Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення незаконного будівництва та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що вона проживає разом зі своєю сім'єю в будинку [ADDRESS], та змушена повідомити про само чинне будівництво [PERSON] по [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] є одноповерховим, в якому розміщено п'ять ква ртир, тобто вважається будинком барачного типу, збудованого таким чином, що всі вікна її квартири, виходять на одну сторону, три з яких - у двір сусіда. Місяць потому зі свого вікна вона побачила, що на території прилеглої до будинку [ADDRESS], розпочато незаконне будівництво. При розмові з відповідачем, останній сказав, що він не має ніякої проектної документації на будівлю житлового приміщення. Станом на 01.11.2012 року поряд із її помешканням зводиться двоповерховий житловий будинок без відповідних дозволів, погоджень та документації що суперечить чинному законодавству України. 17 жовтня 2012 року вона звернулась до контролюючих органів, від яких отримала відповіді, що перевірка стану жилих приміщеннь по [ADDRESS] не проводилась, дозволів на проведення будівельних робіт СЕС не видає, згідно декларації про початок будівельних робіт, проводиться реконструкція та ремонт квартири, звернень щодо погодження будівництва за вказаною адресою не надходило, а також встановлено порушення при проведенні будівельних робіт за адресою: [ADDRESS], а саме: незаконне будівництво, прибудова до квартири [NUMBER] (нове будівництво) замість зазначених у декларації про початок будівельних робіт, реконструкції та ремонту квартири, що є порушенням статей 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що було складено акт. Вважає, що якщо за законом та договором прибудинкова територія передається в безстрокове платне користування мешканцям, які приватизували квартири в цьому будинку, то без їх відома і згоди вона не може передаватися власником ніякій іншій особі ні в оренду, ні під будівництво, так як це буде грубим порушенням законодавства і договору, тому при розгляді подібних питань треба врахувати, чи було узгодження з мешканцями, які приватизували квартири в цьому будинку, і в разі його відсутності скасовувати рішення місцевих органів влади та управління про надання даних земельних ділянок під забудову. Скасуванню також підлягають рішення у разі відсутності експертизи про можливість такого будівництва за нормативами на цій земельній ділянці. [PERSON] в порушення діючого законодавства не погоджував самовільне будівництво з мешканцями будинку та відповідними державними органами. Також, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди і прибудинкова територія, визначаються співвласниками. Незаконне будівництво, яке веде громадянин [PERSON] порушує її прана такі, як: самобудівництво розташовано на межі ділянок без узгодження з сусідами, вікна будівлі розташовані навпроти вікон її квартири, закриває доступ сонячного світла, що створює постійну тінь і вологість на стінах, про що [PERSON] неодноразово повідомлявся, важкий доступ аварійних машин, оскільки згідно з протипожежними нормами між будівлями, повинно бути не менше восьми метрів, а між стіною її квартири і самовільно зведеною будівлею менше чотирьох метрів. Вважає, що [PERSON] грубо порушено діюче законодавство України, тому вона вимушена звернутись до суду із цим позовом. Просила зобов'язати [PERSON] знести незаконно побудоване приміщення. Крім того, позивачка уточнила позовні вимоги, та просила зобов'язати [PERSON] за власні гроші знести незаконно збудований об'єкт нерухомості, а саме: прибудову до [ADDRESS] і привести до попереднього стану у відповідності з технічним паспортом КП БТІ м. Донецька № 217 інв. справа 3/7870. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що позивачкою не було надано жодних доказів, які б свідчили про те,що зведена відповідачем забудова за своїм розташуванням та призначенням суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб, доказів про які - небудь відхилення від проекту також немає. Просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Донецької міської Ради до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, вирішити справу згідно чинного законодавства. Представник третьої особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, до судового засідання також не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає у квартирі [ADDRESS]. При цьому вікна її квартири виходять на одну сторону, та три з них - у двір її сусіда [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 2008 року проживає по [ADDRESS], у 2011 році у зв'язку із тим, що його сім'ї не вистачало житлової площі, у дворі свого домоволодіння почав будувати прибудову. Судом встановлено, що при здійснені будівництва було дотримано усіх вимог, що передбачені законодавством, будівництво відповідає усім будівельним нормам та правилам, вся документація погоджена місцевими органами містобудування та архітектури. Крім того суду було надано договір користування земельною ділянкою, який свідчить про те, що відповідач користується прибудинковою територією на законних підставах. Також відповідачем при зведенні прибудови отримано документ, який підтверджує право власності на квартиру після її реконструкції. Суд не приймає до уваги, вказану у позові обставину позивачкою, про те що відстань між будівлями не відповідає протипожежним нормам і є меншою ніж 8м, оскільки відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** для обслуговування будівель та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м. Також позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що прибудова відповідача порушує природну ізоляцію належного їй житлового будинку і що саме це будівництво порушує її права так не зазначено позивачкою причинного зв'язку заниження коефіцієнта освітленості з наявністю прибудови відповідача, не надано відомостей про те, яких саме кімнатах будинку, де вона проживає, порушено норми інсоляції, не надано ніяких доказів або відомостей про те чи підлягають взагалі ці приміщення впровадженню розрахунків інсоляції, бо невідомо чи належить ці вікна до житлових кімнат. Суд вважає необхідним зазначити, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки в разі доведеності ним факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Однак як вбачається з матеріалів справи позивачкою не було надано доказів факту створення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження земельною ділянкою та того, що ці перешкоди можливо усунути лише шляхом знесення будівлі відповідача чи її частини. Відповідно до вимог п.23 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судоми ст. 376 Цивільного кодексу України, про правовий режим самочинного будівництва» роз'яснено, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні у кожному випадку з'ясувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом, як впливає допущено порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами ст. 143 ЦПК України. Однак у судовому засіданні сторонами не було заявлено клопотання про призначення судово-будівельної експертизи. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до результатів позапланової перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, якою начебто було встановлено факт порушення відповідачем [PERSON] вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, про що було складено акт, протокол, на підставі яких було винесено постанову про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності. Однак відповідно постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 25 вересня 2013 року дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області були визнані незаконними, а постанову про адміністративне правопорушення щодо накладення на відповідача [PERSON] адміністративного стягнення за зазначено правопорушення скасовано (а.с.195). Тобто немає законних підстав стверджувати, що відповідачем [PERSON] були допущені відхилення від проекту. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. ст. 376 Цивільного Кодексу України, п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року № 6 та

Outcome: dismissed