Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] мотивуючи тим, що з вересня 2013 року вона є студенткою Рівненського торгово-професійного ліцею, за спеціальністю пекар, цукерник, форма навчання денна, термін навчання в якому закінчується 31 січня 2015 року. В звязку з тим, що їй потрібні кошти для навчання, проживання в гуртожитку, на одяг, зошити, підручники, проїзд, харчування, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому звертається до суду про стягнення аліментів на період навчання в розмірі 25 % від всіх видів доходів відповідача, щомісячно до закінчення навчання. В судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач подав до суду заперечення в якому зазначає, що на його утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] на якого він сплачує аліменти в розмірі 25% від заробітку, а також в нього є інша сімя та двоє дітей один син [PERSON] від попереднього шлюбу дружини та дочка [PERSON], [INFO]. Окрім того [PERSON] зазначив, що його дружина [PERSON] на даний час ніде не працює та є вагітною іншою дитиною. Відповідач пояснив, що він один в сімї працює і отримує низьку заробітну плату, а тому зазначений розмір аліментів є завищеним для нього.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] , є дочкою [PERSON]. З вересня 2013 року вона є студенткою Рівненського торгово-професійного ліцею, за спеціальністю пекар, цукерник, форма навчання денна, термін навчання в якому закінчується в 31 січня 2015 року. Відповідач матеріальної допомоги на навчання в добровільному порядку не надає. В силу ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим навчанням потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як розяснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. N 3, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному випадку матеріальне становище відповідача є таким, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки з його заперечень вбачається, що він має невисокий дохід має на утриманні неповнолітнього сина, та неспроможний сплачувати аліменти в тому розмірі якому просить позивачка. Відповідно до п. 2 ст. 200 СКУ при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. А отже, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на утримання повнолітніх дочку, сина СКУ не встановлює. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення аліментів з відповідача в розмірі 100 (ста) гривень щомісячно до закінчення навчання позивачкою.

Outcome: partial