Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2013 року об 11 годині 40 хвилин на вул. Дніпровський узвіз в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER] та автомобіля «Мерседес» д.н. [NUMBER], який належить відповідачу, під управлінням [PERSON] ДТП сталася з вини водія [PERSON], який притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2013 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у СТДВ «Гарантія» відповідно до полісу №АВ/0388142 від 16.05.2012 року. За полісом франшиза становить 1 000 гривень. Страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 10 755 гривень 35 копійок. Позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що був порушений нормальний ритм життя, у позивача став поганий сон, нервово ставиться до інших, вигляд пошкодженого автомобіля пригнічував позивача. Необхідність доведення своєї правоти завдавало позивачу моральних страждань, моральну шкоду оцінює у 500 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму франшизи в розмірі 1 000 гривень, плату за проведення експертного автотехнічного дослідження в розмірі 4 000 гривень, комісію банку у розмірі 40 гривень, моральну шкоду у розмірі 500 гривень та судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить судове засідання провести за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і постановити заочне рішення. Третя особа в судове засідання не з»явилася, про причини неявки не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2013 року об 11 годині 40 хвилин на вул. Дніпровський узвіз в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д.н. [NUMBER], що належить РА «МА Україна», під керуванням [PERSON] (а.с.5 - копія постанови). 04.04.2013 року постановою судді Печерського районного суду м. Києва Кудрявченка М.О визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В постанові, зокрема, зазначено, що [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. В результаті аварії автомобіль ««Шкода» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] (а.с. 29- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), отримав пошкодження. Як вбачається з листа Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» від 31.10.2013 року за №3029, за наслідками страхового випадку, що мав місце 19.03.2013 року, відповідно до полісу №АВ/0388142 від 16.05.2012 року страховою компанією виплачено [PERSON] страхове відшкодування 10 755 гривень 37 копійок. Франшиза у розмірі 1 000 гривень, як зазначено у листі, має бути компенсована особою, відповідальною за завдані збитки (а.с 30 - копія листа). Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки договором страхування передбачена франшиза в сумі 1 000 гривень, її розмір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просить стягнути з відповідача 4 000 гривень за проведення експертного автотехнічного дослідження. Суд вважає, що ці витрати не підлягають стягненню з відповідача з таких підстав. Як відносно [PERSON], так і щодо [PERSON] працівниками ДАІ були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, по події ДТП 19.03.2013 року, яка сталась на Дніпровському узвозі в м. Києві. 04.04.2013 року суддею Печерського районного суду м. Києва винесено дві постанови, за якими позивача та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5,6). 27.05.2013 року постановою судді Апеляційного суду м. Києва скасовано постанову судді Печерського районного суду м. Києва 04.04.2013 року про визнання винним [PERSON], а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього повернуті до ДПС ДАІ в м. Києві на додаткову перевірку та дооформлення (а.с.26-29). 22.08.2013 року постановою судді Печерського районного суду м. Києва провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративною відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.28). Оскільки витрати на проведення експертного автотехнічного дослідження були понесені позивачем у зв»язку з підтвердженням його невинуватості у вчиненні ДТП, суд вважає, що ці витрати стягненню з відповідача не підлягають. Позивач також просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 500 гривень. При цьому [PERSON] стверджує, що він морально страждав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, постійно нервував, був порушений сон позивача та змінився ритм його життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Оскільки позивач зазнав душевних страждань через пошкодження автомобіля, був порушений звичний ритм його життя у зв»язку з необхідністю займатися питаннями відшкодування шкоди, суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень підлягають задоволенню. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає задоволенню частково. Стягненню з відповідача підлягають також судові витрати. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 23, 1167 ЦК України, ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial