Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

12.11.2013 р. позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 8 014, 23 грн., додаткових витрат на збір документів у справі та визначення розміру шкоди 595, 00 грн., а також стягнення з відповідача витрат позивача по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 15.08.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Фольксваген» було скоєна дорожньо - транспортну пригоду. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль "ВАЗ", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить останньому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди підтверджується постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2010 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 9 617, 08 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 10.12.2010 року потерпілий скориставшись своїм правом і подав заявку з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, і Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 8 014, 23 грн., з вирахуванням податків. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, однак відповідач їх не сплатив. Представник позивача Нагорняк М.Д. в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив про розгляд справи в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, перевіривши їх на належність, допустимість, достовірність та достатність, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2010 р., 15.08.2010 р. о 22-45 водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак [NUMBER] по вул. Набережна Перемоги в м.Дніпропетровську, порушив п.13.1. Правил дорожнього руху, а саме не обрав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення із автомобілем «ВАЗ-2107» , номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.5). Встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження склав 9617, 08 грн., викладені обставини підтверджуються копією висновку № 081/10 від 26.08.2010 року експертного дослідження про оцінку вартості матеріальної шкоди в результаті ДТП, наявною в матеріалах справи. (а.с. 6-18) Також, судом встановлено, що 10.12.2010 року [PERSON] звернувся до позивача для відшкодування шкоди, яка була спричинена під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.08.2010 року з вини водія [PERSON] та який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП, що підтверджується копією заяви наявною в матеріалах справи. (а.с. 19) Судом встановлено, що 29.12.2010 року позивачем було сплачено за послуги аварійного комісара суму у розмірі 595 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 5398 від 29.12.2010 року наявного в матеріалах справи. (а.с. 26) Встановлено, що 17.01.2011 року позивачем було сплачено на рахунок [PERSON] сума у розмірі 8 014, 23 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією наказу № 12 від 14.01.2011 року та копією платіжного доручення № 84 від 14.01.2011 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 23,24) Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно до п.п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 Закону України у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим-юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до п.п. 38.2.1. ч. 38.2 ст. 38 Закону України МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оцінюючи дослідженні судом докази у їх сукупності та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт настання події, передбаченої п.п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 8 014, 23 грн.) за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, а отже виконав покладені на нього обов'язки передбачені ст. 22 зазначеного Закону, враховуючи вимоги ст. 1191 ЦК України, суд приходить до висновку, що після проведеної позивачем виплати потерпілій особі у нього виникло право зворотної вимоги до відповідача, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу вказану суму, а так само додаткові витрати на збір документів у справі та визначення розміру шкоди 595, 00 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved