Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 371297 предметом якої було надання відповідачем позивачу послуг системи Автотак, спрямованих на придбання автомобіля. На виконання угоди він передав відповідачеві кошти у сумі 45011грн.05коп. На його думку угода № 371297 від 23 грудня 2011 року є нікчемною. Зі змісту угоди вбачається, що зобов’язання відповідача зводяться до організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур. Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що учасник сплачує передбачені контрактом кошти, а ТОВ «Авто Просто» формує групу учасників за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля. ТОВ «АВТО ПРОСТО» щомісяця самостійно організовує та проводить перший асигнаційний акт, а право на отримання ним автомобіля залежить від розміру чистого фонду групи і внесення коштів іншими учасниками системи. Отже учасник одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбачених контрактом і таке визнання права здійснює ТОВ «АВТО ПРОСТО» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків або мають найбільшу кількість балів. Контракт не містить строків та термінів отримання. Учасником автомобіля не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «АВТО ПРОСТО» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником навіть у разі повної сплати його вартості. Разом з тим він сплатив кошти не за товар, а лише за можливість одержання права на купівлю автомобіля. На його переконання здійсненні виплати не створюють для відповідача будь-яких обов’язків. Відповідач фактично покладає на учасників системи придбання автомобілів в групах їх витрати не викладаючи при цьому власних коштів. Отже розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі, коли один учасник системи за власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику системи. При цьому, саме одержання права на отримання автомобіля, що передається у власність учаснику системи до його повної оплати є компенсацією за рахунок коштів інших учасників системи, залучених до умови діяльності програми «Авто Так». Зазначена угода вчинена з використанням нечесної підприємницької діяльності. Таким чином він має право застосувати наслідки недійсності нікчемності правочину та повернути собі все, що він передав на виконання угоди, а саме грошові кошти у сумі - 45011,05грн. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача до судового засідання не з’явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти заявлених вимог [PERSON] заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23 грудня 2011 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» була укладена угода № 371297 з додатками до неї, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АВТО ТАК», спрямованих на придбання автомобіля марки «ВАЗ 210994» у групі, вартістю 64200 грн. За умовами цієї угоди ТОВ «АВТО ТАК» гарантує учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою, придбаного за рахунок Чистого фонду групи учасників, який формується за рахунок лише внесків останніх без залучення коштів самого відповідача. На виконання взятих на себе зобов'язань за угодою та додатками до неї позивач [PERSON] 23 грудня 2011 року сплатив внесок у розмірі 45011 грн. 29 коп. Звертаючись до суду із даним позовом позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, вказаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми і надання споживачу лише права на купівлю товару, а не самого товару. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] сплачує кошти не за сам товар (автомобіль), а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ «Авто Просто» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «АвтоТак», суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки в даному випадку з боку відповідача має місце нечесна підприємницька діяльність у вигляді введення позивача як споживача в оману через утворення і експлуатацію пірамідальної схеми в контексті наведених норм згаданого Закону, а укладена між сторонами угода є нікчемною, що тягне за собою настання передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України правових наслідків. З огляду на вищевикладене з ТОВ «АВТО ПРОСТО» слід стягнути на користь позивача 45011 грн. 05 коп., сплачених останнім на виконання угоди № 371297 від 23 грудня 2011 року. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону, ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved