Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

09.07.2013 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» у Дружківський міський суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті за теплову енергію у сумі 8885,44 гривень. Позивач у позові вказав, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Але за послуги сплачували не регулярно. Станом на 01 січня 2013 року за ними значиться заборгованість перед ОКП «ДТКЕ» ВО «Дружківкатепомережа» у розмірі 8885,44 гривень. 19 лютого 2013 року було видано судовий наказ на зазначену суму, але ухвалою Дружківського міського суду від 29 березня 2013 року даний наказ скасовано. Просить стягнути з відповідачів цю заборгованість та судовий збір у сумі 229,40 гривень. 21 листопаду 2013 року представник позивача надала заяву про заміну відповідача. Просила стягнути заборгованість за послуги теплопостачання з [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, пояснила, що відповідачка [PERSON] вселяючись у квартиру за адресою: [ADDRESS], знала, що ця квартира обладнана системою централізованого опалення та оскільки не відмовилась від цього житлового приміщення, то вона виразили згоду на отримання послуг теплопостачання. Послугами «Тепломережі» користувалась з моменту вселення. Від неї ніколи не надходило скарг про відсутність тепла, або про його недостатність. Окремого індивідуального опалення у квартирі відповідачки не встановлено. Якихось даних про переобладнання гарячої води у квартирі до позивача не надходило. Фактично отримані послуги теплопостачання відповідачка не сплачувала. Тарифи на послуги постачання теплової енергії, згідно ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» були надруковані в засобах масової інформації. Послуги надавалися їй в повному обсязі та належним чином. Просить позов Тепломережі задовольнити у сумі 8885,44 гривень. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилась, позовні вимоги не визнала та пояснила, що по-перше сплинув строк позовної давності для пред"явлення позовних вимог. Крім того, послуги теплопостачання не якісні, деколи батареї були ледве теплі, крім того їй не було відомо тарифи на послуги теплопостачання . Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Дослідивши докази по справі, заслухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та є її власником з 18 грудня 2007 року, крім неї власниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.42-43) . Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні від відповідачів ніколи не надходило скарг про відсутність тепла, або про його недостатність. Таким чином суд вважає, що відповідачі є споживачем теплопостачання. Згідно особового рахунку [NUMBER] , який відкритий позивачем за об'єктом споживання [ADDRESS], заборгованість по цій квартирі за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2004 року по 01 січня 2013 року включно складає 8885,44 гривень. (а.с. 3-6 ) Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875 - IV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачами не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідачі зобов'язані були вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Ці строки оплати послуг наданих в період з жовтня 2004 року по 01 січня 2013 року включно сплинули, заборгованість відповідачів за цей період складає згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] З особового рахунку [NUMBER] , який відкритий позивачем за об'єктом споживання - [ADDRESS] , вбачається, що зазначена заборгованість виникла внаслідок того, що в спірний період відповідачі надані послуги з теплопостачання (централізоване опалення) оплачували нерегулярно та не в повному обсязі (а.с. 3-6 ), а тому зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в примусовому порядку. Відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачами не виключає обов'язок сплачувати ці послуги. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідачі своїми діями підтвердили наявність між ними та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідачів виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочинну, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачами не позбавляє відповідачів обов'язку сплатити фактично отримані ними послуги з централізованого опалення квартири. Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. - плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (об'єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з 03 вересня 2003 року згідно рішення виконкому міської ради №761 від 03.09.03р. №761, і тарифи складають 0,97грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири, за 1 куб.м. гарячої води - 3,76грн. З вересня 2005 року - згідно рішення виконкому міської ради №654 від 30.06.2005р., тарифи складають 1,32грн. за 1м2 загальної площі квартири, за 1 куб м гарячої води -6,30грн. З серпня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради №643 від 23.06.2006 р., тарифи складають 1,92 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн. З жовтня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради № 851 від 17.08.2006 р., тарифи складають 2,64 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн., 194,14 грн. за 1 Гкал. Відповідачі не регулярно сплачували послуги теплопостачання у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідачів заборгованості підтверджує невиконання ними обов'язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості 09.07.2013 року, відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України після скасування 29 березня 2013 року за заявою боржника [PERSON] судового наказу від 19 лютого 2013 про стягнення з нього заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с.2 ). Звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з заявою по видачу судового наказу в 2013 році відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності. Будь-яких поважних причин пропуску строку на звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість лише в межах строку позовної давності - за останні три роки з часу винесення судового наказу, тобто з березня 2010 року по січень 2013 року. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з березня 2010 року по січень 2013 року у сумі 3404,28 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з частиною 1 частиноюст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, право відношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласникам квартири у 1/4 частини, відповідно до свідоцтва про право власності САВ/297409 від 18 грудня 2007 року (а.с.42-43) Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на правління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з березня 2010 року по 01 січня 2013 року з відповідача [PERSON] у сумі 851,207 гривень, з відповідача [PERSON] у сумі 851,07 гривень, відповідача [PERSON] у сумі 851,07 гривень ( 3404,28 гривень:4 ). Оскільки відповідачі добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачують, вона підлягає стягненню з них у примусовому порядку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] стягується судовий збір у сумі 57,35 гривень, з відповідача [PERSON] у сумі 57,35 гривень, з відповідача [PERSON] у сумі 57,35 гривень на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» та у сумі 90 грн. на користь держави. На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та

Outcome: partial