Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення. Позивач посилається на те, що 09 вересня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № К3JWGR0000000182, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 103000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09.09.2008 року був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 47,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 230000 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 6 Закону України „Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить [PERSON] на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою вищевказаного будинку. У порушення кредитного договору відповідач по справі станом на 03.04.2013 року має заборгованість 226363,82 гривні, яка складається з: 97589,03 грн. - заборгованість за кредитом; 63607,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9565,18 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 44584,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 10767,32 грн. - штраф (процентна складова). Позивач в своїх позовних вимогах просить визнати договір іпотеки дійсним, оскільки відповідач ухилився від нотаріального псвідчення вказаного договору, звернути стягнення на будинок, який розташований в [ADDRESS] як на предмет іпотеки на підставі кредитного договору та договору іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку зі зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі ДМС України, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2013 року позов підтримала в повному обсязі, в дане судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2013 року, позов визнала, в дане судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.09.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк"та [PERSON] був укладений кредитний договір № К3JWGR0000000182, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 103000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 103000 гривень. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] станом на 03.04.2013 року має заборгованість 226363, 82 гривні, яка складається з: 97589,03 грн. - заборгованість за кредитом; 63607,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9565,18 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 44584,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 10767,32 грн. - штраф (процентна складова). За правилами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Для забезпечення зобов'язання за кредитним договором 09.09.2008 року позивач уклав з відповідачем [PERSON] договір іпотеки, згідно умов якого предметом іпотеки є будинок загальною площею 47,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 203000 грн. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 577 ЦК України визначено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, то договір застави підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до положень ст.ст. 210, 640 ЦК України правочин, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту його державної реєстрації. Пунктом 26 Договору іпотеки від 09.09.2008 року визначено, що сторони домовились, що договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації у випадку порушення позичальником за кредитним договором будь-яких зобов'язань щодо сплати грошових коштів за кредитним договором. В даному пункті визначено порядок дій позичальника на реалізацію цього пункту договору. Крім того, п. 18.8 договору іпотеки визначено, що витрати по нотаріальному посвідченню вказаного договору та його державній реєстрації несе іпотекодавець. Як встановлено судом, відповідач не виконала зазначеного пункту договору через відсутність коштів на оплату зазначених послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд приймає до уваги, що сторони договору іпотеки домовилися щодо всіх істотних умов договору, крім того відбулося його часткове виконання, зокрема в частині схоронності предмета іпотеки іпотекодавцем, використання його за цільовим призначенням, забезпечення доступу іпотеко держателю до перевірки стану та умов збереження предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладання договору та виникнення заборгованості у відповідача) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не виконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. 28.02.2013 року позивач надіслав відповідачу вимогу-попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Тобто, дана вимога відповідає ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Тому позивач має право у відповідності з вимогами ст.ст. 1, 3, 12, 38 Закону України "Про іпотеку", набути право звернення стягнення на предмет іпотеки і за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. За змістом ч. 1 ст. 590 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно п. 33. 4 Договору іпотеки від 09.09.2008 року вартість предмету іпотеки визначена сторонами договору та становить 230000 грн. Пунктом 22 даного Договору іпотеки передбачено, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості згідно п.11 цього договору (230000 грн.). Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, вищою, ніж зазначено в цьому пункті. В пункті 23 вказаданого Договору іпотеки зазначено, що реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодаства України. Пунктом 27 Договору іпотеки від 09.09.2008р. передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позосудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов»язаний письмово повідомити іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В зв'язку з вищенаведеним та враховуючи відповідність заявленої вимоги позивача в частині щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, зазначений в позовній заяві, встановленим обставинам у справі, та ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений договором іпотеки від 09.09.2008 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з визначенням початкової ціни продажу предмету іпотеки - на рівні, не нижчому за вартість предмету іпотеки, визначену сторонами в п. 33. 4 Договору іпотеки від 09.09.2008 р., з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1,3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч. 2-3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК України. Відповідач був обізнаний щодо рішення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та про необхідність виселитись з будинку, оскільки 28.02.2013 року позивач надіслав відповідачу вимогу-попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, понесені останнім при зверненні з даним позовом до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 192, 526, 530, 533, 549, 589, 599, 610, 612, 627, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу,

Outcome: approved