Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 27.09.2012 року, звернулися до суду з даним позовом, в якому зазначають, що 20 грудня 2003 року, Світлогірською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, на ім»я їх чоловіка та батька, відповідно, - [PERSON], було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку пл. 0,25 га в [ADDRESS], із них: 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення Світлогірської сільської ради №201 від 14.12.1999 року. [INFO] року, [PERSON] помер. Вони як спадкоємці першої черги за законом, після його смерті, звернулися до нотаріальної контори і 21.05.2008 року, отримали, кожний, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину вказаної земельної ділянки. Згідно листа Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» №1-701/2727 від 07.08.2012 року, їм стало відомо про перетин їх земельної ділянки із суміжними земельними ділянками відповідачів, державні акти яким, видано 20.11.2007 року, тобто через п»ять років після видачі державного акта на землю [PERSON] Просять суд, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки видані на ім»я відповідачів. Пізніше доповнили позов, зазначивши, що при наданні відповідачам у власність зазначених земельних ділянок, які були новими земельними ділянками, порушено ЗУ «Про землеустрій», оскільки рішення сільської ради не включало в себе розроблення проекту землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримала її позовні вимоги, позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, однак подали заяву про підтримання позову та розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], адвокат [PERSON], заперечує позов оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] від 20.12.2003 року, виданий без дотримання діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, а саме без наявності технічної документації, а також, що перетин суміжних земельних ділянок не встановлений висновком експерта та не скасоване рішення про виділення земельних ділянок. Представники відповідачів Світлогірської сільської ради Кобеляцького району, відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі Полтавської області, в судове засідання не з»явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у вирішенні спору покладаються на рішення суду. Представники третіх осіб: Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», ПП «Архі-Терра», [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими, в тому числі і в розумінні ч.5 ст.74 ЦПК України, про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явились (т.2 а.с.34-35, 245, 258-262). Від начальника ДП «Центр ДЗК», надійшла заява про розгляд справи на розсуд суду у відсутність їхнього представника. Суд, розглянувши матеріали справи заслухавши сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно технічного звіту зі складання державного акту на право приватної власності на землю, на підставі рішення виконкому Світлогірської сільської ради Кобеляцького району №210 від 14.12.1999 року, [PERSON], 20.12.2003 року, Світлогірською сільською радою Кобеляцького району було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку пл. 0,25 га в [ADDRESS], із них: 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства (т.1 а.с.7, т.2 а.с.182-187). Після смерті [INFO] року [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану приватизовану ділянку, на 1/3 її частини, кожному, були видані 21.05.2008 року, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.10, 18, 26). Для отримання державних актів на право власності на дані земельні ділянки, позивачі звернулися до землевпорядної організації ПП «Архі-Терра» за виготовленням технічної документації (т.1 а.с.8-31). Згідно листа Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» №2727 від 07.08.2012 року вбачається, що позивачам було повідомлено про перетинання меж їх земельної ділянки із земельними ділянками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.34). Із державних актів на право власності на земельну ділянку на ім»я відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається, що 20 листопада 2007 року, тобто майже через чотири роки після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], вони отримали у власність, кожен, земельну ділянку пл. 0,10 га в [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва (т.1 а.с.7, 226-228). Згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 28.03.2008 року та 20.11.2012 року, вбачається про відчуження вказаних земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно, [PERSON], [PERSON] та [PERSON](т.2 а.с.34-35, 45-47). Однак, дані договори не є укладеними, оскільки відносно них, як це передбачено вимогами ст.ст.640, 657 ЦПК України, не здійснена державна реєстрація (т.2 а.с.36-37, 50-51, 92-97). Відповідно висновку технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на території [ADDRESS] від 30.09.2013 року, вбачається, що між земельними ділянками цих осіб, існує перетин (т.2 а.с.114-150). Таким чином, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні відповідними та належними доказами, враховуючи час отримання сторонами державних актів на землю: [PERSON] - 2003 рік, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - 2007 рік. Заперечення позову представником відповідачів, не заслуговують на увагу, оскільки визнання недійсним державних актів на землю отриманих відповідачами в 2007 році, пов»язане із накладання цих земельних ділянок на земельну ділянку [PERSON], державний акт на яку, видано в 2003 році, внаслідок чого порушуються права інших осіб, зокрема позивачів, як спадкоємців майна після померлого [PERSON] Твердження представника відповідачів [PERSON] про те, що в даному випадку державний акт на право власності на земельну ділянку не можна визнавати у судовому порядку недійсним, суперечать закону і не враховує роз'яснення, викладені у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), відповідно до яких судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що пов'язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Як вбачається із матеріалів справи та це встановлено в судовому засіданні, державні акти на право власності на земельні ділянки, які видані відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 2007 році, внаслідок накладання на земельну ділянку [PERSON], державний акт на яку видано ще в 2003 році, порушують права позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців після померлого [PERSON], щодо володіння, користування та розпорядження цією земельною ділянкою. а тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що державний акт на право приватної власності на землю на ім»я [PERSON], ніким не змінений та не скасований, вимоги про визнання його недійсним, не заявлялися. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, що порушує права позивачів, визнається недійсним.

Outcome: approved