Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-14 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № VIUWA800000046 від 13.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29972,77 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.06.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір застави. Згідно Договору застави в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач надав в заставу рухоме майно автомобіль: Volkswagen, модель: Touareg, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Легковий універсал - В, № кузова/шасі: WVGZZZLZAD040332, реєстраційний номер: АВ7859АМ, що належить йому на праві власності. Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ А-Банк було укладено договір поруки № 167. Відповідач порушив умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим за сумою кредиту станом на 01.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 61313,95 дол. США. В ході здійснення моніторингу було встановлено, що відповідач [PERSON] у 2009 році, без згоди банку реалізував заставний автомобіль відповідачу [PERSON] Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснити вилучення комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, предмету застави та передати його у заклад (володіння) позивачу, звернути стягнення на предмет застави, стягнути солідарно з відповідачів суму 10\~ 000,00 грн. та понесені витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~ 200 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ Приват Банк підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору №VIUWA800000046 від 13.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29972,77 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.06.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором № VIUWA800000046 від 13.06.2008 року відповідач [PERSON] надав у заставу рухоме майно - автомобіль Volkswagen, модель: Touareg, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Легковий універсал-В, № кузова/шасі: WVGZZZLZAD040332, реєстраційний номер: АВ7859АМ, що належав йому на праві власності. Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ А-Банк було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10\~ 000,00 грн., відповідно до якого останній є солідарним відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання. забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Як було встановлено, у 2009 році відповідач [PERSON] реалізував заставний автомобіль відповідачу [PERSON] без згоди банку. Відповідно до ст. 27 Закону України Про заставу, застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно ст. 9 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реалізацію обтяжень, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Так як відповідач [PERSON] А,І. умови кредитного договору не виконував належним чином, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 61313,95 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становить 490082 грн. 40 коп., тому суд вважає, що позивач має право звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги в частині витребування та передачі комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, надання повноважень для отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу задоволенню не підлягають, оскільки є незаконними, крім того, вимоги ПАТ КБ "Приват Банк", щодо стягнення суми 10\~ 000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову. Позовні вимоги ПАТ КБ Приват Банк щодо стягнення витрат на юридичну допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано підтвердження понесення вказаних витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial