Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

[PERSON] 31.07.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, третя особа: Зміївська державна нотаріальна контора в Харківській області, в якому вказав, що 25.09.2009 року в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області померла його мати [PERSON]. Останнім місцем реєстрації та проживання матері була наступна адреса: 63440, Харківська область, Зміївський район, с. Шелудьківка, вул. Набережна, буд. 29. Батько позивача [PERSON] помер раніше матері, а саме в 1977 року. Також позивач вказує на те, що у нього був рідний брат [PERSON], який помер 01.04.1995 року. Батьки матері позивача померли задовго до неї, оскільки його мати була [INFO] і, таким чином, батькам би її виповнилося на даний момент понад 120 років. За життя мати позивача - [PERSON] - була власником житлового будинку № 29 по вул. Набережній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області. Земельна ділянка, що знаходиться за вищевказаною адресою (під будинком) - не приватизована, оскільки мати позивача за життя не отримувала державного акту на землю. 15.10.1986 року мати позивача склала заповіт, згідно умов якого вона зробила наступне заповідальне розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, вона заповідала [PERSON]. Станом на момент смерті матері у будинку за місцем її останньої реєстрації був зареєстрований та постійно проживав зі спадкоємців лише позивач - [PERSON], а тому він вважає, що може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті матері. До нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто з спадкоємців не звертався. Після звернення позивача у 2013 року до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна померлої матері, його було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючий документ на будинок (свідоцтво про право власності). Позивач вказав на те, що у нього наявна довідка з сільської ради про належність будинку, довідка БТІ та технічний паспорт, а інших документів у нього не має, в звязку з чим йому було рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. Письмової відмови у вчиненні нотаріальної дії позивач не отримував, оскільки його повідомили про те, що за відсутності правовстановлюючого документу на будинок видача свідоцтва про право на спадщину взагалі не може бути виконана, що й змусило його звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити та визнати за ним право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті 25.09.2009 року в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області його матері [PERSON] у вигляді житлового будинку № 29 по вул. Набережній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області з надвірними будівлями. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Представники третьої особи Зміївської державної нотаріальної контори в Харківській області у попереднє судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надходило. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: 25.09.2009 року в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ВЛ №227865, яке видане 28.09.2009 року [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області, про що в книзі реєстрації смертей зазначеної ради зроблено відповідний актовий запис за № 41 (а.с. 8). Останнім місцем реєстрації та проживання матері позивача була наступна адреса: 63440, Харківська область, Зміївський район, с. Шелудьківка, вул. Набережна, буд. 29, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області. Той факт, що померла 25.09.2009 року в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області [PERSON] була матірю позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-УР №1827614 (а.с. 11). Рідний брат позивача - [PERSON] помер 01.04.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ВЛ № 338490. (а.с. 13). За життя [PERSON] була власником житлового будинку №29 по вул. Набережній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується відповідною технічною документацією на будинок, зокрема технічним паспортом, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №395, висновком „Про технічний стан будинку №3885 від 05.09.2012 року та довідкою сільської ради про належність згідно по господарських книг житлового будинку (а.с. 15-17, 18, 19, 20). Земельна ділянка, що знаходиться за вищевказаною адресою (під будинком) - не приватизована. 15.10.1986 року мати позивача склала заповіт, згідно умов якого вона зробила наступне заповідальне розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, вона заповідала [PERSON] (а.с. 21). Станом на мент смерті матері позивача у будинку за місцем її останньої реєстрації був зареєстрований та постійно проживав зі спадкоємців лише [PERSON], а тому він може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті матері. (а.с. 22). До нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто з спадкоємців не звертався, що підтверджується листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області. Згідно наказу Мінрегіонбуду №404 від 13.06.2012р. та зареєстрованого в Мінюсті 09.07.2012 р. щодо порядку прийняття в експлуатацію житлових будинків ,збудованих до 05.08.2012р одним із документів є технічний паспорт та висновок складений БТІ . Згідно з положеннями ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 4 липня 2004 року № 1952-N права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 р. (втратив чинність 13.12.95 р.), реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР . Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося після закінчення будівництва у погосподарській книзі на ім'я забудовника. Інших правовстановлювальних документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13.12.95, рішення виконкому про виділення земельної ділянки під забудову було визначено як правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно з п. 4.15. „Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем по справі докази свідчать про належне прийняття ним спадщини після померлої матері, а також про неможливість оформлення спадщини нотаріально, що обумовлено відсутністю у нього правовстановлюючого документу на спадкове майно і таким чином оформлення спадщини у судовому порядку відповідає вимогам діючого законодавства, в звязку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved