Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Авто» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збільшивши в подальшому позовні вимоги, зазначила наступне. 17.07.2012 р. в Ленінському районі м. Донецька на пр. Ленінському відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода Фабия держ.номер [NUMBER], який належить їй - [PERSON] на праві власності та автобуса БАЗ А 079.23 державний номер № [NUMBER], який знаходився під керуванням водія [PERSON] та належить відповідачу - ТОВ «Гор-Авто» на праві власності. 29.08.2012р. постановою Докучаєвського міського суду по справі № 305154862012 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Постанова Докучаевського міського суду по справі № 305154862012, ані водієм [PERSON], ані безпосередньо відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили. Докучаевським міським судом було встановлено, що водій відповідача керуючи автобусом БАЗ А 079.23 не обрав безпечну дистанцію та порушуючи п. 13.1 ПДД України, здійснив наїзд на автомобіль Шкода Фабия держ. номер [NUMBER], який належить їй. З вини водія [PERSON] їй було спричинено матеріальну шкоду. Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди від 21.08.2012р. який було складено незалежним оцінювачем [PERSON], який має відповідний сертифікат оцінювача, вартість ремонтних робіт та матеріалів необхідних для ремонту її автомобіля Шкода Фабия держ. номер [NUMBER] становить 47537 гривень 34 коп. Вказала, що відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України матеріальна шкода завдана працівником юридичної особі повинна відшкодовуватись саме юридичною особою. Після декількох звернень до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди, які залишились без задоволення, 05.04.2013р. на адресу відповідача вона направила письмову вимогу про вартість ремонтних робіт та матеріалів необхідних для ремонту автомобіля Шкода Фабия держ. номер [NUMBER] в розмірі 47537 гривень 34 коп. Однак, до теперішнього часу відповідач відмовляється від добровільної сплати вартості ремонтних робіт та матеріалів необхідних для ремонту автомобіля, у зв»язку із чим просила стягнути з відповідача на її користь 47537 гривень 34 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. Після залучення ухвалою суду від 13 вересня 2013 року до участі у справі в якості співвідповідача Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», [PERSON] уточнила позовні вимоги, посилаючись на ст. ст. 1166-1168 ЦК Укураїни, ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила стягнути у солідарному порядку з відповідачів на її користь 47027,34 грн. вартості ремонтних робіт та матеріалів необхідних для ремонту автомобіля Шкода Фабія д/н. [NUMBER], моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та судові витрати. Крім того, з позовом до суду звернувся [PERSON], уточнивши його в подальшому, просив стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на його користь моральну шкоду, яка була завдана діями водія [PERSON], у розмірі 10 000 грн. В обґрунтуванні позову зазначив аналогічні обставини, що і позивач [PERSON], крім того вказав, що в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився на задньому сидінні автомобіля «Шкода Фабия» держ. номер [NUMBER], отримав тілесні ушкодження, що у подальшому привело до моральних страждань та переживань. Вважає, що заявлена ним сума моральної шкоди буде достатньої для компенсації перенесених незручностей та моральних переживань. Також з позовом про відшкодування моральної шкоди звернувся Автомонов В»ячеслав Васильович, який вказав, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася при викладених вище обставинах, він знаходився у автомобілі «Шкода Фабия» держ. номер [NUMBER], отримав тілесні ушкодження, певний дискомфорт і переніс внаслідок цього моральні страждання, які просив компенсувати шляхом стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» 10 000 грн., що відповідає вимогам ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалами Ленінського районного суду м.Донецька від 25 липня 2013 року відповідно до ст. 126 ЦПК України зазначені позови об»єднані в одне провадження. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги своїх довірителів, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позову. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Авто», Чернікова О.І. та Міщенко О.Я. уточненні позовні вимоги не визнали, вважають, що шкода підлягає відшкодуванню відповідно до вимог ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», постанови КМУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», тобто з Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», оскільки ТОВ «Гор-Авто» виконало умови страхування, сплатило позивачу [PERSON] франшизу, інших зобов»язань і порушень договору страхування не має. У судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причину своєї відсутності суду не повідомили, заперечень не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представників відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Авто», дослідивши матеріали справи і наявні у ній докази, встановив наступне. 17 липня 2012 року по пр.Ленінському у м. Донецька відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода Фабия д/н. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності та автобуса БАЗ А 079.23 д/н. № [NUMBER], який знаходився під керуванням водія [PERSON] та належить відповідачу - ТОВ «Гор-Авто» на праві власності. 29.08.2012р. постановою Докучаєвського міського суду у справі № 305154862012 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої завдані матеріальні збитки позивачу [PERSON] та тілесні ушкодження позивачам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується медичними довідками (а.с. 18, 39-40, 51-52). Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди від 21.08.2012р. який було складено незалежним оцінювачем [PERSON], вартість ремонтних робіт та матеріалів необхідних для ремонту автомобіля Шкода Фабия держ. номер [NUMBER], що належить [PERSON], становить 47537 гривень 34 коп. (а.с.4-13) Судовим розглядом також встановлено, що водій [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Гор-Авто», вказані обставини у судовому засіданні не оспорювалися відповідачем. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не по її провині. Згідно ч.5 ст. 1187 ГК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв»язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Разом з тим, судом встановлено, що автотранспортний засіб відповідача ТОВ «Гор-Авто», яким керував [PERSON] був застрахований згідно полісу АА/4568804 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», відповідно до якого ліміт по майну складає 50 000 гривень, ліміт по життю та здоров»ю складає 100000 гривень, франшиза 510 гривень, як вбачається з листа №31910 від 07.12.2012р. Департаменту інформаційних технологій МТСБУ (а.с. 83, 85) Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України "Про страхування". Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Дані обов»язки страховика містяться і в приписах ст.25 Закону України «Про страхування». За таких підстав, суд вважає вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на її користь страхового відшкодування, передбаченого полісом АА/4568804 від 04.08.2011р. обґрунтованими, разом з тим, з урахування вказаних вище вимог закону, матеріальна шкода у розмірі 47537 грн. 34 коп. підлягає відшкодуванню у повному розмірі саме з ПрАТ Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», а не солідарно з відповідачів, як просила [PERSON] Крім того, що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 20 000 грн., суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдавала, при наявності її вини, крім випадків, встановленою частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.22.3 ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більш ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодовування, визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У такому випадку суд вважає, що обґрунтованим є розмір моральної шкоди з урахуванням ліміту страхового відшкодування шкоди, завданої життю та здоров»ю, передбаченого полісом АА/4568804 від 04.08.2011р., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь позивача [PERSON] - 5 000 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 10 000 грн., на користь [PERSON] у розмірі 10 000 грн., суд керується п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховує дискомфорт, який створився внаслідок отриманих емоційних переживань, зміною життєвих відносин та звичайного образу життя, та на підставі ст.1167 ЦК України обмежується стягненням з відповідача ПрАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь [PERSON] - 5 000 гривень, на користь [PERSON] - 5 000 гривень. Тим самим, частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК стягнути суму судового збору з ПрАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь [PERSON] у розмірі 475,38 грн., на користь [PERSON] у розмірі 114,70 грн., на користь [PERSON] у розмірі 114,70 грн. На підставі ст. ст. 979, 990, 1166 ЦК України, ст. 32, 36 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 25 ЗУ «Про страхання», п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial