Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 20.03.2012 року вернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. На обґрунтування позову зазначили, що вони є рідними сестрами [PERSON], відповідача по справі. У 2003 році їх мати [PERSON], [INFO] захворіла, лікарі поставили діагноз «інсульт», в силу захворювання вона була паралізована. Брат весь час проживав з нею в квартирі [ADDRESS]. Після 2005 року [PERSON]І пішла з квартири, але вона з сестрою [PERSON] приходили до матері та здійснювали за нею догляд, наймали сиділку, яку оплачував відповідач з пенсії матері. Мати пролежала паралізована майже 6 років, а 30.08.2009 року мати померла. Позивачки своєчасно звернулися до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, але дізналися про те, що їх мати склала заповіт на користь відповідача, заповідала йому 12 частину квартири [ADDRESS]. Вважають, що заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] є недійсним, оскільки у момент підписанні заповіту вона за станом свого здоров’я не могла його підписати, замість неї підпис у заповіті вчинила інша особа.. Просили на підставі ст. 225 ЦК України визнати заповіт, складений [PERSON] 23 лютого 2007 року, недійсним. Третя особи - П’ята Запорізька нотаріальна контора, яка вчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, - до суду не з’явилась. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника третьої особи. У судовому засіданні представники позивачок підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представники позивачок заявляли клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте, суд відмовив у задоволенні клопотання, оскільки судом встановлено, що відсутні зразки підпису [PERSON], які б могли бути предметом експертного дослідження. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що [PERSON] реалізувала свою волю шляхом складання заповіту, у момент складання заповіту вона усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, доводи їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки обставини важливі для розгляду справи встановлені судовим рішенням. Позивачки зверталися до Шевченківського суду з позовом про визнання заповіту недійсним, стверджуючи, що [PERSON] на час складання заповіту не усвідомлювала своїх дій внаслідок хвороби. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.01.2012 року у задоволенні позову було відмовлено, рішення набуло чинності 12.03.2012 року (а.с.77). Рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON]І на праві спільної часткової власності в рівних долях (по 12 частині кожному) належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом № 22524 від 31.07.2008 року, витягом про реєстрацію права власності № 20245546 від 16.09.2008 року). 23 лютого 2007 року [PERSON] склала заповіт на користь сина [PERSON], який у зв’язку із хворобою [PERSON] був нотаріально посвідчений за місцем її проживання. 30 серпня 2009 року [PERSON] померла, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 31 серпня 2009 року зроблено актовий запис № 7457. Після її смерті відкрилася спадщина на 12 частину квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до П’ятої Запорізької державної нотаріальної контори 31.10.2009 року звернулися [PERSON] та [PERSON], а 21.01.2010 року [PERSON] Оскільки заповіт є правочином, дійсним з моменту укладення, то недійсність правочину породжує його дефектність, тобто дефект волі або дефект форми. Згідно до вимог ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Проте, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всупереч зазначеним вимогам закону [PERSON] та [PERSON] не надали суду належних доказів, які б беззаперечно підтвердили їх доводи, викладені в позові щодо того, що заповіт підписаний не [PERSON] Доказів того, що волевиявлення [PERSON] при складанні заповіту не було вільним і не відповідало її волі позивачами також не наведено. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що підставі для визнання заповіту, складеного [PERSON] 23 лютого 2007 року, відсутні.

Outcome: dismissed