Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], інтереси якого представляє опікун [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги наступним. 18 вересня 1977 року вона уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі народили дочку [PERSON], [INFO]. 29.10.2009 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 23.03.2010 р. рішенням Дніпровського районного суду м.Києва [PERSON] був визнаний недієздатним та йому було призначено опікуна доньку [PERSON] Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Враховуючи те, що шлюб між сторонами розірвано та розподілу майна між сторонами не було [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та обставини що, були викладені в позовній заяві та підтвердила той факт, що зазначене спірне майно було нажите під час спільного проживання нею у шлюбі з відповідачем. Опікун [PERSON] що представляє інтереси відповідача [PERSON] в ході судового розгляду визнала позов в повному обсязі. не оспорювала щоб за її матір'ю було визнано право власності на ? частину спірної квартири [ADDRESS], мотивуючи це тим, що дійсно спірна квартира була придбана позивачем та відповідачем під час шлюбу, розподілу майна між сторонами не було, крім того , якщо за позивачем буде визнано право власності на ? частину спірної квартири то в даному випадку права недієздатного [PERSON] порушені не будуть. Представник третьої особи Орган Опіки та піклування Дніпровської в м. Києві РДА до суду не з»явилась, але надала до суду свої письмові пояснення в яких заперечувала щодо задоволення позову посилаючись на вимоги п.1 ст.71 ЦК України. Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного: 18.09.1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у позивача та відповідача народилась дитина - дочка [PERSON]. 29 жовтня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. 30 листопада 1999 р. [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України також зазначено, що майно , яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. П.1 частини 1статті 71 ЦК України зазначено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного. Ч.2 даної статті передбачено також передбачено, що піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, опікун [PERSON] за відповідним дозволом до органу опіки та піклування не зверталась. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 29.10.2009 р., а позивач [PERSON] звернулась до суду 26.12.2012 р. тобто за минуванням 3- х річного терміну. Частиною 2 статті 72 СК України передбачено, що вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] третя особа Орган опіки Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя про поділ майна подружжя задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Outcome: dismissed