Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

08 листопада 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Москаленко М.М., про визнання права власності на житовий будинок та земельну ділянку в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 2002 році між [PERSON] та [PERSON] в інтересах позивача була укладена угода щодо купівліпродажу житловиго будинку та земельної ділянки , розташованих по вул.Миру,57 в с.Нікополь Барвінківського району Харківської області. На підтвердження цієї угоди [PERSON] було сплачено 25000 грн. При затвердженні угоди було обумовлено, що нотаріально договір буде посвідчено після досягнення позивачем повноліття, та оформлення відповідних документів на земельну ділянку та житловий будинок. З 2002 року по теперішній час він проживає у спірному будинку, сплачує комунальні послуги, зробив ремонт. 23 травня 2012 р. [PERSON] померла. Відповідачка, донька останньої, є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті [PERSON]. Таким чином, з 2000 р. він добросовісно володіє спірним будинком та земельною ділянкою, що було очевидно для третіх осіб, які мали можливість це бачити, не перешкоджав доступу до будинку іншим особам, які мали право отримувати про це інформацію. До позивача ніхто не звертався з вимогами про витребування майна чи про виселення з будинку. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не зявилась , надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі , проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON] до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі , просив позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, а також земельна ділянка площею 0,2195 гектарів, яка надана для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по вул.Миру,57 в с.Нікополь Барвінківського району Харківської області, належить на праві власності [PERSON] 23 травня 2012 р. [PERSON] померла , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( Серія 11-ВС №535315 від 24 травня 2012 р.) , виданого відділом РАГС Партизанського міського округу Приморського краю Російської Федерації. З письмових пояснень відповідачки [PERSON], єдиної спадкоємниці майна [PERSON], убачається, що її мати у 2002 році отримала від відповідача 25000 грн. за проданий будинок №57 , розташовані по вул. Миру у с.Нікополь Барвінківського району Харківської області, і з того часу по день своє смерті постійно проживала у м.Партизанське Приморського краю Російської Федерації. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст. 5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) то норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання судом права власності на нерухоме майно не може мати місце раніше 1 січня 2011 року. До позивача, з вимогами про звільнення будинку та земельної ділянки , ніхто не звертався. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном понад десять років. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки, в процесі судового розгляду було встановлено, що позивач, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, з урахуванням ст. 5 ЦК України та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном понад десять років.

Outcome: approved