично не переселилася і залишилася проживати в спірному домоволодінні до дня своєї смерті. Згідно рішення [PERSON] райвиконкому м. Дніпропетровська №133 від 15 березня 1991 року були анульовані правовстановлюючі документи на ? частину спірного домоволодіння на імя [PERSON], але фактично право власності останньої не було знято з реєстрації, правовстановлюючі документи не були анульовані і спірне домоволодіння не було знесене, таким чином воно не було виведеним з цивільно-правового обігу і являлося обєктом цивільно-правових відносин. Таким чином позивач вважає, що на день смерті [PERSON], тобто на 16 січня 1990 року, їй належала ? частина зазначеного обєкту нерухомості на праві приватної власності на підставі рішення суду, яке не було анульованим, а домоволодіння не було знесеним. Позивач зазначив, що незважаючи на те, що [PERSON] не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вона являється спадкоємицею, яка прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тобто фактично вступила у володіння та управління спадковим обєктом шляхом фактичного проживання в ньому, підтриманням його технічного стану. Надалі, [PERSON] займалася благоустроєм спірного домоволодіння. Вона на протязі 1990-1998 років відремонтувала житловий будинок А-І і зробила самочинні прибудови А2-1, а-1, а2-1 загальною площею 86,5 кв.м. та сарай площею 33,7 кв.м., які не входять до спадкового майна. 27 березня 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцем першої черги є [PERSON] Після смерті матері позивач звертався з заявою про прийняття спадщини до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в шестимісячний строк, чим виконав вимоги ст.1269 ЦК України в редакції 2004 року. Позивач вважає, що має право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], яка успадкувала її після смерті батька [PERSON] та на ? частину зазначеного домоволодіння після смерті [PERSON], яка успадкувала її після смерті матері [PERSON]. В звязку з вищевикладеним, змушений був звернутися до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], померлої 27 березня 2009 року, яка успадкувала її після смерті батька [PERSON], померлого 16 лютого 1987 року; просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину зазначеного домоволодіння після смерті [PERSON], померлої 27 березня 2009 року, яка успадкувала її після смерті матері [PERSON], 16 січня 1990 року. Також, згідно уточненої позовної заяви, позивач просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] і [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 16 лютого 1987 року та встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 16 січня 1990 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився. Про день, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що спірне домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську побудоване у 1931 році подружжям [PERSON] та його дружиною [PERSON]. Відповідно до повідомлення КП «ДМБТІ» [PERSON] обласної ради від 30.03.05 року за №2288/а.с.11/ перша інвентаризація домоволодіння №13 по вул.Гранітна в м.Дніпропетровську була проведена у 1940 році, власником значився [PERSON] на підставі договору забудови від 19.01.29 року, але реєстрація права власності не проводилась. Реєстрація права власності на ? частину домоволодіння була проведена у 1951 році за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду від 12.08.46 року /але документи анульовані згідно рішення райвиконкому №183 від 15.03.91 року/. Друга частка належала [PERSON] РКГ на підставі рішення [PERSON] райвиконкому /а.с.5-10/. Під час спільного подружнього життя у подружжя [PERSON] народилась дочка-Закора [PERSON], [INFO], що підтверджується архівною довідкою від 03.10.12 року, виданою Державним архівом Дніпропетровської області /а.с.140/, яка в подальшому змінила прізвище на «Яблонську», що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до довідки від 18.03.05 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області [PERSON], який проживав : [INFO] був засуджений вироком Військового Трибунала Військ НКВС Дніпропетровської області від 23.11.1944 року на строк 5 років з конфіскацією всього майна, який було змінено і призначено покарання-10 років позбавлення волі. Арештований був 19 червня 1944 року/а.с.12/. На підставі ст..6 Указу Верховної Ради СРСР від 17.09.1955 року « Про амністію» з [PERSON] знята судимість і поразка в правах, що підтверджується довідкою, виданою 18.03.2005 року прокуратурою Дніпропетровської області /а.с.12/. Після засудження [PERSON] ? частина домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську була конфіскована і передана в розпорядження [PERSON] райкомунгоспу м.Дніпропетровська. Після звільнення [PERSON] повернувся до сім*ї і постійно проживав за адресою: [INFO]. Необхідно зазначити, що після звільнення, [PERSON], хоча постійно і проживав в спірному домоволодінню, але в правах на конфісковану ? частину домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську , поновлений не був. 16 лютого 1987 року [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №260 від 16.02.87 року /а.с.137/. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були: дружина [PERSON] та донька [PERSON] Відповідно до повідомлення Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 26.01.2013 року після смерті [PERSON], померлого 16.02.1987 року за даними «Алфавітної книги спадкових справ» спадкова справа не заводилась. /а.с.154/. Відповідно до позовної заяви позивач просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 16.02.1987 року. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв*язку з тим, що на час відкриття спадщини- 16.02.1987 року , [PERSON] не був власником ? частини домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську, тобто відсутне спадкове майно. У зв*язку із забудовою житлового масиву [PERSON] та вилученням для цього земельних ділянок, зносилися житлові будинку, в тому числі і по вул.Гранітна в м.Дніпропетровську. У зв*язку із зазначеним [PERSON] у 1988 році отримала ордер на двокімнатну квартиру [ADDRESS] /а.с.59/. на склад сім*ї із 3-х чоловік. Ордер на квартиру отримав і позивач [PERSON] на 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] /а.с.61/. Також ордери було видано [PERSON]Л./а.с.60/ та [PERSON]Л./а.с.62/. Відповідно до рішення виконкому [PERSON] районної у м.Дніпропетровську ради №133 від 15.03.91 року /а.с.49/ було анульовано правовстановлюючи документи на житлові будинку відповідно до додатку /а.с.50/, в тому числі і на ? частину будинку №13 по вул.Гранівна у м.Дніпропетровську, яка належала на праві власності [PERSON] /а.с.52/. Необхідно також зазначити, що не зважаючи на те, що [PERSON] та сім*я [PERSON] отримали ордери на квартири у зв*язку із тим, що домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську підлягало знесенню, але зазначене домоволодіння знесене не було і на цей час в ньому проживає та користується ним позивач [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що в спірному домоволодінні постійно проживали , до дня своєї смерті, як [PERSON] так і [PERSON], відповідно до пояснень свідків, які були допитані під час судового розгляду справи, але докази місця їх реєстрації суду не надавались. 16 січня 1990 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №152 від 17.01.1990 року /а.с.139/, в якому зазначено постійне місце проживання: [INFO]. Відповідно до спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON], померлої 16.01.1990 року, з заявою про прийняття спадщини зверталась її донька [PERSON], яка зазначила місце свого проживання: м.Дніпропетровськ,ж/м [PERSON], буд.14-а кв.15. Тобто, [PERSON] є особою яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], та дана обставина не підлягає доказуванню та зверненню до суду з позовною вимогою щодо встановлення факту прийняття спадщини, як просить позивач. В заяві до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON]зазначила, що 16.01.1990 року помарла її мама, [PERSON], яка проживала в [INFO]. На день її смерті залишилось майно-грошовий внесок в державній ощадній касі м.Дніпропетровська та гроші за знесений будинок. /а.с.158/. 27 березня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції 01.04.2009 року, актовий запис №2492. Відповідно до довідки, виданої Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12.07.2012 рку /а.с.123/ після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом-Яблонський [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Аналізуючи в сукупності усі докази, які маються в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у зв*язку із відсутністю у спадкодавцев права власності на спірне домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську на яке позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed