Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 30 958 грн. 79 коп. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» зазначив, що 24 липня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „Приват банк" було укладеного договір № ODXRRX14630106 про надання споживчого кредиту у розмірі 2 390 грн. 57 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам (розстрочка) ( стандарт) складена між ним і банком, договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором, тривалістю 5 років ( п.5.5 Умов надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт). В порушення вимог чинного законодавства та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 5 вересня 2013 року має заборгованість у розмірі 30 958 грн. 79 коп., яка складається: 2 390,57 грн. - заборгованість за кредитом; 180,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 473,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25 964,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 450,42 грн. - штраф ( процентна складова). Посилаючись на зазначене позивач ПАТ КБ «Приват Банк» просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача Виставний В.В., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив та клопотання про розгляд даної цивільної справи у його відсутності не надав, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду даної цивільної справи, про що свідчить поштове повідомлення. Так, як відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної цивільної справи на розгляд справи в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд даної цивільної справи в його відсутність не надав, про причини неявки не повідомив, то суд з врахуванням згоди представника позивача на заочний розгляд даної цивільної справи, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аналізуючи докази, суд визнав доведеними такі факти: - 24 липня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „Приват банк" було укладеного договір № ODXRRX14630106 про надання споживчого кредиту у розмірі 2 390,57 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом; - Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам (розстрочка) ( стандарт) складена між ним і банком, про що свідчить підпис відповідача у заяві ( заява позичальника № ODXRRX14630106 ); - Згідно розрахунку заборгованості за договором № ODXRRX14630106 від 12.02.2008 року укладеного між ПАТ КБ „Приват банк" та [PERSON], заборгованість відповідача [PERSON] станом на 5 вересня 2013 року складає у розмірі 30 958 грн. 79 коп., яка складається: 2 390,57 грн. - заборгованість за кредитом; 180,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 473,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25 964,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 450,42 грн. - штраф ( процентна складова). - Відповідач [PERSON] у добровільному порядку у встановлені строки не погасив заборгованість за кредитним договором № ODXRRX14630106 від 24 липня 2008 року. - Згідно п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт) сторони домовилися, що термін позовної давності за договором складає 5 років. Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. При прийнятті рішення, суд керується ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценті, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Як, вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що 24 липня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „Приват банк" було укладеного договір № ODXRRX14630106 про надання споживчого кредиту у розмірі 2 390,57 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку у встановлені строки не погасив заборгованість за кредитним договором № ODXRRX14630106 від 24 липня 2008 року. Сторони домовилися, що термін позовної давності встановлюється тривалістю 5 років. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору № ODXRRX14630106 від 24 липня 2008 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушив строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно заяви позичальника № ODXRRX14630106 від 24 липня 2008 року та умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( розстрочка) (стандарт) при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1 Умов за кожен день прос рочки. Згідно п.5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт), при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочи платежу. Заборгованість відповідача відповідно до розрахунку станом на 5 вересня 2013 року по простроченому боргу становить 2 390,57 грн., а пені становить 25 964,10 грн., що значно перевищує суму основного боргу. Відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважав за можливе зменшити розмір пені з 25 964,10 грн. до 15 000 грн. та стягнути загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 994 грн. 69 коп. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 549. 551 ч. З, 611. 612, 1054 ч. 2, 1050 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. З, 4, 10, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial