Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Півничний гірничозбагачувальний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він працював в важких та шкідливих умовах праці на посадах електрозварника ручного зварювання по ремонту гірничого устаткування фабрик Північного ГЗК Спецуправління №6 виробничого об'єднання «Кривбасрудоремонт» з листопада 1980 р. по лютий 1984р., електрозварником ручного зварювання дільниці № 5, СпУ № З ВО «Кривбасрудоремонт» з лютого 1984 р. по жовтень 1987 р., електрозварником ручного зварювання дільниці № 1 СпУ № З ВАТ «Кривбасрудоремонт» з жовтня 1987 р. по вересень 1996р.. Потім позивач працював електрогазозварником дільниці № 7 УРТО ВАТ «Північний ГЗК» з грудня 1996 р. по грудень 1997 р., електрогазозварником дільниці № 14 УРТО ВАТ «Північній ГЗК» з грудня 1997 р. по березень 2005 р., електрогазозварником спеціалізованої виробничої дільниці з ремонту механічного устаткування на дільниці збагачення руди РЗФ № 1 ВАТ «Північний ГЗК» з березня 2005р. по листопад 2008р. Потім позивач працював електрогазозварником спеціалізованої виробничої дільниці № 29 з ремонту технологічного устаткування РЗФ № 1 УРТО ВАТ «Північний ГЗК». У зв'язку із переведенням, працював електрогазозварником дільниці збагачення та з ремонту технологічного устаткування РЗФ № 1 ТОВ «Кривбасремонт» з січня 2009 р. по квітень 2009 р. 21 квітня 2009 р. з ініціативи власника - уповноваженим ним органом керівництвом ТОВ «Кривбасремонт» позивач був звільнений з займаної посади в наслідок стану здоров'я - п. 2 ст. 40 КЗпП України. В наслідок особливостей технологічного процесу ремонту механічного устаткування гірничо- збагачувального комбінату ВАТ «Північний ГЗК» на протязі 28 років умови праці виконуваних робіт характеризувалися впливом зварювального аерозолю, пилу, шкідливих хімічних речовин, що в рази перевищували в концентраціях. Рішенням лікарсько-експертної комісії клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (далі УкрНДІпроммед) від 01 вересня 2009 р., протокол № 2067 (виписка із історії хвороби № 3289 від 08.09.2009) позивачу було встановлено професійне захворювання, основний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикониловий бронхіт першого-другого ступню, емфізема легень першого-другого ступеню у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, середнього ступеню важкості, третя ступінь, фаза загострення. ЛН другого ступеню - захворювання професійне. За висновком МСЕК від 21.10.2009 р. позивачу вперше було встановлено 35% втрати професійної працездатності і III групу інвалідності. Потім, 8 жовтня 2012 р. під час чергового повторного огляду МСЕК встановлено 30% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності. Позивач вважає, що за таких обставин роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці з боку роботодавця йому повинна має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Позивач вважає, що моральна шкода йому обумовлена тим, що на протязі 24 років стан здоров'я, починаючи з 1989 р. згідно виписки мед. карти № У-9089, сильно погіршився, приступи задухи до 10 разів на добу, госпітальне лікування не призвело до позитивного ефекту, що призвело до значного обмеження життєдіяльності, яке визначається частковою стійкою втратою до обмеження самообслуговування, тобто потрібно весь цей час постійно додавати додаткові зусилля для організації його життя. Хвороба протягом свого перебігу ускладнилась бронхіальною астмою. За цей час неодноразово лікувався за місцем проживання амбулаторно та стаціонарно, а також за останні роки по два рази на рік лікувався з приводу загострення даного захворювання в клініці УкрНДІпроммед., але відповідного поліпшення стану стана здоров'я не відчуває. Свідомість того, що повного рятування від наведених вище болів досягти практично неможливо, підсилює його (позивача) страждання, бо із всіх видів болю алергологічна біль є одною із складних щодо лікування больових синдромів, медикаментозне лікування майже не дає бажаного результату. Через виникнення розгорнених нападів задухи, які з'являються 2 рази на тиждень. Напади нічної астми з'являються більше 2-х разів на місяць, що призводить до виснаженості нервової системи, зниження фізичної активності, не дозволяє позивачу тривалий час поратись по господарству, ходити до крамниці, відвідувати громадські місця, користуватись громадським транспортом, які раніше добре переносилися. В наслідок профхвороби позивачу через виражену задишку потрібно додавати зусилля щодо надягання одягу та взуття чи його знімання, або отримання водних процедур неможливе через провокування задухи через вологу, надає додатковий емоційних стан через загальну слабкість та наявність дискомфорту під час самообслуговування. Погіршення здібностей позивача через важке хронічне захворювання легень - наслідок того, що він більше не здатний займатися улюбленою справою на тому рівні, який у нього був раніше, у неможливості надалі реалізувати себе у велосипедному спорті, де позивач був лідером спортивної команди. Неможливість надалі реалізувати себе в спорті в даному випадку є явним фактором важкості погіршення здібностей позивача. Наявність болю під час приступу задухи до 4-х разів на добу, які погано купіруються бронходилятаторами, коливання артеріального тиску не дозволяє робити прогулянку на природі, або відпочивати на місцевості Карпат та Південному узбережжі Криму через природні алергени рослинного походження. Таким чином, позивач вважає, що професійне захворювання викликало втрату працездатності, йому було заподіяно суттєву моральну шкоду умовами праці, яку він оцінює відповідно до часу роботи у відповідачів, а саме: ВАТ «Північний ГЗК» - власники джерела підвищеної небезпеки з яким 12 років знаходився в трудових відносинах, що складає 98%' розміру ціни (70 000 грн. позовних вимог) 68 600 грн. та ТОВ «Кривбасремонт», з яким 3 місяці знаходився у трудових відносинах, складає 2% від розміру ціни (70 000 грн. позовних вимог), складає 1 400 грн. і просить стягнути ці суми з відповідачів. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність. Представник позивача [PERSON] наполягає на позовних вимогах позивача. Представник відповідача Луньов Р.В. позов не визнав, пояснив, що згідно ст. 237-1 КЗпП України підставою для виникнення матеріальної відповідальності є протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією із сторін трудового договору своїх обов'язків, яке спричинило заподіянню шкоди. Позивачу [PERSON] було створено всі умови для праці а також позивачем не надано доказів які б підтвердили факт спричинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований, а тому просять в позові відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Слюсар Д.В. в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до ТОВ «Кривбасремонт» тим, що працював на підприємстві ТОВ «Кривбасремонт» в важких та шкідливих умовах праці з 01.01.2010 року по 21 квітня 2009 р. Фактичні обставини і умови роботи позивача на ТОВ «Кривбасремонт» підтверджуються письмовими матеріалами справи (записами у трудовій книжці, даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці), але ці обставини свідчать про те, що вина ТОВ "Кривбасремонт" у виникненні захворювання позивача фактично відсутня. Дійсно, показники впливу шкідливих факторів (запиленість повітря зварювальними аерозолями, марганцем) перевищували ГДК, але позивач працював на ТОВ "Кривбасремонт" 3 місяці 20 днів з 28 років праці в умовах шкідливих факторів, а показники запиленості за цей час були значно нижчі, ніж у попередні періоди його роботи, коли він підпадав під дію шкідливих факторів. На час працевлаштування на ТОВ «Кривбасремонт» [PERSON] вже мав захворювання, зумовлені професійною діяльністю, під час роботи у відповідача мало місце загострення стану позивача, але сукупно стан його здоров'я на день подання позову обумовлений всією трудовою діяльністю та віком. У зв'язку із цим вважають за можливе відшкодування з боку ТОВ «Кривбасремонт» моральної шкоди частково, а саме, з урахуванням часу дії на позивача шкідливих факторів у розмірі 250, 00 грн. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з листопада 1980 р. по лютий 1984р. працював у важких та шкідливих умовах праці на посадах електрозварника ручного зварювання по ремонту гірничого устаткування фабрик Північного ГЗК Спецуправління № 6 виробничого об'єднання «Кривбасрудоремонт», електрозварником ручного зварювання дільниці № 5, СпУ № З ВО «Кривбасрудоремонт» з лютого 1984 р. по жовтень 1987 р., електрозварником ручного зварювання дільниці № 1 СпУ № З ВАТ «Кривбасрудоремонт» з жовтня 1987 р. по вересень 1996р.. З грудня 1996 р. по грудень 1997 р. позивач працював електрогазозварником дільниці № 7 УРТО ВАТ «Північний ГЗК», електрогазозварником дільниці № 14 УРТО ВАТ «Північній ГЗК» з грудня 1997 р. по березень 2005 р., електрогазозварником спеціалізованої виробничої дільниці з ремонту механічного устаткування на дільниці збагачення руди РЗФ № 1 ВАТ «Північний ГЗК» з березня 2005р. по листопад 2008р. Потім позивач працював електрогазозварником спеціалізованої виробничої дільниці № 29 з ремонту технологічного устаткування РЗФ № 1 УРТО ВАТ «Північний ГЗК». У зв'язку із переведенням, працював електрогазозварником дільниці збагачення та з ремонту технологічного устаткування РЗФ № 1 ТОВ «Кривбасремонт» з січня 2009 р. по квітень 2009 р. 21 квітня 2009 р. з ініціативи власника - уповноваженим ним органом керівництвом ТОВ «Кривбасремонт» позивач був звільнений з займаної посади в наслідок стану здоров'я - п. 2 ст. 40 КЗпП України - а.с.9-21. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.09.2009 року (а.с.22-25) та наданих позивачем медичних документів (а.с.34-47) встановлено, що хворів він з 2005 року (виписка з історії хвороби від 22 серпня 2008 року - а.с.35), після чого продовжував працювати у таких же умовах на підприємствах відповідачів, робота на яких відповідно до акту є причиною виникнення професійного захворювання. Таким чином у позивача [PERSON] на підставі висновку МСЕК первинного від 21.10.2009 р. та повторного від 08.10.2012р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з 21.10.2009 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, яка складає 30% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-З статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.09.2009 року (а.с.22-25), виписок МСЕК, виписок із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Строк позовної давності для звернення за захистом до суду не пропущений. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 30% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 6 000 грн., а з з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно 25 000грн. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial