Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - орган опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації про дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 14 квітня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано 4 січня 2013 року, дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. В цьому році позивач має намір поїхати за кордон на оздоровлення. Надати їй дозвіл на перетин кордону з малолітньою дитиною відповідач відмовляється. Посилаючись на те, що вона без згоди батька не може оформити документи на виїзд дитини, просить надати їй дозвіл на вивіз малолітньої дитини, [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Біловодськ Луганської області у період з 26 листопада по 6 грудня 2013 року, без згоди її батька, [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася. В заяві адресованій суду просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом друкування оголошення в газеті «Наша газета» від 26.10.2013 року. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Просить суд позов задовольнити. 1 листопада 2013 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюб між сторонами було розірвано 4 січня 2013 року Біловодським районним судом Луганської області (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видане 12.10.2007 року відділом РАЦС Біловодського РУЮ в луганській області (а.с.5). [PERSON], згідно довідки Біловодської селищної ради Луганської області № 3992 від 3 жовтня 2013 року (а.с.6), проживає разом з матір'ю - [PERSON] Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними. У статті 141 СК України визначена рівність і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно статті 23 Конституції України, кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статі 11 цього ж закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім цього відповідно до пункту 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. У відповідності до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, обов'язок батьків піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пункту 2 статті 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянин України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно пункту 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли вони не перебувають у шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. На підставі вищевикладених обставин, приймаючи до уваги наведені положення нормативно-правових актів та Законів України суд доходить висновку, що є законні підстави для надання дозволу позивачці - [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон України разом з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], для оздоровлення без дозволу батька [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved