Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

11 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], що відбувся між ним та [PERSON] 20.06.2011 року, дійсним, та визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок. Позов мотивував тим, що він в червні місяці 2011 року у [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] за 15 000 грн., які він передав власнику будинку. Договір нотаріально не посвідчувався через відсутність державного акту на земельну ділянку за [PERSON], у зв»язку з чим остання ухиляється та відмовляється від нотаріального оформлення вказаного нерухомого майна. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала повністю, та просила суд ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення позивача та відповідача, допитаних у порядку ст. 184 ЦПК України в якості свідків, показання свідка [PERSON], дослідив письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було досягнуто згоди щодо купівлі - продажу житлового будинку по [ADDRESS],в результаті чого [PERSON] у присутності свідка [PERSON] у приміщенні Врадіївської селищної ради Миколаївської області передав [PERSON] 15 000 грн. в рахунок оплати за житловий будинок, а [PERSON] передала [PERSON] всю технічну документацію на будинок та ключі від нього, що підтверджується письмовою розпискою від 20.06.2011 року та показаннями свідка. У подальшому відповідач [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення договору через небажання оформлювати на себе земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку, та проживання в іншій місцевості - смт Криве Озеро Миколаївської області. За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON], тобто, [PERSON], як власник вказаного майна, мала законне право ним розпорядитися. Згідно надано звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 30.07.2013 року, розташованого по вул.. по [ADDRESS], вартість такого майна становить 28 655 грн. Згідно роз»яснень приватного нотаріуса [PERSON] від 11.11.2013 року, куди звернувся за нотаріальним посвідченням договору позивач, вказаний договір не може бути нотаріально посвідчений через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок. За відомостями відділу Держземеагенства у Врадіївському районі від 12.11.2013 року, державний акт на право власності чи в користування на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], нікому не видавався. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст.656 ЦК України житловий будинок може бути предметом договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки між сторонами умови договору купівлі-продажу були виконані належним чином - покупець сплатив суму коштів продавцю, а продавець передав всю технічну документацію та ключі від будинку покупцю, після чого [PERSON] продовжує відкрито проживати у ньому, користуватися земельною ділянкою, що знаходиться біля садиби, житловий будинок, що був предметом купівлі-продажу, на момент укладення договору знаходився у власності [PERSON], тому угода купівлі-продажу може бути судом визнана дійсною. Суд вважає, що у судовому засіданні знайшли свого підтвердження умови, за яких договір може бути визнаний дійсним. А саме - сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; така домовленість підтверджується письмовими доказами, які свідчать про досягнення сторонами згоди з істотних умов договору та підтверджують факт укладення сторонами договору; відбулося повне виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим, згідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Загальними засадами цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність, якими суд керується при прийнятті цього рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved