Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1100 гривень щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалося, останній не надає матеріальної допомоги і не бере ніякої участі у вихованні дитини. Позивач в судовому засіданні в порядку ст.31 ЦПК України зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні зменшений позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з"ясовано, що сторони перебували у шлюбі з 26 січня 2008 року, який розірвано 07 лютого 2013 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дитину, яка проживає з матір"ю і на теперішній час знаходиться на її утриманні, що стверджується матеріалами справи. Судом враховані обставини, передбачені вимогами ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,. У зв'язку з відсутністю домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved