Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач у лютому 2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8432,42 грн., моральну шкоду 10000 грн., витрати на правову допомогу 1500 грн., судовий збір 229 грн. 40 коп.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2012 року він з відповідачем уклав усний договір про надання послуг, за яким той зобов'язався виконати для позивача монтаж та установку опалювальної системи, яка буде працювати і опалювати житловий будинок по [ADDRESS], а він зобов'язався придбати необхідні для цього матеріали та сплатити за роботу 3500 грн.. Зазначає, що за наданим відповідачем списком він придбав необхідні для монтажу опалювальної системи матеріали на суму 4932 гривні 42 копійки, після чого відповідач приступив до роботи яку закінчив, а він заплатив відповідачу за роботу 3500 гривень. Проте з початком опалювального сезону позивач виявив, що система будинок не опалює і за його зверненням відповідач переробив опалювальну систему будинку, але і після цього вона не працювала, а відповідач відмовився повернути сплачені йому за роботу кошти 3500 грн.. Позивач уклав договір з іншими працівниками, які демонтували і по новому змонтували опалювальну систему і раніше куплені матеріали не могли бути повторно встановлені, але відповідач відмовився повернути кошти витрачені на придбання матеріалів. Вважає, що його відносини з відповідачем є побутовим підрядом і для підтвердження факту укладення договору або його умов він може залучати свідків. Вважає, що йому завдана моральна шкода в сумі 10000 гривень, оскільки він та його сім'я перенесли психічну травму, оскільки в результаті того, що не працювало опалення у будинку було занадто холодно і вони не могли прийняти ванну або душ та відпочивати вночі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач та його представник позов не визнали і суду пояснили, що фактично відповідач тільки оглядав у позивача опалювальну систему і надав йому поради щодо її монтажу, проте через зайнятість іншими замовленнями він відмовив йому у виконані цих робіт, їх виконували невідомі особи і будь-яких грошових коштів від позивача він не отримував. Зазначали, що не відповідають дійсності і посилання позивача на те, що відповідач усував недоліки своєї роботи, але і після цього система не опалювала будинок. Стверджували, що поради відповідача позивачу не могли мати своїм наслідком несправність опалювальної системи, оскільки її монтував не він, а інші особи, проте у позовній заяві не зазначено, якою компетентною особою та конкретно які технічні недоліки опалювальної системи були виявлені та чи пов'язані вони зі змістом наданих ним порад позивачу. Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно паспорту позивача, він з 08 травня 2003 року зареєстрований за місцем проживання по [ADDRESS] (а.с. 5). Позивачем надані світлокопії наступних документів на придбання матеріалів на загальну суму 4932,42 грн.: видаткові накладні фізичної особи-підприємця [PERSON] за номерами ДУ-0016473 і ДУ-0018564 від 22 вересня 2012 року на ім'я позивача на суму відповідно 2425,22 грн. і 911,20 грн. (а.с. 6-7); видаткова накладна № РРН-41334 від 30 листопада 2012 року на суму 239 грн. без зазначення продавця і одержувача, їхніх підписів та печатки (а.с. 8); товарний чек фізичної особи-підприємця [PERSON] без номера за 2012 рік на ім'я позивача на суму 295 грн. (а.с. 9); накладна № 12 від 22 вересня 2012 року фізичної особи-підприємця [PERSON] на суму 1062 грн. без зазначення одержувача (а.с. 10). Позивачем надані фотографії опалювальної системи, як він стверджує зробленої відповідачем, що датовані 01.12.2012 року, а також переробленої опалювальної системи датовані 14.12.2012 року (а.с.94-116). За довідкою з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.07.2013 року, у ньому відсутні відомості щодо відповідача і не знайдені записи про проведення щодо нього реєстраційних дій (а.с. 68) Допитані у судовому засіданні свідки дали наступні пояснення: [PERSON], що проживає з позивачем по сусідству і декілька разів біля його будинку бачила автомобіль відповідача, який ходив по подвір'ї, а чого він там ходив і що робив вона не знає. [PERSON], що у її магазин "Все для дому" приходили сторони, відповідач вибирав товар для опалювання, а позивач його оплачував. [PERSON], що товаришує з позивачем і від нього знає, що відповідач у нього монтував опалення, яке не гріло. Він із своїм сусідом перевіряли систему опалення і той сказав, що вона зроблена неправильно. [PERSON], що має освіту за спеціальністю "технолог з переробки м'ясних виробів", працює оператором на АЗС і також займається монтажем опалювальних систем. На прохання позивача оглядав у його будинку опалювальну систему, яку за словами позивача робив [PERSON]. Її прийшлось повністю демонтувати і викинути, купити нові деталі і зробити двохтрубну систему по новому. Причиною цього були недоліки монтажу - неправильно висіли котел і радіатори, спайка труб і перехідників була виконана з перегрівом і перегороджено шлях для води, у батареях знайшли паклю, яка забиває котел і перегріває його та погано проходить вода. Мабуть систему не раз переробляли, але це нічого не дало. Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з наступних положень законодавства. Згідно статті 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 866 цього Кодексу також визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Виходячи з наведеного, суд відхиляє доводи позивача про укладення ним з відповідачем договору побутового підряду, оскільки як встановлено судом і не заперечується позивачем, відповідач не є підприємцем і тому не може здійснювати підприємницьку діяльність та укладати договори побутового підряду. У зв'язку з цим, суд виходить із встановлених статтею 837 ЦК загальних положень про договір підряду, згідно яких за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Вимоги щодо форми договору підряду передбачені пунктом 3 частини 1 статті 208 і частиною 1 статті 218 ЦК, якими встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлений пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України у розмірі 17 гривень і тому письмова форма правочину для зазначених вище випадків обов'язкова, якщо сума правочину перевищує 340 гривень (17 гривень х 20). Пунктом 12 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Визначаючи наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить також з приписів частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з принципу диспозитивності, встановленого статтею 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням наданих сторонами доказів та наведених вище положень законодавства суд приходить до висновку, що позивачем не доведено передбаченими законом доказами (письмовими доказами, засобами аудіо-відеозапису) факт вчинення ним з відповідачем договору підряду на монтаж опалювальної системи та його умов. Допитані за клопотанням позивача свідки також не підтвердили цю обставину, а також не підтвердили факт виконання відповідачем робіт з монтажу опалювальної системи, прийняття цієї роботи позивачем, факту та розміру її оплати відповідачу. Щодо недоліків монтажу опалювальної системи позивачем також не надано відповідних технічних експертних висновків, а показання свідка [PERSON] їх не замінюють за відсутності документального підтвердження рівня його компетентності у цих питаннях. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне [PERSON] у позові до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити повністю.

Outcome: dismissed