Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

30 липня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом пред'явленим до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку розташованого в [ADDRESS], а також право власності на земельну ділянку площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства на території вказаного домоволодіння. Позивачка також направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі в судовому засіданні, заявлені у позові позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте від них до суду надійшли заяви з проханням справу слухати без їх участі в судовому засіданні оскільки позовні вимоги [PERSON] вони визнають та не заперечують в їх задоволенні. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно договору дарування житлового будинку від 17.03.2001 року [PERSON] подарував [PERSON] (позивачці) житловий будинок з прилеглими до нього господарчими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. 23.04.2001 року позивачка зареєструвала в Новобузькій філії БТІ право власності на вказане домоволодіння. Крім того, відповідно договору дарування земельної ділянки від 22.03.2001 року [PERSON] подарував [PERSON] (позивачці) земельну ділянку площею 0,0550 га призначену для ведення особистого підсобного господарства та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, а позивачка [PERSON] за життя покійного не встигла переоформити належним чином (виготовити державні акти) право власності на земельні ділянки як для обслуговування житлового будинку площею 0,10 га так і для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0550 га. Також реєстраційною службою Новобузького районного управління юстиції, позивачці було відмовлено у реєстрації прав власності на вищевказані земельні ділянки, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки були видані на ім'я покійного [PERSON] Нормами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.30 ЗК України (в редакції 1992 року) що діяв на момент укладення договору дарування від 17.03.2001 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Статтею 120 ЗК України (нині діючого), а також ст.377 ЦК України передбачено що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Таким чином, враховуючи вищевикладене, в суду є достатньо законних підстав які дають можливість визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], а також права власності на земельну ділянку площею 0,0550 га для ведення особистого підсобного господарства.

Outcome: approved