Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву та просить визнати відповідача, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського, будинок 5, також просить виселити відповідача з житлового приміщення за вищевказаною адресою без надання їй іншого житлового приміщення; стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за спожитий природний газ у розмірі 4930,13 гривень; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що вона є власницею житлового будинку № 5, за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського. За вищевказаною адресою також зареєстровані син позивача [PERSON] та колишня невістка позивача відповідач [PERSON]. З 2003 року відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого спільне з нею проживання неможливе. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2010 року шлюб між сином позивача та відповідачкою розірвано. Декілька років підряд, [PERSON] не проживала [INFO], за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського. Відповідач не слідкує за житловим будинком те земельною ділянкою за вищевказаною адресою, ані поточних, ані капітальних ремонтів не проводить, будинок знаходиться в занедбаному стані, потребує негайного ремонту. В 2011 році в будинку позивача був опломбований газовий лічильник та припинено постачання газу з вини відповідача, але остання самовільно підключилася до системи газопостачання в результаті чого був складений розрахунок збитків на суму 4815,43 гривень, які на підставі судового наказу стягнуто з позивача, як власника будинку. Оскільки більше чотирьох років позивач не користується своїм будинком та послугами ПАТ Харківгаз з вини відповідача, остання повинна відшкодувати позивачу сплачену суму заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 4815,13 гривень та суму судового збору у розмірі 114,70 гривень відповідно до судового наказу по справі 635/3705/13-ц. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичайного способу життя, а також моральних стражданнях, погіршенні стану здоровя та складає суму в розмірі 5000,00 гривень. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги [PERSON], просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що з 1999 року разом з чоловіком та дітьми проживає за адресою: [INFO]. З 2001 року вона зареєстрована за вищевказаною адресою. За весь час свого проживання у вказаному будинку відповідач займалася його благоустроєм, нікуди не виїжджала, на відміну від позивача, яка з 2000 року у житловому будинку № 5 за вищевказаною адресою не проживає, участі в його утриманні не приймає. У 2000 році відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] та має від шлюби з ним двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити, також просив справу розглядати без його участі. Суд заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок № 5, за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського, на праві власності в цілому зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою держнотконторою Харківського району Харківської області від 05 вересня 1990 року, реєстр № 2-2521, про що свідчить лист Комунального підприємства Харківське районне бюро технічної інвентаризації № 333 від 30 вересня 2013 року. Відповідно до інформації № 2581 від 11 вересня 2013 року, сформованої Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], та станом на 11 вересня 2013 року разом з нею, згідно записів в будинковій книзі, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2010 року; мають від шлюбу двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, серії І-ВЛ № 141014, видане Південноміською радою Харківського району Харківської області від 03 липня 2000 року; [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 196142, видане Південноміською радою Харківського району Харківської області від 02 листопада 2001 року. Також в якості доказів суду надані: копія паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та пенсійного посвідчення серії АГ № 927853, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області від 18 грудня 2007 року на імя позивача; копія паспорту громадянина України та посвідчення № 004044, виданого Харківською районною державною адміністрацією від 24 січня 2011 року на імя відповідача; копія паспорту громадянина України на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON]; рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Південноміської ради Харківського району Харківської області; лист-відповідь Третьої Харківської держаної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області № 3153/01-16 від 08 листопада 2013 року; копія заява [PERSON] від 17 липня 2011 року; відповідь-повідомлення Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області № 11-138 о/п; договір про користування електричною енергією № 14334 від 26 липня 2011 року на імя відповідача; довідки про склад сімї № 1447 від 26 березня 2007 року; № 526 від 04 лютого 2009 року; № 1726 від 08 грудня 2009 року; № 1010 від 15 вересня 2010 року; № 1755 від 22 лютого 2011 року; № 2067 від 30 жовтня 2013 року, сформовані Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області; довідка № 623 від 01 червня 2004 року, сформована Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області; акт депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області від 03 квітня 2004 року; акт депутата Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 18 лютого 2005 року; свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 332005, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 28 жовтня 2011 року; довідка Комунального підприємства Харківське районне бюро технічної інвентаризації № 186 від 06 листопада 2013 року; заява [PERSON] від 28 вересня 2013 року; постанова Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2013 року; лист Харківського РВ ГУМВС України ЖЄО № 7214 від 29 травня 2013 року; № 16767 від 25 серпня 2013 року та № 13917 від 09 липня 2013 року; адвокатський запит № 15 а від 12 вересня 2013 року; відповідь на запит № 17915/03 від 17 вересня 2013 року; талон-повідомлення № 004564 від 03 вересня 2013 року; акти депутатів Південноміської ради Харківського району Харківської області від 04 серпня 2004 року; від 23 листопада 2008 року; від 28 листопада 2008 року; від 04 березня 2011 року; скарга позивача від 30 серпня 2013 року; акт депутатів Південноміської ради Харківського району Харківської області на підставі скарги. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку що вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського, будинок 5 задоволенню не підлягають, оскільки підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням відсутні, при цьому виходить з того, що відповідач зареєстрована та постійно проживає у житловому будинку № 5 за вказаною адресою останні роки, що визнала у судовому засіданні позивач. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про виселення відповідача із житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Південне, вулиця Чернишевського, 5, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 158 ЖК України власник будинку (квартири) має право надати житлове приміщення у належному йому будинку (квартирі) в користування іншій особі (наймачу) шляхом укладання договору найму житлового приміщення, при цьому договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до ч. 3 ст. 168 Житлового Кодексу України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Судом встановлено, в тому числі з пояснень самого позивача, що відповідач проживає та має зареєстроване місце проживання у належному позивачу житловому будинку за згодою самого позивача, тому суд вважає, що правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами ст. 158 та ст. 168 Житлового Кодексу України, незважаючи на відсутність договору найму між сторонами. Суд, проаналізувавши надані по справі докази, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають оскільки позивач не надала доказів про те, що вона відповідно до ч. 3 ст. 168 ЖК України, за три місяці попередила відповідача про необхідність звільнити житлове приміщення, накшталт: повідомлення через нотаріуса, через орган місцевого самоврядування та інше, позивач не надав доказів що житлове приміщення займане відповідачем, необхідне для проживання позивача та членам її сімї. Також суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми боргу за спожитий природний газ у розмірі 4930,13 гривень, тому що позивач не довела своє право вимоги відшкодування вказаної суми оскільки не надала доказів на підтвердження того, що вона оплатила вказаний борг і що сума боргу утворилась з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки судом не встановлено порушень прав позивача з боку відповідача, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, тому суд відмовляє і в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного суд, повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed