Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 77 між сторонами зареєстровано шлюб. Дітей від шлюбу немає. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, сімейні відносини припинені, втрачено почуття любові та поваги один до одного, також наголосила на тому, що зрозуміла що позивач уклав шлюб оскільки йому потрібна віза для проживання на території України. Шлюбні відносини припинені з моменту укладення шлюбу тобто з лютого 2012 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Шлюб існує лише формально, тому примирення та подальше збереження сім`ї не бажає. Позивач в судове засідання з`явилась, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, день та дату розгляду повідомлявся належним чином. На адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Проте суд не визнав неявку позивача з поважних причин, оскільки представлений документ медичного характеру не відповідає встановленій формі МОЗ України. Разом з наведених вище підстав суд на місці ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача за неявними доказами. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 18 лютого 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 77 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.4) Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують з моменту укладення шлюбу а саме лютого 2012 року, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved