Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-23 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] був присутнім при проведенні попереднього судового засідання просив дати час для примирення, позовні вимоги не визнав. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, надала заяву в який вказала, що підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Судом були досліджені наступні документи: копія паспорту громадянки України [PERSON], серії КК № 907884; копія свідоцтва про народження [PERSON], 30.08.2003р.н., серії 1-ЖД № 179465; свідоцтво про одруження, серії І-ЖД № 111656, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 01.03.2003р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 25; лист-відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській обл. за вх. № 2349 від 05.04.2013р.; заява № 5702 від 24.07.2013р. [PERSON]; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 01 березня 2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за № 25. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 30 серпня 2003р.н., який на даний момент проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюб виявився невдалим, оскільки за час спільного життя переконалися, що у них немає спільних інтересів, кожен з них жив своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Позивач вважає, що подальше сумісне проживання з відповідачем неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, тому позивач просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивач посилається на те, що дитина знаходиться на її утриманні. Тому, позивачу важко самій забезпечувати дитину. При визначенні розміру аліментів позивач виходила із того, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина. В своєму позові, позивач також вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, просить залишити проживати разом із нею її малолітнього сина [PERSON], також просить залишити їй прізвище «Караміля». Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки позивач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляє, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Караміля». Однак, у відповідності до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище, у звязку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Але, як вбачається із свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 111656, позивач своє прізвище після реєстрації шлюбу не змінювала. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. В позові позивач, посилається на те, що при визначенні розміру аліментів виходила із того, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак при цьому не надала жодного доказу в підтвердженні цього факту. Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень сімейного законодавства України, визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність непрацездатних членів сім`ї, інші істотні обставини. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання їх сумісної дитини не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги частково, присуджує аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Outcome: partial