Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Іллічівської міської ради Одеської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, розташовану за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, с.Олександрівка, вулиця Перемоги, 61, мотивуючи тим, що 16 червня 1999 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, с.Олександрівка вулиця Перемоги, 61, але державний нотаріус відмовив їй видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку з тим, що державний акт на вказану земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 червня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД № 173985. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, с.Олександрівка, вулиця Перемоги, 61, та земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, вулиця перемоги, 61. На вказану земельну ділянку 31 грудня 1999 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 078635, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 181. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 1999 року, виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач набула право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, с.Олександрівка вулиця Перемоги, 61. Згідно повідомлення державного нотаріуса Іллічівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] №1527/01-16 від 05 листопада 2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,15 га, розташовану за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, с.Олександрівка, вулиця Перемоги, 61 у звязку з тим, що державний акт на вказану земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, та було запропоновано заявнику звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане спадкове майно. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved