Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 306 004,29 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 0301/0907/71-366 від 27.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 350 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Однак, у порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 16.07.2013 року виникла заборгованість в розмірі 7 306 004.29 грн., яка складається з наступного: 2 785 688,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 592 956,62 грн. - заборгованість по процентам; 2 927 359,28 грн. - пеня. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 785 688,39 грн. та розмір процентів в сумі 1 592 956,62 грн. Пеню в розмірі 2 927 359,28 грн. не визнав, просив суд відмовити позивачу в задоволенні зазначеної вимоги, у зв'язку з тим, що у нього було тяжке матеріальне становище та він не мав можливості сплачувати кредит. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію кредитного договору № 0301/0907/71-366 від 27.09.2007 року, відповідно до змісту якого відповідач уклав договір та погодився на його умови, розрахунок заборгованості, встановив наступне. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 27.09.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0301/0907/71-366, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 350 000,00 доларів США на строк з 27 вересня 2007 року по 20 вересня 2021 року. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісії, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісії, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, у порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором № 0301/0907/71-366 від 27.09.2007 року належним чином не виконав. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 16.07.2013 року виникла заборгованість в розмірі 7 306 004.29 грн., яка складається з наступного: 2 785 688,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 592 956,62 грн. - заборгованість по процентам; 2 927 359,28 грн. - пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Щодо вимог про стягнення пені, суд вважає можливим застосувати ст. 551 ЦК України та відмовити позивачу в задоволенні зазначеної вимоги, зважаючи на те, що пеня перевищує тіло кредиту, крім того відповідач має тяжке матеріальне становище, тривалий час ніде не працював, не мав можливості сплачувати кредит, і ці обставини мають істотне значення для вирішення зазначеної справи. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0301/0907/71-366 від 27.09.2007 року станом на 16.07.2013 року в розмірі 2 785 688,39 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1 592 956,62 грн., а загалом 4 378 645,01 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial