Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

07 червня 2013 року позивач ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою в якій просить суд достроково стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/07-175/448 від 18.07.2008, додатковою угодою № 014/07-175/448/1 від 16.02.2012 у загальному розмірі 10522,80 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 28.05.2013 складає 84108, 74 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 841,09 гривень. 05 листопада 2013 року позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку з тим, що за період розгляду справи у суді заборгованість за кредитним договором було погашено. Проте до теперішнього часу не погашено судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом, у сумі 841,09грн., у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 841,09грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності представника позивача, позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Справу просили розглянути заочно. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово, вчасно сповіщався судовими повістками, доказів поважності причин неявки до суду не надав. Взявши до уваги думку представника позивача, який у своїй заяві наполягав на заочному розгляді справи, суд вважає за можливе, заочно розглянути справу під час відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/07-175/448, згідно умов якого, відповідачу наданий споживчий кредит у сумі 62000,00 доларів США строком погашення до 18 серпня 2018 року, зі сплатою 13,08 % річних за користування кредитними коштами. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника 16.02.2012 між сторонами була укладено додаткова угода до кредитного договору № 014/07-175/448/1, згідно якої збільшено строк надання кредиту та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в Додатку 1,2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. Однак відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.05.2013 його заборгованість перед позивачем становить 8469,72 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість 317,58 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 787,26 доларів США, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі 1265,82 доларів США. Проте в досудовому засіданні достовірно встановлено, що борг за кредитом за період розгляду справи у суді відповідачем погашено у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача лише суму судового збору у розмірі 841,09грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням № 177536 від 01.06.2013. Відповідно до ст.31 ЦПК України, позивач має зокрема, має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судовий збір є різновидом судових витрат. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення поряд із іншими питаннями передбаченими цією статтею, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Таким чином, само по собі стягнення судового збору не є позовною вимогою, а відноситься до питань які вирішуються судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача лише сплаченої при зверненні до суду суми судового збору є незаконними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed