Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 15 жовтня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він передав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 7000 грн. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору [PERSON] прийняв на себе зобовязання повернути йому борг до 19.10.2012 року . Не зважаючи на те, що строк повернення боргу пройшов відповідач не повертає йому грошову суму. На його неодноразові прохання повернути борг у добровільному порядку [PERSON] відмовився, мотивуючи це відсутністю вільних коштів. Просив суд стягнути із відповідача на його користь суму боргу за розпискою в розмірі 7000 грн., а також три проценти річних від суми боргу в розмірі 75 грн. 36 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн. та судові витрати по справі. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовнім вимоги та просив позов задовольнити. В подальшому позивач подав заяву про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання зявився. Не заперечував факт отримання в борг коштів в розмірі 7000 грн. Вказав, що в нього виникли фінансові труднощі, тому не зміг своєчасно повернути борг. В подальшому в судові засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача в попередньому судовому, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7000 грн., а [PERSON] зобовязувався повернути таку ж суму грошових коштів до 19 жовтня 2012 року. На підтвердження отримання коштів відповідач надав розписку від 15.10.2012року . У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу та 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 7000 грн. 00 коп. та три відсотки річних за період з 20.10.2012 року по 27.01.2013 року в розмірі 75 грн.36 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 229 грн. 41 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат повязаної з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 1200 грн. то оскільки адвокат приймав участь в судовому засіданні 15 хвилин, та не надав суду документ яким підтверджено оплату, то відповідно до ст.84 ЦПК України, суд не вбачає законних підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial