Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач-відповідач звернувся до суду з первісним позовом в якому просить постановити рішення, яким визнати недійсним рішення 7 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської Ради Калуського району Івано-Франківської області від 04.07.2007 року № 29-7/2007 «Про передачу земельної ділянки в приватну власність», в частині передачі [PERSON] в безплатну приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 2622881901:01:001:0051) серії ЯЕ № 856788, виданий 08.05.2008 р. [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що зазначеними рішенням органу місцевого самоврядування та державним актом на право власності на земельну ділянку порушено його законне право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю землею, оскільки, в нього незаконно забрано частину земельної ділянки, яку він отримав у власність в порядку спадкування. Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 11.09.2001 року, батьку позивача-відповідача – [PERSON] на підставі рішення Підмихайлівської сільської ради 17 сесії 3 демократичного скликання від 31.07.2001 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2743 га. Після смерті батька на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Калуською державною нотаріальною конторою 28.12.2006 року № Д-861, угоди про поділ спадкового майна № Д-864 від 28.12.2006 року, укладеної між позивачем-відповідачем і його братом [PERSON], як спадкоємцями за законом, та договору № Д-529 від 03.09.2007 р. про внесення змін до попередньої угоди про поділ спадкового майна, позивач-відповідач виготовив два державні акти на право власності на земельні ділянки. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2008 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622881901:01.001.0049). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2008 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0177 га, що розташована в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622881901:01:001:0050). В березні 2013 року зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки було викрадено. В травні 2013 року позивач-відповідач звернувся за виготовленням технічної документації для поновлення втрачених державних актів. В процесі виготовлення нових державних актів йому стало відомо, що на частину земельної ділянки, яку він успадкував, видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0845 га [PERSON] Рішенням 7 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської Ради Калуського району Івано-Франківської області від 04.07.2007 року № 29-7/2007 «Про передачу земельної ділянки у власність» передано [PERSON] в приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На підставі вищевказаного рішення сільської ради відповідачу-позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0845 га від 08.05.2008 року (кадастровий номер 2622881901:01:001:0051). Приймаючи оскаржуване рішення, [PERSON] сільська рада не взяла до уваги рішення Підмихайлівської сільської ради від 31.07.2001 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2743 га. Тобто, [PERSON] сільська Рада не врахувала, що спірна частина земельної ділянки не підлягає переданню у приватну власність [PERSON], оскільки, уже перебуває у приватній власності [PERSON], як спадкоємця після смерті [PERSON] На даний час земельну ділянку, що незаконно потрапила у власність відповідача-позивача, фактично і надалі використовує позивач за первісним позовом. Відповідач-позивач подав до суду зустрічний позов, в якому просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні йому земельною ділянкою площею 0,0845 га в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області: прибрати бетонні плити із вказаної земельної ділянки. Свої вимоги відповідач-позивач обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,0845 га, яка знаходиться в с. Добровляни Калуського району і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка була передана йому у власність рішенням [PERSON] сільської ради № 29- 7/2007 від 04.07.2007 року. Згідно записів в його державному акті на право власності на земельну ділянку, суміжними землекористувачами є: по межі від А до Б - [PERSON], по межі від Б до В - знаходяться землі загального користування (дорога), по межі від В до Г - знаходяться землі сільської ради, по межі від Г до Д - [PERSON], по межі від Д до А - [PERSON] Відповідач [PERSON] в 2010 році самовільно зайняв частину його земельної ділянки і завіз туди бетонні плити для будівництва капітальної споруди, що підтверджується відповідними фотографіями. Такі дії відповідача не дають йому можливості завозити власні будівельні матеріали та розпочати будівництво житлового будинку. Також, у своєму зустрічному позові відповідач-позивач заперечує щодо задоволення первісного позову з тих підстав, що під час виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0177 га на ім’я [PERSON] було допущено порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 р. № 43 (далі – Інструкція), оригіналів державних актів на право власності на вказані земельні ділянки в нього немає, під час виготовлення державного акта первісному землевласнику - спадкодавцю [PERSON]JI. технічна документація не виготовлялася, межі його земельної ділянки не виносилися в натурі на місцевості. Таким чином, позивачем не доведено факт накладення земельних ділянок. Рішенням Підмихайлівської сільської ради від 31.07.2001 року “Про впорядкування рішень IV сесії від 18.05.1995 року та III сесії від 30.07.1998 року” вирішено закріпити за [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0,27 га. та передано цю земельну ділянку йому у приватну власність. Проте, у вказаному рішенні Підмихайлівської сільської не вказано цільове призначення земельної ділянки. Разом з тим, уже в державному акті, який було видано [PERSON] вказано, що земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Всупереч вимог ст.ст. 2, 6 ЗК України (1990 року) та Інструкції, одній земельній ділянці було надано цільове призначення “для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства”. Також, як вбачається з листа управління Держземагенства у Калуському районі від 05.08.2013 року № 07-07-17/009, при виготовленні державного акту серії І-ІФ №036145 про право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], технічна документація не виготовлялася. Тобто, при виготовленні державного акта спадкодавця [PERSON], межі земельної ділянки не були встановлені в натурі на місцевості та не закріплені межовими знаками. Тому, позивач по первісному позову фактично успадкував земельну ділянку, межі якої не були встановленні в натурі на місцевості та не закріплені довгостроковими межовими знаками. За таких обставин не відповідають дійсності твердження позивача по первісному позову про те, що земельна ділянка відповідача-позивача накладається на успадковану ним земельну ділянку. Про відсутність накладення земельних ділянок також свідчить той факт, що земельній ділянці відповідача-позивача присвоєно кадастровий номер 2622881901:01:001:0051, а земельним ділянкам [PERSON] присвоєно кадастрові номери: 2622881901:01:001:0049 та 2622881901:01:001:0050. Оскільки, в 2005 році після створення окремої [PERSON] сільської ради, Погосподарські книги по с. Добровляни Підмихайлівською сільською радою були надані [PERSON] сільській раді, то [PERSON] сільська рада знала про існування рішення Підмихайлівської сільської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,2745 га у приватну власність. Земельну ділянку площею 0,0845 га. йому було надано із земель [PERSON] сільської ради. Наведена обставина вбачається із акту встановлення і узгодження меж від 16.10.2007 року, де суміжними землекористувачами зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та землі загального користування. Після того, як було встановлено та винесено зовнішні межі землекористування в натурі 16.10.2007 року, межі його земельної ділянки не змінювалися. В свою чергу в технічній документації із землеустрою на ім'я [PERSON] відсутній акт відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки, позивач по первісному позову не представив достатніх доказів того, що він є законним власником земельної ділянки, частину якої нібито передано у власність відповідачу за первісним позовом, то в задоволенні первісного позову слід відмовити. У судовому засіданні представник позивача-відповідача підтримав позов з підстав наведених в самому позові і просить його задоволити у повному обсязі. Наголосив на тому, що, оскільки, земельна ділянка площею 0,2743 га в с. Добровляни ще у 2001 році була передана у власність батьку його довірителя і в подальшому успадкована [PERSON], то [PERSON] сільська рада не мала права у 2007 році передавати частину цієї земельної ділянки у власність [PERSON] Враховуючи те, що позивач-відповідач на законних підставах володіє та користується своєю земельною ділянкою і бетонні плити знаходяться саме на його земельній ділянці, яка відмежована старим сітчатим парканом, то, відповідно, зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0845 га в с. Добровляни Калуського району задоволенню не підлягає. Голова [PERSON] сільської ради в питанні вирішення заявлених позовів покладається на розсуд суду. В судовому засіданні пояснила, що раніше с. Добровляни відносилось до Підмихайлівської сільської ради. Після утворення у 2005 році [PERSON] сільської ради, Підмихайлівська сільська рада передала очолюваній нею сільській раді тільки погосподарські книги. Проте, в останніх наведена узагальнена інформація, з якої неможливо встановити скільки земельних ділянок знаходиться у власності тієї чи іншої особи, конкретне їхнє місце розташування та їхня площа. Приймаючи оскаржуване рішення, Дорбровлянській сільській раді не було відомо про рішення Підмихайлівської сільської ради від 31.07.2001 р., яким було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2743 га, тому в державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON], з тієї сторони, де знаходяться земельні ділянки [PERSON], зазначено землі сільської ради. Ще раніше, до отримання державних актів на право власності на земельні ділянки, межа земельної ділянки сім’ї [PERSON] співпадала з металевою сітчатою огорожею. Сім’я [PERSON] користувалась земельною ділянкою орієнтовною площею 0,19 га, проте, частина цієї земельної ділянки площею 0,15 га, на якій знаходиться будинок сім’ї [PERSON], була передана у власність [PERSON] – матері [PERSON] Самому [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 04.07.2007 р. була передана у власність земельна ділянка площею 0,08 га, з яких 0,04 га, це частина земельної ділянки, якою віддавна користувався [PERSON], а решта – це земля по іншу сторону сітчатого паркана, на якій колись розташовувались кафе і клуб. Відповідач-позивач та його представник підтримали свій зустрічний позов та просили відмовити в задоволенні первісного позову з підстав, наведених в самому зустрічному позові. Відповідач-позивач пояснив, що земельна ділянка площею 0,08 га була надана йому із земель запасу сільської ради і жодних прав позивача за первісним позовом він не порушує, в свою чергу бетонні плити останнього заважають йому користуватись власною земельною ділянкою. З приводу дій [PERSON] по самовільному зайнятті частини його земельної ділянки він неодноразово звертався із заявами до сільського голови с. Добровляни. Визнав, що посеред його земельної ділянки проходить старий сітчатий паркан, який був зведений більше ніж 20-ть років тому ще за часів функціонування кафе на тій земельній ділянці, частина якої в подальшому була передана йому у власність. Представник третьої особи без самостійних вимог в судовому засіданні надала копії ряду документів, з яких вбачається наявність накладення земельних ділянок, які надані у власність [PERSON] і [PERSON] Суду пояснила, що така ситуація склалась у зв’язку з тим, що при отриманні державного акта на право власності на земельну ділянку спадкодавцем [PERSON] технічна документація не виготовлялась, а у 2007 технічна документація на земельні ділянки [PERSON] і [PERSON] виготовлялась різними фірмами. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] був зареєстрований 08.05.2008 р., а державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] зареєстровані 22.05.2008 р., разом з тим, обмінні файли філією ДП «Центр державного земельного кадастру» були прийняті на земельні ділянки [PERSON] – 13.03.2008 р., а на земельну ділянку [PERSON] – 25.03.2008 р. Цим і пояснюється те, що останні цифри кадастрових номерів земельних ділянок [PERSON] на порядок нижчі, ніж останні цифри кадастрового номеру земельної ділянки [PERSON] В подальшому від третьої особи без самостійних вимог надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, оскільки Управління Держземагенства в Калуському районі не являється органом державного контролю за використанням та охороною земель, а, тому, надавати висновок про законність рішення органу місцевого самоврядування не може. Вислухавши учасників процесу та дослідивши подані сторонами письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, крім того мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі дарування та інших цивільно-правових угод. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів 17 сесії 3 демократичного скликання від 31.07.2001 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,27 га [PERSON] (а.с. 67) На підставі даного рішення органу місцевого самоврядування 11.09.2001 р. [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю І-ІФ № 036145 на земельну ділянку площею 0,2743 га. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; ведення особистого підсобного господарства. Межівником від А до Б зазначений [PERSON] (а.с. 132) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Калуською державною нотаріальною конторою 28.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № Д-861, [PERSON] успадкував 1/2 частину спадкового майна [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,2743 га розташованої на території с. Добровляни, Підмихайлівської сільської Ради, Калуського району, Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Калуською державною нотаріальною конторою 28.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № Д-863, [PERSON] (брат позивача-відповідача) успадкував 1/2 частину спадкового майна [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,2743 га розташованої на території с. Добровляни, Підмихайлівської сільської Ради, Калуського району, Івано-Франківської області (а.с. 9). Відповідно до угоди про поділ спадкового майна від 28.12.2006 р., зареєстрованої в реєстрі за № Д-864, укладеної між спадкоємцями [PERSON] і [PERSON], як спадкоємцями за законом (а.с. 10), та договору про внесення змін до попередньої угоди про поділ спадкового майна від 03.09.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за № Д-529 (а.с. 11), позивач-відповідач став власником в цілому земельної ділянки площею 0,2743 га, яка знаходиться в с. Добровляни по вул. С. Бандери, 3. На підставі зазначеного договору, [PERSON] виготовив два державні акти на право власності на земельні ділянки, що підтверджується ксерокопіями, зробленими з архівних копій державних актів, наданих в судовому засіданні представником Управління Держземагенства в Калуському районі (а.с. 164-165) Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2008 року серії ЯЕ № 854146, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруду, що розташована в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 2622881901:01:001:0049. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2008 року серії ЯЕ № 854147, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0177 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 2622881901:01:001:0050. Суміжним землекористувачем по межі від А до Б являється [PERSON] Рішенням 7 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 04.07.2007 року № 29-7/2007 «Про передачу земельної ділянки у власність» [PERSON] передано в безплатну приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 15, 199). На підставі вищевказаного рішення сільської ради, [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.05.2008 року серії ЯЕ № 856788, згідно якого йому належить земельна ділянка площею 0,0845 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Добровляни, кадастровий номер земельної ділянки 2622881901:01:001:0051. По межі від В до Г зазначені землі сільської ради. (а.с. 166) В акті встановлення та погодження зовнішніх меж землекористування [PERSON] відсутній підпис суміжного землекористувача [PERSON] (а.с. 200) Як вбачається з відповіді за підписом начальника Управління Держземагенства у Калуському районі, в державному земельному кадастрі земельні ділянки з кадастровими номерами 2622881901:01:001:0049 та 2622881901:01:001:0050 накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером 2622881901:01:001:0051 (а.с. 161) Це також підтверджується викопіюванням з державного земельного кадастру (а.с. 162) Згідно акту комісії [PERSON] сільської ради від 06.06.2013 р. земельна ділянка [PERSON] огороджена металевими стовпчиками та сіткою, при порівнянні з розмірами фактичних даних в державних актах розбіжностей не виявлено (а.с. 25) Як пояснила голова [PERSON] сільської ради в судовому засіданні, при складанні цього акта порівняння фактичних розмірів земельної ділянки проводилось з даними, зазначеними в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім’я [PERSON], оскільки, спадкоємець останнього – [PERSON] свої державні акти втратив. Як вбачається з фотографій, поданих відповідачем за первісним позовом, бетонні плити знаходяться біля огорожі, яка складається з металевих стовпчиків і металевої сітки. (а.с. 58-61) Голова [PERSON] сільської ради підтвердила, що ці плити декілька років тому завіз [PERSON] Суд не бере до уваги посилання відповідача-позивача на порушення законодавства при отриманні державних актів на право власності на земельну ділянку на ім’я [PERSON] і [PERSON], оскільки, дійсність цих державних актів в межах даної цивільної справи не оспорюється. Зазначені державні акти та рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого вони були виготовлені, судом не скасовувались і не визнавались недійсними. Враховуючи вище наведене і те, що земельна ділянка площею 0,2743 в с. Добровляни, яку в 2006 році успадкував позивач-відповідач, ще у 2001 році була передана у власність спадкодавцю [PERSON], [PERSON] сільська рада не вправі була передавати частину цієї земельної ділянки у власність іншої особи. Тобто, приймаючи рішення від 04.07.2007 року № 29-7/2007, [PERSON] сільська рада не взяла до уваги рішення Підмихайлівської сільської ради від 31.07.2001 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2743 га. Таким чином, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення [PERSON] сільської ради та видачі 08.05.2008 року [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 856788, було порушено законне право [PERSON] володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень п. б ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що позивач [PERSON] як власник земельних ділянок про порушення своїх прав дізнався на весні 2013 року під час повторного виготовлення втрачених державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 14), тому, з поважних причин пропустив строк звернення до суду, у зв’язку з цим порушене право підлягає захисту. При таких обставинах первісний позов слід задоволити, оскільки, судом встановлено, що передача земельної ділянки [PERSON] відбулася з порушенням вимог земельного законодавства і з порушенням прав суміжного землекористувача [PERSON] У зв’язку із задоволенням первісного позову, і враховуючи те, що бетонні плити знаходяться на земельній ділянці, яка не належить відповідачу-позивачу, не підлягає задоволенню зустрічний позов. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України ст. 90, 116, 131, 152, 153, 155 ЗК України, ст. 267 ЦК України,

Outcome: approved