Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Лікар-ординатор відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 [PERSON] звернулася в суд із заявою про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] поступила на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарня № 1 м. Луцька 26.12.2013 року, при цьому не усвідомлювала необхідності лікування і згоди на госпіталізацію не давала. [PERSON] спостерігається психіатрами з 2011 року, проходила стаціонарне лікування з 13.09.2012 року по 05.10.2012 року з діагнозом:судинна деменція внаслідок церебрального атеросклерозу, а під час лікування з 23.12.2013 року по 26.12.2013 року в неврологічному відділенні госпіталю для інвалідів війни у хворої відмічалась неадекватна поведінка, у звязку з чим після консультації з ургентним психіатром була переведена до Волинської обласної психіатричної лікарні. Згідно висновку лікарів-психіатрів від 27.12.2013 року вбачається, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, який позбавляє хвору можливості адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та потребує лікування в умовах стаціонару. Просила суд, ухвалити рішення про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-ординатор [PERSON] вимоги заяви підтримала, з підстав, викладених у заяві. Просить суд заяву задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому поряду проти лікування заперечує. Прокурор проти задоволення заяви заперечила. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], спостерігається психіатрами з 2011 року. З висновку лікарів-психіатрів від 27.12.2013 року вбачається, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, який позбавляє хвору можливості адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частиною 1 статті 17 Закону України Про психіатричну допомогу визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. З врахуванням викладеного, та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, потреби в лікуванні не усвідомлює, а тому слід госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: approved