Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовною заявою до виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивачів 18 червня 1996 року придбав будинок за адресою [ADDRESS], право власності на нерухоме майно зареєстроване в установленому законом порядку. Після смерті батька, виявилось, що в договорі купівлі-продажу нерухомого майна невірна вказана адреса будинку, а саме, [ADDRESS], замість [ADDRESS]. У зв'язку з чим, позивачі не мають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не заявилась, письмово просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі: виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради, реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, своїх представників в судове засідання не направили, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе у відповідності зі ст.224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за їх відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при чому роз'яснити позивачам наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст.228-232 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не заявилась, письмово просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. 18 червня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку жилою площею 56,2 кв. з господарчими спорудами за адресою [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської нотаріальної контори [PERSON] Однак в договорі купівлі-продажу вказаного будинку допущена помилка щодо місця розташування житлового будинку, а саме, неправильно вказана вулиця на який розташовано будинок: [ADDRESS], замість [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до своєї смерті володів і користувався зазначеним нерухомим майном. Таким чином, суд вважає встановленим факт, що [PERSON] при житті володів житловим будинком [ADDRESS] житловою площею 56, 2 кв. м., з господарчими спорудами, який був ним придбаний за договором купівлі-продажу від 18 червня 1996 року, реєстраційний запис № 17707 від 28.08.1998 року, реєстрова книга № 98. [INFO] [PERSON] помер що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], копія якого є в матеріалах справи. Спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] є: [PERSON] уроджена [PERSON] - дочка померлого та [PERSON] - син померлого, що підтверджується письмовими доказами в справі. 27 листопада 2012 року на підставі заяв про прийняття спадини, приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа, яка зареєстрована у реєстрі спадкових справ за № 53803561. 24 травня 2013 року, нотаріус [PERSON] надав роз'яснення № 239/02-14про неможливістю видачі свідоцтва про спадок оскільки належним чином документально не підтверджується належність житлового будинку, оскільки в договорі купівлі-продажу вказаного будинку допущена помилка щодо місця розташування житлового будинку. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Відповідно до вимог ст. ст. 1218, 1261, 1267 Цивільного кодексу України нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON], входить до складу спадщини, і має бути успадкованим у рівних частках спадкоємцями померлого - [PERSON], [PERSON]. На підставі викладеного за [PERSON], [PERSON] необхідно визнати право власності на вищезазначене нерухоме майно у рівних частках. В іншій частині позовної заяви суд вважає, за необхідне провадження закрити, оскільки позовні вимоги про зобов'язання реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції вчинити дії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial