Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

10 вересня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у лютому 2003 року між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про придбання у останнього житлового будинку з сараєм та вбиральнею, що розташовані за адресою [ADDRESS], за десять тисяч гривень. Будинок належав продавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 1973 року (реєстровий № 1330 посвідчений Ясинуватською державною нотаріальною конторою). У цей же день [PERSON] були передані кошти у повному розмірі. [PERSON] та позивач є родичами і тому домовилися про нотаріальне посвідчення договору у подальшому. Позивач разом зі своєю родиною переїхав до придбаного будинку і розпочав його використання . [INFO] року [PERSON] помер. Його спадкоємцем є [PERSON] що доводиться позивачу троюрідним братом не заперечував факт продажу будинку батьком. Позивач та відповідач звернулися до нотаріуса де дізналися про необхідність оформлення будинку як спадщини і лише після цього укладення угоди купівлі-продажу. За кошти позивача проведено цілий ряд дій на оформлення спадщини але і потім отримати свідоцтво про право на спадщину відповідач не зміг. Батько відповідача провів перепланування будинку без належних дозвільних документів, не отримав у подальшому правовстановлюючий документ на житло, не приватизував земельну ділянку, і позивач не має змоги укласти договір купівлі-продажу будинку. Позивач [PERSON] участі в судовму засіданні не приймав про час імісце розгляду справи повідомлен належним чином однак до судового засідання надав письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] учасьі в судовому засіданні не брав про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак від відповідача до суду надійшла письмова заява, якою він підтверджує факт продажу будинку за адресою [ADDRESS] його померлим батьком [PERSON] Крім того зазначає, що не бажав звертатися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але йому повідомили, що це єдиний шлях належного оформлення прав на будинок позивачу. Просить суд винести рішення на користь позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та відповідач пов'язані родинними узами. Вони дійсно намагалися через нотаріуса засвідчити договір купівлі-продажу будинку, але це виявилося неможливим. Не заперечує, що позивач разом зі своєю сімєю з 2003 року мешкає у будинку та використовує його за призначенням. Жодна особа не ставить під сумнів право власності позивача, але правовстановлюючий документ відсутній. Просить визнати право власності позивача на житловий будинок з господарськими спорудами. Вислухавши пояснення сторони, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Судом встановлено, що 30 травня 1973 року відповідно до договору купівлі-продажу, що посвідчений Ясинуватською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1330, [PERSON] придбав житловий будинок за адресою [ADDRESS]. У період до 1992 року провів перепланування житлового будинку, збільшивши його розміри, але належно перепланування не зареєстрував. Будинок з господарськими спорудами був ним проданий своєму двоюрідному племіннику [PERSON] за десять тисяч гривень(домашня угода). [INFO] року [PERSON] помер. На час його смерті договір купівлі-продажу між ним та позивачем не був посвідчений нотаріально. Але факт передачі грошей та використання будинку позивачем не заперечується сином померлого - відповідачем по справі. На замовлення [PERSON] було проведено топографічну зйомку земельної ділянки, на якій розташований будинок, відповідно до якої її площа становить приблизно 0,06 га. Позивачу необхідно визнати своє право власності на придбаний у 2003 році житловий будинок для подальшої приватизації земельної ділянки. Придбання будинку відбулося у період дії Цивільного кодексу Української РСР, за ст.. 128 якого право власності на майно у набувача за договором виникає в момент передачі йому цього майна. Факт передачі майна у 2003 році визнається сторонами по справі і відповідно до вимог ст.. 61 ЦПК України обставини, що визнаються сторонами, звільнені від доказування. Таким чином, суд не має підстав ставити під сумнів факт виникнення права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] з 2003 року. Хоча право власності на нерухомий будинок існує, але відсутні документи, що підтверджують це право. Згідно ст. 41 Конституції України від 28 червня 1996 року право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, дані зазначених акту технічного обстеження і технічного паспорту комунального підприємства - бюро технічної інвентаризації, суд дійшов висновку, що об'єкт нерухомого майна - з прибудовою, ганок та госполарськими будівлями є власністю [PERSON]. За таких обставин суд визнає, що вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на нерухоме майно, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позивач та представник позивача не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved