Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Західно-Українська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 23.04.1999 р. між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідачі продали, а позивач купила однокімнатну квартиру, загальною площею 35,7 кв. м., житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що вищевказаний договір не було посвідчено нотаріусом, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.04.1999 р. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили та не подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином і повторно не з'явилися у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання представник третьої особи суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 23.04.1999 р. між позивачем та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідачі продали, а позивач купила однокімнатну квартиру, загальною площею 35,7 кв. м., житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що дійсність договору не оспорюють, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору сторонами, відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. При таких обставинах, беручи до уваги те, що позивач і відповідачі по справі уклали договір купівлі-продажу без нотаріального посвідчення, домовилися щодо усіх істотних умов договору, дійсність даного договору вони не заперечують, відбулося повне виконання договору сторонами, відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, тому суд вважає, що слід визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.04.1999 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на однокімнатну квартиру, загальною площею 35,7 кв. м., житловою площею 19,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved