Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частину квартири та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] та їй [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 червня 1996 року, також з земельної ділянки [NUMBER], площею 3,44 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, переданою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченому державним нотаріусом 23 листопада 2005 року за реєстром №1-1391. Спадкоємцями першої черги за законом є вона - дружина спадкодавця та діти: [PERSON] і [PERSON], які відмовились від спадщини подавши про це заяви відмову до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Вона спадщину прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може, так як в правовстановлюючому документі не зазначено розмір часток кожного співвласника на квартиру, крім того спадкодавець при житті не отримав державний акт на землю на своє ім'я. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1996 року, виданого згідно наказу від 26.06.1996р. №38, квартира [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності їй [PERSON] та померлому [PERSON] При житті вона та [PERSON] спільно володіли та користувались зазначеною квартирою, будь яких домовленостей про поділ майна між ними не існувало. Також не існує будь яких обставин, які мають істотне значення, з урахуванням яких могла бути збільшена частка [PERSON] у спільному майні. Позивач просила визначити ? частку померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 червня 1996 року та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку [NUMBER], площею 3,44 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка раніше належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченому державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 23 листопада 2005 року за реєстром №1-1391. Ухвалою суду від 18.12.2013 року залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON], оскільки вони також є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Справу просить розглянути у її відсутність. Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак попередньо подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову, просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оглянувши матеріали спадкової справи №16/2013, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] в м. Вінниця, про що книзі реєстрації смертей 02.11.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №82 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2012 року, виданого виконкомом Вороновицької селищної Вінницького району Вінницької області (а.с.6). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 15.01.1971 року, виданого повторно (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину квартири, яка розташована в [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1996 року за №38 (а.с. 14), а також на земельну ділянку [NUMBER], площею 3,44 гектарів у межах згідно з планом, розташованої за території Вороновицької селищної ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ільяшишеною Ю.В., зареєстровано в реєстрі за №1-1391 (а.с. 23). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1996 року №38, вбачається, що квартира, яка знаходиться в [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с.14). Згідно рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 21.03.2012 року за №55 змінено почтову адресу на будинок з прохідною в [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (що складається з 1, яка складає 7/20 часток будинку), виданого КП «ВООБТІ» від 19.07.2013 року, станом на 31.12.2012 року власниками даної квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-13). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2005 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є її син [PERSON]. Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки [NUMBER], площею, 3,44 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії ВН №3816, виданого Вороновицькю селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 33 (а.с.23). Однак за життя спадкодавець [PERSON] не встиг виготовити державний акт на земельну ділянку на своє ім'я після смерті матері [PERSON] З листа Управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області від 30.07.2013 року за № 0500729442013 вбачається, що ДП «Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка розташована на території Воровицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі (на місцевості) у відповідності до чинного законодавства. При цьому було уточнено площу земельної ділянку і вона становить 3,4436 га, присвоєно кадастровий номер 0520655300:01:003:0053 та внесено відомості до Державного земельного кадастру (а.с.21). Позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири, оскільки правовстановлюючий документ на дану квартиру не містить визначення часток кожного власника та на земельну ділянку, оскільки спадкодавець при житті не отримав державний акт на своє ім'я, що вбачається із листа - відповіді від 26.09.2013 року №Л-99/02-17 (а.с.24). Позивач [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, що підтверджується довідками, виданими виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 10.07.2013 року за №509, №507 (а.с.16,17). Крім того, позивач [PERSON] подала до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 18.01.2013 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №16/2013. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки в спадщині, яка залишилась після смерті їх батька - [PERSON], про що подали у встановлені законом строки відповідні заяви до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] від 18.01.2013 року, які містяться в матеріалах спадкової справи №16/2013. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Книгою шостою «Спадкове право». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у праві спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, інші спадкоємці відмовились від прийняття належної їм частки у спадщині, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб та перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: partial