Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] 02.09.2013р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 25.09.1992р., та про зміну розміру аліментів, що стягаються з відповідача за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 14.02.2011р. на утримання дитини [PERSON], [INFO]., з 1/3 на 1/2 частину всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що впродовж останніх п'яти років відповідач проживає окремо від неї та сина, у нього своє життя. Він рідко контактує з сином. Вона з відповідачем давно не підтримує подружніх стосунків, не веде спільного господарства, втратила до відповідача почуття любові, дружби. Єдине, що пов'язує її з відповідачем це спільна дитина, яка є інвалідом дитинства. За станом здоров'я дитина потребує постійного та систематичного догляду, регулярного стаціонарного лікування. Створення для дитини комфортних умов проживання, можливості навчатися за індивідуальною програмою та інше потребує значних коштів. Вона отримує державну соціальну допомогу на дитину, їй допомагають батьки. Аліментів, що сплачує відповідач є недостатньо для покриття затрат на утримання дитини. Відповідач матеріально забезпечений, інших дітей не має. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов в частині вимог про розірвання шлюбу визнав, проти збільшення розміру аліментів заперечив. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.09.1992р. Цей шлюб для них перший. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]., який проживає з позивачкою. Сторони з 2008р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають, примирення не бажають. Суд вважає, що спроби примирення неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Оскільки конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14.02.2011р. відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO]., щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, з 01.12.2010р. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка не працює, займається доглядом дитини-інваліда, отримує щомісячно 625,80грн. державної допомоги дитині-інваліду та 605,00грн. надбавки на догляд за дитиною-інвалідом, що стверджується письмовими доказами. Крім того, позивачка отримує на підставі рішення суду від 14.02.2011р. аліменти в розмірі 851,15грн. щомісячно, які утримуються з пенсії відповідача. Також встановлено, що відповідач з вересня 2013р. додатково надсилає позивачці поштовими переказами кошти. Дитина [PERSON], [INFO]., хворіє на атиповий аутизм, періодично проходить лікування у КЗ ЛОДПНД. Дитина потребує спеціальної терапії, індивідуальної реабілітації за визначеною програмою, яка потребує значних фінансових затрат та часу. За станом свого здоров'я дитина потребує постійного нагляду. Весь тягар догляду за дитиною-інвалідом лежить на позивачці. Виходячи з рівності обов'язку батьків по утриманню дитини, незалежності цього обов'язку від їх матеріального становища, суд вважає, що слід збільшити розмір аліментів, що стягаються з відповідача на утримання єдиної дитини з 1/3 до 2/5 частин всіх видів заробітку щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, його стан здоров'я, те, що він 1970р.н., пенсіонер, однак не позбавлений можливості знайти собі постійне місце праці та постійний заробіток. Суд також виходить із затвердженого на 2013р. прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає недостатньо обґрунтованою вимогу позивачки про збільшення розміру аліментів до 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення. У зв'язку із зміною розміру аліментів припинити з часу набрання рішенням суду законної сили стягнення з [PERSON] аліментів на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14.02.2011р. №2п-665/2011. З відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в користь позивача та в доход держави.

Outcome: partial