Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

[PERSON] 18 квітня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, які ним було усунуто 26 квітня 2013 року. 15 липня 2013 року позивачем було уточнено позовні вимоги. Позивач у своєму уточненому позові посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], якому на праві власності належало домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 60,9 кв. м. та житловою площею 40,9 кв. м.: «а-1» веранда площею 7,7 кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв. м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а» ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею 8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м., «Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди: вимощення, ворота, колодязь, огороджувальні елементи, огорожа, цоколь, які були збудовані до 5 серпня 1992 року. Зазначене домоволодіння було побудовано [PERSON] на земельній ділянці, яка була виділена йому на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради № 216 від 3 травня 1957 року про виділення земельної ділянки по [ADDRESS], яка була перейменована на [ADDRESS], та належить йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 30 травня 1957 року. Після своєї смерті батько позивача [PERSON] заповіту не залишив. На день його смерті у домоволодінні проживали позивач [PERSON], його рідний брат [PERSON] та їх мати [PERSON], які відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року прийняли фактично домоволодіння у спадщину вступивши в володіння спадковим майном. Таким чином, станом на [INFO] позивачу, його брату та матері належало по 1/3 частини домоволодіння. [INFO] помер брат позивача [PERSON] Факт смерті [PERSON] було зафіксовано лікарями КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги». Працівниками моргу розтин трупу проведено не було. Поховання померлого позивачем та його матір'ю було здійснено за власні кошти. На пораду дільничого працівника міліції позивачем паспорт [PERSON] та довідку про його смерть було надано до Ленінського РВ ДМУ УМВС. На теперішній час без довідки про смерть та довідки з моргу, позивач не має змоги отримати свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO]. На день смерті [PERSON] у спірному домоволодінні проживали та були зареєстровані позивач та його мати [PERSON] Заповіту померлий [PERSON] не залишав, спадкоємцем першої черги після його смерті є його мати [PERSON], яка є такою, що на момент його смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину. На підставі цього 1/3 частка домоволодіння, яку успадкував [PERSON] після смерті батька, перейшла до [PERSON] та їй відповідно належить 2/3 частин домоволодіння. [INFO] [PERSON] померла, після своєї смерті заповіту не залишила. Однак, на звернення позивача до ДДДНК за видачею на його ім'я свідоцтва на спадщину на домоволодіння, йому було відмовлено. Позивач у своєму уточненому позові просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO] у домоволодінні [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO], на 1/3 частину спірного домоволодіння та визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 40,9 кв. м., «а-1» веранда площею 7,7 кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв. м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а» ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею 8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м., «Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди: вимощення, ворота, колодязь, огороджувальні елементи, огорожа, цоколь. У своїй заяві до суду представник позивача справу просив розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки не повідомив. Третя особа ДДДНК у своїй заяві, наданій на адресу суду, просила справу розглядати за відсутності її представника, ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства. Третя особа Ленінський відділ державної реєстраційної служби ДМУЮ у своїй заяві, наданій на адресу суду, просила розгляд справи проводити за відсутності її представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно з актом запису про народження № 149 від 16 вересня 1957 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю житлових кімнат від однієї до п'яти включно, укладеного між виконкомом Дніпропетровської райради депутатів трудящих та [PERSON] 25 червня 1957 року, посвідченого нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 2-5037, [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 900 кв. м. в [ADDRESS], адреса згодом була змінена на адресу: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно з довідкою КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 5747 від 11 червня 2013 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору забудови від 25 червня 1957 року, посвідченого нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 2-5037 (а.с. 58). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ч. 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його сини [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON], з заявами про прийняття спадщини до нотконтори вони не зверталися (а.с. 42), але фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем, утримували домоволодіння у належному стані, тобто фактично вступили в управління та володіння спадковим майном і набули на нього право в порядку спадкування за законом, тому успадкували після смерті [PERSON] по 1/3 частині спірного домоволодіння. Таким чином, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], оскільки 19 лютого 2012 року позивачу було відмовлено Другою державною дніпропетровською нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, а іншим способом позивач не має можливості оформити спадщину. Згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 12» від 4 липня 2013 року, [INFO] об 11 годині 30 хвилин до пункту невідкладної допомоги КЗ «Міська лікарня № 22» поступив виклик за адресою: [ADDRESS], де була констатована біологічна смерть [PERSON] (а.с. 61). Відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації смерті реєстраційної служби ДМУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області від 4 червня 2013 року смерть [PERSON], [INFO], не зареєстровано (а.с. 50). Крім того, згідно з відповіддю Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ від 6 червня 2013 року запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено (а.с. 52). Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 258 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження та з акту запису про народження № 149 (а.с. 5, 38). [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується домовою книгою на домоволодіння (а.с. 98-101). Встановлення факту смерті [PERSON] позивачу необхідно для оформлення права власності на домоволодіння в порядку спадкування. З урахуванням того що, факт смерті [PERSON] неможливо зареєструвати в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а цей факт є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, крім того, судом приймається до уваги те, що факт смерті [PERSON] було зафіксовано [INFO] за адресою його проживання (а.с. 61), дійсна дата його смерті не встановлена, а сам позивач посилається саме на цю дату смерті брата, то юридичний факт смерті [INFO] [PERSON], [INFO], в домоволодінні [ADDRESS] підлягає встановленню в судовому порядку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, посилання позивача на те, що спадщину у вигляді 1/3 частини спірного домоволодіння після смерті [PERSON], фактично прийняла його мати [PERSON], оскільки на момент його смерті була зареєстрована і проживала разом зі спадкодавцем, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки [PERSON] у встановленому абз. 1 п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ № 20/5 від 3 березня 2004 року і зареєстрованої в МЮУ за № 283/8882 3 березня 2004 року, порядку до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталася, відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримувала, тому у задоволенні позовних вимог позивачу про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті матері на 1/3 частину домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], слід відмовити. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння. На підставі абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 серпня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 44). 18 жовтня 2013 року йому постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. За таких обставин, суд вважає можливим визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 40,9 кв. м., «а-1» веранда площею 7,7 кв. м., під літ. «а-1» підвал площею 8,4 кв. м., «а1» вхід в підвал площею 2 кв. м., «а» ганок площею 3,1 кв. м., «В» погріб з шийкою площею 16,2 кв. м., «Г» сарай площею 8,7 кв. м., «Д» вбиральня площею 1 кв. м., «Е» душ площею 1,7 кв. м., споруди: вимощення, ворота, колодязь, огороджувальні елементи, огорожа, цоколь, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], яка належить їй на праві власності в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] у зв'язку з фактичним вступленням в управління і володіння спадковим майном. На підставі викладеного,

Outcome: partial