Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

15 липня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру присуджених аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 6 червня 1998 року, позивач одружилась з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 314. В даному шлюбі, [INFO], у них народилась донька [PERSON]. 17 лютого 2005 року, шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва зроблено запис за № 136. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2004 року відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.10.2004 року і до її повноліття на користь позивача. У листопаді 2004 року виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва за справою № 2-3933-1/04 від 18.11.2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.10.2004 і до її повноліття, був направлений на виконання до відділу ДВС Чуднівського районного управління юстиції, за місцем реєстрації відповідача [PERSON], де й знаходиться на виконанні до даного часу. Відповідач [PERSON], з 2004 року по даний час, рішення суду не виконує та аліментів на утримання неповнолітньої доньки взагалі не сплачує, з донькою не спілкується, участі у її вихованні не приймає та будь-якої іншої допомоги матеріального характеру на утримання дитини не надає. Згідно листа державної виконавчої служби Чуднівського районного управління юстиції, з 2006 року, боржник [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, до державного виконавця жодного разу за викликом не з'являвся та аліменти на утримання Іртини відповідно до виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва від 18.11.2004 року з нього не стягуються. Відповідно до виданої державним виконавцем довідки-розрахунку по сплаті аліментів [PERSON] у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку щомісячно, згідно виконавчого листа № 2-3933-1/04 від 18.11.2004 року, виданого Святошинським районним судом м.Києва, у період з 18.11.2004 року по 28.05.2013 року, заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] станом на 28.05.2013 року становить 22 909 гривень 60 копійок. Позивач та її адвокат позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, зазначив, що рішення суду виконує, направляє відповідачу гроші, що підтверджується квитанціями, крім на його утриманні є ще одна дитина [PERSON], непрацездатна мати [PERSON], 1952 р.н., яка хворіє на цукровий діабет та бабуся [PERSON], 1928р.н., яка є лежачою. В судовому засіданні встановлено. 6 червня 1998 року був зареєстрований шлюб між позивачем та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 314. (а.с. 10) В даному шлюбі, [INFO], у них народилась донька [PERSON]. (а.с.11) 17 лютого 2005 року, шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва зроблено запис за № 136. (а.с. 10) Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2004 року відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.10.2004 року і до її повноліття на користь позивача. (а.с. 12) У листопаді 2004 року виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва за справою № 2-3933-1/04 від 18.11.2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.10.2004 і до її повноліття, був направлений на виконання до відділу ДВС Чуднівського районного управління юстиції, за місцем реєстрації відповідача [PERSON], де й знаходиться на виконанні до даного часу. Позивачка на даний час не працює. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Докази, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог про збільшення розміру аліментів до 1000 гривень щомісяця не можуть бути прийняти судом, так як судом було встановлено, що відповідач сплачує аліменти, що підтверджується квитанціями, не має постійного заробітку, на його утриманні перебуває цивільна дружина, ще одна дитина [PERSON], непрацездатна мати [PERSON], 1952 р.н., яка хворіє на цукровий діабет та бабуся [PERSON], 1928р.н., яка є лежачою. (а.с.34- 43). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма містить вичерпний перелік підстав для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів, у розумінні ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, які підтверджували б виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2004 року. Крім того позивач має право звернутись до суду з позовом у відповідності до ст.185 СК України про стягнення додаткових витрат на дитину . Таким чином, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed