Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач Коростенське учбово-виробниче підприємство «УТОС» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та виселення з гуртожитку без надання іншого житла. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідач [PERSON], яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] проживають та зареєстровані в кімнаті [ADDRESS], який є власністю та знаходиться на балансі Коростенського учбово-виробничого підприємства «УТОС». З вересня 2011 року за рішенням власника кімнати у гуртожитку підлягають продажу. Відповідач має першочергове право на придбання кімнати, але такого бажання вона не виявляє, плату за користування кімнатою не вносить. Просив суд виселити [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з кімнати [ADDRESS], зняти їх з реєстраційного обліку та стягнути заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 3408,36 грн. 5 вересня 2013 року позивач подав до суду уточнену позовону заяву, в якій просив суд виселити [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з кімнати [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, зняти їх з реєстраційного обліку та стягнути заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 4222,10 грн. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, додатково вказавши про те, що відповідач була поселена в гуртожиток у з"язку із тим, що працювала на підприємстві, але на даний час трудові відносини з цим підприємством припинені і тому вона має бути виселена на підставі статті 132 ЖК України. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Суму заборгованості за проживання у грутожитку не оспорює та має намір поступово її погашати . Щодо виселення заперечує, оскільки не має іншого житла. Прокурор Коростенської міжрайонної прокуратури Клименко В.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідача зз її неповнолітнім сином. Представник Коростенського РС УДМС України в Житомирській області в судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представник органу опіки і піклування виконкому Коростенської міської ради заперечив проти заявлених позовних вимог в частині виселення відповідача з її неповнолітнім сином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що жиле приміщення гуртожитку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], є об"єктом приватної власності та балансоутримувачем якого є позивач Коростенське учбово-виробниче підприємство «УТОС» (а.с.3). Відповідач [PERSON] проживає та знаходиться на реєстраційному обліку в гуртожитку з 15.12.2005 року (а.с.10). Неповнолітній [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та проживає і знаходиться на реєстраційному обліку в гуртожитку разом з матір»ю (а.с.10). У відповідності до ч.4 ст. 9 ЖК України, - Ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 60 ЦПК України). Позивачем не доведено наявності підстав для виселення відповідача з дитиною з гуртожитку, передбачених статтею 132 ЖК України або наявності підстав, передбачених іншими законами. Законність вселення відповідача з дитиною позивачем не оспорюється. Як вбачається зі змісту "картки прописки" (а.с. 10), відповідач на момент прописки значилась такою, яка перебуває у декретній відпустці, посада, місце роботи не зазначено. Як з"ясовано в ході розгляду справи, відповідач належить до осіб, перелічених у статті 125 ЖК України, зокрема, одинока з неповнолітньою дитиною, яка проживає з нею. А таку особу може бути виселено лише з наданям їй іншого жилого приміщення, незалежно від причин припинення трудових відносин з підприємством. (ч.3 ст. 132 ЖК України). Судом не встановлено також законних підстав для виселення без надання іншого житлового приміщення неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Позивачем Коростенським УВП «УТОС» заявлено вимоги до відповідача про виселення її разом з неповнолітнім сином саме без надання іншого житлового приміщення. За таких обставин, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, з урахуванням норм Житлового кодексу України , що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], не можуть бути виселені без надання їм іншого житлового приміщення. За період проживання відповідача [PERSON] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з листопада 2011 р. по квітень 2013 р. у зв'язку з несплатою нею за комунальні послуги, утворилася заборгованість в сумі 4222,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за проживання (а.с.29). Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягають задоволенню. З цих підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Коростенського УВП «УТОС» підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial