Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 28 березня 2013 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах дитини [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про виселення. В обґрунтування позовних вимог, згідно уточненої позовної заяви, зазначили, що 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитним договір №DNK0GA00000068, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитної ліні у розмірі 45500,00 доларів США, строком до 20 грудня 2027 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки №DNK0GA00000068, відповідно до умов якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 54,50 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. 08 грудня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» та вирішено виселити [PERSON] та зняти її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Позивач просив виселити відповідачів з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Головному управлінні Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, компетенція якого територіально поширюється на адресу зазначеного будинку та стягнути з відповідачів судові витрати. В судове засіданні представник позивача [PERSON] не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.78). В судове засідання відповідачі не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.48-53, 56-57, 61-73). Про причини неявки суд не повідомили, письмових заяв від них не надходило. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надали суду письмову заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника (а.с.58). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитним договір №DNK0GA00000068, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитної ліні у розмірі 45500,00 доларів США, строком до 20 грудня 2027 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.7-12). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки №DNK0GA00000068, відповідно до умов якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 54,50 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.13-16). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Проте, [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, зобов'язання за кредитним договором не виконала. У зв'язку з чим, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, було ухвалено заочне рішення, яким вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51149,80 доларів США, що в еквіваленті складає 393635,90 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та вирішено виселити [PERSON] та зняти її з реєстрації за зазначеною адресою (а.с.17-19). Таким чином, позовні вимоги в частині виселення [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначеним рішенням суду [PERSON] вже було виселено та знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 06 грудня 2012 року, виданої квартальним комітетом №2 Ленінського району м. Дніпропетровська, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.45). Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивачем направлявся лист-повідомлення №30.1.0.0/2-521 від 09 лютого 2013 року про добровільне звільнення нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS], що також підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованих листів №490 від 12 лютого 2013 року (а.с.20-24). Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналізуючи здобуті по справі докази, [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у домоволодінні [ADDRESS] без законних на те підстав, чим порушують права позивача. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення зазначених відповідачів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, та вони мають бути виселені з домоволодіння [ADDRESS]. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial