Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.02.2009 року. Від даного шлюбу у них 31.08.2009 року народився син [PERSON]. На даний час вони проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина, хоча має змогу та зобовязаний таку допомогу надавати, оскільки постійно виїжджає за кордон з метою заробітку та заробляє великі гроші. За останній рік він робив цінні покупки, в т.ч. і будинок, їздить на дорогому автомобілі, що свідчить про його матеріальну забезпеченість. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задоволити. Вказала, що відповідач добровільно відмовляється утримувати дитину, хоча має змогу, і сума в 500 грн. для нього є незначною. Вважає, що обовязки батьків перед дітьми є рівними, а тому просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на утримання дітей, однак заявлена позивачкою сума є великою, оскільки він не працює, орендує квартиру у своїх батьків ( щомісячно сплачує по 600 грн.). Автомобіль, на який вказує позивачка є не його, він користується ним по дорученню. Просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 19.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб ( копія свідоцтва про укладення шлюбу серія І-СГ № 113540). В даному шлюбі в сторін 31.08.2009 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (довідка № 3210 від 27.11.2013 року, видана Підбузькою селищною радою Дрогобицького району Львівської області). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Як встановлено в судовому засіданні, в даний час між позивачкою та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобовязаний їй таку допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з 01.12.2013 року не може бути меншим 1218 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище позивачки і відповідача, розмір прожиткового мінімуму, встановлений для дітей віком до 6 років станом на 01.12.2013 року, який визначено в сумі 1032 грн., а також з врахуванням рівності прав та обовязків батьків щодо дітей, вимог розумності та справедливості і визначає їх в сумі зазначеній позивачкою - 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved