Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON], від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.08.2013 р. діє [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини: [INFO] помер дядько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02.03.2012 р. заповіт [PERSON] від 25.04.2006 р. визнаний недійсним. Позивач вважає, що вона як донька раніш померлої рідної сестри [PERSON] разом з відповідачами, рідними сестрою та братом померлого, є спадкоємницею за законом та має право на 1/3 частку спадкового майна. З 2001 року позивач мешкає за межами території України, що підтверджується закордонним паспортом та видом на мешкання на території Італії. Позивач пропустила строк на прийняття спадщини так як їй не було відомо про відміну заповіту з причин знаходження за кордоном. Підсумовуючи наведене, позивач просить поновити строк для подання заяви про прийняття спадщини на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що залишилось після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним та наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] У червні - липні 2013 року вона звернулась до нотаріуса за Свідоцтвом про права на спадщину, яка залишилась після смерті брата [PERSON] Але нотаріус Свідоцтво не видав та роз'яснив, що на спадщину крім неї та [PERSON] має право племінниця (донька їх померлої сестри). Після цього вона повідомила позивача про її право на спадщину, позивач приїжджав до України у серпні 2013 року. Відповідач [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечував, вважав, що основними спадкоємцями є він з сестрою [PERSON], позивач не приймала участь у похоронах померлого. Відповідач зазначив, що завдяки участі позивача у спадкуванні, його частка у спадщині зменшиться. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і докази в їхній сукупності, судом встановлено: [INFO] помер [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдієвського міського управління юстиції Донецької області в Книзі реєстрації смертей [INFO] зроблений відповідний актовий запис за № 465. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02.03.2012 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним задоволені частково, визнаний недійсним заповіт, складений [PERSON] 25 квітня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1410. Відповідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване право власності на однокімнатну квартиру у [ADDRESS] Відповідачами не заперечується, що позивач є донькою [PERSON], яка в свою чергу була рідною сестрою [PERSON] Також відповідачі підтвердили, що вони, [PERSON] та [PERSON], померлий [PERSON] та померла [PERSON] були рідними сестрами та братами. В судовому засіданні зі слів відповідачів та з копій закордонного паспорта позивача встановлено, що позивач приїжджала до України 2 серпня 2013 року. Відповідачем [PERSON] підтверджено, що позивач про судове рішення про скасування заповіту [PERSON] дізналась від неї у період червень - серпень 2013 року. З матеріалів справи вбачається, що довіреність на представника була видана позивачем 5 серпня 2013 року та цієї ж дати посвідчена приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу. 15 серпня 2013 року позов поданий до суду. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: На підставі ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Наслідки визнання апеляційним судом Донецької області недійсності заповіту, складеного 25.04.2006 р. [PERSON] на користь [PERSON], встановлені ч. 4 ст. 1257 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ст. 1262 ЦК України відповідачі [PERSON] та [PERSON], як рідні брати та сестри спадкодавця, мають право на спадкування за законом у другу чергу. За правом представлення племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1266 ЦК України). На підставі ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже відповідно до вказаних правових норм позивач, як племінниця померлого, має право на спадщину [PERSON] за правом представлення у другої черзі разом зі відповідачами [PERSON] та [PERSON] Суд не погоджується з твердженням відповідача [PERSON], що позивач не може спадкувати майно [PERSON], тому що не приймала участі у похованні, у зв'язку з тим, що ст. 1223 ЦК України чітко визначає коло осіб, яки входять до спадкоємців. Питання, щодо усунення позивача від права на спадкування, у судовому порядку відповідачами не вирішувалось. Частина 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, 2 березня 2012 року апеляційним судом Донецької області визнаний недійсним заповіт [PERSON] З цього часу у спадкоємців за законом виникло право на спадщину. У справи про визнання заповіту [PERSON] недійсним позивач [PERSON] участі не приймала, до участі у справі судом не залучалась. Позивач [PERSON] про можливість спадкування дізналась від [PERSON] у червні - серпні 2013 року, що підтверджується поясненнями самого відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] про зазначене рішення позивача не повідомляв. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачу було відомо про існування судового рішення про недійсність заповіту раніш червня - серпня 2013 року. Також у судовому засіданні з пояснень відповідачів та представника позивача, з копії закордонного паспорту позивача встановлено, що остання переважно з 2001 року мешкає за межами України. Сукупність встановлених судом обставин: складання [PERSON] у 2006 року заповіту, тривала відсутність позивача на території України, що перешкоджало бути повідомленим про існування судового рішення про скасування у 2012 року зазначеного заповіту, свідчить про об'єктивне існування у позивача перешкод у своєчасному поданні заяви про спадкування. Зазначені обставини суд визнає поважними, а тому позивачу слід визначити додатковий строк терміном в три місяця, достатній для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] У суду відсутні підстави позбавити позивача право реалізувати право на спадщину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні стороною позивача доведено, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити у частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину, практична реалізація якого здійснюється органами нотаріату, який належним чином перевіряє коло спадкоємців, спадкову масу та інш. З наведених підстав суд не вирішує питання, щодо обсягу спадкової маси, а тому у задоволені цієї частини позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 1216, 1257, 1258, 1262, 1266, 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду судами справ про спадкування»,

Outcome: partial