Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.12.2012р., який зареєстровано виконавчим комітетом Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис №16. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в обґрунтування яких надала пояснення аналогічні тим, що викладенні у ньому. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, у розмірі 400 грн. Пояснив, що не має на утриманні непрацездатних батьків, дружину та інших дітей, окрім спільних із позивачем. На даний час не працює, є інвалідом третьої групи, а тому не може сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 13.12.2012р., сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.12.2012р., який зареєстровано виконавчим комітетом Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис №16. З дослідженого судом свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 173464 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З дослідженої судом довідки до акта огляду МСЕК серія ВЛН №0107184 вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи. Даною довідкою підтверджується, що [PERSON] встановлені протипоказання лише до виконання робіт повязаних із шкідливими і небезпечними умовами праці. З огляду на висновок МСЕК, [PERSON] може працевлаштуватись і виконувати роботи, котрі не поязані з шкідливими і небезпечними умовами праці. Таким чином є безпідставні твердження відповідача про те, що в результаті встановлення третьої групи інвалідності йому встановлені протипоказання до виконання всіх робіт, а тому він не може працевлаштуватись. Крім того з пояснень відповідача судом встановлено, що на його утриманні не перебуває непрацездатна дружина, батьки та інші діти, окрім спільної із позивачем. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, тому суд прийшов до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Та обставина, що відповідач є інвалідом третьої групи, не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню дитину, оскільки він може працевлаштуватись на роботу, котра не протипоказана йому, зокрема не повязана із шкідливими та небезпечним умовами праці. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, тому стягнення аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно є значним для нього, а також бере до уваги, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 400 грн. щомісячно. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: partial