Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що у 1994 році в порядку приватизації набула право власності на ? частину квартири № 1 в будинку № 86 «а» (новий № 92) по вул. Червоноармійській в м. Путивль, а після дарування чоловіком своє частки 04.01.1997 р. стала її єдиним власником. При вселенні в квартиру, відповідно до визначеного між усіма мешканцями будинку в усній формі порядку користування розташованим під будинком підвалом, вона зайняла підсобне приміщення, яке знаходиться під вказаною квартирою і зазначене на поетажному плані фіолетовим кольором (далі - спірне приміщення). Користувалась цим приміщенням до осені 2009 року, а в 2010 році без її відома його зайняла відповідачка, що проживає в квартирі № 4 в цьому ж будинку та має в користуванні інше приміщення в підвалі. Посилаючись на те, що позбавлена можливості користуватися підвалом, а відповідачка ухиляється від добровільного вирішення спору, позивачка просила встановити порядок користування підвальним приміщенням, відповідно до якого виділи їй у користування спірне приміщення, а відповідачці приміщення зазначене зеленим кольором на поетажному плані. Також усунути перешкоди в користуванні спірним приміщенням шляхом зобовязання відповідачки не чинити перешкоди в користуванні ним та його звільнення. Ухвалою суду 27.06.2013 р. позов в частині вимог про встановлення порядку користування підвальним приміщенням за заявою позивачки залишено без розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник решту позовних вимог підтримали. Відповідачка та її представник позов не визнали та пояснили, що після дарування зайняла спірне приміщення в підвалі, яке було вільним і знаходилось у занедбаному стані. Вона поставила двері, які зачиняються на замок. Позивачка в квартирі не проживала, підвалом не користувалась. Крім того, має біля будинку гараж з підвалом. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, заслухавши спеціаліста, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка набула право власності на ? частину квартири № 1 в будинку № 86 «а» по вул. Червоноармійській в м. Путивль, а після дарування чоловіком своєї частки в квартирі, з 04.01.1997 р. є її єдиним власником, що підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1994 р., договору дарування від 04.01.1997 р., довідкою БТІ та іншими документами (а.с. 4-5,14, 21-27). Відповідно довідки БТІ (а.с. 14) на підставі рішення Путивльського міськвиконкому № 95 від 24.04.1997 р. нумерацію будинку змінено на № 92. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення від 18.09.1989 р. № 1926 (а.с. 6) позивачка з чоловіком проживала у цій квартирі починаючи з 1989 року. Відповідачка проживає і на підставі договору дарування від 25.11.2003 року є власником квартири № 4 в цьому ж будинку, що вбачається із записів в будинковій книзі, договору дарування від 25.11.2003 р., витягу про реєстрацію права власності від 25.11.2003 р. (а.с. 49-50, 54-56). Згідно довідки БТІ (а.с. 15) в наведеному жилому будинку є підвал, з приводу користування приміщеннями якого між сторонами виник спір. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно інвентарної справи № 122 на цей будинок, в ньому знаходяться 16 квартир, які в 1994 році були приватизовані його мешканцями, він обладнаний підвалом літ. «Пд» загальною площею 639,5 кв. м, з відокремленими приміщеннями, які умовно пронумеровані судом за № 1-26 на плані, що мається в матеріалах справи (а.с. 7) Спеціаліст [PERSON], начальник Путивльського БТІ, суду розяснила, що дане підвальне приміщення має три самостійні входи, площа відокремлених приміщень у ньому не визначена, про їх призначення та приналежність до окремих квартир в інвентарній справі не зазначено. Як вбачається з технічних паспортів на квартири № 1 і 4 в цьому будинку, даних про наявність підвальних приміщень до цих квартир ці документи також не містять (а.с. 8-10, 51-53). Підтверджено листом виконкому Путивльської міської ради від 12.01.2012 р., висновком Путивльського РВ УМВС України в Сумській області від 13.12.2011 р., наданими фотографіями ті обставини, що з 2009 року та по теперішній час спірне приміщення використовується відповідачкою [PERSON] для зберігання овочів, консервації та іншого майна (а.с. 13, 18, 38). До цього часу це приміщення використовувалося позивачкою, що засвідчили свідок [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] В той же час, [PERSON] та свідки [PERSON] і [PERSON] також повідомили, що при вселенні на кожну квартиру в підвалі виділялось по одному підсобному приміщенню № 1-12,16 на плані, за сімєю позивачки було закріплено приміщення № 1, а решта приміщень № 17-19, № 20-26, в т.ч. і спірне, нікому не виділялись, оскільки на той час вони відносились до обєктів цивільного захисту. Згодом мешканці будинку самовільно зайняли ці приміщення. Після приватизації квартир в 1994 році порядок користування приміщеннями підвалу співвласниками не встановлювався, кожен користувався ним та робив переобладнання на свій розсуд. Забудовника ВАТ «Путивльагротехсервіс» ліквідовано, а будинок на баланс обслуговуючій організації не передавався. Згідно довідки Путивльського міського трудового архіву (а.с. 16) документи ліквідованого ВАТ «Путивльагротехсервіс» на зберігання не передавались. За даними Путивльської райдержадміністрації Сумської області та 15-ї ДПРЧ ТУ УМНС України у Сумській області (а.с. 72-73) підвальне приміщення по вул. Червоноармійській, 92 в м. Путивль як захисна споруда цивільного захисту на обліку не перебуває. Таким чином, за відсутності інших доказів щодо правових підстав володіння чи користування спірним приміщенням, показаннями цих свідків спростовані твердження позивачки про те, що цим приміщенням вона користувалась у відповідності до спільної домовленості з іншими співвласниками будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. В силу ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють, і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. За правилами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак за встановлених обставин, коли порядок користування допоміжним приміщенням будинку - підвалом співвласниками не визначався, правових підстав для набуття позивачкою права на спірне приміщенням в підвалі судом не встановлено, позаяк самовільне його зайняття сторонами таких підстав не утворює, то відповідно відсутні і підстави для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні спірним приміщенням як власністю позивачки. Крім того, як встановлено судом з показань свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], в підвалі, вхід до якого є загальнодоступним, маються приміщення як такі, що використовуються мешканцями будинку, так і вільні, тому позивачка може користуватися незайнятою частиною підвалу, а розташування спірного приміщення безпосередньо під квартирою позивачки не дає їй будь-яких переваг у користуванні ним, оскільки Конституційний Суд України в п. 4.3. згаданого рішення також розяснив, що всі власники квартир є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями, ніхто з них не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін. Не позбавлена можливості позивачка і вирішити цей спір шляхом предявлення позову про встановлення порядку користування спільною власністю.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed