Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ВАТ «Гіпровуглемаш», просить суд стягнути із відповідача в його користь недораховані йому щомісячні страхові виплати за останні три роки з 01.08.2010р. по 01.08.2013р. в сумі 129050,58 руб., та починаючи із 01.08.2013р. щомісячно стягувати з відповідача на його користь страхові виплати в сумі 8866,41 руб. з послідуючою індексацією. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 21.07.1997р. задоволено його позовні вимоги: вирішено стягнути з відповідача на його користь одноразово 3682грн. (11470932 руб.), а починаючи з 01.08.1997р. стягувати щомісячно 110 грн. 92коп. ( 34556 руб.). Ухвалою судової колегії у цивільних справах Львівського обласного суду від 22.12.1997 року рішення Сокальського районного суду залишено без змін, а скаргу відповідача без задоволення. Ухвалою судової колегії у цивільних справах Московського міського суду від 22.09.1998 року дозволено примусове виконання рішення Сокальського районного суду на території Російської Федерації, а також рублева щомісячна виплата була зменшена в 1000 разів з 345556 рублів на 345 рублів 56 коп. Вищевказане рішення Сокальського районного суду виконується по сьогодні, за рішенням стягуються щомісячні платежі на території Російської Федерації. Відповідно до ч. 3 ст. 359 ЦПК 1963 року у редакції від 11.03.1996 року, рішення про стягнення періодичних платежів можуть бути пред'явлені до виконання протягом всього періоду, на який присуджені ці платежі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦПК 1963 року у редакції від 11.03.1996 року, в разі, коли рішення є неясним суд, який вирішив справу, на прохання осіб, які брали участь у справі, а також органу виконання судового рішення, вправі роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подача заяви про роз'яснення рішення допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. З урахуванням визначеної ухвалою судової колегії у цивільних справах Московського міського суду від 22.09.1998р. щомісячної страхової суми в розмірі 345 руб. 56 коп., відповідачем проводиться індексація та на сьогодні стягується щомісячна страхова виплата в розмірі 4991руб. 45коп. Разом з тим, щомісячна страхова сума має становити 8866 руб. 41 коп. За рахунок невірного визначення щомісячної страхової суми відповідачем недоплачено позивачу 395183 руб. 38 коп. Вважає, розмір щомісячної страхової виплати заниженим у зв'язку з тим, що станом на 22.09.1998р., на день винесення ухвали Московського міського суду обмінний курс російського рубля до української гривні згідно довідки НБУ був 0,1807грн. Тобто щомісячна страхова виплата в рублях повинна була складати 110,92 грн. : 0,1807 грн. = 613,83 руб. Проте виплата складала 345,56 руб. що становить 345,56 руб. х 0,1807 грн. = 62,44 грн. Таким чином, щомісячна страхова виплата, яка виплачувалась позивачу з 22.09.1998р. в рублях в розмірі 345,56 руб. була зменшена майже в два рази, а це суперечить Федеральному закону «Про обов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань» від 24.07.1998 р. № 125- ФЗ в п. 2 ст. 1 якого вказано, що цей Федеральний закон не обмежує права застрахованих на відшкодування шкоди, що здійснюється відповідно до законодавства Російської Федерації, в частині, що перевищує забезпечення зі страхування, яке здійснюється відповідно до цього Федерального закону. Особам, які отримали до вступу в силу цього Федерального закону професійне захворювання, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків і підтверджене у встановленому порядку, забезпечення зі страхування здійснюється страховиком згідно цього Федерального закону незалежно від строків отримання професійного захворювання. Забезпечення зі страхування, що встановлюється вказаним особам при вступі в силу Федерального закону, не може бути нижче встановленого їм раніше згідно законодавства Російської Федерації відшкодування шкоди, спричиненої професійним захворюванням, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Тобто, щомісячна виплата 110,92 грн., що присуджена позивачу до стягнення з відповідача, станом на.22.09.1998р. в гривнях була зменшена в два рази: 345,56руб. х 0,1807грн. = 62,44грн. Здоров»я позивача погіршувалось, не маючи достатніх коштів для лікування, він став інвалідом другої групи з 70% втратою професійної працездатності, що стверджується довідкою МСЕК № 004364 від 15.06.1998р. Внаслідок цього щомісячна страхова виплата з 15.06.1998р. повинна складати: (613,83руб. х 70%): 60% = 716,13 руб. Згідно наказу ФСС РФ від 29.08.2002 р. № 1659-в на підставі названої довідки МСЕК і відповідно до ФЗ № 125-ФЗ з 01.09.2002р. щомісячні страхові виплати позивачу виплачувалися в сумі 2172 руб. 68 коп. З врахуванням коефіцієнтів індексації страхових виплат 1,581 х 1,515 х 1,5 х 1,5, а також коефіцієнтів інфляції в РФ визначає, що всього недораховано і невиплачено за період 1998р. по 2012р. 395183,38 руб. Починаючи з 2000 року позивач неодноразово звертався до Фонду соціального страхування РФ з приводу перерахунку щомісячних страхових виплат і лише в лютому 2013 року отримав відповідь від 19.02.2013р. в якій йому зокрема було роз'яснено, що з приводу вирішення цього питання йому слід звернутися до суду. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Обставини щодо визначення [PERSON] розміру грошової суми з відшкодування шкоди здоров»ю з моменту її призначення встановлені рішенням Сокальському районного суду від 21.07.1997р. і ухвалою судової колегії в цивільних справах Московського міського суду від 22.09.1998р., які набрали законної сили. Судова колегія у цивільних справах Московського міського суду визначила, що на користь [PERSON] щомісяця підлягає стягненню 110грн. 92коп., що на момент початку стягнення (01.08.1997р. - дата набрання законної сили рішення Сокальського районного суду Львівської області) становило 345руб. 56 коп. Офіційний курс рубля РФ до української гривні за даними Центрального Банку РФ на вищевказану дату становив 3126,90 рублів, це підтверджується і довідкою Банк України, наданої позивачем (курс виріс до 0,1807грн. лише наприкінці вересня 1998р., а виплати почали проводитися з 01.08.1997р., коли такого курсу ще не було). На думку відповідача, позивач невірно трактував період, з якого необхідно вважати початок виплат і відповідно фіксувати дані курсу валют. Позивач дане рішення Московського міського суду не оскаржив, воно вступило в законну силу 04.12.1998р. В даний час, відповідно до Федерального закону РФ № 125-ФЗ «Про обов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань», виплати постраждалим здійснюються регіональним відділенням Фонду соціального страхування РФ. Заборгованості із виплат немає, розмір страхової виплати своєчасно індексується згідно з коефіцієнтом, встановленим Постановами Уряду РФ. Згідно ч. 3 ст.61 ЦПК України (п.2 ст.61 ЦПК РФ) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, встановлений рішенням суду розмір страхової виплати не підлягає повторному доведенню і не підлягає перерахуванню у зв'язку зі зміною курсу валют. Просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, в обґрунтування надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ВАТ «Гіпровуглемаш» в судове засідання не прибув, подав клопотання у якому просить розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши позивача та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Дослідженою копією рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.07.1997 року, встановлено, що таким вирішено: Стягнути з акціонерного товариства відкритого типу проектно-конструкторського і експериментального інституту вугільного машинобудування «Гіпровуглемаш» в користь [PERSON] одноразово 3682грн. (11470932руб.), а починаючи з 01.08.1997р. стягувати щомісячно 110грн. 92 коп. (345556руб.) та 383 грн. 73 коп. витрат в дохід держави. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 22.12.1997р., рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.07.1997р. залишено без змін, а касаційну скаргу відповідача без задоволення. Згідно ухвали судової колегії у цивільних справах Московського міського суду від 22.09.1998р., вирішено дозволити примусове виконання на території Російської Федерації рішення Сокальського районного суду Львівської області, згідно якого: стягнути з ВАТ Проектно-конструкторського і експериментального інституту вугільного машинобудування «Гидроуглемаш» в користь [PERSON] одноразово 3682грн. (11,470 руб. 93коп), а починаючи з 01.08.1997р. стягувати щомісячно 110грн. 92 коп. (345руб. 56 коп)., а також одноразово 383 грн. 73 коп. судових витрат в дохід держави Україна. У резулятивній частині рішення Сокальського районного суду від 21.07.1997 року чітко визначений розмір виплати позивачу коштів 110 грн. 92 коп. (345556руб.), без вказівки подальшого співвідношення даної суми із курсом валют чи індексації суми виплати. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини призначення позивачу [PERSON] щомісячно страхових виплат починаючи з 01.08.1997р. в сумі 110грн. 92коп. (345556руб.) визначених рішенням Сокальського районного суду від 21.07.1997р., яке набрало законної сили доказуванню та додатковому з»ясуванню не підлягають. Крім цього, згідно наданої позивачем копії листа фонду соціального страхування Російської Федерації №04-05/45/447 від 05.03.2013р., встановлено, що сума призначеного позивачу соціального страхування згідно рішення суду в розмірі 345,56руб. збільшена до 403,15руб. у зв'язку із втратою ним 70% профпрацездатності. В подальшому даний розмір виплат індексувався у відповідності з ростом мінімальної оплати праці та рівнем інфляції. В зв'язку з чим станом на 05.03.2013р. розмір щомісячних страхових виплат позивача становить 4991руб. 45коп. Коефіцієнт індексації і його періодичність визначаються урядом РФ. Згідно діючого законодавства при підвищенні мінімального розміру пенсії збільшення щомісячних страхових виплат у відшкодування шкоди не проводиться. Як встановлено, розмір щомісячної страхової виплати позивачу [PERSON] на травень 2013 року складає 4991,45 руб, що згідно курсу валют НБУ станом на день розгляду справи складає 1237 грн. 88 коп.( 4991,45 х 0,2480 = 1237,88 ), що вже значно перевищує розмір щомісячних виплат встановлених позивачу рішенням Сокальського районного суду від 21.07.1997 року в сумі 110 грн. 92 коп. В свою чергу, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході розгляду справи позивачем [PERSON] не надано суду будь-якого доказу того, що відповідачем йому проводяться щомісячні страхові виплати у розмірі нижчому ніж це встановлено рішенням суду, жодним чином документально це не підтвердив. На підставі наведеного суд прийшов до висновку , що у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача в користь позивача недорахованих щомісячних страхових виплати за період з 01.08.2010р. по 01.08.2013р. в сумі 129050,58 руб., а також стягненні починаючи з 01.08.2013р. щомісячно із відповідача на користь позивача страхових виплат в сумі 8866,41 руб. з послідуючою індексацією слід відмовити.

Outcome: dismissed