Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

17.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому зазначив, що йому виповнилося 85 років, він є інвалідом І групи і потребує стороннього догляду, отримує пенсію в сумі 1275,08 грн., інших джерел доходів не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним, оскільки він часто хворіє та несе значні витрати на лікування. Його дружина померла у 2002 році. Тривалий час він обмежений у житлі, оскільки дочка [PERSON] не допускає його до власного житлового будинку, що знаходиться на вул. Лугова, 10, в м. Шаргород. Його діти, відповідачі у справі, матеріально забезпечені, але йому матеріальної допомоги не надають, у звязку із чим він змушений звернутися із позовом до суду. Просить Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь аліменти в розмірі по 500 грн. з кожного на своє утримання, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, довічно. В судовому засіданні 12.12.2013 року позивач [PERSON] заявлені вимоги зменшив. Просив стягнути з відповідачів на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. з кожного, щомісячно, з часу звернення до суду і довічно. Суду пояснив, що є інвалідом І групи загального захворювання та пенсіонером, потребує стороннього догляду. Догляд за ним здійснює [PERSON], у якої він тимчасово проживає, так як не має власного житла. Єдиним джерелом його доходів є пенсія. Він хворіє, постійно потребує медичного лікування, його діти відповідачі у справі, не допомагають йому матеріально, а пенсії на проживання, харчування і лікування не вистачає, тому він просить задовольнити позов, з врахуванням зменшення позовних вимог, і стягнути з відповідачів на його користь аліменти в сумі по 250 грн. з кожного. При цьому, він враховує, що його діти [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, а дочка [PERSON] хворіє, тому і зменшив позовні вимоги. В нього є ще одна донька [PERSON], але він до неї позову не заявляв, так як остання проживає в Російській Федерації. Вважає, що відповідачі можуть сплачувати щомісячно на його утримання аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно, оскільки він потребує утримання з їх боку. В судове засідання 12.12.2013 року позивач не зявися, подав заяву про розгляд справи у його відсутності у звязку із неможливістю прибути в судове засідання, просить врахувати його похилий вік, позов задовольнити (а.с.69). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо стягнення з неї аліментів на утримання батька. Суду пояснила, що її стосунки з батьком [PERSON] носять складний характер. Батько проживає вже тривалий час однією сімєю з [PERSON], син якої вимагає у позивача гроші, тому останній, на її думку і звернувся з даним позовом до суду, оскільки ні вона, ні інші діти не відмовляються допомогти батькові у лікуванні. [PERSON] є пенсіонером, щомісячно отримує пенсію, тому вона вважає, що на його одного утримання розміру пенсії вистачає. Вона також є пенсіонером і розмір її пенсії менший, ніж у позивача. Крім того, вона тяжко хворіє, потребує стаціонарного лікування, від якого відмовляється через відсутність коштів, так як її чоловік не працює через хворобу, і з нею проживає її тяжкохворий син. Вся її сімя змушена проживати на одну пенсію, тому просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Суду пояснили, що позивач матеріально забезпечений, так як отримує пенсію в розмірі, більшому, ніж відповідач. [PERSON] тяжко хворіє на цукровий діабет, потребує постійного лікування, інших доходів, крім пенсії, не має. Також, вважають, що позивач не представив суду доказів на підтвердження того, що перебуває у важкому матеріальному становищі і що потребує лікування. Крім того, батько не виконував належним чином свої батьківські обовязки і матір відповідача [PERSON] самостійно утримувала своїх дітей, тоді як позивач весь свій заробіток використовував на власні потреби, ухилявся від утримання дітей, коли ті були неповнолітні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.74). Крім того, відповідачка подала заперечення на позовну заяву (а.с.52), просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що важко хворіє і понад 10 місяців перебуває на лікуванні, так як отримала травму хребта, у звязку із чим не працює, доходів не має, сама перебуває у важкому матеріальному становищі і сплачувати кошти на утримання батька не має змоги. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач у даній справі [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-7) та копіями актових записів про народження (а.с.89-91), а також оглянутими в судовому засіданні свідоцтвами про народження відповідачів. Згідно з відміткою в паспорті позивача, останній зареєстрований в [INFO], тобто за адресою місця проживання відповідачки [PERSON] (а.с.2, на звороті), про що також свідчить довідка Шаргородської міської ради (а.с.72), проте, проживає в [INFO]. Відповідно до довідки Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області позивач [PERSON] зареєстрованим в [INFO] на вул. Лугова, 10, не значиться (а.с.96). Позивач [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області і отримує пенсію за віком при повному стажі роботи в розмірі 1275,08 грн. на місяць, що підтверджується довідкою УПФУ від 7.10.2013 року за №4104 (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково, він потребує стороннього догляду, що підтверджується пенсійним посвідченням [PERSON] серії ААЕ №116966 та довідкою МСЕК від 5.08.2009 року серії ВІН №008580 (а.с.2,3). Догляд за [PERSON] здійснює [PERSON], [INFO], яка перебуває на обліку в УПСЗ Шаргородської РДА і отримує компенсаційні виплати за надання соціальних послуг по догляду за позивачем в сумі 134,10 грн., що підтверджується довідкою УПСЗН від 17.12.2013 року за №01-10/2525 (а.с.87). Відтак, відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого пенсійного віку або визнані інвалідами, позивач [PERSON] є непрацездатною особою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами за віком при повному стажі роботи, перебувають на обліку в УПФУ в Шаргородському районі, отримують пенсію в розмірі, відповідно, 1375,64 грн. та 1272,21 грн., тому, в силу вимог ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», також є непрацездатними особами (а.с.27,28). Крім того, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають хворобливий стан здоровя, потребують стаціонарного лікування, що підтверджується довідками КП «Шаргородська ЦРЛ», відповідно, від 19.12.2013 року за №701 та від 24.12.2013 року за №710 (а.с.93,94). Також, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є працездатною за віком і станом здоровя, однак має хворобу, наявність якої на даний час обмежує її щодо умов праці, що підтверджується довідкою відділкової лікарні станції Жмеринка від 28.10.2013 року, відповідно до якої остання з 1.02.2013 року по 18.03.2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з приводу перелому грудних хребців І-ІІ ступеню, по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні (а.с.95). До того ж, судом встановлено, що позивач [PERSON] має ще одну повнолітню дитину доньку [PERSON] (а.с.5, 90), до якої позовних вимог не заявив. Крім того, судом встановлено, що відповідачі забезпечені власним житлом, тоді як позивач проживає у [PERSON], котра здійснює за ним догляд, що вбачається із пояснень позивача та відповідачів в судовому засіданні. Відтак, з огляду на досліджені судом обставини про те, що позивач є особою похилого віку, [INFO], непрацездатною особою в силу пенсійного віку та встановленої йому безстроково інвалідності І групи загального захворювання, що він потребує стороннього догляду, не має власного житла, має хворобливий стан здоровя, враховуючи, що відповідачі повнолітні діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] також є пенсіонерами, хворіють, а [PERSON] перебуває на лікуванні з 1.02.2013 року по даний час внаслідок перелому грудних хребців, суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги та має право на утримання з боку повнолітніх дітей відповідачів у справі. При цьому, при визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд вважає, що він має бути визначений у твердій грошовій сумі з метою забезпечення надійного та стабільного матеріального утримання [PERSON] з боку відповідачів. До того ж, при визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд враховує стан здоровя позивача, відповідачів, їх доходи, а також те, що позивач має ще одну повнолітню доньку [PERSON], яка не звільнена від обовязку утримувати батька, не зважаючи на те, що [PERSON] до неї вимог не предявив. Виходячи з аналізу встановлених судом обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 100 грн. з кожного, щомісячно, з часу звернення з позовом і довічно. При цьому, суд не приймає до уваги ствердження відповідача [PERSON] про те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, у звязку із чим відповідачі звільняються від утримання батька, оскільки, в силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тоді як відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили ухилення позивача від виконання своїх батьківських обовязків та звільнення відповідачів з цих підстав від виконання обовязку щодо утримання батька повнолітніми дітьми. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Статтею 172 СК України встановлено, що дитина, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу… Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, повязаних із наданням такого піклування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст.205 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відтак, зазначене право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обовязку утримувати батьків та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі, не меншому прожиткового мінімуму, встановленого ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» для непрацездатних осіб, потребує стороннього догляду і матеріальної допомоги, так як частково втратив можливість самообслуговування та пересування, то суд вважає, що позивач представив докази того, що він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, а відповідачі не представили суду належних та допустимих доказів на підтвердження звільнення їх від обовязку утримувати батька. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в сумі 229,40 грн. по 76,47 грн. з кожного, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial