Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Правекс-банк», звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 906-014/05Р від 01.07.2005 р. у загальній сумі 435 159 грн. 90 коп.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 01.07.2005 р. АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є він, уклав із [PERSON] кредитний договір № 906-014/05Р, відповідно до якого надав кредитні кошти у іноземній валюті в сумі 57000 євро на строк до 01.07.2014 р. під 13,5% річних. Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 кредитного договору погашення заборгованості за кредитом має здійснюватись шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 528 євро щомісяця до 10-го числа наступного місяця, а відсотки за користування кредитом -підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п. 1.2. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не погашає кредит та нараховані проценти. Пунктом п. 4.1. кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом передбачена пеня за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до п 7.1.8 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позичальнику. Станом на 17.12.2012 р. загальна заборгованість за кредитним договором складає 41618 євро 20 євроцентів, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 435159 грн. 90 коп., з яких заборгованість: за кредитом - 21514 євро, що еквівалентно сумі 224950 грн. 38 коп., за процентами - 12187 євро 20 євроцентів, що еквівалентно сумі 127429 грн. 36 коп., нарахована пеня за прострочення сплати кредиту - в сумі 2036 євро, що еквівалентно сумі 21288 грн. 42 коп.; пеня за прострочення сплати процентів - у сумі 5881 євро, що еквівалентно сумі 61491 грн. 73 коп. Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідачки витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн.. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги не визнала, у задоволенні просить відмовити, у письмових запереченнях зазначила, що вони не обґрунтовані, кредитний договір не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, на яких ґрунтується цивільне законодавство, приписам Закону України «Про захист прав споживачів», не містить умов, які б регулювали відповідальність банку, укладений на вкрай невигідних для неї умовах, з використанням іноземної валюти за відсутності ліцензії Національного банку України. Починаючи з 2008 р. , в умовах світової економічної кризи, у зв»язку зі значним зростом курсу долара по відношенню до української гривни її фінансове становище не давало змоги належно сплачувати кредит і відсотки. Крім того, з 2008 р. позивач нарахував пеню з пропущенням передбаченого ст. 267 ЦК України строку позовної давності, просить застосувати позовну давність в один рік і наслідки спливу цього строку. У судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, Стаднюк Ю.М., позовні вимоги підтримав в повному обсязі із наведених у заяві підстав, просить задовольнити. Представник відповідачки на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях, просить застосувати до пені спеціальну позовну давність в один рік, і наслідки спливу цього строку, а відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 01.07.2005 р. АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є позивач, уклав з відповідачко, [PERSON], кредитний договір № 906-014/05Р, відповідно до якого надав кредитні кошти у іноземній валюті в сумі 57000 євро на строк до 01.07.2014 р. під 13,5% річних на споживчі цілі, виконавши взяті на себе зобов»язання за договором у повному обсязі ( а. с. 4-8). Відповідно до п. п.4.1, 4.2 договору погашення кредиту мало здійснюватись рівними частинами в сумі 528 євро щомісяця, до 10-го числа наступного місяця, сплата процентів за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, указаний в п. 1.2 цього договору. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, починаючи з 2008 р. не в повній сумі погашала кредит та нараховані проценти. Пунктом 9.1 договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом чи сплати процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідачка вимогу позивача від 31.01.2012 р. про усунення порушень не виконала, прострочену заборгованість за кредитним договором не погасила. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 7.1.8 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, яке належить позичальнику. Станом на 17.12.2012 р. заборгованість відповідачки за основним боргом складає: за кредитом за період часу з 01.02.2011 р. по 30.11.2012 р. - суму 21514 євро, що за офіційним курсом НБУ ( на дату розрахунку) еквівалентно сумі 224950 грн. 38 коп., за процентами - суму 12187 євро 20 євроцентів, що еквівалентно сумі 127429 грн. 36 коп., нарахована пеня за прострочення сплати кредиту з 11.03.2011 р. по 20.05.2012 р. - в сумі 2036 євро, що еквівалентно сумі 21288 грн. 42 коп. та пеня за прострочення сплати процентів за період з 01.10.2008 р. по 20.05.2012 р. - в сумі 5881 євро, що еквівалентно сумі 61491 грн. 73 коп., всього загальна заборгованість за кредитним договором складає суму 41618 євро 20 євроцентів, що еквівалентно сумі 435159 грн. 90 коп. ( а. с. 20). Суд не приймає до уваги твердження відповідачки, наведені у письмових запереченнях, і підтримані її представником у судовому засіданні, у частині того, що кредитний договір не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, приписам Закону України «Про захист прав споживачів», не містить умов, які б регулювали відповідальність банку, укладений на вкрай невигідних для неї умовах, з використанням іноземної валюти за відсутності ліцензії Національного банку України, оскільки ні цей договір у цілому, ні жодна з його умов не оспорені в установленому законом порядку, крім того до матеріалів справи долучені копії банківської ліцензії та додатків до неї, які надавали право на здійснення операцій з іноземною валютою ( а. с. 29-32). Також не убачає правових підстав для відмови у позові того, що фінансове становище позивачки, починаючи з 2008 р., не давало змоги належно сплачувати кредит і відсотки в умовах світової економічної кризи, у зв»язку зі значним зростом курсу долара по відношенню до української гривни. У відповідності з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. ч. 1, 2 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів ( доповнення, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2011 р. N 3795-VI) Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Представник відповідачки подав заяву про застосування до пені, нарахованої, починаючи з 2008 р., строку давності відповідно до п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України - у один рік, і наслідків спливу позовної давності, передбачених п. 4 ст. 267 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» … кредитодавцю забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз»яснив, що ураховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відтак позовні вимоги позивача у частині стягнення пені, з урахуванням строку давності, та звернення до суду 30.04.2013 р., підлягають задоволенню за період з 30.04.2012 р. по 20.05.2012 р. : за прострочення сплати кредиту в сумі 175 євро 81 євроцентів, що еквівалентно сумі 1838 грн. 21 коп., та процентів - у сумі 212 євро 84 євроценти, що еквівалентно сумі 2225 грн. 38 коп., всього у сумі 388 євро 65 євроцентів, що еквівалентно сумі 4063 грн. 59 коп.. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК Уураїни суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 21514 євро, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 224 942 грн. 70 коп.; за відсотками за користування грошовими коштами - 12187 євро 20 євроцентів, що еквівалентно сумі 127 425 грн. 01 коп.; нарахованої за період з 30.04.2012 р. по 20.05.2012 р. пені за прострочення погашення кредиту - 175 євро 81 євроцентів, що еквівалентно сумі 1838 грн. 21 коп., та пені за прострочення сплати відсотків - 212 євро 84 євроцентів, що еквівалентно сумі 2225 грн. 38 коп., всього у сумі 34089 євро 85 євроцентів, що еквівалентно сумі 356 431 грн. 30 коп., у стягненні решти пені відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3411 грн... На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 258, 267, 525, 526, 527, 530, 612, 625 - 629, 1048, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial