Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить визнати недійсною угоду про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва №18 від 25 липня 2006 року, укладену між [PERSON] та приватним підприємством [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що між [PERSON] та підприємцем [PERSON] 14.11.2003р. був укладений договір про дольову участь в будівництва№12, за умовами якого дольовик взяв на себе зобов'язання проплатити вартість житла - квартири площею 81,7 кв.м. в житловому будинку по [ADDRESS]. Умови договору [PERSON] виконанні належним чином, а саме проплачена повна вартість квартири. Однак, позивачу стало відомо, що [PERSON] уклала із підприємцем [PERSON] угоду про дольову участь у будівництві житла, за умовами якого дольовик [PERSON] отримує після здійснення оплати за проведення будівельні роботи квартиру [ADDRESS], яка була предметом договору, укладеного із [PERSON] Дана угода укладена із порушенням норм законодавства, оскільки укладена значно пізніше ніж договір із [PERSON] і є такою, що порушує його права та інтереси як законного володільця квартири, оскільки унеможливлює реалізацію набутого правомірно права власності. Тому, угоду від 25.07.2006р., укладену із [PERSON] слід визнати недійсною. В судове засідання відповідач чи її представник не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином. В попередніх засіданнях представник відповідача позовні вимоги не визнавала, посилаючись на те, що укладена із [PERSON] та підприємцем [PERSON] угода була укладена у відповідності до норм законодавства, [PERSON] виконала належним чином свої зобов'язання по оплаті вартості квартири. Суд, дослідивши зібранні у справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 14 листопада 2003 року між [PERSON] (дольовик) та приватним підприємцем [PERSON] (забудівник) був укладений договір №12 «Про дольову участь в будівництві житла», за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання брати участь у будівництві житлової квартири шляхом внесення коштів. Забудівник виділяє дольовику трикімнатну квартиру загальною площею 81,7 к.м. на шостому поверсі в першому під'їзді в житловому будинку [ADDRESS]. За виділену квартиру [PERSON] сплачує підприємцю [PERSON] кошти в сумі еквівалентній 31046 доларів США, що становить 164545 грн. Як підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами квитанцій [PERSON] зобов'язання по оплаті вартості квартири по договору від 14.11.2003р. №12 виконав належним чином. Згідно довідки ПП [PERSON] від 27.12.2010р. №12/29 [PERSON] є власником дольової участі [ADDRESS] згідно угоди про дольову участь в будівництві житла за №12 від 14.11.2003р. Довідкою від 27.12.2010р. №12/30, виданою підприємцем [PERSON] засвідчено, що [PERSON] згідно договору №12 від 14.11.2003р. оплатив повну вартість трикімнатної квартири площею 81,6 кв.м. по [ADDRESS]. За даними технічного паспорту від 24.01.2013р. на квартиру [ADDRESS], власником якої вказаний [PERSON], загальна площа квартири становить 87,0 кв.м. 25 липня 2006 року між приватним підприємцем [PERSON] (забудівник) та дольовиком [PERSON] була укладена угода №18 «Про дольову участь в будівництві житла», за умовами якої забудівник виділяє [PERSON] в будинку [ADDRESS] загальною площею 81,7 кв.м. Згідно пункту 2 Угоди за виділену квартиру [PERSON] сплачує підприємцю [PERSON] 41340 доларів США. Проте, протягом розгляду справи відповідачем не будо подано належних доказів у підтвердження проведення оплати вартості квартири [ADDRESS], на виконання угоди №18 від 25.07.2006р., а також і самого оригіналу оспореної угоди. Разом з тим, на клопотання представника позивача в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] який працював із 2005 року на посаді директора ТОВ «Сервер». Із наданих показів вбачається, що довідку про оплату [PERSON] повної вартості квартири виписував він особисто. Нумерація квартир в будинку по [ADDRESS], у договорах про дольову участь проставлялася із 2008 року, у договорах зазначалися лише вулиця, будинок, під'їзд, поверх та площа, а тому в нього викликає сумнів факт проставляння номера квартири [ADDRESS] у договорі, укладеному із [PERSON] Зазначає, що він приймав участь у будівництві будинку по [ADDRESS], були складені списки дольовиків квартир, їм видавалися ключі, збиралися додаткові кошти. Крім [PERSON], який був дольовиком квартири [ADDRESS], ніхто більше до нього з приводу будівництва будинку не звертався, [PERSON] як дольовика в будинку по [ADDRESS], не пам'ятає. [PERSON] постійно був присутній при здійсненні будівництва, звертався із претензіями щодо неналежного виконання будівельних робіт та усунення недоліків в процесі будівництва. Стверджує, що всі рішення по укладенню договорів на вільні квартири приймав [PERSON] Стаття 627 Цивільного кодексу України, з посиланням на статтю 6 Кодексу передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх позовних вимог і заперечень У відповідності до ст. 11 ЦК України підставам виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стаття 16 Цивільного кодексу передбачає, що одним із способів захисту прав та інтересу є визнання правочину недійсним. За таких обставин, суд, приймаючи до уваги покази свідка, прийшов до висновку, що укладеною 25.07.2006р. угодою №18 із [PERSON], на виконання умов якої відповідачем не подано доказів, порушуються права та інтереси позивача [PERSON], який є набувачем квартири по укладеному 14.11.2003р. №12 договору в частині реалізації правомірно набутого права на отримання у власність квартири, умови якого виконав належним чином, а відтак вони підлягають захисту шляхом визнання недійсною угоди від 25.07.2006р. №18. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій сторін у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи викладене,

Outcome: approved