Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором кредиту посилаючись на те, що [PERSON] спілка "Кредит-СоюЗ" уклала з [PERSON] (далі -Відповідачі) Договір кредиту №МН - 0248 від 22.12.2011р. (далі - Договір кредиту) про надання кредиту в розмірі 7000 ( Сім тисяч ) грн. 00 коп. строком на 12 місяців. За Договором кредиту Відповідачі, 22.12.2011р. отримав 7000 (Сім тисяч ) грн. 00 коп. (Копія видаткового ордеру додається). Згідно умов вказаного договору Відповідачі зобов'язаний повернути отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка. Відповідачі своїх зобов'язань по Договору кредиту не виконав. За договором виникла значна прострочена заборгованість. Вказані дії призвели до порушення ст.ст. 526, 1054 ЦК України та умов Договору кредиту, в зв'язку з чим, та відповідно до ст. 611 ЦК України, та п.п. 3.1, 3.2 Договору кредиту, КС "Кредит-СоюЗ" вимагає повернення суми кредиту, відсотків за користування нею, та сплати додаткових процентів за час прострочення. Відповідачі станом на 04 листопада 2013 року має непогашену суму кредиту 5545 грн. 14 коп. Відповідачі станом на 04.11.2013 року заборгував кредитній спілці також 3280.48 грн. відсотків за користування грошима, розрахованих згідно п.3.1 Договору кредиту. Крім того, на підставі п. 3.2 Договору кредиту донараховано відсотки в сумі 3001.89 грн. (розрахунок ціни позову додається). Всього заборгованість Відповідачаї станом на 04.11.2013р. становить: 5545.14 грн. + 3280.48 грн. + 3001.89 грн. = 11827 гривень 51 копійка. 22 грудня 2011 року за Відповідачаї відповідно до Договору поруки № МН-0248-П поручилися : [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Договору поруки та ст. 554 ЦКУ поручителі несуть солідарну відповідальність разом із боржником - Відповідачем 1. Тому, КС "Креізгт-СоюЗ" пред'являє вимоги про солідарну відповідальність по Договору кредиту разом із Відповідачем 1 і до поручителя - Відповідач2 ( [PERSON]) та до поручителя – Відповідач З ([PERSON]). Просять суд стягнути з [PERSON] та солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] спілки "Кредит-СоюЗ" 11827 гривень 51 копійка (в тому числі 5545.14 грн. кредиту; 3280.48 грн. - відсотків за користування грошима, 3001.890 грн. - донарахованих відсотків, відшкодувати кредитній спілці "Кредит-СоюЗ" із Відповідачів сплачену суму судового збору. В судове засідання представники позивача [PERSON] спілки «Кредит-Союз» двіччі не з»явилися. До позовної заяви подали заяву № 71 від 15.11.2013 року про розгляд справи у відсутності їх представника. ( а.с. 18). В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з»явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановлено законом порядку про, що свідчать розписки про вручення повісток від 11.12.2013 року. від 24.12.2013 року. Про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення та показав, що він дійсно підписував добровільно договір поруки, але вважає, що кредит повинен платити [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного : Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Позивач, як на підставу подання позову до відповідачів посилається на наявність договору кредиту № МН - 0248 від 22.12.2011 року укладеного між КС «Кредит-Союз» та [PERSON] ( а.с. 6 ) та договору поруки № МН-0248-п від 22.12.2011 року укладеного між КС «Кредит-Союз» та [PERSON], [PERSON] ( а.с. 8). Судом дійсно встановлено наявність в матеріалах цивільної справи вищеописаних договорів. Предметом договору кредиту № МН - 0248 від 22.12.2011 року укладеного між КС «Кредит-Союз» та [PERSON] ( а.с. 6 ) є надання КС «Кредит-Союз» [PERSON] кредиту в розмірі 7 000 гривень ( п.п. 1.1. п. 1 Договору кредиту № МН-0248 від 22.12.2011 року ( а.с.6). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено той факт, що позивач виконав свої зобов»язання перед відповідачем [PERSON], а саме передав йому грошові кошти в сумі 7 000 гривень, оскільки в матеріалах справи міститься видатковий касовий ордер № 58 від 15 лютого 2012 року про отримання [PERSON] середньострокового кредиту в сумі 2000 гривень ( а.с.10). Будь-яких інших доказів того, що умови договору кредиту № МН-0248 від 22.12.2011 року укладеного між КС «Кредит-Союз» та [PERSON] Степановичем КС «Креди-Союз» виконані, тобто доказів того, що КС «Кредит-Союз» передало [PERSON] кредитні кошти в сумі саме 7 000 гривень, суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, показань свідків, письмових доказів. Письмовими доказами ( ст. 64 цього ж Кодексу) є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим може вважатися лише судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи те, що суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а представники позивача двіччі не з»явились в судове засідання, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, доказів виконання своїх зобов»язань перед позичальником [PERSON] суду не надали, суд позбавлений можливості достовірно, належними доказами встановити факт передання [PERSON] грошових коштів саме в сумі 7 000 гривень, а тому в задоволенні позовних вимог позивачу з цих підстав слід відмовити. Суд вважає, що судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 203, 215, 256, 258, 267, 526, 530, 549-552, 553- 559, 1046-1055 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та

Outcome: dismissed