Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Колективне підприємство «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту» про визнання недійсними угод. Посилалися на те, що 09.02.1995 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було зареєстровано Колективне підприємство «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту». Вони були одними із засновниками даного підприємства із частками у статутному фонді відповідно 17% та 8 %. Відповідачі [PERSON], [PERSON] також були співзасновниками підприємства, їх загальна частка становила 75 % статутного фонду. Рішенням зборів засновників підприємства, які фактично проводились лише за участю двох відповідачів, позивачів було виключено з числа засновників підприємства. З такими діями вони не погодились та оскаржили їх у судовому порядку у зв’язку з чим відповідними рішеннями судів їх права було поновлено та визнано зазначені збори засновників недійсними. Однак, в березні 2008 року державним реєстратором їх було виключено зі складу засновників підприємства. В даний час єдиним засновником Колективного підприємства «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту» зазначено [PERSON], якому відповідачі [PERSON], [PERSON] відчужили свої частки. Просив визнати недійсними цивільно-правові угоди між відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про передачу права власності на частки у статному фонді Колективного підприємства «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту» в частині належним позивачам часток відповідно в розмірі 17% та 8% статутного фонду. Представник позивачів позов підтримав. Пояснив, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не мали права відчужувати частки статутного фонді, які належали позивачам. Просив визнати угоди від 24.03.2008 року недійсними. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи Колективного підприємства «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту» у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09.02.1995 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено відомості про юридичну особу Колективне проектно-кошторисне бюро побуту (а.с.13). З п.1.3 статуту підприємства «Колективне проектно-кошторисне бюро побуту» та протоколу загальних зборів засновників від 25.10.2007 року засновниками підприємства вбачається, що засновниками підприємства були: [PERSON] – 17% частки в статутному фонді та відповідний відсоток голосів; [PERSON] – 27% частки в статутному фонді та відповідний відсоток голосів; [PERSON] – 48% частки в статутному фонді та відповідний відсоток голосів; [PERSON] – 8% частки в статутному фонді та відповідний відсоток голосів (а.с.62). Розподіл часток засновників у вищевказаному розмірі підтверджується протоколом загальних зборів засновників №2008/03/17-1 від 17.03.2008 року (а.с.54-56). Зазначені обставини також встановлені постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2009 року та рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 01.04.2010 року, а тому суд на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню (а.с.16-20). Однак, протоколами загальних зборів засновників №2008/03/19-01 та №2008/03/20-02 було вирішено виключити [PERSON] та [PERSON] з числа засновників бюро з наслідками, передбаченими статтями 54 і 55 Закону України «Про господарські товариства» та положеннями статуту бюро (а.с.57-60). На підставі вказаних протоколів частки відповідачів [PERSON] та [PERSON] у статутному фонді підприємства були перерозподілені та збільшені відповідно до 60,5% та 39,5%, що підтверджується протоколом від 24.03.2008 року (а.с.103). В подальшому, рішенням господарського суду Чернівецької області від 13.10.2008 року, яке набрало законної сили 18.02.2009 року, позов [PERSON] було задоволено, рішення загальних зборів засновників підприємства від 19-20 березня 2008 року в частині виключення позивача зі складу засновників визнане недійсним (а.с.16-17). Також, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.01.2010 року було задоволено позов [PERSON] та визнано недійсним рішення від 19 та 20 березня 2008 року загальних зборів засновників підприємства Колективне проектно-кошторисне бюро побуту про виключення позивача з числа засновників підприємства (а.с.22-23, 18-19). Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст.190 ЦК України визначено, що майном як особливим об’єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов’язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Таким чином, судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належали на праві власності відповідно 17% та 8% часток в статутному фонді підприємства. За змістом ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Разом з тим, як видно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 29.02.2012 року, єдиним засновником Колективного проектно-кошторисного бюро побуту є [PERSON] (а.с.14). Як вбачається з відповіді Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції підставою для внесення змін до реєстраційних записів стали нотаріально-посвідчені заяви [PERSON] та [PERSON] від 24.03.2008 року про виведення їх зі складу засновників Колективного проектно-кошторисного бюро побуту та відступлення належних їм часток статутного фонду [PERSON] (а.с.102-104). Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов’язки лише для особи, яка його вчинила. Таким чином, заяви [PERSON] та [PERSON] від 24.03.2008 року за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не можу суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз’яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК. Відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що зміст правочинів - заяв [PERSON] та [PERSON] від 24.03.2008 року суперечить вимогам Цивільного кодексу України, оскільки відповідачі, всупереч вимогам цивільного законодавства, розпорядилися належними позивачам частками статутного фонду. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними угод – обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved