Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-14 00:00:00

В квітні 2012 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за весь час прострочки в сумі 11.62 тройських унцій золота, посилаючись на те, що 17.10.2007 року між нею та банком було укладено два договори строкового банківського вкладу в банківських металах „Золотий вклад для фізичних осіб" на 18 місяців зі сплатою 5% річних. Після закінчення строку договору позивачка звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладу, в чому їй було відмовлено з посиланням на введення тимчасової адміністрації в банку, чим порушено права позивачки. Тому, позивачка просить стягнути з банку на її користь 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за весь час прострочки в сумі 11,62 тройських унцій золота. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечую, посилаючись на те, що він є необґрунтованим, оскільки вказане зобов'язання банку не є грошовим. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Частиною 2 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань, зокрема, у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Згідно зі ст. 192 ЦК України, законними платіжними засобами, обов'язковому до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня… Постановою Правління НБУ від 03.12.2003р. №516, визначено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у банківських металах, якщо вкладений (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку передбачених договором, відповідно до заяви вкладника у національній валюті. Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що 17.10.2007р. між позивачкою та відповідачем було укладено два договори строкового банківського вкладу (депозиту) у банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб», а саме договір №767326/04-Д, відповідно до умов якого позивачка передала банківський метал, золото 999,9 проби, загальною масою 2 925 грамів, що становить 94 тройських унцій строком на 18 місяців з кінцевою датою повернення вкладу 17.04.2009р. з процентною ставкою 5% річних, та договір №767327/04-Д, відповідно до умов якого вона передала позивачу банківський метал, золото 999,9 проби, загальною вагою 1 000,00 тис. гамів, що становить 32,15 тройських унцій строком на 18 місяців з датою повернення вкладу - 17.04.2009р. з процентною ставкою 5% річних. Видача нарахованих процентів передбачена зливками банківського золота, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач повернув позивачці строковий банківський вклад (депозит) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб»: 05.01.2012р. - 32,15 тройських унцій золота, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 411 765,92 грн. шляхом видачі банківського металу в зливках, 26.01.2012р. - 32,15 тройських унцій золота (411 765,92 грн.) шляхом видачі банківського металу в зливках, 04.04.2012р. - 64,30 тройських унцій золота (860 188,42 грн.) шляхом видачі банківського металу в зливках, що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи. Однак, в судовому засіданні не було доведено позивачкою, що повернення їй унцій золота є грошовим зобов'язанням, і посилання позивачки на ч. 2 ст. 625 ЦК України, про те, що прострочення боржником грошового зобов'язання і є зобов'язання боржника сплатити кредитору 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення суд не може взяти до уваги, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов є необґрунтованим, та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: dismissed