Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач, самостійно утримує неповнолітню дочку, несе більшу частину витрат, пов'язаних з її розвитком. У той же час, відповідач проживає окремо, сплачуючи лише витрати, пов'язані з відвідуванням дитиною дитсадка, добровільно належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча будучи самозайнятою особою, таку можливість має. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно з 16.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, перераховує певні суми коштів на картку, а також купляє речі, продукти, бере участь у витратах на лікування та дозвілля дитини, несе всі витрати по перебуванню дитини в дитячому садочку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дочка проживає разом з матір'ю. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої квартальним комітетом м.Вінниці «Київський» від 21.01.2013 року за № 60, позивач проживає [ADDRESS], її сім'я складається з двох осіб: вона та дочка [PERSON], [INFO]. Позивач працює, однак її дохід є незначним, що визнається сторонами. Відповідач несе витрати по утриманню дитини, однак дані витрати носять періодичний характер та не в повній мірі забезпечують утримання дитини. Разом з тим, відповідач є здорова, працездатна, самозайнята особа та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатна особа, яка займається підприємницькою діяльністю в сфері громадського харчування та в 2012 році мав дохід на суму 170655,00 грн. Разом з тим, дочка, проживаючи разом з матір'ю, потребує певних коштів. Суд критично оцінює заперечення відповідача з мотивів встановлення позасудового порядку надання ним матеріальної допомоги дитині у обсягах, визначених ним на власний розсуд, оскільки судове встановлення такого порядку є мірою реалізації права на утримання дитини. Також, суд зважає, що доказів понесених витрат при здійсненні підприємницької діяльності відповідач не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, доходи сторін, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому, вимоги позивача щодо встановлення обмеження аліментів 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає необґрунтованими, зважаючи, що аліменти стягуються в твердій грошовій сумі, а ст. 182 СК України не зв'язує тверду грошову суму з прожитковим мінімумом. При цьому звертає увагу, що відповідно до положень ст. 184 СК України аліменти визначені в твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до закону. Також, суд зауважує, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). У разі спору їх розмір визначається за рішенням суду. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 18.05.2013 року - дня подачі позову, а не з 16.05.3013 року, як зазначає позивач. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів ) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial