Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої суми орендної плати, відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2005 року, прийняв у спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] належне останній майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 6, 624 га, розташованої на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області. 28 січня 2008 року між позивачем та ТОВ » Лан» Юр»ївського району був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на п»ять років, який був зареєстрований у Юр»ївському відділі земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 040913700837 від 20.01.2009 року. Умовами укладеного договору передбачено, що орендна плата видається орендарем у вигляді сільськогосподарської продукції згідно Додатку № 1 до договору, який є його невід»ємною частиною, та складає 1,5% вартості земельної ділянки. За 2012 рік відповідачем позивачу була видана орендна плата з розрахунку 1,5% вартості земельної ділянки, як це передбачено умовами укладеного договору. Разом з тим, на думку позивача відповідач за 2012 рік повинен був видавати йому орендну плату з розрахунку 3% вартості земельної ділянки, оскільки згідно з Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19 серпня 2008 року № 725/2008 , зобов»язаний був провести перерахунок орендної плати та встановити таку у розмірі не менше 3 % від вартості земельної ділянки. Через те, що відповідачем перерахунок розміру орендної плати здійснений не був позивач вважає, що йому орендну плату за 2012 рік не доплачено на суму 1 999 грв. 95 коп.. Крім того, позивач зазначав, що відповідач не виплатив йому відробіткову орендну плату , згідно додатку № 1 до Договору, а саме: оранка і культивація огороду до 0,6 га на сім»ю, доставка орендної плати та інше в розмірі 500 грв.. Також, позивач зазначив, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях , переживаннях і дратівливості через неможливість отримати орендну плату в повному обсязі, відсутності змоги на вказані гроші провести належний ремонт в квартирі, купити необхідні будівельні матеріали, придбати речі домашнього побуту, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, при цьому розмір моральної шкоди позивач оцінює в 2 500 грв.. Посилаючись на ст. 121 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 14, 15, 20 Закону України » Про оренду землі», ст. ст. 125, 126, 211 Земельного Кодексу України, ст. ст. 23, 210, 638 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої орендної плати в розмірі 1 999, 95 грв., суму невикористаної відробіткової орендної плати в розмірі 500 грв., на відшкодування моральної шкоди 2 500 грв., витрати пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 300 грв. , поклавши на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги повністю підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 096708 від 06.12.2001 року, гр. [PERSON] належала земельна ділянка , площею 6, 624 га, розташована на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас.5). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ № 989367 від 11.03.2005 року позивач [PERSON] прийняла у спадщину вищезазначену земельну ділянку після смерті своєї бабусі [PERSON] (ас.8). 28.01.2008 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, згідно якого позивач надав відповідачеві в оренду земельну ділянку площею 6, 624 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на п»ять років. Даний договір пройшов державну реєстрацію та зареєстрований у Юр»ївському відділі земельних ресурсів 20.01.2009 року , про що у книзі записів державної реєстрації вчинено запис за № 040913700837 (ас.6 ), а відтак останній є укладеним. Пунктом 4.1 Договору оренди земельної ділянки (надалі Договору) передбачено, що орендна плата за Договором видається орендарем у вигляді сільськогосподарської продукції, згідно Додатку № 1, який є невід»ємною частиною цього Договору і складає 1,5% вартості земельної ділянки, при цьому орендна плата видається з 01 серпня по 20 грудня кожного року. Відповідно до Додатку № 1 , що був підписаний сторонами та є невід»ємною частиною договору оренди землі, передбачено видачу орендної плати сільськогосподарською продукцією, а саме зерном пшениці в розмірі 1300 кг, зерном ячменя в розмірі 500 кг, зерном соняшника в розмірі 100 кг, при цьому при збої урожайності, продукція може бути замінена іншою рівноцінною їй. Окрім того , сторонами також передбачена відробіткова форма орендної плати, а саме оранка і культивація огороду до 0,6 га на сім»ю тільки жителям Новов»язівської сільської ради, доставка орендної плати по території господарства, послуги на захоронення першого власника паю (автомобіль на 2 години по селу і 150 грв. на придбання труни) , на спадкоємців ці послуги не поширюються (ас.7). Відносини, пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, Законом України » Про оренду землі», тощо. Відповідно до ст. ст. 13-15 Закону України » Про оренду землі» ( в чинній на день укладення договору редакції) договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 14 Закону України » Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до ст. 18 Закону України » Про оренду землі» набуває чинності після його державної реєстрації. Право визначати розмір орендної плати за земельні ділянки приватної власності законодавець залишив сторонам договору оренди. Останні реалізують це право шляхом досягнення згоди і укладення договору оренди у формі передбаченій законодавством України. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, а зокрема Законом України » Про оренду землі». Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» ( в редакції чинній на час укладення договору) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди . Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України » Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Так, в судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору оренди землі сторони дійшли згоди , що остання буде видаватися орендарем у вигляді сільськогосподарської продукції, згідно Додатку № 1 до Договору, який є його невід»ємною частиною та розмір такої складатиме 1,5% вартості земельної ділянки. В судовому засіданні сторони не заперечували ту обставину, що в 2012 році орендна плата позивачеві, відповідно до умов укладеного Договору була виплачена в повному обсязі в розмірі 1,5% вартості земельної ділянки, що також підтверджено довідкою за № 325 від 08.11.2013 року (ас.26), стосовно якої позивач заперечень не мав. Разом з тим, позивач вважав, що в 2012 році відповідач мав виплатити йому оренду плату у більшому розмірі, ніж передбачено договором, а саме в розмірі 3% вартості земельної ділянки, посилаючись на те, що згідно Указу Президента України « Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19 серпня 2008 року розмір орендної плати повинен становити не менше 3 % від вартості земельної ділянки. Суд дані доводи до уваги не приймає з огляду на наступне: так, за змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що указані в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству. Указом Президента України від 19.08.2008 року № 725/2008 « Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування, та в його тексті відсутнє посилання про поширення його дії на договори, укладені до набрання ним чинності. Оскільки зазначений Указ має рекомендаційний характер, і, крім того, він набрав чинності після укладення договору оренди між сторонами, змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Договір між сторонами укладений 28 січня 2008 року в період дії Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 » Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Відтак, у відповідача не виникло обов»язку автоматично збільшити виплату орендної плати до 3% величини нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що на протязі 2012 року будь-яких письмових заперечень з приводу користування земельною ділянкою, розміру орендної плати , пропозицій щодо її перегляду від позивача до відповідача не надходило. Маючи бажання переглянути розмір орендної плати в сторону її збільшення, позивач мав би звернутися до відповідача за вирішенням даного питання в порядку передбаченому ст. 30 Закону України » Про оренду землі», згідно якої зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. За викладених вище обставин, суд знаходить, що посилання позивача на те, що виплата йому в 2012 році орендної плати здійснена не в повному обсязі є не обгрунтованими та не відповідають вимогах чинного законодавства і фактично встановленим обставинам справи. В судовому засіданні позивач посилався також на те, що відповідач не виплатив йому орендну плату у відробітковій формі, а тому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відробіткової орендної плати в грошовому виразі 500 грв.. З приводу даного в судовому засіданні встановлено наступне: так, Додатком № 1 до Договору оренди землі передбачено , що орендна плата також виплачується і у відробітковій формі, а саме: оранка і культивація огороду до 0,6 га на сім»ю, тільки жителям Новов»язівської сільської ради; доставка орендної плати по території господарства; послуги на захоронення першого власника паю (автомобіль на 2 години по селу і 150 грв. на придбання труни ), на спадкоємців ці послуги не поширюються. В судовому засіданні позивач пояснив, що не проживає на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району, оскільки мешкає в м. Павлоград Дніпропетровської області, та не має в межах Новов»язівської сільської ради огороду, при цьому до відповідача з проханням про виплату йому орендної плати у відробітковій формі, з підстав, що визначені договором, у 2012 році не звертався. Безпосередньо умовами укладеного між сторонами договору не передбачено заміну відробіткової форми орендної плати будь -якою грошовою компенсацією. Відтак, за викладених вище обставин у відповідача не було підстав для виплати позивачу орендної плати у відробітковій формі, оскільки останній за цим у 2012 році , з підстав передбачених Договором, не звертався, при цьому умовами договору також не передбачено заміну відробіткової форми орендної плати будь-якою грошовою компенсацією, а відтак вимоги позивача в даній частині є не обгрунтованими. За таких обставин судом не встановлено порушень з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору оренди в частині не виплати ним орендної плати позивачу в повному обсязі. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої ним орендної плати за 2012 рік в сумі 1 999, 95 грв. та суми невикористаної відробіткової орендної плати в розмірі 500 грв., а тому не вбачає і підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведені неправомірні дії відповідача, якими б така шкода могла бути завдана останньому. За викладених вище обставин позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed