Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

09.08.2013 року заявник [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною заявою, в якій просив встановити факт, що його дід мешкав на території України в період існування СРСР. В судовому засіданні представник заявника підтримала зазначену заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Вислухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що не має підстав для задоволення заяви. Вказані правовідносини регулюються ст. 256 ЦПК України, згідно якої судом встановлюються факти, які мають юридичне значення і від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Факти, про встановлення яких просить заявник, має на його думку для нього юридичне значення, оскільки від них залежить реалізація ним права на отримання громадянства України. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. До суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернувся [PERSON] Він вказує на те, що його дідусь [PERSON] проживав на території Одеси у період 1937-1948 р.р. та 1955-1958 р.р. Встановлено, що [PERSON] являється громадянином Росії, відповідно до наданого ним паспорта. [PERSON] народився [INFO] у м. Уфі, Кіровського р-ну, Росія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №1825. Батько - [PERSON], матір - [PERSON]. Відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER], 18.11.1983 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON].). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON].) народилася [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.09.1958 року. Батько - [PERSON], матір - [PERSON]. Відповідно до наданих документів встановлено, що [PERSON] є рідним дідом [PERSON] Відповідно до облікової картки члена [NUMBER] гр. [PERSON] був членом «Парткомісії Чорноморського Вищого Морського училища». Також заявником було надано посвідчення за участь гр. [PERSON] в героїчній обороні Одеси від 18.09.1943 року та довідки, що він був представлений до ордену «Красної звезди». Копії зазначених документів було оглянуто у судовому засіданні, однак ці документи не підтверджують саме факт постійного проживання [PERSON] саме в м. Одесі.. Також була надана довідка від ЖКС «Порто-Франковський», в якій вказано, що гр. [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], в період з липня 1955 року по лютий 1956 року. Однак, суд не може прийняти її до уваги, оскільки не відомо звідки взята ця інформація. Крім того, згідно іншої довідки, яку надав ЖКС «Порто-Франковський» даних, що [PERSON] проживав на території Одеси у період 1937-1948 р.р. немає. Будь яких інших доказів заявником не надано. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»від 31.03.1995 року №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Положення Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Про громадянство України» з урахуванням Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» передбачають інший порядок його встановлення. Доказів неможливості одержання документів, що посвідчують факт постійного проживання дідуся заявника на території України до 1991 року, у іншому порядку, ніж судовий, заявник не надав. Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до п.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов'язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Стаття 9 Закону України «Про громадянство» регулює підстави та умови прийняття до громадянства України. Заявник просив встановити факт постійного проживання його дідуся з 1937 року по 1948 рік та з 1955 року по 1958 рік в м. Одесі, який необхідний йому для набуття громадянства України за територіальним походженням. Однак факти проживання рідних заявника в Україні в інші періоди як станом на 1991 рік не мають юридичного значення для отримання громадянства саме ним. Відповідно до ст. 8 зазначеного Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також їх неповнолітні діти реєструються громадянами України. У відповідності з п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», подає документи передбачені підпунктами «а»-«в» пункту 24 цього Порядку (в даному випадку - заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; зобов'язання припинити іноземне громадянство - для іноземців), а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобов'язанням про припинення громадянства. Крім того, згідно п. «д» даного Закону, особа повинна надати документ, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну. Згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство» проживанням на території України на законних підставах є проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає місцем проживання адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Документом, який видається особі органом реєстрації за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання, є довідка про реєстрацію місця проживання. Крім того в теперішній час заявник виїхав до Росії, так як строк його перебування на території України закінчився, а він не надав суду докази, того, що він перебував на України, а саме за адресою: [ADDRESS], на законних підставах, встановлених ст.16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Таким чином суд вважає, що заявник не надав доказів в підтвердження даних про те , що його дід постійно проживав на території України, а саме в м. Одесі в період з 1937 року по 1948 рік та з 1955 року по 1958 рік. Крім того встановлення цього факту не має правового значення для отримання ним громадянства України і він не залишений можливості отримати таке громадянство в установленому Законом порядку, чи оскаржити відмову відповідного органу в цьому.

Outcome: dismissed