Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON], яка є представником за доручення, наданим [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є одноособовою власницею домоволодіння № 82 по вул. Челюскінців в м. Фастові Київської області. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за нею з 21.10.2003 року на підставі договору дарування від 14.10.2003 року серія ВАР №563766. В цьому будинку тимчасово проживають: [PERSON], [PERSON]. Відповідачі добровільно залишити належний будинок відмовляються. Враховуючи зазначене, позивач просить усунути перешкоди в користуванні [PERSON] свого домоволодіння та виселити відповідачів [PERSON] і [PERSON]В з належного їй приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Челюскінців,82 в м. Фастові Київської області. Зобовязати Фастівський РВ Управління ДМС України в Київської області зняти відповідача [PERSON] та [PERSON] з реєстрації з належного житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Челюскінців,82 в м. Фастові Київської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок по вул. Челюскінців,82 в м. Фастові Київської області. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способі захисту порушених права, є зокрема зупинення дії, яка порушує право на відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім того, згідно із ст. 157 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу, а саме ці особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення відповідно до ст.116 ЖК України осіб, які систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для всіх інших членів сімї проживання в одній квартирі, допускається як крайній захід. При вирішенні справ про виселення з цих підстав мають враховуватись порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що допущені особою в іншому місці або не мають відношення до користування сторонами жилим приміщенням. Під таким порушенням слід розуміти навмисні дії, повязані з нехтуванням загальноприйнятими нормами спільного проживання людей в квартирі, а саме вчинення скандалів, бешкетів, нанесення образ, навмисне створення перешкод в користуванні підсобними приміщеннями, явне ігнорування вимог про дотримання тиші в установлений час і тому подібне. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень ї прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом виселення відповідача та зняття з реєстрації. Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, з відповідача на позивача підлягає стягнення сплаченого останнім судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Таким чином, відповідно до статті 16, 391 Цивільного кодексу України, статей 116, 157 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved