Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №2626/0708/71-013, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 105 000, 00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 105 000, 00 доларів США. В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.04.2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 91 694, 00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 732 910, 14 грн.; по відсотках - 14 721, 81 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 117 671, 43 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня - 2 351, 98 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 18 799, 38 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], уклали Іпотечний договір відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS]., що належить [PERSON] на праві власності. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Згідно даного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 24.07.2008 № 2626/0708/71-013 позичальником згідно якого є [PERSON]. А тому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під [ADDRESS]., шо належить [PERSON] на підставі права власності, на користь ТО: «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 26507010332001 в ПАТ «Альфа- Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул..Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2626/0708/71-013 від 24.07.2008 року, яка станом на 01.04.2013 складає 869 380, 95 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ЄДРПОУ: 35326253, р/р 26507010332001, Місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд.14, витрати по сплаті судового збору у сумі - 3441,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заперечення в яких позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали наявні по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2626/0708/71-013, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов'язався надати боржнику кредит у сумі 105 000, 00 доларів США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], уклали Іпотечний договір відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS]., що належить [PERSON] на праві власності. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 105 000, 00 доларів США. В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.04.2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 91 694, 00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 732 910, 14 грн.; по відсотках - 14 721, 81 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 117 671, 43 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору їй була нарахована неустойка: пеня - 2 351, 98 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 18 799, 38 грн. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов'язанні. Загальні вимоги до порядку заміни кредитора в зобов'язанні визначені у гл. 47 ЦК України. Стаття 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо така неможливість установлена договором або законом. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Згідно даного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 24.07.2008 № 2626/0708/71-013 позичальником згідно якого є [PERSON]. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як відповіач наданий кредит в строки, встановлені кредитним договором, не повертає, внаслідок чого у неї наявна прострочена заборгованість по кредиту. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідачу було направлено вимогу , а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається. Згідно до статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 статті 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно до ст. 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником заставодавцем. зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 статті 590 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про Іпотеку" іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України „Про Іпотеку" вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 39 Закону України, "Про Іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про Іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ціна продажу предметів іпотеки визначається, виходячи з положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в силу якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, позовні вимоги щодо продажу предмета іпотеки за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу також підлягають задоволенню. В силу ч. 10 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. У відповідності до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути документально підтверджені витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 441,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved