Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна, що був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення. Нерухоме майно знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовують свої вимоги тим, що вони в 1999 році набули зазначене нерухоме майно, уклавши угоду міни через товарну біржу «Дніпродзержинська». Володіють і користуються зазначеним майном, але не можуть реалізувати своє право власності в повному обсязі, так як договір міни нотаріально не посвідчений. Просять суд визнати дійсним зазначений договір та визнати за ними право власності на нерухоме майно. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали, підтвердили факт укладання угоди міни нерухомого майна з позивачами, а також факт виконання зазначеної угоди. На теперішній час вони володіють і користуються нерухомим майном за адресою [ADDRESS], а позивачі - нерухомим майном за адресою [ADDRESS]. Представник товарної біржі «Дніпродзержинська» в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, заперечень і клопотань не надав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.02.1999 р. між [PERSON], яка діяла за себе і своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на товарній біржі «Дніпродзержинська» було укладено договір міни нерухомого майна. Згідно з умовами вказаного договору міни, [PERSON], [PERSON], [PERSON] міняють трикімнатну квартиру, загальною площею 66,8 кв. м, житловою площею 39, 6 кв. м, що належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.04.98 р., виданого центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «Придніпровський хімзавод» згідно з розпорядженням № 4278 від 06.04.98 р., на 27/50 частин житлового будинку А-1 шлакоблок, житловою площею 59,5 кв. м , № 1-6 огорожа, І тротуар, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] і знаходиться у спільному користуванні із співвласником, за адресою [ADDRESS]. Вказані 27/50 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] належать [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.09.98 р., виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням № 5п/452-р від 28.09.98 р., зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 175 за № 225731. Вказана вище трикімнатна квартира була передана позивачам, які зареєстрували право власності на нього в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 140 за № 21936 від 02.03.1999 р., а 27/50 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS], були передані відповідачам, які на теперішній час володіють і користуються вказаним нерухомим майном. 29.03.2013 р., [PERSON] вступила в шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, що є в матеріалах справи. У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час укладання між сторонами угоди міни нерухомого майна діяв Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року). Приписами статті 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей. Згідно ст. 241 ЦК УРСР за договором міни між сторонами здійснюється обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до норм ст. 242 ЦК УРСР, до договору міни застосовуються правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Приписами статті 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91.р. «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час укладання біржової угоди, договір, зареєстрований на товарній біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, сторони виконали угоду міни нерухомого майна, передавши й отримавши нерухоме майно, вказане в умовах договору, що підтверджується договором міни нерухомого майна та поясненнями у судовому засіданні. Оригінал договору міни зберігається в матеріалах справи. На теперішній час [PERSON], [PERSON], [PERSON] володіють, користуються й утримують нерухоме майно, отримане ними за договором міни, а саме - 27/50 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON], [PERSON] володіють, користуються й утримують нерухоме майно, отримане ними за договором міни, а саме - трикімнатну квартиру, загальною площею 66,8 кв. м, житловою площею 39,6 кв. за адресою м [ADDRESS]. У зв'язку із повним виконанням сторонами за договором своїх обов'язків, правовідносини між сторонами за вказаним вище договором міни були припинені. Частиною 1 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів» визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону). На час укладання угоди міни нерухомого майна між сторонами, законодавство України не передбачало обов'язкового нотаріального посвідчення вказаного договору, який було укладено на товарній біржі. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності з п.2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Викладене є підставою для задоволення позовної заяви в повному обсязі. Враховуюче наведене вище,

Outcome: approved