Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою про стягнення моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 05.11.2012 р. по 21.08.2013 р. працював на вугільному підприємстві. 30.01.2013 р. під час виконання позивачем трудових обов’язків, а саме від дії стрічкового конвеєру, стався нещасний випадок, внаслідок чого у позивача стався відкритий осколковий перелом правої бердової кості зі зміщенням. Внаслідок отриманої травми, позивачу була встановлена друга група інвалідності з 21.05.2013 р. З підприємства позивач був звільнений у зв’язку з невідповідністю до виконуємої роботи. На теперішній час, через втрату працездатності, позивач змушений систематично лікуватися, проходив відповідну реабілітацію, але у лікарнях нагнічує атмосферу, постійні черги, не відповідне відношення лікарів до хворих, дорожнеча ліків. Позивач завжди відчуває сильний біль, який особливо загострився восени, йому важко ходити. До фізичного болю додаються душевні страждання від безсилля, оскільки позивач не може впоратися по господарству, допомагати дружині. Відповідно до рекомендацій лікарів, позивачу не можна підіймати важкі речі. Через біль, нескінченну ломоту в тілі, неспокійний сон, позивач став нервовою та дратівливою людиною. Почуття безпорадності та неповноцінності приносить позивачу особливі страждання і приниження. Розуміння того, що він не зможе дати своїй дитині всього, що міг би, якби був працездатним, що у нього є обмеження в забезпеченні родини, завдають особливих душевних страждань, позивач втратив впевненість у майбутньому. Від розуміння того, що захворювання залишиться до кінця життя, у позивача опускаються руки. На підставі викладеного, позивач вважає, що має повне право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок травмування на виробництві та просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, із позивачем було проведено інструктаж з охорони праці, однак він порушив вимоги нормативних документів, внслідок чого і стався нещасний випадок на виробництві. Окрім того, позивачем пропущено встановлений трудовим законодавством тримісячний строк для звернення із позовом до суду, тому у задоволенні позову має бути відмовлено. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначено у ч.4 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовуються незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров’я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], у період з 05.12.2012 р. по 21.08.2013 р. працював у ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» ВП «Шахтобудівельне управління» горно робочим підземним, був звільнений 22.08.2013 р. на підставі ст.40 КЗпП за станом здоров’я з переходом на пенсію з інвалідності, що підтверджується копією трудової книжки серії АЕ №693808, виданої 10.09.2009 р. та виписками з наказів №79к від 05.11.2012 р., №2к від 02.01.2013 р., №11к від 22.01.2013 р. та копією наказу №63к про звільнення від 22.08.2013 р. Згідно акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, затвердженого начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській обл. 19.02.2013 р., основною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обов’язків, супутніми причинами є: відсутність або неякісне проведення інструктажу; невиконання вимог інструкції з охорони праці, внаслідок чого [PERSON] отримав відкритий осколковий перелом правої бердової кості. Висновок про тяжкість виробничих травм, наданий КП Свердловська ЦМЛ №1 31.01.2013 р., підтверджує, що [PERSON] 30.01.2013 р. отримав відкритий осколковий перелом правої гомілкової кості, зазначене пошкодження відноситься до важких виробничих травм. Відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30.01.2013 р. о 01 годині 40 хвилин на ВП «Шахтобудівельне управління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 12.02.2013 р. основною організаційною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обов’язків, а саме порушення безпеки робітниками дільниці під час пересування по гірничим виробкам, згідно з затвердженим маршрутом пересування на робоче місце і назад, що призвело до порушення вимог ст.14 ЗУ «Про охорону праці», п. 2.2.9 «Посадової інструкції начальника гірничо-капітальних робіт дільниці №2 ВП «Шахтобудівельницьке управління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». Супутніми організаційними причинами нещасного випадку є: не виконання вимог «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника підземного», а саме проїзд на стрічковому конвеєрі не призначеному для перевезення людей, що призвело до порушення вимог ст.14 ЗУ « Про охорону праці» та п.1.12 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника підземного», затвердженою наказом директора ВП «Шахтобудівельницьке управління» №6 від 30.12.2011 р.; відсутність проведення інструктажу, а саме не проведення повторного інструктажу з працівниками, щодо безпечного пересування робітників зміни згідно з затвердженим маршрутом, що призвело до порушення вимог ст.14 ЗУ «Про охорону праці», п. 9.38.6 «Системи управління виробництвом і охороною праці у вугільній промисловості України». Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №222719 від 21.05.2013 р. та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №422104 від 21.05.2013 р., [PERSON] встановлено 70% втрати професійної працездатності з 21.05.2013 р. до 01.06.2014 р. та друга група інвалідності строком з 21.05.2013 р. до 01.06.2014 р. У протоколі №1 засідання комісії з охорони праці ВП «Шахтобудівельницьке управління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 13.06.2013 р. зазначено, що комісія вирішила зменшити [PERSON] розмір одноразової допомоги на 5% за порушення ним вимог «Інструкції з охорони праці гірника підземного». Згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ в м. Свердловську №1209/18880/18880/2 від 21.06.2013 р. про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 74 096,20 грн. Згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ в м. Свердловську №1209/18880/18880/4 від 26.06.2013 р. про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати, [PERSON] призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, у розмірі 2898,74 грн., виплати проводяться з 21.05.2013 р. по 31.05.2014 р. включно. Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено судом, моральна шкода була завдана позивачу внаслідок отримання каліцтва на виробництві, що спричинило втрату ним 70 відсотків працездатності, при цьому позивач зазнав душевних переживань з цього приводу, суттєвого порушення звичного та усталеного способу життя, оскільки витрачає час на лікування, не може працювати і забезпечувати родину. Через травму позивач обмежений у пересуванні, не може підіймати важкі речі. Суд враховує ті обставини, що заподіяна позивачу травма має незворотній характер, позбавляє його можливості повноцінно жити. Із врахуванням викладеного та вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 12000 гривень. Доводи представника відповідача щодо пропуску тримісячного строку звернення із позовом суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати мають бути відшкодовані за рахунок відповідача на користь держави в розмірі 229,40 грн. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial