Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та Поторицької сільської ради про визначення частки у спільному сумісному майні, свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], а [INFO] померла її мама [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки батьками заповіту не складалось. Крім позивачки у її батьків було ще троє дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Коли батьками позивачки будувався будинок в [ADDRESS] у ньому проживали вони, [PERSON] та позивачка. [PERSON] та [PERSON] проживали з батьками у старому будинку, а незадовго до початку будівництва нового будинку вийшли заміж і стали проживати окремо. Після хвороби і розлучення [PERSON] повернулася до будинку батьків і разом з [PERSON] проживала там до смерті. Позивач вийшла заміж і переїхала жити у м. Львів. Багато свого часу позивач визначала для догляду за батьками і сестрами, так як вони хворіли. Будинок у якому жили батьки не був приватизований ними. [INFO] померла [PERSON], у якої залишились донька та син, які мають право успадкувати її частку в майні. Згідно копії свідоцтва про праву на спадщину, 21.03.1994 року сестра позивачки [PERSON] оформила заповіт на свою онуку [PERSON], заповівши їй весь будинок з надвірними будівлями без дозволу інших співвласників. Від своїх часток у спадщині ніхто не відмовлявся. [INFO] [PERSON] померла і в право на спадкування за заповітом вступила її онука [PERSON]. [INFO] померла [PERSON] спадкоємців у якої не було. Згідно ч. 1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права і обов'язки, які можуть належати йому в майбутньому. Розподілу часток між спадкоємцями не було. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини. Спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач є донькою померлих [PERSON] та [PERSON], відповідно до положень ст.1261 ЦК України, має право на спадкування після смерті батьків в першу чергу. Також позивач є сестрою [PERSON] та згідно положень ст. 1262 ЦК України має право на спадкування після смерті сестри в другу чергу. Просить визначити за нею частку у спільному сумісному майні в будинку по [ADDRESS]. В запереченні на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що відповідно до положень ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспний двір в СРСР родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно ст.120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Статтею 121 ЦК визначено, що володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх його членів. Відповідно ст. 123 ЦК, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ст. 126 ЦК, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це право не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З довідки №989 виданої виконавчим комітетом Поторицької сільської ради від 30.08.2013р., встановлено, що згідно погосподарської книги №2 Горбківської сільської ради на 1958-1960роки, з господарства [PERSON] вибула її дочка [PERSON], 1938р.н. на постійне проживання у м. Львів. З цього часу позивачка не брала участі своєю працею чи коштами в господарстві за адресою [ADDRESS], більше того позивачка після вибуття з даного господарства на постійне місце проживання в м. Львів до того часу не заявляла вимоги про виділ її частки з майна колгоспного двору, а тому вважається такою, що втратила право на частку в ньому та пропустила встановлений законом загальний трирічний строк для її витребування. В позовній заяві позивачка вказує, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] та спадкоємцем другої черги після смерті її сестри [PERSON], однак позивачка не прийняла спадщину своїм проживанням, оскільки на час смерті батьків та сестри не проживала разом з ними, не зверталася до суду з заявою про встановлення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та до цього часу жодних претензій стосовно спадкового майна не заявляла. Більше того, останнім членом колгоспного двору, згідно довідки № 988 виданої Поторицькою сільською радою 30.08.2013р. була [PERSON] - мати відповідачки, яка померла [INFO], а тому спадщина після смерті батьків позивачки та її сестри не відкривалась. Крім того, позивачка могла б спадкувати за законом після смерті своєї матері, а щодо майна тітки є спадкоємці першої черги в тому числі і відповідачка по справі. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до 01.07.1990 року, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна, а останній член колгоспного двору [PERSON] померла після 01.07.1990 року. Позивачка відповідно до вимог ст. 126 ЦК вважається такою, що втратила право на частку в майні, оскільки вибула з господарства ще в 1958-1960 роках та більше трьох років підряд до 15.04.1991 року не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства. Позивачка також пропустила трирічний строк позовної давності для витребування частки з майна колишнього колгоспного двору. Відповідно до вимог ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Просить суд застосувати позовну давність та в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити, в обґрунтування надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала обґрунтування викладене у письмовому запереченні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повідомила, що позов є безпідставним, оскільки останнім членом колгоспного двору була мама позивачки [PERSON]. Спадщина після батьків позивачки не відкривалась. Крім цього позивачка втратила право на частку в майні колгоспного двору оскільки вибула з господарства ще в 1958-1960 роках та більше трьох років не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства. Представник відповідача Поторицької сільської ради Скочко Д.В. позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним та просить у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи Сокольської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подав у суд заяву в якій вказує, що вирішення даної справи покладає на розсуд суду, розгляд справи просить проводити без представника нотаріальної контори. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Із копії свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 24.11.1957р. позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], при цьому змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на чоловікове «[PERSON]». Дослідженою довідкою виданою виконавчим комітетом Поторицької сільської ради №988 від 20.08.2013р. встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] до дня смерті проживала і була зареєстрованою в [ADDRESS]. На день смерті разом із нею проживала її сестра [PERSON], яка померла [INFO] [PERSON] являється останнім членом колгоспного двору. Із довідки виданої виконавчим комітетом Поторицької сільської ради №989 від 30.08.2013р. встановлено, що згідно погосподарської книги №2 Горбківської сільської ради на 1958-1960 роки, з господарства [PERSON] вибула її дочка [PERSON], 1938р.н. на постійне проживання у м. Львів. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 05.05.1988р. виконавчим комітетом Сокальської районної ради, встановлено, що в цілому будинковолодіння в [ADDRESS] належить колгоспному двору [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення Сокальського райвиконкому №136 від 21.04.1988р.. Дослідженою копією рішення виконавчого комітету Поторицької сільської ради №27 від 25.02.1997р., встановлено, що у зв'язку з смертю [PERSON], яка померла [INFO] і в зв'язку з тим, що її дочка являється останнім членом селянського двору, виконком вирішив встановити головою селянського двору [PERSON] в [ADDRESS] та видати їй свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Поторицької сільської ради №81 від 17.11.2000р., вирішено оформити право власності на будинок [ADDRESS] на [PERSON], видати свідоцтво про право власності на вказаний будинок [PERSON] та Червоноградське МБТІ провести реєстрацію даного житлового будинку. Із копії свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 22.12.2000р. виконавчим комітетом Поторицької сільської ради, встановлено, що в цілому будинковолодіння в [ADDRESS] належить [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Поторицької сільської ради №81 від 17.11.2000р.. Згідно копії витягу з по господарської книги №13 Поторицької сільської ради за 1996-2000 роки, в господарстві №786 в [ADDRESS] проживають [PERSON] - голова двору, [PERSON] - сестра, [PERSON] - внук. Із копії заповіту [PERSON] від 21.03.1997р. посвідченого секретарем виконкому Поторицької сільської ради Заблоцькою М.Р., встановлено, що все належне їй майно вона заповіла своїй внучці [PERSON]. Також, із дослідженого заповіту [PERSON] від 21.03.1997р., посвідченого секретарем виконкому Поторицької сільської ради Заблоцькою М.Р., встановлено, що все належне їй майно вона заповіла своїй внучці [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.07.2011р. державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Гук Н.М., встановлено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] є [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлі виданого Поторицькою сільською радою 22.12.2000р.. Із копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого 22.07.2011р. КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ст. 126 ЦК УРСР, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Верховного Суду України у п. 6 Постанови №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як встановлено в ході розгляду справи позивач [PERSON] будучи членом колгоспного двору [PERSON], що в [ADDRESS] в період 1958-1960р.р. вибула на постійне місце проживання у м. Львів, більше трьох років не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, тому у відповідності до ст. 126 ЦК УРСР втратила право на частку в майні двору. Таким чином позовна вимога про визначення за позивачкою [PERSON] частки у спільному сумісному майні в будинку [ADDRESS] до задоволення не підлягає. В свою чергу, згідно ст. 71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦК УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. В зв'язку із спливом строку позовної давності до пред'явлення позову, а також не встановленням судом причин поважності його пропуску позивачем та враховуючи клопотання відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову також із причин пропуску позивачем [PERSON] позовної давності.

Outcome: dismissed