Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до малого підприємства «Аліса» про визнання за нею права власника і засновника Малого підприємства «Аліса» в порядку спадкування після смерті [PERSON] мотивуючи тим, що позивачка є спадкоємцем з законом після смерті [PERSON], який помер 15.10.2012 року. [PERSON] будучі єдиним спадкоємцем прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право власності за законом на квартиру [ADDRESS]. Також спадкодавець був власником та засновником Малого підприємства «Аліса». Однак Статутом Малого підприємства «Аліса» порядок спадкування у разі смерті власника не встановлений, відтак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадкування за законом на зазначене підприємство. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 346, 1218 ЦК України позивач просив суд: визнати за нею право власника і засновника Малого підприємства «Аліса» (ідентифікаційний номер 22238995) у порядку спадкування за законом після смерті засновника та власника підприємства [PERSON], що помер 15.10.2012 року (а.с.2). Представник позивача у судове засідання не з’явився, просив суд провести розгляд справи у його відсутність та в разі неявки належно повідомленого відповідача у судове засідання прийняти заочне рішення суду. Відповідач у судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність або ж відкладення судового засідання не надавав. Цивільна справа розглядається судом у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. З урахуванням письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Вивчивши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.10.2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 17.10.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану СМУЮ АР Крим (а.с.3) Відповідно до Статуту Малого підприємства «Аліса», затвердженого рішенням засновника – [PERSON] та зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Залізничної районної Ради народних депутатів м. Сімферополя № 145/1 від 11.06.1991 року, [PERSON] був єдиним засновником та власником Малого Підприємства «Аліса». Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На день своєї смерті, [PERSON] був єдиним засновником та власником Малого підприємства «Аліса», яке знаходиться за адресою: м. Сімферополь, вул. Київська, 98-а, к. 25, що підтверджується Статутом цього підприємства та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.6-7). Після смерті [PERSON] позивачка по справі у строки, передбачені діючим цивільним законодавством, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За її заявою, приватним нотаріусом сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа №24/2012. 05.10.2013 року листом нотаріуса позивачу було роз’яснено, що свідоцтво про право власності в порядку спадкування на [PERSON] підприємство «Аліса» не може бути видано, оскільки у МП «Аліса» не передбачено створення статутного капіталу, це підприємство є учасником цивільних правовідносин, суб’єктом, а не об’єктом цивільних правовідносин, отже не входить до складу спадщини, як таке. Згідно зі статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Об'єкти, які є невід'ємними від фізичної або юридичної особи є немайнові права фізичної особи (ч. 3 ст. 269 ЦК). Особисті немайнові права тісно пов'язані із фізичною особою та не можуть бути передані іншій фізичній або юридичній особі (так, наприклад, не може бути відчужене право на життя, здоров'я, честь, ділову репутацію, право на сім'ю тощо). Деякі майнові права також можуть бути нерозривно пов'язаними із особою, яка їх має. Такий нерозривний зв'язок може виникати внаслідок вказівки закону, зокрема ЦК або внаслідок домовленості сторін у договорі. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що права засновника Малого підприємства «Аліса» за положеннями ст. 178 ЦК України не є невід’ємними від фізичної особи, а відтак входять до складу спадщини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Частино 4 Статуту Малого підприємства «Аліса» передбачено, що майно підприємства складають основні форми та оборотні кошти, а також інші цінності, розмір яких відображається у самостійному балансі підприємства. Отже права власника підприємства є майновими правами та можуть виступати у якості об’єкта спадкування. Також суд враховує те, що смерть власника не може біти підставою для припинення права власності на підприємство оскільки ч. 1 ст. 346 ЦК України така підстава не передбачена, й законом інше не встановлено.(ч. 2 ст.346 ЦК). Враховуючи те, що за матеріалами цивільної справи, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] та отримала після нього спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] як племінниця померлого, батько якої – [PERSON] помер раніше, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачкою [PERSON] як за спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті [PERSON], що помер 15.10.2012 року - право засновника і власника Малого підприємства «Аліса», тобто того права, яке за Статутом належало спадкодавцеві. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Суд не вирішує питання про повернення судових витрат, оскільки позивачі на цьому не наполягали. На підставі статей 346, 1218 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved