Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати факт родинних відносин та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 159, 80 кв.м, житловою площею 102, 10 кв.м, розташованого в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що його матері [PERSON] належало по праву приватної власності ? частина житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] Батько позивача - [PERSON] помер [INFO]. Посилаючись на те, що є спадкоємцем після смерті матері, фактично прийняв спадщину, звернувся до 1 Державної нотаріальної контори Харківського району для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, але йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому що правовстановлюючий документ [PERSON] не був зареєстрований в КП ХРБТІ, а також тому, що в свідоцтві про народження його прізвище вказано «[PERSON]», тоді як прізвище його матері записано як «[PERSON]» позивач просить суд встановити факт родинних відносин та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 159, 80 кв.м, житловою площею 102, 10 кв.м, розташованого в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Матері позивача [PERSON] належала по праву приватної власності 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно правовстановлюючих документів - рішення Харківського районного суду по справі № 2-1380/1994 р. від 8.09.1994 року, про що свідчить довідка КП ХРБТІ від 6.11.2013 року. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 3. 04. 1998 року. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO]. Відповідно до п.4 Заключних і перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2007 року» у п.1 зазначено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР від 18.06.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, є спадкоємцем після смерті [PERSON], прийняв спадщину, користувався житловим будинком, присадибною ділянкою, але йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому що правовстановлюючий документ [PERSON] не був зареєстрований в КП ХРБТІ, а також тому, що в свідоцтві про народження його прізвище вказано «[PERSON]», тоді як прізвище його матері записано як «[PERSON]». Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved