Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету" про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 11 квітня 2006 року між ТзОВ «Освіта-Плюс» та ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення «А-2» загальною площею 2542,7 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] вартістю 968 326,00 грн. без ПДВ. Рішенням господарського суду Волинської області від 03.08.2012р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.10.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2012р. договір купівлі-продажу визнано недійсним та зобов'язано ТзОВ «Освіта-Плюс» повернути ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" відчужене нежитлове приміщення. Таким чином, ТзОВ «Освіта-Плюс» вправі вимагати повернення сплачених за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 968 326,00 грн. за недійсним договором купівлі-продажу, які станом на 23 травня 2013 року ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" не повернуло ТзОВ «Освіта-Плюс». 10 вересня 2013 року між ТзОВ «Освіта-Плюс» та [PERSON], було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до позивача як нового кредитора перейшло право грошової вимоги ТзОВ «Освіта-Плюс» до ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" про повернення сплаченої грошової суми в розмірі 968 326,00 грн. за недійсним договором купівлі-продажу. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 968326 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідач в судове засідання не з'явився. Від відповідача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника на лікарняному. Судом визнано причину неявки представника позивача в судове засідання неповажною, оскільки клопочучи суд про відкладення судового засідання в зв'язку з хворобою, представник позивача не надав суду передбачених Законом беззаперечних доказів про його захворювання. За погодженням з представником позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року між ТзОВ «Освіта-Плюс» та ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення «А-2» загальною площею 2542,7 кв. м., що знаходиться [ADDRESS] вартістю 968 326,00 грн. без ПДВ., посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 1173 (а.с. 5). Рішенням господарського суду Волинської області від 03 серпня 2012 року, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30 жовтня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 18 грудня 2012 року договір купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року визнано недійсним, визнано право власності за ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на нежитлове приміщення «А-2» загальною площею 2542,7 кв. м., що знаходиться в м. Луцьку по [ADDRESS] та зобов'язано ТзОВ «Освіта-Плюс» звільнити та повернути ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" дане нежитлове приміщення. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Таким чином, наслідком недійсності правочину (договору), який був виконаний, двома сторонами, є застосування двосторонньої реституції. Згідно правових позицій зазначених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Ця вимога може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вбачається з копій платіжних доручень (а.с. 6-12), ТзОВ «Освіта-Плюс» в повній мірі виконало зобов'язання з договором купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року, а саме перерахувала на банківський рахунок ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" кошти в сумі 968326 гривень. Судом також встановлено, що 10 вересня 2013 року між ТзОВ «Освіта-Плюс» та [PERSON], було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до позивача як нового кредитора перейшло право грошової вимоги ТзОВ «Освіта-Плюс» до ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" про повернення сплаченої грошової суми в розмірі 968 326,00 грн. за недійсним договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. На виконання вищезазначеної норми закону, 20 вересня 2013 року [PERSON] надіслано на адресу ТзОВ "Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету" вимогу про сплату грошових коштів, в якій зазначалось про зміну кредитора в зобов'язанні повернення сплаченої грошової суми в розмірі 968 326,00 грн. за недійсним договором купівлі-продажу. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародно-науково-технічного університету» в користь [PERSON] грошової суми в розмірі 968 326 гривень за недійсним договором купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 3441 гривню судового збору.

Outcome: approved