Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-24 00:00:00

У липня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], 16.12.2011року народження, на тимчасовий виїзд за межі України на територію Російської Федерації у її супроводі у період з 01.09.2013року по 31.12.2013рік без згоди та супроводу батька [PERSON], а також у супроводі інших осіб, уповноважених нею без згоди та супроводу батька [PERSON]. Надати їй дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів на право тимчасового виїзду на період з 01.09.2013року по 31.12.2013р. за межі України, на територію Російської Федерації її неповнолітнього сина: [PERSON], 16.12.2011року народження, у її супроводі без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування свої позовних вимог посилається на те, що 30 вересня 2011року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Московським районним відділенням РАГС зроблено актовий запис №171385 від 30.09.2011року. Від даного шлюбу вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], 16.12.2011року народження. Спільне життя з чоловіком, [PERSON], не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на родинні відносини та сімейних обовязків щодо спільного ведення господарства та виховання дитини. У звязку з чим вона була змушена подати позов про розірвання шлюбу до суду. На даний момент, вона з сином [PERSON] проживає разом зі своїми батьками матірю [PERSON], [INFO] та батьком [PERSON], [INFO] у м. Харкові. Чоловік [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає та мешкає окремо від них. Вона своїми власними силами матеріально утримує спільного сина та належним чином піклується про його здоровя, фізичний, духовний та моральний стан та розвиток. Вона та її мати [PERSON] народилися у м. Бєлгород, який знаходиться на території Російської Федерації. У звязку з цим у м. Бєлгород проживають багато її родичів. Для відвідування родичів, які мешкають на території Російської Федерації потрібно перетинати державний кордон України, для цього [PERSON] повинен дати письмову, нотаріально завірену згоду на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Однак чоловік [PERSON] на її неодноразові прохання про надання такого дозволу відповідає категоричною відмовою. У звязку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх та дитини прав і інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилалась на підстави викладені у ньому. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа- відділ опіки та піклування державної адміністрації Московського району м.Харкова в судове засідання не з'явились, про день та час слухання були сповіщені належним чином. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.09.2011 року по 30.07.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 16 грудня 2011року народження. /а.с. 6, 8/ Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», виїзд дитини за кордон можливий тільки за згодою обох батьків або на підставі рішення суду. Згідно із ч.5 п. п. 3 п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд вважає, що відповідач, не надавши без будь-яких підстав своєчасно дозволу на тимчасовий виїзд дитини до родичів в Росію, порушив права дитини і це суперечило її інтересам. За таких обставин, суд задовольняє позов в частині надання дозволу позивачці на оформлення та виготовлення проїзних документів на право тимчасового виїзду на період з 25.09.2013року по 31.12.2013року за кордон на територію Російської Федерації неповнолітнього сина [PERSON], з України у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], а також надання дозволу на виїзд за кордон з неповнолітнім [PERSON], оскільки надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд відмовляє у задоволені позовних вимог в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього [PERSON] у супроводі інших осіб, уповноважених [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], оскільки дані вимоги є необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: partial