Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

04 червня 2013 року Головне управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості навчання за державним замовленням в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого у сумі 87 571 грн. В обґрунтування позовних вимог пояснивши, що [PERSON] за направленням головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області навчався в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого на факультеті по підготовці кадрів для Пенсійного фонду України за спеціальністю «правознавство». Вищий навчальний заклад позивач закінчив у червні 2011 року, здобувши кваліфікацію юриста, про що отримав диплом [NUMBER] Відповідно до ч. 2 статті 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання вищезазначеної норми Закону розроблений Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 № 992. Відповідно до п. 4 Порядку, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою - п.6 Порядку. Крім того, Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 № 77 (із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 16.05.1996 № 342) передбачено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням. Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. 16 червня 2006 року за № 3628/12 головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області видано направлення [PERSON] на навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого на факультеті по підготовці кадрів до Пенсійного фонду України за спеціальністю «Правознавство». 01 вересня 2006 за № 005 між Академією та відповідачем укладений Договір про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням. На виконання умов Договору після закінчення навчання відповідач у червні 2011 року отримав диплом державного зразка [NUMBER] За згодою головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідач проходив виробничу практику за місцем проживання - в органах Пенсійного фонду Дніпропетровської області. Крім того, Пенсійним фондом України дано згоду на подальше працевлаштування відповідача до одного із управлінь Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. У зв'язку із зазначеним відповідач після закінчення навчання отримав Направлення від 05.05.2011 № 13 на роботу в органах Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Студент відповідно до розділу 4 Договору та Порядку зобов'язаний після завершення навчання в Академії прибути до органу Пенсійного фонду для працевлаштування та відпрацювати в системі Пенсійного фонду України не менше 3-х років. Після закінчення навчання випускник отримує диплом про закінчення вищого навчального закладу та направлення на роботу, яке є підставою для укладення трудового договору між молодим фахівцем і замовником. Молодий фахівець повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Листом управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу від 08.07.2011 № 6600/09-29 відповідач був запрошений до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади та повідомлений про перелік документів, що необхідно подати для участі у конкурсі, і про дату проведення конкурсу. Однак, відповідно до листа управління в Тернівському районі від 29.07.2011 № 7423/09-27, відповідач надав управлінню неповний пакет документів та без поважних причин на конкурс не з'явився. Про зазначене викладено і в листі головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.11.2012 № 23799/07-27 до головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Порушуючи пункти Договору та Порядку, відповідач не прибув до органу Пенсійного фонду для вирішення питання працевлаштування та не надав доказів наявності поважних причин, за яких допускається розірвання Договору. Відповідно до довідки-розрахунку Академії вартість навчання відповідача становила 87 571 грн. Зазначену суму відповідач повинен відшкодувати відповідно до пункту 4.3. розділу 4 Договору та пункту 14 Порядку. Представник позивача Максименко Ю.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на користь Держави витрати на навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого у розмірі 87 571,00 грн., перерахувавши вказану суму на рахунки Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав пояснивши суду, що з 2006 року він навчався на факультеті по підготовці кадрів для Пенсійного фонду України в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого. У 2006 році між ним, Академією та Управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області був укладений Договір про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням. У червні 2011 року він отримав диплом державного зразка [NUMBER] за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію «юрист». Після закінчення навчання в Академії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області йому було видано направлення на роботу № 13 від 05.05.2011 року на подальше працевлаштування в органах Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а саме за місцем його проживання. Відповідно до п.4.2 вищезазначеного Договору він прибув до управління Пенсійного фонду України у Тернівському районі, але у відділі кадрів йому запропонували посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій. Таким чином, позивачем було порушено умови його працевлаштування, оскільки відповідно до Договору його обов'язок прибути до установи та відпрацювати за направленням кореспондується з обов'язком установи надати йому роботу відповідно до отриманої кваліфікації. Відповідно до диплому про вищу освіту він отримав кваліфікацію «юрист» за спеціальністю «правознавство», але йому було запропоновано посаду головного спеціаліста з відділу виплати пенсій, тобто не за фахом. Крім того, Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Міністерства політики і праці № 336 від 29.12.2004 року передбачено кваліфікаційні вимоги та основні вимоги до спеціальних знань, необхідних для виконання службових обов'язків. Так, наприклад для головного спеціаліста з питань виплати пенсій кваліфікаційними вимогами є вища освіта за відповідним професійним напрямком підготовки та обов'язок знати порядок виплати пенсій, складення звітності та іншу специфіку функціональних повноважень. Також Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку спеціальностей, за якими здійснюється підготовка фахівців у вищих навчальних закладах за освітньо- кваліфікаційними рівнями спеціаліста та магістра № 787 від 27.08.2010 року передбачений чіткий перелік спеціальностей, за якими здійснюється підготовка фахівців. Таким чином, здобувши кваліфікацію юриста, моїм професійним направленням за спеціальністю є правознавство. У зв'язку з цим, порушуючи пункт 3.2. Договору, позивач не надав йому роботу відповідно до отриманої кваліфікації. Посилання позивача на норми Порядку працевлаштування випускників вищих навчальник закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 щодо відшкодування вартості навчання не є обгрунтовними, оскільки згідно договору він прибув до Управління Пенсінйого фонду України в Тернівськом районі (це підтверджується документами, які він здав для прийняття участі у конкурсі), але йому було відмовлено в наданні роботи за відповідною кваліфікацією, а запропоновано взяти участь у конкурсі на заміщення вакантної посади не за фахом. До того, відповідно до п. 19 вищезазначеного Порядку оформлене направлення на роботу є підставою для укладання трудового договору між молодим фахівцем та замовником, який повинен був не пізніше за два місяці до закінчення навчання підтвердити вищому навчальному закладу достовірність надісланого переліку місць працевлаштування. Таким чином брати участь у конкурсі є його право, а не обов'язок. У статті 53 Конституції України зазначено, що держава забезпечує доступність та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конвенція Міжнародної організації праці № 29 «Про примусову чи обов'язкову працю», що набула чинності для України 10 серпня 1956 року зобов'язує держави не допускати примусової праці. Згідно зі статтею 1 Міжнародної Конвенції "Про скасування примусової праці" № 105, що ратифікована Законом України від 05.10.2000 № 2021-ІІІ, держава зобов'язується скасувати обов'язкову працю і не вдаватися до будь-якої її форми як метод мобілізації і використання робочої сили для потреб економічного розвитку. Відповідно до Закону України «Про вищу освіту» основним завданням, що стоїть перед вищими навчальними закладами, є здійснення освітньої діяльності, яка забезпечує підготовку фахівців відповідних освітньо - кваліфікаційних рівнів. Цей закон не містить умов про обов'язковість трирічного відпрацювання та відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання. Не зазначено у законі і той факт, що вищий навчальний заклад зобов'язаний гарантувати випускникові його працевлаштування, у обов'язки вищого навчального закладу входить сприяння працевлаштуванню своїх випускників. Таким чином, стаття 52 Закону України "Про освіту" та порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992, за своїм змістом суперечать Конституції України, Міжнародній Конвенції "Про скасування примусової праці" та статті 56 Закону України "Про вищу освіту". Рішенням Конституційного Суду України від 04.03.2004 року у справі про доступність та безоплатність освіти визначено, що безоплатність вищої освіти у державних і комунальних навчальних закладах необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих закладах без оплати, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги. Безоплатність вищої освіти означає, що громадянин має право здобути її відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб (державне замовлення). Обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником вищого навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином або на яку він вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України) та права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах (стаття 53 Конституції України). Пунктом 4 вказаної постанови Міністерству фінансів разом з Міністерством економіки, Міністерством юстиції та Національним банком пропонувалося до 1 січня 1997 року розробити та затвердити Порядок визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди про працевлаштування. Проте на даний час такий порядок не розроблений та не затверджений. Через відсутність механізму, який би зобов'язав випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі понесені витрати за договором, будь-які матеріальні претензії до нього є неправомірними. Ця теза підтверджується і інформаційним листом міністерства юстиції щодо надання роз'яснення з питань працевлаштування випускників ВНЗ, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням від 19.10.2010 № 12566-0-4-10-21. Згідно з Договором про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням зобовязання відшкодувати бюджету вартість навчання виникає тільки у разі відмови прибути за призначенням. Оскільки він не відмовлявся прибути за призначенням, більш того прибув за направленням для працевлаштування до Управління Пенсійоного фонду України в Тернівському районі, то відшкодовувати вартість навчання не зобов'язаний. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в зв'язку з безпідставністю. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторонами не оспорюються ті факти, що 16 червня 2006 року за № 3628/12 головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області відповідачу видано направлення на навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого (далі - Академія) на факультеті по підготовці кадрів до Пенсійного фонду України за спеціальністю «Правознавство». 01 вересня 2006 за № 005 між Академією, головним управлінням та відповідачем укладений Договір про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням, за умовами якого Академія здійснювала підготовку відповідача за денною формою навчання на факультеті підготовки кадрів для Пенсійного фонду України за державним замовленням, який є чинний та не скасований в судовому порядку, і, відповідно, діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань - п. 5.1 Договору а.с.9. Відповідно беззаперечним є той факт, що укладаючи договір, відповідач був ознайомлений з предметом, правами, обов'язками сторін та іншими умовами договору. Крім того, позивач усвідомлював, що навчання здійснюватиметься за державним замовленням, за кошти Державного бюджету та з метою усунення дефіциту кадрів в органах Пенсійного фонду України. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Посилання на статтю 43 Конституції України та Міжнародну Конвенцію «Про скасування примусової праці» № 105 є недоречним оскільки, підписуючи Договір, відповідач вільно вибрав та погодився відпрацювати три роки на роботі згідно з державним замовленням, а у разі відмови відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. При цьому відповідач отримав неабиякі преференції у вигляді безкоштовного отримання вищої освіти та гарантії на майбутнє працевлаштування при досить високому рівні безробіття у Державі. Факт примусу у зазначених відносинах відсутній: договір укладений добровільно, а реалізація бажання не відпрацьовувати за державним розподілом можлива за умови повернення коштів, витрачених на навчання відповідача. Можливостю вільно обирати спосіб вступу та форму навчання у вищому навчальному закладі (бюджетну чи контрактну) відповідач скористався, та отримав вищу освіту за кошти Держави за направленням державного органу, яке є майже стовідсотковою гарантією вступу до вищого навчального закладу і безкоштовного навчання, оскільки не потребує найвищого прохідного балу та наявності певних пільг у абітурієнта. Після закінчення навчання та отримання відповідачем диплому Пенсійний фонд України вдруге пішов на зустріч відповідачу, дозволивши йому працевлаштуватися за місцем проживання, видавши направлення на роботу від 05.05.2011 № 13, згідно з яким відповідач направлявся у розпорядження головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - а.с. 10,12,13. Листом управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу від 08.07.2011 № 6600/09-29 відповідач був запрошений до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади та повідомлений про перелік документів, що необхідно подати для участі у конкурсі, і про дату проведення конкурсу - а.с.17. Однак, відповідно до службової записки управління в Тернівському районі від 29.07.2011 № 7423/09-27, відповідач надав управлінню неповний пакет документів та без поважних причин на конкурс не з'явився. Про зазначене викладено і в листі головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.11.2012 № 23799/07-27 до головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - а.с. 18,23 . У запереченні на позов Відповідач зазначає, що в управлінні Пенсійного України в Тернівському районі м. Кривого Рогу йому запропонували посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій, що не відповідає отриманій ним кваліфікації. Таким чином, на думку Відповідача, органом Пенсійного фонду порушено умови його працевлаштування, оскільки відповідно до Договору обов'язок Відповідача прибути до установи та відпрацювати за направленням кореспондується з обов'язком установи надати йому роботу відповідно до отриманої кваліфікації. Окрім того, посилання відповідача на те, що йому було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій, що не відповідає отриманій ним кваліфікації, чим порушено умови його працевлаштування відповідно до Договору, є необґрунтованим, оскільки жодний пункт Договору не містить обов'язок Установи ( органу Пенсійного фонду України) надати відповідачу роботу на конкретній посаді, зокрема в юридичній службі, мова йде лише про відповідність роботи отриманій кваліфікації. Також відповідач не надав жодних доказів того, що він звертався до органів Пенсійного фонду з питання працевлаштування, подавав документи для участі у конкурсі на заміщення вакантних посад, тим самим не довів свого прагнення виконати умови Договору щодо відпрацювання за державним розподілом. Крім того, відповідач не надав і доказів того, що органами Пенсійного фонду йому відмовлялося у прийнятті документів для участі у конкурсі на заміщення вакантних посад або вчинялися інші дії, які перешкоджали йому виконати умови Договору. Посилання відповідача на те, що участь у конкурсі є правом відповідача, а не обов'язком, спростовується ст.ст. 4, 15 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, відповідно до яких прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, стосовно осіб, які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та у разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірка проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду. Пояснення своїх заперечень стосовно зобов'язання відшкодувати бюджету вартість навчання виникає тільки у разі відмови прибути за призначенням, спростовується п.п. 4.2, 4.3 Розділу 4 «Обов'язки студента» Договору зазначено, що студент зобов'язаний прибути після закінчення академії до Установи для працевлаштування та відпрацювати не менш як три роки згідно з державним замовленням, а у разі відмови працювати за призначенням - відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку - а.с, 9. На підставі викладеного,

Outcome: approved