Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-08 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за затримку виплати аліментів з [PERSON]. Позов мотивує тим, що має сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON]. Згідно рішення Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 01.10.1993 року, [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання сина, але утворилася затримка виплати аліментів, тому позивач просить стягнути пеню у розмірі 33 105 грн. 01 коп. та судовий збір покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, так як на даний час в нього відсутня заборгованість по аліментам. Дружина відповідача є інвалідом 3 групи, а також син [PERSON], [INFO] є інвалідом 3 групи з дитинства, що потребує додаткових зусиль для їх догляду. Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 01.10.1993 року, [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання сина, В'ячеслава, [INFO], батьком якого є [PERSON]. 07 квітня 2010 року згідно постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання закінчено щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Станом на 30.03.2010 року є заборгованість по аліментах 7 244 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 року - передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. До того ж, згідно з положеннями СК України (ст. 198) аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України, відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України, умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Суд дійшов висновку, що відповідач має родину в якій дружина та син [PERSON], [INFO] є інвалідами 3 групи, що потребує додаткових зусиль для їх догляду та матеріальних статків. Враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що є підстави звільнити відповідача від сплати пені. Згідно з ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed