Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

29.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вона знаходилась у шлюбі з 1992р. по жовтень 2012р. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] народження. По рішенню суду на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти до виповнення йому 18 років. На даний час син є студентом 2-го курсу денного відділення бюджетного факультету Українського державного хіміко-технологічного університету. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання сина, на підставі чого просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення сином 23-х років. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, пояснила, вона утримує сина, кожні вихідні він приїздить додому, вона йому готує сумки з продуктами харчування, щоб було достатньо на неділю, тому просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначав, що він пропонував синові перейти жити до нього, але син не погодився, так як проживає за місцем навчання. Також він платить аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON]. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином. До суду надав заяву від 10.11.2013 року, в якій вказав, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, заслухав позивача, відповідача, вивчивши докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що в період з 1992 року по жовтень 2013 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 2). Сина утримує позивачка. [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання механічного факультету Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» 1У рівня акредитації, зарахований на 1 курс 11.08.2012р. наказ № 210-к/с. Форма навчання бюджетна, про що суду надана довідка № 207 від 01.07.2013 року (а.с. 4 ). Згідно з ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено що, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд погоджується з позивачем, що денна форма навчання та відсутність у сина професіональної освіти не дозволяють йому мати самостійний дохід, тому син відповідача дійсно потребує матеріальної допомоги. Але, виходячи з принципу справедливості, а також враховуючи, що відповідача сплачує аліменти ще на повнолітню доньку, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: partial