Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У травні 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], котра діє самостійно та в інтересах свої двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], Комунарський районний відділ управління державної міграційної служби України, про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позивних вимог позивачі зазначили наспутне. Їм на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] За вказаною адресою вони своєю родиною, до складу котрої ще входять [PERSON], третя особа по справі та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані, разом проживають та користуються зазначеним житловим будинком. З 02.04.1998 року, з дозволу попереднього власника, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Однак, з цього часу і до теперішнього, вона ніколи за вказаною адресою не проживала, своїх особистих речей, меблів, побутових предметів в житловий будинок не завозила, оплату за комунальні послуги не вносила. З часу реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] і по теперішній час, відповідач ніколи не мала наміру в ньому жити. Будь-яких договірних правовідносин між ними та відповідачкою не існує. Відповідач не є членом їх родини, мешкає зі своєю родиною за іншою адресою. Проте, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області, до теперішнього часу вона з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] не знята, тобто добровільно вона цього робити не бажає. Вказаними діями відповідачка порушує їх права власності, тому за захистом своїх прав та законних інтересів вони вимушені звернутися до суду з зазначеним позовом, в котрому просять суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В серпні 2013 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням членами сім'ї колишнього власника. В своєму зустрічному позові зазначила, що дозвіл на реєстрацію у відповідному будинку надавала її бабуся [PERSON], яка померла [INFO] року, котра була власницею ? частини будинку. Запис про реєстрацію її, як постійного користувача, з постійним місцем проживання було внесено до будинкової книги із відповідними особистими даними. [PERSON] є її рідною бабусею по маминій лінії [PERSON] яка померла у віці 24 роки, [INFO] року. У первісній позовній заяві сім'ї [PERSON] до неї вказано, що вона ніколи не проживала у зазначеному будинку і ніколи не мала наміру в ньому жити, але ці дані не відповідають дійсності. Позивачі за первісним позовом чинять їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] не надають можливості проживати, належним чином користуватися житлом, змінили замки у будинку, в якому вона зареєстрована належним чином. Дійсно ні меблів, ні її особистих речей, ні побутових предметів у вказаному будинку немає, так як доступу до житла вона не має, бо сім'я усілякими методами перешкоджають у реалізації та її законному праві користуватися житлом. Попереднім власником, її бабусею, її було внесено і зареєстровано до будинку, що підтверджується відповідними записами у будинковій книзі із відповідними змінами її прізвища, у зв'язку із реєстрацією шлюбу. В документах наданих до суду є подальші зміни записів до адресної книги, але її прізвища там не має, хоча вона за власним бажанням не знімалася з реєстрації і відповідної заяви не надавала. Згідно із запитом адресно-довідкового сектора, вона дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] але проживає за іншою адресою, бо позивачі всіляко чинять перешкоди у користуванні відповідним будинком, і тому вона не має можливості проживати за місцем реєстрації. Відповідно у старій будинковій книзі є запис про її постійне місце проживання та її сина, [PERSON], [INFO]. Але, згідно наданих нових записів з нової будинкової книги, ні її, а ні сина в тих даних не має. Вона звернулася до відповідного органу, з питанням вписати її сина на основі будинкової книги за адресою матері, її паспортним столом Комунарського району була видана довідка начальника відділу О.А. Бєлік від 27.07.2013 року, її дитину зареєстрували за адресою матері. В своєму зустрічному позові просить суд прийняти її позов до розгляду з первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вселити її, [PERSON], [INFO], у будинок, в якому вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів надати ключі від квартири. В судовому засіданні позивачі по первісному позову: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні первісного позову наполягали, просили суд його задовольнити, проти зустрічного позову заперечували, підтвердили обставини, викладені у первісному позову, додатково пояснивши, що вони неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, але остання її прохання ігнорує, відповідну заяву до сектору громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області не подає. Ніяких перешкод в проживанні відповідачу [PERSON] в їх будинку за адресою: [ADDRESS], вони ніколи не чинили. Сама [PERSON] ніколи не мала наміру там проживати. Відповідач по первісному позову [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечували, а на задоволенні зустрічного позову наполягали, пояснюючи тим, що [PERSON] хоч і проживає зі своєю сім'єю в іншому місці в квартирі її свекрові та чоловіка, а саме за адресою: [ADDRESS], однак на протязі чотирьох місяців вона була вимушена проживати у найманому житлі, оскільки вона посварилася зі своїм чоловіком, а могла б в цей час проживати і за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] де вона іноді проживала у дитинстві, зокрема в віці десяти років проживала там на протязі одного року, а потім відвідувала свою бабусю [PERSON] до часу її смерті. Зараз вона знову проживає зі своєю сімє'ю в квартирі її свекрові та чоловіка, однак в любий час може стати людиною без певного місця проживання. Проте, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що коли вона була ще не одружена, її бабуся [PERSON] зареєструвала її за адресою: [ADDRESS] однак на протязі шістнадцяті років вона там не проживає, особистих її речей у цьому домі не має. Після народження її сина [PERSON], який народився [INFO] року, мати позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], з дозволу бабусі [PERSON] вписала його у будинкову книгу, потім було необхідно віддати її та інші документи квартальній для подальшого оформлення, але цього зроблено не було, тобто його реєстрацію не закінчили, талону на дитину не надали. Дійсно у вказаний будинок зі своєю дитиною вона не вселялася. Заважала їй вселитися до будинку за адресою: [ADDRESS] та обставина, що позивачі звернулися в суд з позовом до неї. До звернення з позовом до суду позивачка [PERSON] дзвонила їй та прохала добровільно припинити реєстрацію в їх будинку, поясняючи тим, що там їй нічого не належить. Про наявність яких-небудь інших дій з боку позивачів, котрі б чинили їй перешкоди у користуванні вказаним житловим приміщенням суду не повідомила. Третя особа [PERSON], котра діє самостійно та в інтересах свої двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання з'явилася, підтримала первісний позов, проти зустрічного позову заперечувала. Представник третьої особи Комунарський районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає все своє життя в будинку навпроти будинку позивачів. Відповідача [PERSON] пом'ятає з п'ятирічного віку останньої, вона приїжджала в гості до бабусі. [PERSON] проживала зі своїм батьком окремо. Останній раз бачила [PERSON] на похоронах її бабусі. Вона не бачила, щоб [PERSON] коли-небудь вселялася в будинок [ADDRESS] і не чула про такий намір з її боку. Їй нічого невідомо про те, щоб сім'я [PERSON] чинила б їй якийсь перешкоди у вселенні та проживанні в зазначеному будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із сімє'ю [PERSON]. Відповідача [PERSON] пом'ятає, з двох-трьохрічного віку останньої. В дорослому віці її не пам'ятає. Ніяких особистих речей, належних [PERSON] в будинку [PERSON] не знаходиться. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що протягом шести років проживає по сусідству з родиною [PERSON]. Він є пенсіонером і майже весь час проводить вдома. Вікна його будинку виходять у двір Апаннасових і він бачив, що там проживають тільки той склад сім'ї [PERSON], котрі присутні в залі суду та ще двоє неповнолітніх дитини: хлопчик і дівчинка. Йому нічого не відомо про те щоб якась особа намагалася вселитися в будинок, де мешкають [PERSON], а останні чинили в цьому перешкоди. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що [PERSON] є її падчеркою. З дозволу бабусі [PERSON] [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] Вона постійно не проживала там. Жила там до четвертого класу, потім приїжджала до бабусі на канікулах. Їй відомо, що [PERSON] возила якісь документи до бабусі, але вона їх не бачила. [PERSON] вважала, що її син теж зареєстрован разом з нею у бабусі. У [PERSON] не було наміру та бажання реально жити в цьому будинку. З 1997 року вона постійно в ньому не проживала, бо її там не хотіли. Після смерті бабусі [PERSON] вона зверталася в інтересах [PERSON] до сім'ї [PERSON] з проханням надати їй певні документи і [PERSON] їй сказали, що у разі якщо [PERSON] прийде до них, то вони спустять на неї собак. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] її невістка. Із сім'єю сина вони сумісно проживають за адресою: [ADDRESS]. За час життя бабусі [PERSON] - [PERSON] вона їздила у гості до неї за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована її невістка [PERSON], а її онук ніде не зареєстрован і про це стало відомо під час розгляду цієї справи. За вказаною адресою [PERSON] зареєструвала її бабуся. Іноді вона залишалася там ночувати. Це було до того, як у [PERSON] з'явилася нова сім'я. Ніяких конфліктів і претензій не було. Її невістка нічого їй не казала про свій намір вселитися у будинок [ADDRESS] вона лише казала, що вона там ніхто. З часу одруження вона проживає з її сином в їх квартирі. В цьому році на протязі приблизно чотирьох - п'яти місяців вони проживали окремо, у зв'язку зі сваркою її сина із невісткою. Потім [PERSON] повернулася жити до них. Свого онука вона не зареєструвала за місцем свого мешкання у належній їй квартирі у зв'язку з тим, що про таку необхідність їй стало відома лише декілька місяців назад і вона готова його зареєструвати у належній їй квартирі, якщо це буде потрібним. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно право установчих документів [PERSON] належить 1/16 частина будинку [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] належить кожній по 15/32 частині в цьому будинку. Відповідно довідки, наданої головою квартального комітету № 14 Комунарського району м. Запоріжжя, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично вона там ніколи не проживала. ЇЇ неповнолітній син [PERSON], [INFO], ніколи не проживав за зазначеною адресою Згідно акту обстеження житлових умов будинку [ADDRESS] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також зареєстрована [PERSON], але з часу реєстрації по теперішній час вона там не проживає. Її неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], ніколи не проживав за зазначеною адресою. Яких-небудь особистих речей, меблів, предметів побуту, належних [PERSON] та її сину в будинку немає. Відповідно листу голови квартального комітету № 14 Комунарського району м. Запоріжжя на запит адвоката надана інформація про те, що [PERSON] не зверталася по будь-яким питанням, в тому разі і по питанню вселення до будинку [ADDRESS] Їй нічого невідомо про наявність перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням [PERSON] з боку сім'ї [PERSON]. Відповідно записів у будинковій книжці за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В старій будинковій книжці також внесено запис і про [PERSON] та її сина [PERSON]. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області від 19.04.2013 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 1998 року за адресою: [ADDRESS] Син - [PERSON], [INFO], в адресний талон матері не вписаний. Згідно довідки, наданої начальником Комунарського районного відділу міграційної служби України в Запорізькій області від 27.07.2013 року вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом з нею зареєстрована дитина до 15 років: [PERSON], [INFO]. Відповідно до відповіді завідуючого сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області від 01.11.2013 року на запит суду, наданого з метою встановлення інформації про зареєстроване місце проживання особи, вказано, що за обліками адресно-довідкового сектору УДМС в Запорізькій області [PERSON], [INFO], місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] не значиться. Згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] доведено, що відповідач [PERSON] понад рік не проживала в житловому будинку № [ADDRESS] а її неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], зовсім ніколи не проживав за зазначеною адресою та не був, належним чином, там зареєстрований. Враховуючи викладене, первісний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки факти та доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON], викладені нею в своїй позовній заяві і покладені в основу своїх вимог, об'єктивно нічим не доведені та не підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved