Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ "Новгород-Сіверська ПМК № 86" про стягнення заборгованості по зарплаті та середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи головним бухгалтером. Наказом № 20-о від 01.11.2013 року звільнена з роботи за власним бажанням, за ст.38 КЗпІІ України. При звільненні, в останній робочий день, позивачці видана трудова книжка, але розрахунку не проведено. Позивачка [PERSON], у судове засідання не зявилась хоча про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, але попередньо суду надала письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у судове засідання, розгляд справи просила провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але попередньо суду надав письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у судове засідання, розгляд справи просив провести без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи головним бухгалтером в ПАТНовгород-Сіверська ПМК № 86. Наказом № 20-о від 01.11.2013 року - звільнена з роботи за ст.38 КЗпІІ України, за власним бажанням. Згідно довідки № 3 від 24 грудня 2013 року виданою ПАТ « Новгород-Сіверська ПМК № 86» заборгованість відповідача перед позивачем становить 29 752, 93 грн. Відповідно до ст.116 КЗпІІ України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації - провадиться в день звільнення. В порушення вказаної норми закону, при звільненні позивача, в останній робочий день, [PERSON] була видана лише трудова книжка, а розрахунку проведено не було. Внаслідок чого, існує заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем, яка становить 29, 752 грн. 93 коп. При цьому, під час судового розгляду судом не встановлено жодної з підстав, яка б могла свідчити про відсутність вини відповідача у непроведенні розрахунку при звільненні позивача, або про наявність спору про розмір сум, належних позивачу при звільненні. Згідно з вимогами ст.117 КЗпІІ України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких встановлених судом фактичних обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 01.11.2013 року по дату вирішення справи, тобто по 10.12. 2013 року - стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток'за вказаний період в сумі 4 772 гривні 60 копійок. Вказану суму судом обчислено з дотриманням вимог затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року № 100 Кабінету Міністрів України Порядку обчислення середньої заробітної плати. А саме, встановлено, що термін прострочення проведення розрахунку за вказаний позивачем період становить 44 дня. Середньоденний заробіток позивача становить 170 гривень 45 копійок (кількість відпрацьованих днів за вересень 2013 року-21 днів, за жовтень 2013 року - 23 днів відповідно). Виходячи із 3 750, 00 гривень заробітної плати за вересень та 3 750, 00 гривень за жовтень 2013 року - середньоденний заробіток становить 170 гривень 45 копійок). Отже, середній заробіток, що підлягає стягненню в користь позивача становить 4 722,60 гривень (170,45 х 28=4 772, 60). З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України, ст.ст. 88, 197 ч.2, 215, ЦПК України, суд-

Outcome: approved