Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр -Авіа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання на загальну суму 25 500 грн. Позивач зазначає, що 9 вересня 2008 р. було зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа», фахівці якого мають відповідати встановленим кваліфікаційним вимогам. Засновники підприємства прийняли на роботу фахівців, які мали базову освіту та достатній досвід роботи в авіаційній галузі, серед яких був і [PERSON] Останній був прийнятий на посаду заступника директора з організації льотної роботи, пройшов навчальні курси підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації, сертифікаційні та кваліфікаційні перевірки за кошти підприємства та згідно договору від 7 жовтня 2010 р. прийняв на себе зобов'язання відпрацювати в авіакомпанії три роки, а у випадку розірвання договору з ініціативи фахівця до закінчення терміну його дії, він зобов'язаний сплатити підприємству неустойку в розмірі вартості навчання та збитки, завдані підприємству у розмірі підготовки нового фахівця аналогічної кваліфікації. 10 лютого 2012 р. [PERSON] був звільнений за власним бажанням до закінчення строку дії договору. Оскільки він не виконав умови договору, то має повернути витрачені на його навчання кошти на загальну суму 25 500 грн. Відповідач відмовився повертати ці кошти. В судовому засіданні представник позивача Бесараб О.А. підтримав позов та пояснив, що [PERSON] не виконав умов трудового договору, а тому має відшкодувати ТОВ Авіаційна компанія «Центр-Авіа» 25 500 грн. збитків, тобто затрати на підготовку фахівця. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та пояснив, що на навчання [PERSON] був відправлений ще до укладення договору на виконання обов'язків заступника директора з організації льотної роботи, який насправді він не підписував і про існування якої йому не було відомо. Спеціаліст, який на його замовлення досліджував підпис в договорі на виконання обов'язків заступника директора з організації льотної роботи від 7 жовтня 2010 р., зробив висновок, що він вчинений не [PERSON] а іншою особою. Після навчання і отримання відповідної кваліфікації [PERSON] продовжував працювати в авіакомпанії, а виконання ним своїх обов'язків приносило прибуток підприємству. Трудові відносини між ним та позивачем виникли 5 травня 2009 р. після укладення безстрокового трудового договору. Навчання здійснювалося за ініціативою авіакомпанії, в її інтересах та за рахунок її коштів. Оскільки в позові мова йде про стягнення неустойки, то до цих вимог має застосовуватися строк позовної давності, передбачений п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, - 1 рік. Цей строк позивачем пропущено. Позивач замовчує справжні дати прийому та звільнення відповідача з роботи, а саме : [PERSON] фактично був прийнятий на роботу 5 травня 2009 р., а звільнений - 17 червня 2011 р., вдруге прийнятий на роботу 3 жовтня 2011 р. , а звільнений 7 лютого 2012 р. Спричинення збитків підприємству не підтверджено відповідними документами. До закінчення розгляду у справу як третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору вступив [PERSON], один із засновників товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа», висуваючи вимоги про стягнення на його користь 20 972 грн. 29 коп., витрачених на професійну підготовку [PERSON], включаючи кошти, пов'язані з відрядженнями. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що в вересні 2008 р. у встановленому законом порядку ним було створено та зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа, статутним завданням якого є отримання прибутку від здійснення авіаційних робіт. Однією із умов сертифікації юридичної особи, яка здійснює експлуатацію повітряних суден, є відповідність фахівців підприємства встановленим кваліфікаційним вимогам. Він, [PERSON], за власні кошти організував теоретичну і практичну підготовку фахівців. В вересні 2008 р. на посаду заступника директора з організації льотної роботи товариства був прийнятий [PERSON], з яким 7 жовтня 2010 р. зазначене товариство уклало договір на виконання обов'язків заступника директора з організації льотної роботи. Пунктом 6.5 (підпункт 2) цього договору передбачено, що в разі його розірвання з ініціативи фахівця до закінчення терміну дії договору, останній зобов'язаний сплатити неустойку розміром вартості навчання та збитки, що завдані підприємству у розмірі підготовки фахівця відповідної кваліфікації. 10 лютого 2012 р. [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, а понесені підприємством витрати на його навчання не компенсував. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої вимоги , посилаючись на те, що він витратив особисті кошти на професійну підготовку [PERSON], розмір яких становить 20 972 грн. 29 коп., що підтверджується доданими до заяви документами. Відповідач [PERSON] та інші працівники, які звільнилися, використали набуті ними знання та досвід для створення іншого підприємства. Представник ТОВ «Авіакомпанія «Центр-Авіа» Бесараб О.А. визнав позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], при цьому зазначив, що наполягає на вимогах товариства. У разі, якщо суд присудить кошти в сумі 25 500 грн. на користь товариства, останнє зможе порозумітися з її засновником щодо їх спрямування. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечив проти вимог [PERSON] та зазначив, що строк позовної давності за ними сплинув. Грошові кошти, які просить стягнути [PERSON] з відповідача [PERSON], та документи які надає, не узгоджуються між собою. До цих коштів включені витрати за перебування [PERSON] у відрядженні, при цьому проїзні документи не містять дату їх використання, а звіти про відрядження - підписи відповідальних осіб. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу з самостійними вимогами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що як позов ТОВ Авіаційна компанія "Центр-Авіа", так і позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] не підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] працював заступником директора з організації льотної роботи в ТОВ «Авіаційна компанія «Центр -Авіа» починаючи з 5 травня 2009 р. і по 17 червня 2011 р. та з 3 жовтня 2011 р. по 7 лютого 2012 р., про що свідчать дані його трудової книжки. 7 жовтня 2010 р. між ним та товариством з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа» укладено трудовий договір на виконання обов'язків заступника директора з організації льотної роботи, термін дії якого мав тривати до 7 жовтня 2013 р. Згідно п. 4.2 цього договору підприємство за власні кошти здійснює його навчання, в тому числі сертифікаційні та кваліфікаційні перевірки. Фахівець в особі [PERSON] не має права з власної ініціативи розірвати договір до закінчення терміну його дії, за винятком окремих випадків, передбачених цим договором. За порушення умов договору він має сплатити підприємству неустойку в розмірі вартості навчання та збитки за підготовку фахівця відповідної кваліфікації. 7 лютого 2012 р. [PERSON] було звільнено за власним бажанням. Після звільнення він відмовився повертати кошти, витрачені на його навчання. На підтвердження розміру витрачених коштів на підготовку [PERSON] до початку розгляду справи по суті позивач доказів не надав, натомість третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору - [PERSON] до позовної заяви долучив акти здачі-прийняття робіт, копії посвідчень про відрядження [PERSON] , копії проїзних документів, копії звітів про використання коштів, квитанції про здійснення операцій по перерахунку коштів за його підготовку та перевірку. Як зазначено в договорі на виконання обов'язків заступника директора з організації льотної роботи , що його надав позивач, він є трудовим договором. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором, угодою сторін. Як випливає із змісту цієї правової норми, власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечувати умови праці, а відповідно до ст. 201 КЗпП України - організовувати виробниче навчання за рахунок підприємства, організації, установи. Отже, фінансування професійного розвитку працівників здійснюється роботодавцем за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел. Крім того , відповідно до ст. ст. 57 - 60 ЦПК України суд має встановлювати наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, на підставі належних та допустимих доказів, які подаються сторонами. Позивачем не надано доказів ані розрахунку , ані підстав стягнення коштів за навчання відповідача на суму 25 500 грн. Варто зазначити, що зобов'язання про сплату неустойки є зобов'язаннями цивільно-правового характеру і не поширюються на трудові відносини, а відтак стягнення неустойки за трудовим договором не відповідає закону. Поняття збитків визначено в ч.2 ст. 22 ЦК України. Вони розподіляються на реальні збитки та упущену вигоду. Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є способом захисту цивільного, а не трудового права. Підстави, умови, межі матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків працівниками, з вини яких заподіяно шкоду, передбачені главою ІХ КЗпП України. У разі, якщо працівник своїми винними діями завдав шкоди підприємству, то вона при наявності підстав відшкодовується з урахуванням вимог трудового законодавства. Разом з тим, суд не має підстав поставити під сумнів укладення трудового договору між позивачем та відповідачем. Висновок про те, що підпис від імені фахівця у трудовому договорі здійснено не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису останнього, зроблено спеціалістом на замовлення відповідача , який до того ж здійснював дослідження ксерокопії трудового договору, і не є експертом у справі, на якого за законом покладається відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку і який зобовязаний мати право на зайняття експертною діяльністю. Показання свідка [PERSON], який зазначив , що [PERSON] зайняв жорстку позицію щодо підписання договору, а саме заявляв, що не бажає його підписувати, не спростовує висновків суду. Трудовий договір, який за змістом та правовою формою хоча й складено не бездоганно, але він стосується не лише повернення коштів, але й інших умов, з якими відповідач мав бути обізнаний. Такі договори укладалися також з іншими особами, а не тільки з [PERSON] Разом з тим, в трудовій книжці [PERSON] відсутні відомості про укладення договору на певний строк. Як свідчить зміст самого договору, він укладався безпосередньо між ТОВ Авіакомпанія «Центр-Авіа» в особі його директора [PERSON] та [PERSON] Твердження третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON] про те, що на навчання та перепідготовку [PERSON] саме ним, засновником товариства, затрачено особисті кошти не мають правового підгрунття. Згідно Статуту товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа» його статутний фонд складається із часток його учасників - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 115 ЦК України власником майна господарського товариства, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного фонду(складеного капіталу), є господарське товариство, а не його учасник (учасники). Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників, доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності та інші джерела, не заборонені законодавством України. Відтак й позовні вимоги третьої особи [PERSON] не відповідають закону. В зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати позивача та третьої особи з самостійними вимогами не компенсуються, а недоплачена товариством з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Центр-Авіа» сума судового збору в розмірі 26 грн. 10 коп. підлягає стягненню з останнього в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved