Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності на ? частину суми грошових коштів і нарахованих відсотків, які знаходяться на депозитному (их) рахунку (ах) за договором (ами) банківського (их) вкладу (ів) фізичної особи. У подальшому, в ході судового розгляду справи позивач та її представник позовні вимоги неодноразово змінювали остаточно визначившись в судовому засіданні від 26 вересня 2013 року ( т. 1 ас.4-6, 65 -66, 80 -81; т. 2 ас. 68- 69). Згідно уточнених позовних вимог позивач та її представник просять суд: - визнати факт проживання однією сімєю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] з серпня 2007 року до вересня 2012 року; - визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на майно та грошові кошти набуті за час їх проживання однією сімєю; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину суми грошових коштів і нарахованих відсотків у розмірі 220599 ( двісті двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто девять) грн. 75 коп., які знаходилися на рахунках за договорами банківських вкладів фізичної особи, укладених між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]; - стягнути з [PERSON] 220599 ( двісті двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто девять) грн. 75 коп. - ? частини суми грошових коштів і нарахованих відсотків, отриманих нею в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади за реєстраційним № 296 на імя [PERSON], виданого 11 березня 2013 року Пятою Львівською державною нотаріальною конторою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у період з серпня 2007 року по [INFO] року проживала разом із [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу. Разом вели спільне господарство та мали на меті придбати спільне житлове приміщення для подальшого проживання. Для цього кожен з них виділив свою частку у вигляді 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн. у відповідному еквіваленті до долара США. Однак, житло так і не було придбано, а грошові кошти, близько 460000 (чотириста шістдесят тисяч) грн., орієнтовно 22 березня 2012 року були вкладені [PERSON] в одне із банківських відділень Філії «Західного Головного Регіонального Управуління» Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»», за адресою: м. Львів, вул.. Любінська, 104. Зі слів [PERSON], даний вклад був здійснений строком на три місяці з подальшою можливістю пролонгації на тих самих умовах і на той самий строк у разі відсутності заперечень жодної із сторін. [INFO] року [PERSON] помер, так і не передавши їй документи по банківському договору та не вказавши їх місцезнаходження. На момент смерті [PERSON] на його банківських рахунках відкритих в ПАТ «Комерційний банк « Приватбанк»» знаходилися грошові кошти, що підтверджується довідкою від 22 квітня 2013 року № 1175/01 - 16, виданою Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, відповідно до якої, [PERSON], як спадкоємцю першої черги у випадку спадкування , на її ж імя, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, реєстраційний № 296. Усі пропозиції до відповідача [PERSON] щодо поділу вкладу, як об'єкту права спільної сумісної власності, останньою не приймаються. Згідно із матеріалами спадкової справи, відповідач [PERSON] успадкувала 55207 ( п'ятдесят п'ять тисяч двісті сім) доларів 89 центів США та 88 гривень. Загальна сума успадкованих коштів, враховуючи офіційний курс долара - 7, 99 грн. за один долар США , становить 441199 ( чотириста сорок одну тисячу сто дев'яносто девять) грн. 50 коп., а 1/ 2 частина від вказаної суми становить 220599 ( двісті двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто девять) грн. 75 коп. Вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Просить задоволити позов. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях до неї. Крім цього пояснили, що факт спільного проживання однією сімєю підтверджується осіб , яких клопотали допитати в якості свідків; адміністративними матеріалами за її заявою; свідоцтвом про церковне вінчання; заповітом від 28 березня 2012 року та заявою від 25 червня 2012 року про скасування заповіту; документами, що підтверджують проведення ремонту її квартири за участю [PERSON] який у договорах та податкових накладних вказував адресу свого проживання по [ADDRESS] фотографіями на яких зображено період їх спільного проживання, та який заперечується відповідачем; матеріалами справи, що підтверджують факт передачі [PERSON] товару, реалізація якого здійснювалася через магазини, що належали їй, [PERSON],як приватному підприємцю; матеріалами цивільної справи № 465/1824/13 - ц, згідно з якими позивачем [PERSON] було заявлено позов від 20. 02. 2013 року до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 250000 ( двісті п'ятдесят тисяч) грн. за договором позики та договором поруки від 04 березня 2012 року; медичними документами про виклик карети швидкої допомоги; свідоцтвом про смерть та квитанцією про оплату ритуальних і організаційних послуг саме нею - [PERSON] Відповідач та її представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проте, своє право на подачу заперечень, як це передбачено ст.. 128 ЦПК України не використали. Спростовуючи позовні вимоги, відповідач та її представник покликаються на свідків, яких просили допитати, а також на те, що позивач [PERSON] проживала з [PERSON] до 2009 року, а у подальшому їх стосунки розпалися і вони жили окремо. [PERSON] мав своє джерело доходів, а тому на потребував допомоги [PERSON] Відповідач крім того зауважила, що вона перебувала за межами України та передавала сину товар для реалізації. Їй не відомо щоб син вживав наркотики чи зловживав спиртним. Після того як її син припинив стосунки з [PERSON] проживав по вулиці Кульпарківській з [PERSON]. Позивач навмисне бажає ввести суд в оману та заволодіти коштами, які їй не належать. В обґрунтування своїх заперечень, як відповідач, так і її представник вважають за доцільне: допитати свідків згідно поданого списку; взяти до уваги акти складені працівниками ЛКП про те, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] а також товаро - транспортні документи, згідно яких вона, відповідач [PERSON], передавала товар для реалізації через магазин, який належав [PERSON], як приватному підприємцю. Щодо показів допитаних в судовому засіданні свідків збоку позивача , то просять звернути суд увагу на те, що всі вони є подругами [PERSON] , працювали, або працюють з нею. Також просять не брати до уваги фотографії подані позивачем, вважаючи, що такі стосуються більш раннього періоду чим вказує позивач, а також вважають, що свідоцтво про церковний шлюб є сфальсифікованим позивачем. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоч був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що результати розгляду справи не будуть зачіпати прав та інтересів Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд вважає за доцільне розглянути справу у їх відсутності за наявними в матеріалах справи документами та доказами проти чого не заперечили сторони. Дослідивши матеріали розглядуваної справи; матеріали спадкової справи № 811/2012; матеріали цивільної справи № 2/465/1821/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та договором поруки; матеріали ЖРЗПЗ № 1988 від 12 березня 2013 року за зверненням [PERSON], заслухавши пояснення сторін, покази свідків як сторони позивача, так і сторони відповідача та перевіривши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено і сторонами не заперечується, що позивач та померлий [PERSON] познайомилися в серпні 2007 року і з даного часу стали проживати разом, почергово, за адресами : [ADDRESS] та [ADDRESS]. У цей час [PERSON] уже займалася реалізацією товарів, яку здійснювала по місцю свого проживання, що вказує на наявність у неї прибутку ще до знайомства із [PERSON] Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER], [PERSON] зареєстрована підприємцем з 05 червня 2008 року із зазначенням адреси: [ADDRESS], номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 24150000000032346 ( т. 1 ас. 91). Згідно довідки № 10459 від 06 червня 2008 року, фізична особа - підприємець [PERSON] з 06 червня 2008 року взята на облік в органах державної податкової служби (т. 1 ас. 92). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, померлий [PERSON] станом на час знайомства з [PERSON] - серпень 2007 року та по час його смерті - [INFO] року офіційно працевлаштованим не був. Разом з тим, будь - яких доказів, про матеріальне та фінансове становище [PERSON] не пов'язане з діяльністю [PERSON], які б суд міг визнати належними, стороною відповідача не надано. Сторонами визнається, факт того, що відповідач, на час знайомства [PERSON] з [PERSON] перебувала за межами України, тобто з серпня 2007 року по час смерті, у тому числі й на час смерті [PERSON] - [INFO] року, з відвідуванням України за даний період два чи три рази на незначний час та не заперечується факт передачі відповідачем [PERSON] товару, отримання якого здійснював [PERSON] для його реалізації через магазини [PERSON] Не заперечується сторонами і той факт, що позивач [PERSON] орендувала приміщення та заснувала магазини [INFO] в торговому центрі «Екстрім Престиж» по вулиці Мельника № 2 у м. Івано - Франківську та відкрила магазин « [INFO]» по вулиці [ADDRESS] У той же час будь - яких доказів, що б підтверджували наявність заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за реалізацію переданого товару, чи наявність спорів з цих питань, які б суд міг визнати належними, стороною відповідача не надано. Тобто, до смерті [PERSON] та часу оформлення спадщини, [PERSON] погоджувалася із всіма діями позивача [PERSON] по відношенню до її сина та використання отриманих від реалізації товару коштів, що у свою чергу, судом розцінюється як сприйняття відповідачем відносин між [PERSON] та [PERSON] як сімейних. Вказані вище обставини підтверджуються також наданими відповідачем товаро - транспортними документами, на які вона та її представник покликаються як на доказ того, що [PERSON] починаючи з 2009 року не проживав разом з [PERSON] і мав власні доходи до знайомства з останньою; що відповідач [PERSON] передавала товар з Республіки Італії для перевезення в Україну чоловіче та жіноче взуття де вказувала адресу а саме: станом на 12 липня 2008 року - магазин [INFO] в торговому центрі Екстрім Престиж по вулиці Мельника № 2 у м. Івано - Франківську, а пізніше, станом 18 січня 2011 року адреси: [ADDRESS] або магазин «[INFO]» по [ADDRESS] У той же час, суд вважає, що надані відповідачем докази, спростовують її ж доводи та доводи її представника про те, що станом на 2009 рік між її сином - [PERSON] та позивачем [PERSON] не існувало спільних сімейних відносин, оскільки ще 18 січня 2011 року вона, відповідач [PERSON], передавала товар з Італії до України для перевезення і передачі на реалізацію [PERSON], вказуючи адресу: [ADDRESS], тобто місце проживання [PERSON], або магазин «[INFO]» по [ADDRESS] а не [ADDRESS], тобто по місцю проживання [PERSON], оскільки це було б логічним за обставин не проживання [PERSON] спільно з [PERSON] з 2009 року, на чому наполягає сторона відповідача (т. 2 ас. 82 - 90). Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] починаючи з серпня 2007 року по час його смерті - [INFO] року підтверджується поясненнями позивача з яких вбачається, що їй відомі такі обставини особистого життя [PERSON], які стороння особа знати не могла та які крім того перевірені судом у порівнянні з доказами, у тому числі й тими, що надані відповідачем та які підтверджують їх спільні стосунки у період 2011 року - передача товару для реалізації та 2012 року - організація похорон [PERSON] Враховуючи, що сторонами не оспорюється факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] у період з серпня 2007 року по кінець 2009 року та факт смерті, суд виходячи з вимог ст.. 61 ЦПК України звільняє їх , сторін, від доказування у цій частині. Що стосується подальших відносин [PERSON] та [PERSON], тобто у період з початку 2010 року по вересень 2012 року, до часу смерті [PERSON], то суд приходить до беззаперечного висновку, що вони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка без шлюбу вели спільне господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах. Так, дана обставина підтверджується доказами тих фактичних відносин, що не могли існувати між сторонніми людьми, а саме: - наведеними вище поясненнями позивача, які частково визнаються і стороною відповідача; - наведеними вище частковими поясненнями відповідача, які у своїй сукупності не спростовують позовних вимог позивача; - реєстраційними документами - свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER] згідно з яким, [PERSON] зареєстрована підприємцем з 05 червня 2008 року із зазначенням адреси: [ADDRESS], номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 24150000000032346 ( т. 1 ас. 91) та довідкою № 10459 від 06 червня 2008 року, відповідно до якої фізична особа - підприємець [PERSON] з 06 червня 2008 року взята на облік в органах державної податкової служби. (т. 1 ас. 92). Договором оренди приміщень від 01 червня 2011 року (т.1 ас. 93 -94), довідкою виданою ДПІ у Франківському районі м. Львова від 10 квітня 2013 року, відповідно до якої підтверджуються доходи позивача (т. 1 ас. 96); - Наданими стороною відповідача товаро - транспортними документами, згідно яких, [PERSON] 18 січня 2011 року передавала товар з Італії до України для перевезення і передачі на реалізацію [PERSON], вказуючи адресу: [ADDRESS], тобто місце проживання [PERSON], або магазин «[INFO]» по [ADDRESS] а не [ADDRESS], тобто по місце проживання [PERSON], що було б логічним за обставин не проживання [PERSON] спільно з [PERSON] з 2009 року, на чому наполягає сторона відповідача (т. 2 ас. 82 - 90); - наданими стороною відповідача копіями договорів та товаро - транспортних документів з яких вбачається, що замовником є [PERSON], який зазначав адресу, як місце свого проживання - [ADDRESS], а не вул. Кульпарківську, 121/83 та які стосуються періоду червня 2007 - серпня 2008 року. З даних документів також вбачається , що за ними придбавалися будівельні матеріали і це підтверджує покази позивача та свідків про проведення [PERSON] ремонту квартири, яка належала [PERSON].( т. 1 ас. 108 - 130); - Фотографіями, які стосуються періоду червня 2010 року - грудня 2011 року на яких, як пояснила позивач зображена вона та [PERSON], що і підтвердила в судовому засіданні відповідач, зазначивши при цьому, що не впевнена в періодах часу зображеного на фотографіях (т. 1 ас. 101 - 107); - Свідоцтвом про вінчання в храмі Св. Івана Хрестителя с. Підгороддя Рогатинського району від 22 листопада 2011 року (т. 1 ас. 98); - Договорами позики та поруки від 04 березня 2012 року з яких вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 250000 ( двісті п'ятдесят тисяч) грн., а [PERSON] виступила поручителем за договором позики ( т. 2 ас. 112 - 113); - Рішенням Франківського районного суду від 26 липня 2013 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів за договорами позики та поруки в розмірі 250000 ( двісті п'ятдесят тисяч) грн. та поясненнями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON], яка підтвердила дійсність договорів, та свою відмову від позову пояснила тим, що на час його подачі не знала, що [PERSON] помер, а відкликати позов це її право. Щодо заборгованості то вона вирішить це питання з [PERSON].( т. 2 ас. 109 -111); - Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 170091 від 18 березня 2012 року згідно з яким, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за безпідставний виклик працівників міліції ( т. 2 ас. 26 - 34); - Заповітом від двадцять восьмого березня 2012 року, з якого вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] та заявою від 25 червня 2012 року, відповідно до якої [PERSON] анулював заповіт (т. 2 ас. 7-18); - Карткою виклику швидкої допомоги від 08 вересня 2012 року, якою, як пояснила позивач підтверджується те, що на час смерті вона перебувала з [PERSON] та викликала швидку допомогу, чого також не заперечила відповідач, пояснивши, що на час смерті вона була за межами України та приїхала на похорон ( т. 2 ас. 20 -22); - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 35 років, що теж спростовує твердження позивача про відсутність у нього хвороб, у тому числі й тих на яких акцентувала увагу позивач та частина свідків( ас.9 спадкової справи); - копією товарного чеку від 10 вересня 2012 року, яким, як пояснила позивач підтверджується оплата нею поминок [PERSON], що підтвердила також відповідач, зазначивши, що [PERSON] спеціально так зробила ( т. 1 ас 95); - показами допитаних в судовому засіданні свідків як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен окремо, підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] щодо часу та обставин відомих кожному з них, а також частина свідків підтвердила стан здоровя [PERSON], відсутність у нього постійного місця роботи та постійних прибутків. Що стосується показів [PERSON] про те, що [PERSON] починаючи з 2010 року проживав з нею, то суд відноситься до них критично, оскільки свідок не змогла вказати на жодну конкретну обставину її спільного проживання з [PERSON], а їх періодичні зустрічі, на яких акцентує увагу свідок, не можуть бути доказом спростування того, що встановлено судом за результатами дослідження матеріалів справи у їх сукупності. Аналогічної оцінки заслуговують і покази свідка [PERSON], які в цілому не заперечують факту проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і жінки однією сімєю; - суд критично відноситься до актів ЛКП «Південне» від 13 .09. 2012 року та від 22.04. 2013 року, згідно яких комісія зазначила , що « … під час обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживав до дня смерті - 08.09. 2012 року за вищевказаною адресою; а [PERSON] проживала з липня 2007 по вересень 2009 року …», оскільки встановити факт проживання у квартирі в минулому часі шляхом обстеження квартири в теперішньому часі не реально, а крім того зміст актів суперечить іншим наявним у матеріалах справи доказам (т. 1 ас.50 -51). Досліджені судом докази підтверджують фактичне проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з серпня 2007 року по [INFO] року. - Факт наявності у [PERSON] та [PERSON] спільних грошових коштів нажитих ними під час їх спільного проживання підтверджується показами відповідача, яка підтвердила в судовому засіданні, що передавала товар [PERSON] для реалізації [PERSON], а також Договорами позики та поруки від 04 березня 2012 року з яких вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 250000 ( двісті п'ятдесят тисяч) грн., а [PERSON] виступила поручителем за договором позики ( т. 2 ас. 112 - 113), що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], недовіряти яким, у суду не має підстав; - Відповіддю № 30.1.0.0/2 - 20131023/0792 ВІД 28.10. 2013 року, наданою Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк»», згідно якої станом на 22 вересня 2012 року на рахунку [PERSON] перебувало 50359 (п'ятдесят тисяч триста п'ятдесят девять ) доларів 97 центів США, які видані банком 13 березня 2013 року за заповітом в сумі 51977 ( п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят сім) доларів 15 центів США (т. 2 ас. 91 - 106) і ці кошти отримала відповідач [PERSON], що остання не заперечує. У конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції). Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року4), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст.. 9 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, а під правом розпоряджатися слід розуміти юридично забезпечену можливість власника визначити долю майна. Відповідно до ст.. 386 ЦК України, власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.. 388 ЦК України, якщо майно набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На підставі викладеного,

Outcome: approved