Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 січня 2009 року помер її батько – [PERSON], а 05 листопада 2010 року померла її матір – [PERSON]. За життя її батько побудував житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Даний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, тому кожному, хто був прописаний в даному будинку належали рівні частки даного нерухомого майна. Так, як в даному домогосподарстві проживали та були прописані [PERSON] та [PERSON], тому кожному з них належала 1/2 частина нерухомого майна. Після смерті [PERSON] його частину успадкувала її матір [PERSON], а після її смерті позивачка стала спадкоємцем всього даного нерухомого майна. Під час оформлення спадщини їй стало відомо, що відповідачка по справі – [PERSON] деякі будівлі, які були побудовані її батьками, оформила до свого господарства, яке розташоване по сусідству, по вулиці Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області і в подальшому оформила право власності на себе на вищевказане нерухоме майно, підставою даного оформлення стало рішення Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 17 грудня 2009 року, від 29 квітня 2010 року. 19 липня 2010 року на ім’я [PERSON] було свідоцтво про право власності на господарство по вул. Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області до складу якого входить і будівлі сараїв літ. «Є», «Е», «Д», «В», «В 1», літньої кухні літ. «Г», погреба літ. «Б», входу погреба літ. «Вх», колодязь №1, огорожа № 2-9, що є власністю померлих [PERSON] та [PERSON] і відносились до господарства розташованого по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. З огляду на вищевикладене, просить суд скасувати рішення сільської ради від 17 грудня 2009 року та від 29 квітня 2010 року, визнати недійсними свідоцтва про право власності на житловий будинок в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області по вул. Центральній, 20 видане 09 липня 2010 року та 10 грудня 2012 року на ім’я [PERSON] та на ім’я [PERSON] відповідно, вилучити відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на господарство розташованого по вул. Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області а також визнати за нею право власності на нерухоме майно по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області та стягнути з відповідача на її користь витрати понесені по справі. Третя особа по справі [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON], Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області треті особи: КРБТІ Глибоцького району Чернівецької області, Державна реєстраційна служба Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності, в якій посилається на аналогічні обставини, окрім того вказує, що вона також прийняла спадщину після смерті [PERSON] та ставить аналогічні позовні вимоги. Ухвалою суду від 09 грудня 2013 року до участі у справі залучено [PERSON] у якості третьої особи з самостійними вимогами та об’єднано в одне провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи: КРБТІ Глибоцького району Чернівецької області, Державна реєстраційна служба Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, [PERSON] про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно та визнання права власності та позовну заяву третьої особи [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області треті особи: КРБТІ Глибоцького району Чернівецької області, Державна реєстраційна служба Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області про скасування рішень сільської ради, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні власні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позові і просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги як позивача так і третьої особи не визнали посилалися на безпідставність позовних вимог, тому просили відмовити в задоволенні позовів. Інші учасники процесу в судове засідання не з’явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини і визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності Відповідно до вимог ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин частка члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його з складу двору без утворення нового двору… Розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, судом встановлено, що 27 січня 2009 року помер батько позивачки – [PERSON], а 05 листопада 2010 року померла матір – [PERSON]. За життя батьки позивачки побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Даний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, тому кожному, хто був прописаний (зареєстрований) в даному будинку належали рівні частки даного нерухомого майна. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Як вбачається з по господарських книг станом на 15 квітня 1991 року в господарстві проживало 4-ро членів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], оскільки спільно з ним проживала, а після смерті [PERSON] спадщину прийняли позивачка [PERSON] і третя особа [PERSON], що вбачається із спадкової справи до майна [PERSON] З технічної документації на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, а саме з витягу на нерухоме майно від 09 липня 2010 року, вбачається, що [PERSON] був власником даного нерухомого майна до складу якого входить житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Є», «Е», «Д», «В», літня кухня літ. «Г», убиральня літ. «Ж», погреб літ. «Б», колодязь №1, огорожа № 2-9, вигрібна яма №10. Рішенням Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 12-4/10 від 29 квітня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по вул. Центральній,20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 липня 2010 року, що видане на ім'я [PERSON] йому належав житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по вул. Центральній,20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2012 року, що видане приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по вул. Центральній,20 в с Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Витягом про державну реєстрацію прав від 10 грудня 2012 року підтверджується, що [PERSON] є власником нерухомого майна по вул. Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено та визнається сторонами, що житловий будинок літ. «А», який зазначений в технічній документації по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, в технічній документації по вул. Центральній, 20 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області дана будівля зазначена як літня кухня літ. «Г» і на даний час не існує, оскільки ця споруда була розібрана у липні 2013 року відповідачкою [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено та підтверджується поясненнями представника Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області – сільського голови, що на даний час існує два погосподарські номери: вул. Центральна, 20 та вул. Центральна, 22, жодного рішення щодо об’єднання номерів чи перехід господарських споруд з одного номеру до іншого сільською радою не приймалося. Більш того, окрім [PERSON] та [PERSON] право на частку спірного нерухомого майна мають також позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON],які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Тому суд вважає, що визнання права власності за [PERSON] і в подальшому за [PERSON] на господарські споруди, які відносилися до господарства по вул. Центральній, 22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області відбулося неправомірно. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа,якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За таких обставин позовні вимоги по визнання незаконним та скасування рішення Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 12-4/10 від 29 квітня 2010 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 липня 2010 року, що видане на ім'я [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2012 року, що видане приватним нотаріусом [PERSON] на ім'я [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 грудня 2012 року, що видане на ім'я [PERSON] та скасування відомостей про реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме в частині господарських споруд: погребу літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», сараїв літ. «В», «Д», «Е», «Є», убиральні літ. «Ж», колодязя № 1, які розташовані по вул. Центральній, 20 в с Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Щодо огорожі № 2-9 по вул. Центральній, 20 в с Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, то сторони в судовому засіданні визнали той факт, що вона відноситься саме до господарства по вул. Центральній, 20 в с Багринівка Глибоцького району Чернівецької області. Вирішуючи позовні вимоги в частині скасування рішення Багринівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 10-17/09 від 17 грудня 2009 року про надання дозволу на передачу безоплатно у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,90 га, суд вважає, що вони не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи, оскільки судом встановлено, що право власності на вказані земельні ділянки померлий [PERSON] не встиг оформити за життя, позивачкою та третьою особою не доведено той факт, що вказаним рішенням сільради порушуються їх права. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Позивачка та третя особа в обґрунтування своїх позовних вимог не надали суду державний акт, який би посвідчував їх право (в тому числі в порядку спадкування) користування чи право власності на спірну земельну ділянку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вони належними та допустимими доказами не довели, порушено їх право, яке б підлягало захисту. Більш того, в судовому засіданні представник сільради – сільський голова пояснив, що земельна ділянка по вул. Центальній, 20 була надана правомірно, для господарства по вул. Центальній, 22 існує вільна земельна ділянка, щодо якої з питань визнання права власності ніхто не звертався. Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, суд виходить з того, що як встановлено судом, у господарстві по вул. Центральній,22 в с. Багринівка Глибоцького району Чернівецької області відсутній житловий будинок, а господарські споруди не є самостійними об’єктами права власності, є не головною річчю, а приналежністю відповідно до вимог ст. 186 ЦК України, тому визнання права власності на окремі господарські споруди неможливе. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам слід стягнути судові витрати у справі. На підставі викладеного, ст.ст. 186,1281,1301 ЦК України, та

Outcome: partial