Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності № 1956 від 20.9.2996 року він та його мати [PERSON] отримали у власність квартиру [ADDRESS]. Договором обміну квартир міни № 434.М від 24.7.1997 року вищезазначена квартира була обміняна. Рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжя від 3.5.2001 року договір міни № 434.М від 24.7.1997 року визнаний недійсним, сторони повернуті в первісне положення. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеної квартири. На час відкриття спадщини позивач був неповнолітнім і проживав разом з матір'ю у зазначеній квартирі, тобто фактично прийняв спадщину. При оформленні спадщини в нотаріальній конторі з'ясувалося, що після рішення суду від 3.5.2001 року відсутня державна реєстрація вказаної квартири на підставі рішення суду у зв'язку з чим в позивача виникли складнощі про оформленні спадщини. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], зобов'язати Реєстраційну службу Запорізького МУЮ зареєструвати за ним право власності на вищезазначену квартиру. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Представники відповідачів, повідомлені належним чином, до суду повторно не з'явилися, у зв'язку з чим, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Від третьої особи надійшла заява в якій вона просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з порушенням позивачем інституціональної підсудності. Перевіривши матеріали справи, суд встановив юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які бе5руть участь у справі. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частина 2 ст.11 ЦПК України передбачає право особи, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку. Так, відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], разом з тим не зазначає в якому порядку треба проводити визнання за ним цього права. Позивачем ні в позові ні в судовому засіданні не зазначені і, недоведені підстави, викладені в ст.392 ЦК України, у зв'язку з чим, суд не вбачає в чому саме, ким і яким чином порушене право позивача, тобто не вбачає предмету спору. Окрім того, позивач зазначає, що окрім нього від першого кола спадкоємців залишився батько померлої матері - його дід, до якого на думку суду, й треба пред'являти позов, а не до територіальної громади міста Запоріжжя.

Outcome: dismissed