Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат, понесених на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.03.2013 року відповідач заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров”я, внаслідок чого потерпіла перебувала на лікуванні в КЛПЗ “Чернігівська обласна лікарня”, а на її лікування було витрачено бюджетні кошти, в розмірі 4254 грн. 34 коп. Таким чином прокурор, посилаючись на ст.ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст.1206 ЦК України, просить стягнути з відповідача витрати, понесені комунальним лікувально-профілактичним закладом на лікування [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник КЛПЗ “Чернігівська обласна лікарня” надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав заявлені прокурором вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надавши в судовому засіданні письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що діючим законодавством передбачено відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від злочину лише особою, яка скоїла злочин, за умови постановлення відносно неї обвинувального вироку. В той же час, винність [PERSON] у вчиненні кримінально-караного діяння не доведена належним чином, обвинувальний вирок щодо нього не постановлено, а кримінальне провадження закрито у зв”язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Заслухавши пояснення з”явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та кримінального провадження № 120132602200101, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08.03.2013 року [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, за місцем свого проживання, умисно наніс [PERSON] один удар скляною банкою в область голови, спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забито-рваної рани правої жувальної області, забитої рани тім”яної області голови, котрі потягли за собою короткочасний розлад здоров”я. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.06.2013 року по справі № 743/893/13-к, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, було закрито у зв»язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, тобто з нереабілітуючих підстав. При розгляді судом кримінального провадження та цивільної справи, відповідач не оспорював факту заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілій, ступеню їх тяжкості, причинно-наслідкового зв”язку виникнення ушкоджень, а також своєї винності у вчиненні злочину. У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов’язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров’я на лікування потерпілого від цього злочину. Вказаною нормою закону передбачено підстави звільнення від цивільно- правової відповідальності, зокрема, при вчиненні злочину з перевищенням меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, яке виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Органом досудового розслідування і судом таких обставин не встановлено. Крім того, суд вважає безпідставними заперечення відповідача в тій їх частині, що в порядку, передбаченому чинним КПК України, його не визнано винним у вчиненні злочину. За змістом ст.ст.11, 17, 18 КПК України, винною у вчиненні кримінального правопорушення може бути особа, яка є суб”ктом злочину, в діях або бездіяльності якої містяться ознаки суспільно-небезпечного діяння та щодо якої постановлено обвинувальний вирок. В той же час, суд вважає, що наведені вище положення КПК передусім підлягають застосуванню органом досудового розслідування та судом під час здійснення кримінального провадження та можуть бути враховані при ухваленні рішення в цивільній справі, з урахуванням конкретних її обставин. Підстави ж виникнення цивільно-правової відповідальності повнолітньої осудної особи врегульовано ст.1206 ЦК України, за змістом якої постановлення обвинувального вироку щодо такої особи, не вимагається. З довідки КЛПЗ “Чернігівська обласна лікарня” вбачається, що витрати понесені медичним закладом на лікування потерпілої [PERSON] складають 4254 грн. 34 коп. В судовому засіданні [PERSON] не ставив під сумнів час знаходження потерпілої на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень та розмір витрат, понесених закладом охорони здоров”я на лікування [PERSON] У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір.

Outcome: approved