Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається та стягнення аліментів за минулий час, мотивуючи тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. [PERSON] навчається у Академії адвокатури на денній формі навчання , плата за навчання за кожен рік становить 14800 грн., які вона, як матір дитини сплачує самостійно. Також у зв"язку з навчанням [PERSON] , вона оплачує вартість проживання дитини в м. Київ, яка щомісяця становить 1500 грн. Дитина стипендії не отримує та знаходиться на її повному утриманні. У зв"язку з навчанням дитина потребує задоволення своїх потреб у харчуванні , одязі, взутті, придбанні підручників, зошитів, канцелярського приладдя. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, оскільки працює, являється приватним підприємцем, однак відмовляється це робити. В 2011 році вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу для оплати навчання дитини [PERSON], однак він відмовлявся це робити. В 2012-2013 роках вона зверталася до суду з позовами про стягнення аліментів з відповідача на утримання [PERSON], яка навчається, однак дані позови з різних причин були залишені без розгляду. Вважала, що [PERSON] ухилявся від сплати аліментів за минулий час на протязі тривалого часу з 27 вересня 2010 року. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд : - стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , яка навчається в розмірі по 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною 23 років; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час у зв"язку з навчанням дитини [PERSON] з вересня 2010 року по травень 2013 року включно у розмірі 43 728 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, прохала його задовольнити, пояснила, що з 01.09.2013 року її та відповідача донька [PERSON] розпочала навчання у Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Вартість навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2013 р. становить 30 000 грн. Крім цього, 09.09.2013 р. було укладено договір оренди житла в м. Київ , де проживає донька у зв"язку з навчанням відповідно до якого вартість проживання у квартирі за 3-х осіб за 1 місяць становить 4800 грн., тобто за доньку вона має сплачувати 1600 грн. кожен місяць. У зв"язку з необхідністю забезпечення навчання дитини та укладенням у липні 2013 року договору на навчання доньки їй довелося взяти кредит у ПАТ "УКРСОЦБАНК" 18.07.2013 р. на суму 60 000 грн. Вважала, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у зв"язку з навчанням доньки у вказаному в позові розмірі, оскільки він на утримані ніяких осіб не має, працює приватним підприємцем, отримує значний дохід, має багато торгових точок у Полтавській області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 10.10.2013 р. позов прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вважав, що він не ухилявся від надання матеріальної допомоги у минулому та з цих питань позивачка до нього не зверталася. Відповідач також пояснив, що позивач є досить забезпеченою людиною, від власної підприємницької діяльності отримує значний прибуток. Їх спільна із позивачем донька [PERSON] завжди добре по моді вдягнена, виглядає здоровою , а тому він не бачив, і не міг здогадуватися , що донька [PERSON] нібито страждає від нестачі коштів і ця нестача пов"язана із навчанням. Донька [PERSON] отримує пенсію у зв"язку з втратою годувальника, оскільки в 2001 році помер її рідний батько, якої достатньо для задоволення всіх її розумних потреб. Він, як і позивач, дійсно працює приватним підприємцем, однак справи у нього йдуть погано. В 2012 році його прибуток склав 82740 грн., а фактичні витрати від підприємницької діяльності склали 59998 грн. 30 коп., тобто чистий прибуток становить не більше 22740 грн. Отже через млу забезпеченість, він має можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 100 грн. щомісячно. Крім цього, прохав врахувати, що донька [PERSON] є його не рідною донькою, а він її удочерив на пропозицію позивачки лише для того, щоб зберегти їх шлюб. Враховуючи, що позов було подано 27.06.2013 р. , а навчання мало тривати до 30.06.2013 р. то за три дні червня місяця 2013 року з нього має бути стягнуто 10 грн. аліментів, а з 01.09.2013 р. по 100 грн. щомісячно та в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час має бути відмовлено. Представник відповідача [PERSON] вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , а саме мають бути стягнуті аліменти по 100 грн. щомісяця, та 10 грн. аліментів за три дні червня 2013 р. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала до суду письмову заяву , у якій прохала розгляд справи проводити за її відсутності у зв"язку з навчальним процесом , проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 41). З"ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі торін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] до [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO], яка на даний час досягла повноліття. /а.с. 7/. Відповідно до довідки Академії адвокатури України [PERSON] є студенткою 4-го курсу денної форми навчання Академії адвокатури України і закінчує навчання 01.07.2013 р., стипендії не отримує. /а.с. 9/. Згідно договору, укладеного між ТОВ "Академією адвокатури України", як виконавцем, та позивачем [PERSON], як замовником, виконавцем взято на себе зобов"язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання на платній основі студента ([PERSON].)., за освітно-кваліфікаційним рівнем "Бакалавр" (денна форма навчання) терміном 4 роки з 01.09.2009 року по 30.06.2013 р., п. 4.1. договору визначено , що плата за весь період навчання складає 59200 грн., а за рік - 14800 грн. /а.с. 10-11/. Оплату за навчання [PERSON] проведено її матір"ю [PERSON] /а.с. 13-16/. Згідно довідки ТОВ "Академії адвокатури України" за період з 01.09.2009 р. по 13.06.2013 р. за навчання [PERSON] у ТОВ "Академії адвокатури України" сплачено грошові кошти в сумі - 55800 грн. /а.с. 17/. 02.09.2009 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір оренди житла, саме квартири в м. Київ на строк з 07.09.2009 р. по 07.09.2012 р. зі щомісячною сплатою [PERSON] , як орендарем, орендної плати в розмірі по 1500 грн. /а.с. 12/. Як пояснила позивач [PERSON] дану квартиру вона орендувала для проживання доньки в м. Київ у зв"язку з навчанням. Згідно довідки УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі [PERSON] отримувала пенсію у зв"язку з втратою годувальника по 30.06.2013 року /а.с. 40/. Відповідно до договору від 31.07.2013 року №18, укладеного між Інститутом міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, як виконавцем, та позивачем [PERSON], як замовником, а також [PERSON], виконавцем взято на себе зобов"язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента [PERSON] за освітно-кваліфікаційним рівнем "Спеціаліст" (денна форма навчання) терміном з 01.09.2013 року по 30.06.2014 року, п.4.2. договору визначено , що плата за весь період навчання складає 30 000 грн. /а.с. 49-50/. 09.09.2013 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір оренди житла, саме квартири в м. Київ на строк з 09.08.2013 р. по 09.09.2014 р. зі щомісячною сплатою орендної плати в розмірі по 4800 грн. /а.с. 51-53/. В договорі у п. 2.1. вказано, що житлове приміщенні у квартирі здається орендарю для проживання 3-х осіб. Як пояснила позивач [PERSON] в судовому засіданні, була досягнута домовленість , що кожен з трьох осіб має сплачувати по 1/3 частині орендної плати , тобто по 1600 грн. (4800грн. /3) і вона сплачує за оренду даної квартири 1600 грн. щомісяця. Згідно квитанції , 14.08.2013 р. [PERSON] оплачено частину вартості навчання [PERSON] в розмірі - 15000 грн. /а.с. 54/. Згідно довідки Лубенської ОДПІ від 07.08.2013 року, відповідно до звітів обсяг виручки від реалізації продукції фізичною особою - підприємцем [PERSON] становить : за третій квартал 2010 року - 58920 грн., за четвертий квартал 2010 року - 40415 грн., за 2011 рік - 155 790 грн. Відповідно до податкових декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON], поданих до Лубенської ОДПІ за 2012 рік СГД [PERSON] , сума доходу за звітний (податковий) період склала - 82 740 грн. /а.с. 38-39/ Відповідно до кредитного договору від 18.07.2013 року [PERSON] отримано у ПАТ "УКРСОЦБАНК" кредит в розмірі 60 000 грн. на споживчі потреби. [PERSON] у зв"язку з навчанням (денна форма навчання) тимчасово проживає в м. Київ, її постійним місцем проживання, в тому числі і на час укладення договору від 31.07.2013 року є адреса місця проживання позивача [PERSON] - [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та третьої особи за іншою адресою. З вищезазначеним позовом позивач [PERSON] звернулася до суду 27.06.2013 року відповідно до відтиску поштового штемпеля. /а.с. 18/. Суд вважає, що у зв"язку з навчанням спочатку у ТОВ "Академії адвокатури України", а потім у Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка [PERSON] потребувала та на даний час потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання, не працює, та не отримує стипендію. [PERSON] у зв"язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка пов"язана із необхідністю оплати навчання, проживання в м. Київ відповідно до укладеного договору оренди квартири на період навчання, оплатою проїзду із місця навчання до місця проживання, придбання підручників, зошитів, канцелярського приладдя. [PERSON] має постійне місце проживання разом із своєю матір"ю за адресою [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у встановленій законом формі не досягнуто. Згідно ст. ст. 199-201 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач [PERSON] працює приватним підприємцем, має мінливий дохід, а тому розмір аліментів, що підлягає стягненню необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2013 року (коли розпочалося навчання у Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка) на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, враховуючи, що він працює приватним підприємцем, має стабільний заробіток, не має інших неповнолітніх дітей, не має на утриманні осіб, яких він згідно закону зобов"язаний утримувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що щомісячна вартість навчання становить 3000 грн. (30 000 грн. за 10 місяців навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2013 року), а її половина - 1500 грн. (3000грн. /2). При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що було б справедливо та законно , щоб батько дитини (відповідач) принаймні оплачував хоча б половину вартості навчання, а сплата аліментів має проводитися лише за 10 місяців, які залишилися до закінчення навчання, а дитина має довчитися та здобути освіту. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що розмір отримуваних відповідачем доходів відповідно до їх розміру , який зазначений у довідці Лубенської ОДПІ від 07.08.2013 року за 2010-2012 р.р., за вирахуванням аліментів в розмірі 1500 грн., забезпечував би відповідачу матеріальну забезпеченість на рівні , що перевищував би прожитковий мінімум за даний період часу, що є додатковим критерієм для визначення можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка навчається у визначеному судом розмірі. В 2013 році відповідач продовжує працювати приватним підприємцем, доказів про розмір його доходів у 2013 році особи, які беруть участь у справі, суду не надавали. Також судом враховується, що третя особа [PERSON] до 30.06.2013 р. отримувала пенсію у зв"язку з втратою годувальника та на даний час у зв"язку з навчанням має право на її отримання відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можливість надання утримання дитині від своєї матері - позивача, яка також, як і відповідач працює приватним підприємцем. Посилання відповідача [PERSON] на те, що у 2012 році ним було витрачені значні кошти у зв"язку із здійсненням підприємницької діяльності, а тому він може надавати допомогу лише в розмірі 100 грн., суд сприймає критично та вважає, що вони не є підставою для визначення розміру аліментів у меншому розмірі, ніж 1500 грн. щомісяця, оскільки відповідачем не доведено, що всі дані витрати ним понесено у зв"язку із здійсненням підприємницької діяльності, деякі із наданих документів, як то сплата КП Лубенському МБТІ на запит суду в сумі 1010,53 грн. 16.03.2012 року, за проведення судової експертизи в сумі 5896 грн. 08.06.2012 року, явно свідчать про те, що дані витрати не пов"язані із здійсненням підприємницької діяльності. Крім цього, матеріали справи містять дані про доходи відповідача за весь період 2010-2012 р.р., дані про доходи та витрати відповідача у 2013 році сторонами суду не надавалися. При вирішенні спору суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що дитина [PERSON] була ним усиновлена, оскільки відповідно до ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Відповідно до визначеного судом розміру аліментів в сумі 1500 грн. суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за три дні з 27.06.2013 р. (з часу звернення з позовом до суду) по 30.06.2013 року (до часу закінчення навчання згідно договору між [PERSON] та ТОВ "Академія адвокатури України"), що становить 150 грн. (1500 грн./ 30 дн. х 3 дн.). Таким чином, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи визначення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісяця на період навчання, буде законним та справедливим при вирішенні спору між сторонами. Разом із тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивача [PERSON] про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів за минулий час у зв"язку з навчанням дитини [PERSON] з вересня 2010 року по травень 2013 року включно у розмірі 43 728 грн., враховуючи наступне. Так, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за вказаний період часу, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Натомість позивачу була відома адреса та інші контактні дані відповідача та вона могла у будь-який час звернутися до нього з вимогами про надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Само по собі звернення із відповідними позовами до суду не є підставою вважати, що відбулося звернення саме до відповідача. Крім цього сторонами взагалі не надано доказів, що дані звернення із позовами до суду мали місце в 2012-2013 р.р. та що дані позови були залишені без розгляду та з яких саме підстав. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач [PERSON] сплатила судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, в частині позовних вимог щодо яких відмовлено, а була звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial