Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що їй, згідно Державного акту, належить земельна ділянка площею 9,4393га, яка розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвнківського району Харківської області. У квітні 2012 році їй стало відомо про наявність договору оренди зазначеної земельної ділянки, який був підписаний від її імені невідомою особою,з однієї сторони, та СТОВ «Роль-Поль» в особі його директора [PERSON],з другої сторони, строком на 10 років. Посилаючись на те, що вона нікому не надавала повноважень на вчинення від її імені договору оренди земельної ділянки, з умовами договору не згодна, просила визнати зазначений договір недійсним, а також зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність законних підстав для визнання вказаного договору недійсним. У своїх письмових запереченнях проти позовних вимог виконуючий обовязки директора СТОВ «Роль-Поль» [PERSON] зазначив, що з моменту укладення спірного договору відповідач належним чином виконував свої обовязки за договором оренди земельної ділянки, використовував ділянку за призначенням, сплачував встановлену договором орендну плату. Позивачка при цьому не заперечувала проти існування спірного договору, у повному обсязі отримувала орендну плату, як у грошовій, так і в натуральній формі . Крім того, [PERSON] стверджував, що спірний договір був підписаний за усним дорученням позивачки її онукою, так як [PERSON] за станом свого здоровя не могла самостійно вчинити підпис (а.с.44,45). Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON],суд знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (серія ХР №092193), виданого 24 грудня 2003 року, [PERSON] належить земельна ділянки площею 9,4393 га, яка розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвнківського району Харківської області, кадастровий номер 6320483600:02:000:0525 (а.с.10). Згідно договору оренди землі б/н від 21 червня 2010 року укладеного [PERSON],з однієї сторони, та СТОВ «Роль-Поль» в особі його директора [PERSON],з другої сторони, вбачається, що позивачка передала зазначену земельну ділянку в оренду СТОВ «Роль-Поль» на 10 років (а.с.12-15). Зазначений договір зареєстровано в Державному реєстрі ДП Центр ДЗК при ДКУ по ЗК» в Барвінківському районному відділі за №041068400274 01 вересня 2010 року (а.с.15). Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.14,18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі та набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Статтею 218 Цивільного Кодексу передбачені правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину, зокрема, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. При розгляді справи представник позивачки стверджував , що оспорюваний договір оренди земельної ділянки позивачка не підписувала, повноважень на вчинення від її імені цього правочину нікому не надавала, з умовами договору не згодна, акт прийому передачі земельної ділянки не підписувала. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала того факту,що спірний договір оренди земельної ділянки був підписаний не його власником. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], показали, що 21 червня 2010 року вони, як працівники СТОВ «Роль-Поль», займались оформленням договорів оренди з власниками земельних ділянок, проживаючих у [INFO], у тому числі і з позивачкою. Останню вони в той день не бачили, підпис в договорі оренди, на їх думку, вчинив близький родич [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. За клопотанням представника відповідача ухвалою Барвінківського районного суду від 10 квітня 2013 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу (а.с.96), але остання не була проведена у звязку з відмовою відповідача від сплати її вартості. Вирішуючи зазначений спір про визнання угоди недійсною, суд встановив наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме недодержання встановленої форми угоди. Суд вважає, що доводи представника відповідача про відсутність законних підстав для визнання вказаного договору оренди земельної ділянки недійсним не ґрунтуються на вимогах ст. 210 ЗК України, згідно якої угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Посилання представника відповідача на отримання позивачем орендної плати протягом протягом 2010 - 2012 років , що свідчить про його фактичне погодження з умовами договору оренди, не мають правового значення для вирішення виниклого між сторонами спору щодо недійсності вказаних угод та не можуть бути прийняти до уваги за відсутністю даних і відповідних доказів таких обставин. Разом з тим, твердження представника позивачки про відсутність її волевиявлення на укладення оспорюваного правочину і вчинення підпису від її імені іншою особою без відповідних на те повноважень, підтверджено належними доказами, тому зазначений договір оренди і повинен бути визнаний недійсним. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Виходячи з зазначених вимог суд зобов'язує також відповідача повернути позивачці її земельну ділянку площею 9,4393га ( кадастровий номер 6320483600:02:000:0525), яка розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвнківського району Харківської області. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved