Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

[PERSON]. звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за просрочку у виплаті аліментів, посилаючись на те, що за рішення Артемівського міськрайонного суду від 19.03.2012 року , [PERSON] зобов'язаний сплачувати їй аліменти на утримання малолітніх доньок:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. За весь період [PERSON] в рахунок сплати аліментів перерахував 360грн. , чим ухиляється від сплати аліментів. Відповідно до вимог ст..195 СК України, розмір заборгованості по аліментам нараховується державним виконавцем, станом на 01.04.2013року заборгованість по оплаті аліментів складає 10476,60грн. Вважає, що відповідно до вимог ст. 196 СК України, в наслідок виникнення заборгованості по вині особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, утримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного проценту від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки, а тому просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача неустойку (пеню) від суми заборгованості по аліментам у розмірі 29581,12грн. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснював, що з нього з заробітної сплати кожний місяць утримується аліменти на утримання доньок, неустойку(пеню) від суми заборгованості не визнає, оскільки він тяжко хворів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, що є у матеріалах справи, вважає, що позов підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду від 19.03.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] починаючи з 01.02.2012року. Згідно розрахунку заборгованості, наданої відділом державної виконавчої служи, вбачається, що борг по сплаті аліментів станом на 01.04.2013 року складає 10 476,60грн. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати вбачається, що з заробітної плати з [PERSON] відповідно до в/л №7141-17/1266-26979 від 07.05.2013року утримується заборгованість по аліментам та залишок заборгованості на 01.08.2013 року складає 6668,09грн. Згідно ксерокопій наданих з амбулаторної картки [PERSON] вбачається, що останній мав тяжке захворювання опік третьої ступені. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст. 196 ч. 1 СК України, пеня нараховується на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 в своєї Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15.05.2006р № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв*язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної Постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) від суми заборгованості по аліментам у розмірі 10 476,60грн., враховуючи матеріальний стан відповідача,який є скрутним, оскільки він мав захворювання опіки третьої ступені, а тому зважаючи на матеріальний та сімейний стан відповідача,суд вважає можливим зменшити розмір пені. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial