Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Барчани, пров. Дзержинського, 7 загальною площею 107,9 кв.м. та земельну ділянку площею 2,8678 га, розташованої на території Манченківської селищної ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 02 травня 2004 року померла його мати [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який остання склала 26 квітня 2004 року, згідно якого вона заповідала все належне їй майно позивачу. Крім того, на момент смерті [PERSON], позивач проживав з нею за вищевказаною адресою, здійснював догляд за матірю та вів з нею спільне господарство та мешкає у спірному домоволодінні по теперішній час. Таким чином, позивач фактично володіє зазначеним будинком, однак, оскільки на момент смерті матері позивач не здійснив відповідних до законодавства дій щодо прийняття та оформлення спадщини, він змушений звертатися до суду з позовом про визнання права власності. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом в.о. селищного голови [PERSON], якою він просить розглянути справу у відсутність представника Манченківської селищної ради на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №013339 від 22 жовтня 2004 року, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2,8678 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Манченківської селищної ради. Судом встановлено, що у 1988 році [PERSON] був зведений житловий будинок літ. А-1, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Барчани, пров. Дзержинського, 7 про що мається відповідна відмітка Виконавчого комітету Манченківської селищної ради. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в зазначеному будинку, що підтверджується випискою з домової книги для прописки громадян. Як вбачається з довідки Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області №604 від 19.08.2013 року, згідно територіально-адміністративного устрою пров. Дзержинського,7 знаходиться в сел.Барчани. Згідно довідки, виданої КП Люботинське бюро технічної інвентаризації №177 від 03.10.2013 року, відомості щодо реєстрації права власності будинку №7 по пров. Дзержинського в с. Барчани Харківського району Харківської області відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок №7 по вул. Дзержинського в с. Барчани Харківського району Харківської області та є єдиним власником зазначеного будинку. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 02 травня 2004 року, актовий запис №38, виданий Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по пров. Дзержинського, 7 в с.Барчани Харківського району Харківської області загальною площею 108,1 кв.м. та земельної ділянки площею 2,8678 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Манченківської селищної ради, кадастровий номер 6325157600:01:003:0012, єдиним спадкоємцем першої черги після її смерті є позивач. Чоловік померлої [PERSON] помер 08 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №369718 від 17 січня 2003 року. Судом встановлено, що на момент смерті матері позивач постійно проживав та був зареєстрованим в спірному будинку, що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області №978 від 01 липня 2013 року, відомостями у домовій книзі для прописки громадян та у паспорті на імя [PERSON] щодо місця його реєстрації, таким чином позивач у строк до шести місяців після смерті [PERSON] фактично вступив у спадщину після смерті [PERSON] Крім того, в матеріалах справи мається заповіт, складений 26 квітня 2004 року [PERSON], згідно якого, остання заповіла після її смерті все належне майно позивачу [PERSON] Згідно повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 23.08.2013 року №2683, після смерті [PERSON], померлої 02 травня 2004 року, яка проживала на час смерті в с. Манченки Харківського району Харківської області про провулку Дзержинського, 7 з заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем н час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 вказаної статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом у встановлений ст. 1270 ЦК України строк фактично прийняв спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння не було отримано, оскільки спадкодавцем не було оформлено право власності на зазначене спадкове майно. Суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок №7 по провулку Дзержинського в с. Барчани Харківського району Харківської області за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та задовольнити позовні вимоги останнього в цій частині. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 2,8678 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Манченківської селищної ради суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Оскільки померлою за життя був складений заповіт, згідно якого вона заповідала [PERSON] все належне їй майно, і таким чином спірна земельна ділянка входила до складу спадщини, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved