Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом 23.10.2012 р., про повернення майна переданого за недійсними правочинами, свої позовні вимоги уточнила 19.06.2013 р. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, вимагаючи визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], укладений 13.09.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] Позивачка та її представник у судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі\~ \~ \~ \~ в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Третя особа -\~ \~ приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове\~ \~ засідання не зявився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Третя особа -\~ \~ відділ приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове\~ \~ засідання не зявився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. ст .77 , 169 п . 2 , 3 ЦПК України. Зі згоди позивачів суд вважає можливим розглядати справу в порядку ст . ст . 224-226 ЦПК України в заочній формі розгляду справи. Заперечень від учасників процесу не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу в передбаченому законом порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши інші докази в їх сукупності, суд вважає , що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного: судом перевірено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №7-95-48124 від 18 січня 1995 року. Від працівників міліції наприкінці 2011 року позивачка дізналася, що невідомими особами її квартира за адресою: [ADDRESS] була продана іншим особам. За вказаним фактом була порушена кримінальна справа та з обвинувальним висновком направлена до Дзержинського районного суду міста Харкова, зазначена кримінальна справа №561102/46 слухається у провадженні суді [PERSON]. Зловмисники виготовили (підробили) рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11.02.2009 року справа №2-63/2009 р.. Цим рішенням було скасовано свідоцтво на право власності на житло на імя позивачки [PERSON] та зобовязано Відділ приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради видати нове свідоцтво на імя відповідача [PERSON]. Одночасно із підробленим рішенням суду від 11.02.2009 р. зловмисники підробили Свідоцтво про право власності на житло від 16 червня 2009 року реєстровий №9-46-13287 на імя [PERSON], на підставі зазначених документів квартира позивачки була продана за договором купівлі-продажу укладеного 13.09.2011 р. між [PERSON] та [PERSON]. Той факт, що зазначені документи підроблені підтверджуються відповідями компетентних органів, які видають такі документи. У відповіді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова №20845 від 01.10.2012 р., зазначено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ніколи не знаходилася справа №2-63/2009 р. за позовом [PERSON] та ніяких рішень за участю сторін описаних у рішенні суду від 11.02.2009 р. не виносилось. У відповіді Управління комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду №11676 від 09.10.2012 р. вказано, що квартира [ADDRESS] приватизована у 1995 році позивачкою на підставі чого було видано свідоцтво про право власності на житло №7-95-48124 від 18 січня 1995 року, зазначене свідоцтво досі не скасовано, ніяких інших свідоцтв про право власності на спірне житло не видавалося. Дослідивши зазначені матеріали, суд погоджується із ствердженнями позивачки стосовно того, що документи на підставі яких було продано її квартиру не видавалися компетентними органами, не мають юридичної сили та можливо підроблені невідомими особами. На\~ \~ підставі\~ ст.57 ЦПК України\~ доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог\~ ст.58 ЦПК України\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі\~ ст.16 Цивільного Кодексу\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення та інше.\~ Згідно вимог\~ ст.202 ЦК України\~ правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, на підставі вимог ч 4\~ ст.202 ЦК України\~ \~ договір купівлі-продажу\~ \~ є\~ \~ двостороннім\~ \~ правочином. На підставі\~ ст.215 ЦК України\~ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину\~ \~ стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч 3\~ ст.215 ЦК України,\~ якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст..203 ЦК України 2003 року\~ передбачає наступне: 1) зміст правочину не може\~ \~ суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків 6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. \~ На підставі вимог\~ ст.236 ЦК України\~ \~ правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На підставі вимог п. 4\~ \~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Судам відповідно до\~ ст 215 ЦК України \~ необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини -якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша ст.219, частина перша ст.220,частина перша\~ ст.224 ЦК України\~ тощо), та оспорювані правочини, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом (частина друга ст.222, частина друга ст.223, частина перша\~ ст.225 ЦК України\~ тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. На підставі вимог п. 5\~ \~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними Відповідно до ст.215\~ та\~ 216 ЦК України\~ суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного\~ \~ правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.\~ \~ Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує\~ \~ про нікчемність\~ \~ правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтованості іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення\~ \~ про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей\~ 215\~ та\~ 216 ЦК України\~ вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена, як однією зі сторін\~ \~ правочину, так і\~ \~ іншою заінтересованою особою, права і інтереси якої порушено вчинення правочину.Таким чином, суд приходить до висновку, звернення позивачки до суду як зацікавленої особи права, якої порушені вчиненим правочином цілком правомірні. А саме оспорюваним договором порушені права позивачки на непорушність права власності. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК України. Вивчивши наведені правові норми та надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведений той факт, що договір купівлі-продажу від 13.09.2011 р. укладений на підставі недійсних та неіснуючих документів та є таким, що порушує право власності позивачки. Таким чином, суд визнає договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], від 13.09.2011р. укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним на підставі ст.215 ЦК України. Згідно з вимогами ст..ст.124,129 Конституції України,\~ ст..1 ЦПК України\~ задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження\~ \~ та обовязковість рішень суду до виконання. Згідно ст . 88 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно судовий збір у розмірі 107 грн.30 коп.. На підставі викладеного , та

Outcome: approved