Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 січня 2012 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що після реєстрації шлюбу відповідач змінився, почав зловживати спиртними напоями, постійно влаштовував сварки, морально ображав позивача, не цікавився господарством та сімейним життям, наносив шкоду майну позивача. Позивач є інвалідом ІІ-ї групи та їй протипоказане хвилювання і неспокій, а відповідач своїми діями негативно впливає на стан її здоров'я та здоров'я її дітей від першого шлюбу. Намагання позивача зберегти сім'ю були марними. Вважає, що їх сім'я фактично розпалась, однак розлучитись по взаємній згоді відповідач відмовляється, в зв'язку із чим позивач просить розірвати шлюб в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки наданий судом термін на примирення позитивного результату не дав, шлюбні відносини припинено, а збереження сім'ї неможливе. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин суд провів заочний розгляд позову в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 17 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, вбачається, що сторони уклали шлюб 17 січня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04. Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що вона є інвалідом другої групи загального захворювання довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER], а поведінка відповідача негативно впливає на стан її здоров'я. Зазначену обставину відповідачем не оспорено та не спростовано. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Ухвалою суду від 11 листопада 2013 року сторонам надавався строк для примирення, однак і після цього позивач настоює на розірванні шлюбу. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що причини розірвання шлюбу носять глибинний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй дошлюбного прізвища "[PERSON]". Враховуючи те, що позивач є інвалідом другої групи, що стверджено належним письмовим доказом, та у відповідності до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved