Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

07.06.2013 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] охорони здоров'я України, Державного закладу «Красноармійська лінійна санепідстанція на Донецькій залізниці» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що вона перебувала в трудових відносинах з ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстація на Донецькій залізниці» з 04.09.1986 року, працюючи вогнищевим дезінфектором та звільнена наказом №1-к від 23.01.2013 року за ст. 40 ч.1 КЗпП України в зв'язку з ліквідацією підприємства. На день звільнення відповідач заборгував їй заробітну плату в розмірі 2004,56 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач зобов'язаний був виплатити всі суми, що належали їй від підприємства в день звільнення. Не зробивши повний розрахунок в день звільнення, відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідачі зобов'язані виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тому вона просить стягнути з відповідачів солідарно середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Вчасно не виплативши заробітну плату в повному обсязі, відповідачі завдали їй моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів, через що був порушений її звичайний уклад життя. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює в 2000 грн. та просить стягнути солідарно з відповідачів по справі. В судовому засіданні позивач на своїх позовних вимогах наполягала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] охорони здоров'я України в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Державного закладу «Красноармійська лінійна санепідстанція на Донецькій залізниці» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстація на Донецькій залізниці» з 04.09.1986року, працюючи вогнищевим дезінфектором та звільнена наказом №1-к від 23.01.2013 року за ст. 40 ч.1 КЗпП України в зв'язку з ліквідацією підприємства (а.с.5-6) На день звільнення відповідач ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстація на Донецькій залізниці» заборгував їй заробітну плату в розмірі 2004,56 грн., яка не була сплачена на день звільнення та залишається несплаченою по теперішній час ( а.с. 8). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в дні роботи в строки, передбачені колективним договором, але не менш як два рази в місяць через проміжок часу , який не перевищує 16 календарних днів. Згідно ст. 25 Закону України „Про оплату праці" забороняється будь-яким чином обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Відповідно до ст.60, 66, 143 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що спору між позивачем та відповідачем ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстація на Донецькій залізниці» про розмір заборгованості по заробітної плати немає, тому у відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України відповідач ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстація на Донецькій залізниці» повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Позивач звільнилася з роботи 23.01.2013 року (а.с. 6), відповідач не сплатив заборгованість по заробітній платі позивачеві до теперішнього часу (а.с.8), внаслідок чого час затримки розрахунку за день розгляду справи складає 149 робочих днів. На підставі п. 1 розділу I и п. 2 розділу Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 , з наступними змінами та доповненнями, середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні повинен розраховуватися за два місяці до звільнення. Відповідно до довідки відповідача (а.с. 7) середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяця перед звільненням складає 88,33 грн. У відповідності з п.5, п.9 розділу Порядку нарахування середньої заробітної платі, нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата вираховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двух місяців робочі дні на число відпрацьованих днів. За період з 23.01.2013 року по 27.08.2013 року (день винесення рішення судом) відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі: 88,33грн. (середньоденний заробіток) х 149 (кількість днів затримки розрахунку) = 13 161,17грн. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 2004,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 13 161,17 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача [PERSON] щодо строків виплати заробітної плати та строків розрахунку при звільненні, їй заподіяні моральні страждання, які полягають в тому, що внаслідок затримки розрахунку погіршився матеріальний стан позивача, був порушений звичайний образ її життя, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд, виходячи з характеру, глибини та тривалості заподіяних позивачеві моральних страждань, вимог розумності і справедливості, вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. Позовні вимоги до [PERSON] охорони здоров»я України задоволенню не підлягають, оскільки воно не є правонаступником ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстанція на Донецькій залізниці», державна реєстрація якого до теперішнього часу не припинена, утворена ліквідаційна комісія, яка зобов'язана вжити передбачені законодавством заходи щодо проведення процедури ліквідації. Крім того, з відповідача ДЗ «Красноармійська лінійна санепідстанція на Донецькій залізниці» на користь держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1% від суми задоволеного позову, але не менше 229,40 грн. - в частині вимог матеріального характеру та 114,70 грн. - з вимог про стягнення моральної шкоди, а всього 344,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial