Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

20.09.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 310 від 19.06.2007 року гуртожиток по вул. І.Вазова, 8 в м. Херсоні переданий на баланс управління житлового господарства, тобто знаходиться у комунальній власності. В 2010 році до відділу обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради звернулась [PERSON] з проханням укласти договір найму на кімнату № 505 в м. Херсоні по вул. І.Вазова, 8. Під час перевірки було з'ясовано, що в зазначеній кімнаті зареєстрована [PERSON], з якою 05.11.2010 року управлінням житлового господарства Херсонської міської ради був укладений договір № 543 найму житлового приміщення. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року по справі № 22ц-/2190/2440/2012 визнано недійсним зазначений договір найму житлового приміщення. Під час розгляду справи в суді було встановлено, що [PERSON] зареєстрована в кімнаті № 330 зазначеного гуртожитку, про що свідчить картка прописки форми №16, з кімнати № 505 вона виселилась в 2001 році. Згідно довідки відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради № Р-659 від 21.11.2011р, акту від 29.07.13 в кімнаті № 505 гуртожитку по вул. І.Вазова, 8 в м. Херсоні проживає [PERSON], остання має ордер на вселення від 19.04.2004 року її проживання в даній кімнаті з 2004 року, що також підтверджується листом паспортиста ЖКП ЖЕК-11 [PERSON] за № 01-16/41 від 15.02.2011р., актом перевірки паспортного режиму від 10.02.2011р., складеного головою будинкового комітету та паспортисткою ЖЕК-11 у присутності сусідів, листом МКП „Херсонелектротранс" №14-1115 від 03.12.2010р., відповідним записом про прописку в паспорті [PERSON], карткою прописки Форми №16. Оскільки відповідач фактично більш, ніж дванадцять років не проживає в кімнаті № 505 гуртожитку по вул. І.Вазова, 8 в м. Херсоні, просив суд визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою №505 гуртожитку по вул. Вазова,8 в м.Херсоні, зобов’язати Управління державної міграційної служби України в Херсонській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м. Херсон, вул. Вазова,8 кім.505. У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволені позову. Пояснила, що у 1987 році вона вселилася в кімнату №505 гуртожитку, у 2001 році добровільно виселилася з неї до кімнати №508, де проживав її чоловік [PERSON], потім пересилилася до кімнати 330, де жив її співмешканець [PERSON] З 2008 року знімає інше житло. Перешкод в користуванні кімнатою №505 в гуртожитку їй ніхто не завдавав. Позов не визнає так як вважає, що [PERSON] там також не проживає. Третя особа [PERSON] та її представник вважали позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи УДМС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року встановлені наступні обставини. Гуртожиток № 117, розташований по вул. І.Вазова перебував на балансі ДКП «Херсонелетротранс». [PERSON] як працівник цього підприємства була вселена до вказаного гуртожитку без визначення конкретної кімнати для вселення і зареєстрована в гуртожитку 25.02.1987 року. Питання визначення конкретних кімнат для проживання вирішувалось комендантом гуртожитку. За час проживання в гуртожитку [PERSON] мешкала у різних кімнатах, у тому числі і у кімнаті №505. Однак, як пояснила апеляційному суду сама [PERSON], вона виселилась з кімнати №505 у 2001 році. Як вбачається з договору №110 про проживання у гуртожитку №117 по вул. І.Вазова,8 від 01.02.2003 року, укладеного між [PERSON] та ДКП «Херсонелетротранс», відповідачці була надана для проживання кімната №330. З картки №16, яка заповнюється підчас реєстрації проживання особи вбачається, що відповідачка зареєстрована саме в кімнаті №330 по вул. І.Вазова, 8 у м.Херсоні. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.04.2011 року вбачається, що у штампі реєстрації місця проживання [PERSON] невідомою особою поставлено номер кімнати 505, а у картці форми16 значиться номер кімнати – 303. Сама [PERSON] пояснила, що вона зареєстрована саме у кімнаті №303. З ордеру на поселення до гуртожитку №252 від 20.08.2001 року вбачається, що працівниці ДКП «Херсонелетротранс» [PERSON] надано право на вселення до гуртожитку без зазначення конкретної кімнати (а.с.5) З довідки №14-115, виданої ДКП ««Херсонелетротранс» 03.12.2010 року вбачається, що [PERSON] у 2004 році була виділена кімната №505, де вона проживає на час видачі довідки (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 310 від 19.06.2007 року гуртожиток по вул. І.Вазова, 8 в м. Херсоні переданий на баланс управління житлового господарства Херсонського міськвиконкому (а.с.11). Вище зазначеним рішенням апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року визнано недійсним договір найму житлового приміщення №543 від05.11.2010 року, укладений між Управлінням житлового господарства Херсонської міської ради та [PERSON] Рішення набрало законної сили. Враховуючи, що вище зазначені обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року, яке набрало законної сили, відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України вони не потребують доказуванню. Відповідно до ст. 71 ч.1 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а при призові на строкову військову службу, альтернативну службу, тимчасовому виїзду за умовами і характером роботи, навчанням, поміщенням до дитячого виховного закладу, при виїзді в зв'язку з виконанням обов'язків опікуна, виїзду на лікування, взяття під варту, або засудження до обмеження чи позбавлення волі, або арешту на період перебування в цих закладах чи на службі визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку, що сповідується в ст. 72 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Із ст. 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка не має права на користування жилим приміщенням як особа, що зареєстрована за вказаним місцем проживання, оскільки відсутня за вказаною адресою понад встановлені строки без поважних причин в розумінні ст.ст. 70, 71 ЖК України . З урахуванням приписів закону, який регулює спірні правовідносини, враховуючи, що відповідачка за власним бажанням не проживає в гуртожитку та не мешкає в ньому понад встановлені строки, перешкод в користуванні спірним житлом їй ніхто не чинив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов'язання УДМС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] в кімнаті №505 за адресою: м.Херсон, вул. Вазова,8, суд виходить з наступного. Як вказано в інформаційному листі ВССУ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72,116, 156 ЖК; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved