Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Севастопольської міської Ради, Державному підприємству Севастопольська філія центр державного земельного кадастру, в якому просять суд визнати за ними право спільної часткової власності на ? земельної ділянки площею 0,0956 га, яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. Запорожська, 10. Вимоги позову мотивовані тим, що 21.12.2011 року позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] Згідно даного свідоцтва кожна із позивачів отримала 1/3 частки майна, що належало спадкодавцю, до складу якого входить половина домоволодіння із будівлями та спорудами, що розташоване на земельній ділянці по вул. Запорожська, буд. 10 в м. Севастополі. Право власності на 1/12 частину жилого будинку із господарськими будівлями і спорудами зареєстроване за позивачами в КП «БТІтаДРОНМ», однак нотаріусом позивачам було відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0956 га, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння, у зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] не звертався до органу державної реєстрації нерухомого майна та не отримав державний акт на право власності дану земельну ділянку, яку успадкував за законом після смерті своєї матері – [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], яка також представляє інтереси позивачів [PERSON], [PERSON] на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] міської Ради, ДП Севастопольська філія центр державного земельного кадастру у судове засіданні не з’явились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином згідно вимог діючого законодавства шляхом направлення судового сповіщення, про причини неявки суд не повідомили. У зв’язку з неявкою представників відповідачів у судове засідання, враховуючи думку представників позивача, які не заперечували проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємовідносини сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті матері [PERSON], отримав у спадщину за законом майно у вигляді ? частки земельної ділянки площею 0,0956 га, розташованої за адресою: м. Севастополь, вул. Запорожська, буд. 10, про що державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.07.2008 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-808. Після смерті [PERSON], який помер 02 вересня 2009 року, право власності на спадщину за законом отримали до 1/3 частки його дружина [PERSON], та його дочки [PERSON], [PERSON] Спадкове майно складається із ? частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Севастополь, вул. Запорожська, буд. 10, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.12.2011 року державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори [PERSON] Разом з тим, у даному свідоцтві зазначено, що вищезазначений будинок розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №942038, виданим на підставі рішення Нахімовської районної ради у м. Севастополі від 23.09.2005 року № С22-45/833. Також, згідно представлених до суду копій витягів про державну реєстрацію прав в КП «БТІтаДРОНМ» Севастопольської міської ради, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Запорожська, буд. № 10 в м. Севастополі, зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], у розмірі 1/12 частки кожній. Згідно, наявного у матеріалах справи, листа завідуючої нотаріальною конторою за вих. № 1734/02-14 від 19 грудня 2012 року, позивачам роз`яснено, що оскільки [PERSON] після отримання 04.07.2008 року за реєстровим № 1-808 свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки по вул. Запорожській, 10 у м. Севастополі, не звернувся до відповідного органу з метою реєстрації права на спадщину на земельну ділянку, спадкоємці можуть у судовому порядку вирішити питання про визнання права власності на вказану земельну ділянку. Крім того, відповідно до довідки, виданої 25.10.2010 року за № 6550, ДП Севастопольська філія «Центр державного земельного кадастру» державний акт серія ЯА № 942038 від 18.01.2006 року на право власності на земельну ділянку розташовану по вул. Запорожська, буд. 10, в м. Севастополі одержано на ім`я [PERSON] Статтею 131 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно до вимог ст.1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Аналізуючи вищенаведені обставини справи, досліджені докази, враховуючи, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцям за законом після [PERSON], померлого 02 вересня 2009 року, до них перейшло право власності на домоволодіння № 10 по вул. Запорожській в м. Севастополі, беручи до уваги, що за життя [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку під вищевказаним домоволодінням на своє ім’я, що позбавляє позивачів використати своє право на отримання спадщини за законом, суд приходить до висновку, що на підставі ст.1225 Цивільного кодексу України у позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку площею 0,0956 га, розташовану під домоволодінням № 10 по вул. Запорожській в м. Севастополі, в порядку спадкування після [PERSON], відповідно по 1/3 частці за кожною. Оскільки суду позивачами не доведений факт порушення їхнього права на спадкування Державним підприємством Севастопольської філії центр державного земельного кадастру, суд відмовляє у задоволенні вимог до даного відповідача. На підставі ст.ст. 1216,1218,1258,1265,1269,1270,1273,1297 ЦК України,

Outcome: partial