Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2011 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.06.2011 року і до повноліття дитини. Проте, відповідач аліменти сплачує не належним чином, у звязку з чим утворилася заборгованість, внаслідок чого, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Під час розгляду справи в суді позивач позовні вимоги зменшила в звязку з частковою сплатою відповідачем аліментів та просила стягнути з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 13140 грн. за період з березня 2012 року по лютий 2013 року та судовий збір в розмірі. В судовому засідання позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір пені та пояснив, що він по мірі можливостей сплачує аліменти, намагається допомагати дочці, але в даний час він не працює, не має ніякого доходу, знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні своїх батьків. Представник відповідача його думку в судовому засіданні підтримала, просила суд зменшити розмір пені по аліментам. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 26 серпня 2011 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.06.2011 року і до повноліття дитини. (а.с. 4). 26.08.2011 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Як вбачається з даних, викладених у довідці-розрахунку заборгованості по аліментах, яка надана Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві № 553/9 від 13.03.2013 року, по виконавчому листу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, заборгованість станом на 01.03.2013 року становить 9295 грн.36 коп.. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до зазначеної постанови - порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Відповідач періодично сплачував аліменти, самостійно визначаючи їх розмір, сплачував аліменти не регулярно, що підтверджується квитанціями виписками з банкових установ. В той же час, відповідач в судовому засіданні не заперечував своєї вини в утворенні заборгованості по аліментам, однак зважаючи на його матеріальний стан просив зменшити розмір неустойки. При розрахунку розміру неустойки (пені) судом береться за основу розрахунок державного виконавця, відповідно до якого заборгованість по аліментам за період з 14.06.2011 року по 01.03.2013 року і станом на 01.03.2013 року становила 9295 грн. 36 коп. Починаючи з червня 2011 року по березень 2013 року кількість днів прострочення складає 626 днів, тому розмір пені становить 58186 грн. 70 коп.. Однак позивачка в судовому засіданні, зважаючи на те, що відповідач частково сплачував аліменти, уточнила позовні вимоги та зменшила розмір неустойки, крім того, просила застосувати строк позовної давності до стягнення суми пені в 1 рік, таким чином просила стягнути з відповідача 13140 грн. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. Таким чином, суд погоджується із обчисленим позивачем розміром пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, яка станом на 01.03.2013 року становить 13140 грн.. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, в порядку ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки в межах розгляду даної справи доведено, що відповідач з власної вини, яку він визнав, прострочив виконання своїх зобовязань за рішенням суду щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами виконавчих проваджень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved