Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Шабівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по матеріальній допомозі на оздоровлення, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення передбачена чинним законодавством та колективним договором ні у 2011 році, ні у 2012 році не була їй виплачена, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] остаточно просить суд стягнути на її користь матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу за 2011 та 2012 роки у розмірі 2140 грн. Позивач в судове засідання не з’явився, надав заяву з проханням розглянути позов без її участі та задовольнити уточнені позовні вимоги. Представник Шабівської ЗШ І-ІІІ ступенів № 1 в судове засідання не з’явився, про час та місце судового слухання сповіщався. В матеріалах справи наявна заява директора [PERSON] про розгляд справи за його відсутністю. Представник відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове засідання у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Від представника надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовні вимоги можуть бути частково задоволенні з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працює на посаді прибиральниці у Шабівській ЗШ І-ІІІ ступенів № 1 на підставі укладеного між сторонами колективного договору та правил внутрішнього розпорядку. Згідно із Витягу з Наказу Шабівської ЗШ І-ІІІ ступенів № 1 № 55-к від 30.05.2011 року «Про надання відпустки за 2010-2011 роки», позивачу надано відпустку за 2010-2011 н.р. з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення з 01.06.2011 року по 25.06.2011 року. Згідно із Витягу з Наказу Шабівської ЗШ І-ІІІ ступенів № 1 № 76-к від 20.06.2012 року «Про надання відпустки за 2011-2012 роки», позивачу надано відпустку за 2011-2012 н.р. з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення з 02.07.2012 року по 25.07.2012 року. Матеріальна допомога на оздоровлення ні у 2011 році, ні у 2012 році не була виплачена позивачу. Згідно із ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату власної праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. Статтею 10 Кодексу законів про працю України встановлено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст.18 КЗпП України). Згідно із пунктом 3.12 Колективного договору Шабівської ЗШ І-ІІІ ступенів № 1 на 2010-2012 роки, схвалений на зборах трудового колективу 26.04.2010 року, за реєстраційним № 44 від 25.06.2010 року, який підписаний сторонами, усім працівникам установи при наданні чергової відпустки виплачується матеріальна допомога, в тому числі на оздоровлення, у сумі не більш ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання, в межах фонду заробітної плати. (Наказ Мін. Освіти і науки України № 557 від 26.09.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», Наказ МінОЗУ від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення»). Абзацом 10 частини 1 статті 57 Закону України від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ "Про освіту" (із змінами та доповненнями) передбачено виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при надання щорічної відпустки. Право на допомогу на оздоровлення мають працівники, які перебувають на посадах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 року. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" та підпункту 5 пункту 4 Наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 року № 557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ", керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надано право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік. Отже, як вбачається із штатного розкладу за 2011 рік, затвердженого головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, у 2011 році передбачена одноразова допомога на оздоровлення до відпустки в загальному розмірі 52080 грн. на 155 технічних працівників (прибиральників), тобто по 336 грн. на кожного працівника. Відповідно до штатного розкладу за 2012 рік, затвердженого виконуючим обов'язки голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, у 2012 році взагалі не передбачена одноразова допомога на оздоровлення до відпустки для жодної категорії працівників, зокрема, і для 156 технічних працівників (прибиральників). Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованості по матеріальній допомозі на оздоровлення до відпустки за 2011 рік підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 336 грн. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, про необхідність часткового задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, зокрема, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial