Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходів відповідача. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив виключити запис про нього, як про батька малолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Суду пояснила, що з 08.10.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вона народила дитину, батьком якої є відповідач. Протягом тривалого часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв»язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Також позивач вказала, що первинно позов про стягнення аліментів вона подавала в травні 2012 року, але відповідач вмовив її залишити позов без розгляду, тому позивач вважає, що аліменти мають бути стягнуті з дати первинного звернення до суду, тобто з 16.05.2012 року. Зустрічні позовні вимоги відповідача позивач не визнала. Підтвердила, що дитина є сином відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у нього є обґрунтовані сумніви щодо походження дитини, народженої позивачем. Проти задоволення первинного позову не заперечував. Розміру аліментів, пред»явленого позивачем до стягнення, не оспорював. Вказав, що сплачує аліменти на користь третьої особи в розмірі 1/4 частини заробітку. Підтвердив, що у разі задоволення даного позову розмір заробітної плати, яку він буде отримувати після аліментних відрахувань, буде достатнім для його проживання. Вказав на відсутність інших, крім дітей, утриманців. Зазначив, що має гарний стан здоров»я. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась; продату розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи за зустрічним позовом відділу РАЦС Краснодонського МРУЮ в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони з 08.10.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). [INFO] ркоу народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого матір»ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с.9). З метою перевірки пояснень відповідача про те, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON], судом по справі була призначена судово-генетична експертиза. Згідно з висновками експерта № 1112, вірогідність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженої громадянкою [PERSON] [INFO] року складає 99,99%, що відповідає формулюванню «батьківство практично доведено» (а.с.41-46). У суду немає підстав ставити під сумнів висновки судово-генетичної експертизи, на підставі чого суд вважає доведеним факт того, що дитина [PERSON], народжений [PERSON] [INFO] року, є рідним сином відповідача [PERSON]. На підставі наведеного суд вважає вимоги [PERSON] щодо виключення даних про нього, як про батька дитини, із актового запису про народження дитини необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розглянувши вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд дійшов до наступного. Відповідно до довідки ОСББ «Центр м. Краснодон» № 156 від 12.12.2012 року, малолітній син позивача [PERSON] проживає разом із матір»ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що він з сім»єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Не оспорює того, що дитина проживає з позивачем. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ № 789-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки дитини або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фізичних можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічне право дитини на достатній рівень життя, зафіксоване в ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК ( 2947-14 ) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі наведеного суд дійшов до висновку що відповідач, як батько дитини, який мешкає окремо від дитини, має обов»язок по утриманню дитини. При визначені розміру аліментів. які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що розмір аліментів, пред»явлених позивачем до стягнення, відповідачем не оспорювався. Судом відповідачу було роз»яснено, що в разі задоволення позову сукупний розмір аліментних відрахувань буде становити 50% заробітку відповідача. Відповідач з цим погодився та вказав на те, що 50% заробітної плати йому буде достатньо для проживання. Враховуючи визнання відповідачем первинного позову в повному обсязі, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини. Визначаючи дату, з якої мають стягуватись аліменти, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 191 СК України, аліменти мають стягуватись з дня пред»явлення даного позову. тобто з 17.12.2012 року, тому вимоги позивача про стягнення аліментів з 16.05.2012 року необгрунтовані та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПКУкраїни та ЗУ «Про судовий збір», судові витрати по справі покласти на відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial