Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

До Василівського районного суду надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про виселення. Уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що 06.04.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір за № 14.11481, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 115 000,00 грн., строком до 18.04.2013, відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 06.04.2007 уклали договір іпотеки № 14.11481, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 51,60 м2, житловою площею 29,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі дублікату свідоцтва про право власності. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 15 березня 2011 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 51,60 м2, житловою площею 29,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, після прийняття зазначеного рішення мешканці квартири не звільнили її, в зв'язку з чим, позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути в солідарному порядку з відповідачів судові витрати (а.с. 72-74). В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та у встановленому законом порядку. Згідно направлених на адресу суду письмових заперечень на позов відповідач [PERSON] вважає, що позовна заява підлягала залишенню без руху в зв'язку з її недоліками (а.с. 39-40). В судове засідання представник третьої особи не з'явився, але до суду надійшла заява від представника третьої особи з проханням розглядати справу за його відсутності. При винесенні рішення просить урахувати інтереси дітей. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.04.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір за № 14.11481, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 115 000,00 грн., строком до 18.04.2013, [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 06.04.2007 уклали договір іпотеки № 14.11481, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 51,60 м2, житловою площею 29,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі дублікату свідоцтва про право власності. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тим самим зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 15.03.2011 рішенням Василівського районного суду Запорізької області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належного їй на праві власності заставлено майна, а саме: квартиру [ADDRESS] та звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 51,60 м2, житловою площею 29,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом безпосереднього продажу вказаного предмета іпотеки конкретному покупцю з правом укладання іпотекодержателем договору купівлі-продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2013 рішення суду першої інстанції від 15.03.2011 скасовано в частині передачі в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення квартири [ADDRESS] та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. Резолютивну частину рішення в частині щодо звернення стягнення предмета іпотеки змінено, доповнивши після слів «з правом укладання іпотекодержателем договору купівлі-продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця» словами «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна». Однак, після прийняття вищевказаного рішення суду, мешканці квартири не звільнили предмет іпотеки. Вказані обставини підтверджені копіями кредитного договору від 06.04.2007, іпотечного договору від 06.04.2007 року, рішеннями Василівського районного суду Запорізької області від 15.03.2011 та апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2013, які містяться в матеріалах справи. Відповідно довідок від 31.07.2013 адресно-довідкового підрозділу Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідно довідки від 04.09.2013 адресно-довідкового підрозділу Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. В довідці КУП «Наш Дім» Дніпрорудненської міської ради Запорізької області вказано, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Так, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. З системного аналізу ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням прозвернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Враховуючи, що позивачем дотримано вимоги частини четвертої статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення відповідачу [PERSON] письмової вимоги про добровільне звільнення зі спірного будинку відповідача та всіх мешканців житлового приміщення, а відповідачем не виконано вказаної вимоги, суд вважає необхідним виселити [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп., які понесені та документально підтверджені позивачем, у солідарному порядку.

Outcome: approved