Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач працював у відповідача начальником операційного управління відділення ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління. 19.03.2013 року позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом відповідача від 16.04.2013 року позивача було звільнено 30.04.2013 року з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки 25.04.2013 року ним було подано заяву відповідачу про відкликання заяви про звільнення від 19.03.2013 року, а крім того, позивач перебував на лікарняному в період з 25.04.2013 року по 30.04.2013 року та з 07.05.2013 року по 11.05.2013 року. Позивач просить суд поновити його на роботі начальника операційного управління відділення ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та пояснив про обставини, зазначені у позові. Представник відповідача проти позову заперечував та у письмових запереченнях зазначив, що відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, а крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача начальником операційного управління відділення ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління. 19.03.2013 року позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом відповідача від 16.04.2013 року позивача було звільнено 30.04.2013 року з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Ці обставини підтверджуються заявою позивача від 19.03.2013 року, наказом відповідача від 16.04.2013 року №37-п. Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Ч.1 ст.235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі. Разом з тим, як було встановлено судом, сторони досягли угоди про звільнення позивача, про що свідчать зазначені вище заява позивача від 19.03.2013 року та наказ відповідача від 16.04.2013 року №37-п. Тому підстав для поновлення позивача на роботі немається, оскільки він був звільнений з роботи на законній підставі. Доводи позивача про відкликання ним своєї заяви та про перебування на лікарняному в період з 25.04.2013 року по 30.04.2013 року та з 07.05.2013 року по 11.05.2013 року, та відповідні докази, а саме заява позивача від 25.04.2013 року, копії листків непрацездатності, висновків суду не спростовують. Так, по-перше, законодавство України не передбачає право робітника відкликати свою заяву про звільнення за угодою сторін. Таке право передбачене лише для випадків розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.37 КЗпП України). По-друге, не допускається звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності лише з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40 КЗпП України). Законодавство України не передбачає такої гарантії при звільненні за угодою сторін. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, що також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Так, копія наказу про звільнення була вручена позивачу 13.05.2013 року, тоді як до суду з позовом про поновлення на роботі позивач звернувся лише 08.08.2013 року, з пропуском місячного строку, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України. На підставі викладенного,

Outcome: dismissed