Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити їй у користування житлову кімнату № 5 площею 11,7 м2, а відповідачу [PERSON] житлову кімнату № 6 площею 19,1 м2, залишивши у спільному користуванні сторін кухню № 4 площею 8,0 м2, вбиральню № 3 площею 1,0 м2, ванну кімнату № 2 площею 2,6 м2, коридор № 1 площею 6,6 м2 і балкон площею 5,2 м2, та зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні даною квартирою (а. с. 4-8, 148). В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй в порядку спадкування за законом після смерті батька сторін [PERSON] , який помер [INFO] , належить 1/3 частка вказаної вище квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 02 серпня 2011 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області. Інші 2/3 частки спірної квартири належать відповідачу [PERSON] . Через постійні сварки з останньою та непорозуміння вона (позивач) не може потрапити до квартири. Досягти згоди щодо порядку користування квартирою, що належить їм на праві спільної часткової власності, вони не можуть. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною на праві власності 1/3 часткою квартири, замінила замки, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за нею, [PERSON] , право власності на цю 1/3 частку даної квартири та стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію ринкової вартості 1/3 частки спірної квартири. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 02 серпня 2011 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, їй належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Власником 1/3 частки даної квартири є її рідна сестра, позивач [PERSON] . Квартиру \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у власність вони отримали після смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] . Спірні питання щодо квартири вона намагалась вирішити мирним шляхом, сплативши [PERSON] грошову компенсацію за частку квартири, про що нею була написана розписка. Однак, у подальшому з невідомих причин позивач перестала спілкуватися з приводу грошової компенсації за частку квартири. Позивач [PERSON] ніколи у спірній квартирі не проживала. Разом із нею, [PERSON] , у квартирі проживають ще три особи: бабуся сторін [PERSON] , 1937 року народження, яка часто хворіє та потребує стороннього догляду, її (відповідача) дочка [PERSON] , 2009 року народження, та чоловік [PERSON] . Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Частка позивача [PERSON] у спірній квартирі є незначною, двокімнатна квартира є неподільною, спільне користування квартирою є неможливим, так як із нею, [PERSON] , у квартирі мешкають ще троє осіб. Припинення права [PERSON] на 1/3 частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам позивача як співвласника, оскільки остання має інше місце проживання у місті Києві у військовій частині [NUMBER] . Також [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визначену вартість 1/3 частки спірної квартири вона готова внести на депозитний рахунок суду після визначення вартості цієї частки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити її позовні вимоги повністю. На одержання від відповідача [PERSON] грошової компенсації вартості належної їй 1/3 частки спірної квартири не згодна. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечує, просить у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] у суді позов [PERSON] не визнала, просила у його задоволенні відмовити та задовольнити її зустрічні позовні вимоги, враховуючи внесення на депозитний рахунок суду грошової вартості 1/3 частки спірної квартири в розмірі 137051 грн., визначеної судовою оціночно-будівельною експертизою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є співвласниками відповідно 1/3 і 2/3 часток квартири [ADDRESS] , право власності на яку вони набули в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їхнього батька [PERSON] , що підтверджується виданими сторонам 02 серпня 2011 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області свідоцтвами про право на спадщину за законом, зареєстрованими в реєстрі за №№ 1-2211, 1-2202. Право спільної часткової власності на 1/3 частку зазначеної квартири Броварським бюро технічної інвентаризації за позивачем [PERSON] зареєстровано 18 серпня 2011 року. Право спільної часткової власності на 2/3 частки спірної квартири за відповідачем \~\~ [PERSON] . Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано 22 серпня 2013 року. Згідно з технічним паспортом вказана вище спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 54,2 м2, житловою площею 30,8 м2, складається з наступних приміщень: житлової кімнати № 5 площею 11,7 м2, житлової кімнати № 6 площею 19,1 м2, кухні № 4 площею 8,0 м2, вбиральні № 3 площею 1,0 м2, ванної кімнати № 2 площею 2,6 м2, коридору № 1 площею 6,6 м2 та балкону площею 5,2 м2. Відповідно до плану цієї квартири вихід на балкон є лише з житлової кімнати № 6. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За змістом положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із дослідженими в суді документами позивач [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що знаходиться у місті Броварах. Разом із чоловіком [PERSON] , який теж є військовослужбовцем, та малолітнім сином [PERSON] , 2008 року народження, проживають вони на території військової частини. З 05 серпня 2005 року прапорщик [PERSON] із сім`єю у складі трьох осіб перебуває на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] . Житлом за рахунок Міністерства оборони України він не забезпечувався. У ст. 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За змістом ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з умов, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 цієї статті, проте лише у разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно із ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 7965/12-42 від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~26 червня 2013 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, дійсна ринкова вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] становить 137051 грн. Вказану суму вартості 1/3 частки спірної квартири відповідачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією від 16 серпня 2013 року. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність у позивача житла у місті Броварах та згоди на отримання грошової компенсації за належну їй 1/3 частку спірної квартири, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та виділення їй у користування меншої житлової кімнати № 5 площею 11,7 м2 підлягає задоволенню. Відповідачу [PERSON] у цій квартирі в користування підлягає виділенню більша житлова кімната № 6 площею 19,1 м2 із балконом площею 5,2 м2, оскільки вихід на балкон відповідно до плану квартири є лише з цієї кімнати. Інші приміщення даної спірної квартири необхідно залишити у спільному користуванні сторін. Встановлення такого порядку користування спірною квартирою відповідає часткам, належним сторонам на праві власності у квартирі. Що стосується зустрічного позову відповідача [PERSON] про припинення права власності позивача [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири, то суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає, оскільки, враховуючи відсутність належного сім`ї [PERSON] житла у місті Броварах, припинення права позивача на частку у квартирі завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Посилання відповідача [PERSON] на те, що крім неї у квартирі проживають ще й інші особи, висновків суду не спростовують, так як згідно із ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у зустрічному позові [PERSON] , сплачена нею на депозитний рахунок суду вартість 1/3 частки спірної квартири в розмірі 137051 грн. підлягає поверненню відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved