Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до прокуратури Христинівського району Черкаської області, Христинівського РВ УМВС про стягнення майнової, матеріальної та моральної шкоди. Просили стягнути на їх користь солідарно майнову шкоду в сумі 3803,48 грн., матеріальну шкоду в сумі 1881 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн. з відповідачів солідарно на розсуд суду та погодження між відповідачами, постановити окрему ухвалу з направленням вищестоящим органам про порушення КПК України кожним із відповідачів в ці роки. В обґрунтування позових вимог [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що за їх заявою від 11.11.2010 р. щодо неправомірних, на їх думку, дій [PERSON] стосовно укладення договорів оренди земельних ділянок Христинівським РВ УМВС проводилась перевірка в порядку ст. 97 КПК України 1960 р. та протягом тривалого часу неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в подальшому скасовувались. На їх думку, такими діями відповідачів їм завдано майнову, матеріальну та моральну шкоду у вказаному вище розмірі, яку вони просять стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою суду від 30.10.2013 р. до участі у справі як співвідповідача залучено прокуратуру Черкаської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак її інтереси за довіреністю представляв [PERSON] За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] Позивач [PERSON], він же як представник позивача [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник відповідачів прокуратури Черкаської області та прокуратури Христинівського району Черкаської області Школьна А.В. подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не базуються на нормах чинного законодавства та є необґрунтованими, витрачені позивачами кошти на поштові послуги та канцтовари при оскарженні постанов про відмову в порушенні кримінальної справи до судових витрат у кримінальному провадженні не відносяться та не можуть бути стягнуті ні за рахунок держави, ні за рахунок органів внутрішніх справ та прокуратури. Вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення з органів прокуратури та органів внутрішніх справ невиплаченої орендної плати в розмірі 3803,48 грн. позбавлені правового підґрунтя, оскільки згідно із ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, тому орендну плату не можна стягнути з відповідачів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Саме по собі скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання цим шкоди позивачам. В чому виразилася моральна шкода [PERSON] та [PERSON], оцінена ними в 15000 грн., із позовної заяви встановити не можливо. У судовому засіданні представник відповідачів прокуратури Черкаської області та прокуратури Христинівського району Черкаської області Школьна А.В. позов не визнала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у запереченнях проти позову. Представник відповідача Христинівського РВ УМВС Розборський В.В. у судовому засіданні позов не визнав повністю, при цьому посилався на обставини, зазначені у запереченнях проти позову, поданих представником відповідачів прокуратури Черкаської області та прокуратури Христинівського району Черкаської області Школьною А.В. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: відмовний матеріал № 579 за 2011 р. за зверненням [PERSON] та [PERSON], в тому числі заяву [PERSON] та [PERSON] на ім'я Генерального прокурора України, бланк договору оренди землі без зазначення номеру, дати та без підписів сторін, лист відділу Держкомзему у Христинівському районі № 06-06/1294 від 11.07.2012 р. про те, що договір оренди на земельну ділянку (пай) [PERSON] і [PERSON] із СТОВ «Розсішки» у відділі не обліковується, копію постанови Христинівського районного суду від 03.12.2012 р., якою скаргу [PERSON] та [PERSON] про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.10.2012 р. залишено без задоволення, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 11.11.2010 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Генерального прокурора України із заявою про кримінальний злочин, передбачений ст.ст. 185, 190 КК України. У заяві вони вказали, що у березні 2010 р. передали державні акти на земельні ділянки орендарю в особі [PERSON], який зобов'язувався укласти договір оренди землі. Договори оренди були ними підписані, також були надані копії паспортів і орендар обіцяв, що ці договори будуть підписані інвестором, зареєстровані та видані їм на руки. Але цього зроблено не було. Їх запитання щодо укладення договорів оренди землі залишаються без відповіді. Тому просили «провести розслідування у відповідності ст.ст. 2, 97 КПК України та зобов'язати видати договори оренди та додані документи з виплатою орендної плати за оренду земельних паїв». За заявою [PERSON] та [PERSON] від 11.11.2010 р. Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, якому була передана для розгляду вказана заява, проводилась перевірка в порядку ст. 97 КПК України 1960 р. та неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в подальшому скасовувались. Остання постанова про відмову в порушенні кримінальної справи Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області була винесена 20.10.2012 р. Підставою для відмови в порушенні кримінальної справи стало те, що вимоги заяви [PERSON] та [PERSON] від 11.11.2010 р. мають цивільно-правовий характер. Постановою Христинівського районного суду від 03.12.2012 р. було залишено без задоволення скаргу [PERSON] та [PERSON] про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.10.2011 р. Постанова суду від 03.12.2012 р. набрала законної сили. Підставою позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у позовній заяві зазначають винесення незаконних постанов, незаконні дії начальників, які затверджували ці постанови, та бездіяльність прокурора, який спочатку погоджує ці постанови, а потім на вимогу прокуратури області та суду скасовує їх заднім числом, а тим більше навіть оскаржує постанови судів про скасування постанов. Як зазначають позивачі [PERSON] та [PERSON] у позовній заяві, такими діями відповідачів їм завдано майнову, матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої ч.ч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно із ч.1 ст. 1172 ЦК України шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відшкодовує юридична або фізична особа, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Суд вважає, що саме по собі скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій прокуратури та міліції, про наявність їх вини та завдання цим шкоди. А за відсутності вини немає підстав покладення відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на відповідачів. У позовній заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з відповідачів солідарно майнову шкоду, яка полягає у невиплаченій орендній платі в сумі 3803,48 грн. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується на підставі добровільно укладеного та належним чином зареєстрованого договору оренди землі особою, яка використовує земельну ділянку. Тобто, відшкодування майнової шкоди у вигляді невиплаченої орендної плати не може бути покладене на відповідачів. У прохальній частині позовної заяви позивачі [PERSON] та [PERSON] просили також стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 1881 грн. В той же час у тексті позовної заяви зазначено, що матеріальна шкода складається з судових витрат в сумі 206 грн. та матеріальна шкода 875 грн. (тобто суми у прохальній та мотивувальній частині позовної заяви не збігаються). Матеріальна шкода за визначенням позивачів полягає у втраті робочого, особистого часу, проїздах до суду, прокуратури, міліції, купівлі канцтоварів та друкуванні заяв, скарг в прокуратуру, суд та до Верховної Ради України. Відповідно до ст. 91 КПК України 1960 р., чинного на час розгляду скарг позивачів [PERSON] та [PERSON] на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, судові витрати складаються: 1) із сум, що видані і мають бути видані свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам і понятим; 2) із сум, витрачених на зберігання, пересилання і дослідження речових доказів; 3) з інших витрат, що їх зробили органи дізнання, досудового слідства і суд при провадженні у даній справі. Згідно з ч.1 ст. 93 КПК України 1960 р. судові витрати покладаються на засуджених, крім сум, що видані і мають бути видані перекладачам, або приймаються на рахунок держави. Враховуючи зазначене, витрачені позивачами кошти на поштові послуги та канцтовари при оскарженні постанов про відмову в порушенні кримінальної справи до судових витрат у кримінальному провадженні не відносяться та не можуть бути стягнуті ні з держави, ні з органів внутрішніх справ та прокуратури. Заподіяння матеріальної шкоди у вигляді втрати робочого, особистого часу, проїзду до суду, прокуратури, міліції, друкуванні заяв, скарг не підтверджується позивачами відповідними доказами. Крім того, позивачами не зазначені норми права, які б передбачали відшкодування матеріальної шкоди у подібній формі. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди також необхідно відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то в позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначено, що моральна шкода полягає у приниженні їх честі, гідності та ділової репутації. Позивачі зазначають, що неправомірні, незаконні дії відповідачів великою мірою принизили рівень авторитету серед односельців, знайомих і навіть родичів. Такі дії відповідачів призвели до погіршення здоров'я внаслідок психічних страждань та постійного душевного страждання. Їх духовні, фізичні страждання посилюються тим, що велика кількість осіб протягом 19 місяців намагаються закрити злочин, що супроводжується станом нервозності. А це підвищення артеріального тиску, загострення хронічних хвороб, втрата сну, спокою. Крім відсутності протиправності діяння відповідачів, відсутності вини в їх діях, про що зазначалось у рішенні вище, суд при вирішенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди враховує також недоведеність позивачами обставин, які вони вказували як підстави для стягнення моральної шкоди з відповідачів. Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Суд також, враховуючи безпідставність позовних вимог про стягнення майнової, матеріальної та моральної шкоди, вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позовної заяви про постановлення окремої ухвали з направленням вищестоящим органам про порушення КПК України відповідачами.

Outcome: dismissed