Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно розписок від 29.11.2011 відповідачі мають повернути йому борг у сумі 5 000 грн. кожний у строк до 01.05.2012. Однак, вказаної суми боргу жоден з відповідачів не повернув, внаслідок чого він змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених відповідачами прав. На його неодноразові вимоги щодо повернення йому боргу відповідачі не реагують. Така поведінка відповідачів змушує його звертатися до суду з проханням стягнути вказану суму боргу, а також стягнути відсотки по несплаченій сумі за невиконання грошових зобов’язань у розмірі три відсотки річних з простроченої суми. В розписці відповідачі зазначили, що мають повернути йому борг у розмірі по 5 000 грн. кожний до 01.05.2012. При підрахунку 3% річних встановлюємо, що крім основної суми боргу відповідачі мають сплатити на його користь ще по 225 грн. – 3% річних, розрахунок яких він провів наступним чином: спочатку необхідно встановити відсоток за прострочення боргу за один місяць. Для цього 5000 грн. х 3% : 100% = 150 грн., що становить 3% річних за рік. Для встановлення місячного відсотку в гривнях на суму 3% річних 150 грн. ділимо на 12 місяців, отримуємо, що в місяць за прострочення боргу відповідач має сплатити 12,50 грн. Прострочення у поверненні суми боргу становить 18 місяців з 01.05.2012 по 01.11.2013. Тепер 12,50 грн. х 18, отримуємо суму 3% річних за 19 місяців у розмірі 225 грн. Таким чином, відповідачі мають повернути йому по 5225 грн. кожен, а всього 10450 грн. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів – у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 29 листопада 2011 року [PERSON] позичив [PERSON] та [PERSON] по 5000 грн. кожному, які останні зобов’язалися повернути до 01 травня 2012 року. Зазначені обставини підтверджуються розписками [PERSON] та [PERSON] від 29.11.2012. Статтями 11, 13, 626, 628 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до стст. 1046, 1047 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачами в ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи те, що позивачем надано розписки [PERSON] та [PERSON] про отримання від них у борг сум у розмірі по 5000 гривень, відсутність будь-яких спростувань цього факту зі сторони відповідачів, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу, 3% річних від простроченої суми, судових витрат є обґрунтованими, законними, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved