Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми. В обґрунтування позову позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] за згодою його дружини відповідачки [PERSON] 15.02.2007 року укладено два договори позики, згідно якими відповідачі отримали у борг відповідно 3\~ 282\~ 500 грн. та 1\~ 010\~ 000 гривень, які вони зобовязалися повертати шляхом щомісячної сплати. Відповідно до п. 8 кожного із договорів передбачена сплата 12% річних у разі несвоєчасно сплаченого або несплаченого платежу з урахуванням індексу інфляції. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2009 року на користь позивача стягнуто з відповідачів солідарно 7\~ 355\~ 102 грн. 32 коп., яке рішенням апеляційного суду Харківської області скасовано і стягнуто на користь позивача 7\~ 313\~ 820 ,36 гривен, рішення набрало чинності. У звязку тим , що відповідачами не виконується рішення суду , позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів інфляційні витрати в сумі 1422233 гривен та 12% річних за несвоєчасне повернення боргу в сумі 4422017 гривен , а всього 5844250 гривен. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представника відповідача проти позову заперечувала посилаючись на те, що відповідно до рішення Московського районного суду від 30.03.2009р. та рішення апеляційного суду Харківської області від 03.07.2009р. по справі №22ц-3229/09 на вимогу позивача ([PERSON]М.) договори позики від 15.02.2007р. на суму 3 282 500,00грн. та на суму 1 010 000,00грн. було розірвано. Відповідно до вимог ч.2, ч.З ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Такими чином, договірні зобов'язання між [PERSON] та [PERSON] припинилися з дня ухвалення остаточного рішення суду (рішення апеляційного суду Харківської області від 03.07.2009 року. Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15.02.2007 року укладено два договори позики. Згідно яких відповідач [PERSON] за згодою відповідачки [PERSON] отримав у борг відповідно 3\~ 282\~ 500 грн. та 1\~ 010\~ 000 гривень, які вони зобовязалися повертати шляхом щомісячної сплати. Відповідно до п. 8 кожного із договорів передбачена сплата 12% річних у разі несвоєчасно сплаченого або несплаченого платежу з урахуванням індексу інфляції. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2009 року з відповідачів солідарно стягнуто 7\~ 355\~ 102 грн. 32 коп., яке змінене рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 3.07.2009 року. На користь позивача стягнуто з відповідачів солідарно 7\~ 313\~ 820 грн. 36 коп. Рішення суду набрало чинності. Однак рішення суду не виконано. Сума інфляційного збільшення боргу за весь період з 30.03.2009 року по 30.07.2013 року складає : 442267+705803+327708+20318-14760-85180+34840-17490+8727=1422233 гривен Відповідно до ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду відповідачі взятих на себе зобовязань сплатити суму боргу не виконали, а тому грошове зобовязання не можна вважати таким, що припинило своє існування. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. У звязку з викладеним, суд вважає, що набрання законної сили рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобовязання, а тому відповідачі повинні нести відповідальність за невиконання боргового зобовязання. Тому, суд вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів інфляційні витрати в розмірі 1422233 гривен та судові витрати в розмірі 3561 гривен . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial