Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 780 772,14 гривень, а саме: за кредитом - 294 423,27 гривень; по відсотках - 97 158,91 гривень; пеня - 389 189,05 гривень, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 3441,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 листопада 2007 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 490050992. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19 серпня 2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов укладеного вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 48 902,98 доларів США. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику [PERSON], кредит у сумі 48 902,98 доларів США. У порушення умов договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01 липня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 36 835,14 доларів США, що за курсом НБУ на 01 липня 2013 року складає - 294 423,27 гривень; за відсотками -12 155,50 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 97 158,91 гривень. На 01 липня 2013 року розмір неустойки становить - пеня - 442 648,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3 538 090,50 гривень. Проте, з огляду на принцип розумності та справедливості, ПАТ «Альфа-Банк», як клієнто-орієнтований банк, користуючись своїми процесуальними правами, дбаючи про виконання позичальником своїх зобов'язань зменшує суму нарахованої неустойки до 11 %, тому розмір пені становить 389 189,95 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 01 листопада 2007 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки № 490050992-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст. ст.74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Третя особа [PERSON], який залучений до участі у справі ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача, третьої особи та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490050992, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань предмет застави на наступних умовах: сума кредиту становить 48 902,98 доларів США, номінальна процентна ставка 12% річних, дата остаточного повернення кредиту - 01 листопада 2013 року, цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ПП «Тойота-Україна» № 5658/10/07 від 09 жовтня 2007 року - Toyota, Land Cruiser Prado, 2007 року випуску, колір - сірий державний номер [NUMBER], № кузову - [NUMBER], тип - легковий універсал, (свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], видане - 30 жовтня 2007 УДАІ ГУ МВС України, м. Київ); сума першочергового внеску - 86 135,00 гривень. Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» створений у формі Публічного акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав і зобов'язань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк». За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Так, 01 листопада 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір поруки № 490050992-П, у відповідності до ст. 2 якого поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основвого договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01 листопада 2013 року; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором. Згідно п. 3.1. ст. 3 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, позичальником порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим, станом на 01 липня 2013 року позичальник має прострочену заборгованість за кредитом - 36 835,14 доларів США, що за курсом НБУ на 01 липня 2013 року складає - 294 423,27 гривень; за відсотками -12 155,50 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 97 158,91 гривень. На 01 липня 2013 року розмір неустойки становить - пеня - 442 648,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3 538 090,50 гривень. Проте, з огляду на принцип розумності та справедливості, ПАТ «Альфа-Банк», як клієнто-орієнтований банк, користуючись своїми процесуальними правами, дбаючи про виконання позичальником своїх зобов'язань зменшив суму нарахованої неустойки до 11 %, тому розмір пені становить 389 189,95 гривень. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з вищезазначених приписів Закону та наявних вищенаведених у справі доказів, обставини справи вказують на порушення зобов'язання по поверненню кредиту, відсотків та пені з боку позичальника, та позивач правомірно вимагає виконання зобов'язань з боку поручителя [PERSON] Відповідно до п.п. 3.4. п. 3 кредитного договору № 490050992 від 01 листопада 2007 року, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. (ч.1 і 2 ст. 549 Цивільного кодексу України) Право на неустойку виникає незалежно він наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України) Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, в тому числі розрахунок нарахованої позивачем пені, суд вважає, що остання нарахована відповідно до вимог чинного законодавства та підстав для зменшення пені, як встановлені Цивільним кодексом, судом під час розгляду справи встановлено не було. 22 липня 2013 року позивачем третій особі [PERSON] та відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, яка залишилась поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що будь-яких заперечень від відповідача та третьої особи подано не було, доказів спростування вимог позивача не подано, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків та пені, підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору сумі 3441,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved