Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивачка суду пояснила, що вона хоче розірвати договір оренди землі і забрати свою землю, оскільки зерно, яке видали в рахунок оплати за оренду та олія були неякісними, тракторист відмовився орати їй землю, посилаючись на вказівку директора. Доказів на підтвердження цього в неї немає. Просить визнати договір недійсним. Представник позивачки пояснила суду, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 074517, виданого на підставі рішення позачергової сесії 23 скликання Великововнянської сільської ради народних депутатів № 119 від 26.03.2001 року та зареєстрованим 20 червня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119 позивачці належить земельна ділянка площею 3,1449 га, що розташована на території Великововнянської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22 листопада 2008 року між позивачкою та ПОСП «Нива» укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER]. Договір укладено терміном на 15 років з орендною платою у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Згідно ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: -об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; -умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; -умови збереження стану об'єкта оренди; -умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; -визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або' знищення об'єкта оренди чи його частини; -відповідальність сторін; -умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: -план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; -кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; -акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); -акт приймання-передачі об'єкта оренди; -проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Договір оренди земельної ділянки [NUMBER], укладений 22.11.2008 року між позивачкою та відповідачем не відповідає вимогам ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», оскільки не містить вищевказаних істотних умов договору та додатків, що мають бути невід'ємною частиною договору: - неповно описаний об'єкт оренди, в п.1.1. договору вказано лише розмір земельної ділянки 3,1449 га, але не вказано кадастровий номер земельної ділянки та місце її розташування; - в п. 2.3. зазначено, що орендна плата виплачується щорічно до закінчення поточного року; розмір орендної плати - 3% від грошової оцінки земельної ділянки; форми орендної плати - грошова або натуральна; - проте в договорі не зазначено порядок індексації орендної плати, не конкретизовані строки, порядок внесення орендної плати, порядок перегляду орендної плати та відповідальність за її несплату; - не вказані умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду; - не вказані умови збереження стану земельної ділянки, яка є об'єктом оренди; - не визначена сторона договору, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - в договорі взагалі не визначена відповідальність сторін; - не зазначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. До договору оренди [NUMBER], укладеного 22.11.2008 року між позивачкою та відповідачем не додані: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Позивачка зверталася до відповідача з рекомендованим листом про внесення змін до договору оренди та приведення договору оренди у відповідність до вимог Закону. Проте відповідач залишив звернення без реагування. Це підтверджується копією листа орендодавця до відповідача та копією поштового конверта з довідкою поштового відділення про те, що відповідач відмовився отримувати вказаний лист. Згідно довідки відділу Держземагентства у Таращанському районі Київської області від 11 листопада 2013 року № 3738 вартість належної позивачці земельної ділянки (паю) станом на 01.01.2011 року становила 59980,80 грн, станом на 01.01.2012 року - 98302,28 грн, станом на 01.01.2013 року - 98302,28 грн. У позивачки виникли сумніви щодо правильності виплати їй орендної плати за ці роки, тому, що відповідач проводив розрахунки продукцією сільськогосподарського виробництва, вартість та якісні характеристики якої невідомі. Відповідач відмовляється надавати бухгалтерські довідки про розмір сплаченої орендної плати за 2011-2013 роки. Тому позивачка в своєму листі про зміну умов договору оренди наполягала, щоб відповідач вніс до договору оренди земельної ділянки умову про виплату орендної плати у грошовій формі шляхом перерахування на її банківський рахунок. Згідно з ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із ст. 158 ЗК України виключно судом розглядаються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [NUMBER], укладений 22 листопада 2008 року між позивачкою та ПОСП «Нива». Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заперечення, в якому зазначив, що просить суд розглядати справу у його відсутність, заперечення підтримує в повному обсязі. В запереченні в обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив наступне. Дійсно відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 074517 позивачці належить земельна ділянка, загальною площею 3.1449 га, що розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. 22 листопада 2008 року між ПОСП «Нива» та позивачкою було укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER] та даний договір 03.02.2009 року був зареєстрований в Таращанському районному відділі Держкомзему, запис у Державному реєстрі земель за № 030933300014. В той же день, після державної реєстрації позивачка отримала свій примірник договору оренди земельної ділянки. Даний договір укладено терміном на 15 років, тобто термін закінчення даного договору спливає 03.02.2024 року. ПОСП «Нива» не має наміру достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, який укладено з позивачкою. В своєму позові позивачка зазначає, що ознайомившись із текстом договору оренди земельної ділянки від 22.11.2008 року, на її думку було виявлено умови, які суперечать вимогам ЗУ «Про оренду землі». Проте дане не відповідає дійсності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об»єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення та перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об»єкта оренди, умови та строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки; існуючі обтяження (обмеження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового знищення або пошкодження об»єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі землі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Також, невід»ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» є план-схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об»єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених цим Законом. З боку ПОСП «Нива» при укладенні 22.11.2008 року договору оренди та його подальшій реєстрації було дотримано вимоги ЗУ «Про оренду землі», оскільки без дотримання даних вимог не можлива була б реєстрація даного договору в відділі Держкомзему. ПОСП «Нива» з часу укладення договору оренди земельної ділянки з позивачкою добросовісно виконує всі умови договору оренди, так зокрема відповідно до п.2.3 розділу 2 «Умови договору» даного договору орендна плата виплачується в повному обсязі та у встановлений договором термін. З часу укладення договору жодних претензій з приводу недійсності договору оренди до господарства не надходило, позивачка за кожен рік отримувала орендну плату за використання земельної ділянки. Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою с. 203 ЦК України. Частинами 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачені істотні умови договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Тому вважає безпідставним посилання позивачки на те, що договір не містить істотних умов. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований Таращанським районним відділом Київської обласної філії Центру державного земельного кадастру. Такими чином, при реєстрації договору перевірялось наявність в ньому істотних умов, відповідність типовому договору оренди землі, який на час укладення договору мав саме такі розділи та умови, тому не має підстав для визнання його недійсним з указаних позивачкою підстав. Позивачка також посилається на те, що до підписаних сторонами документів не долучено розрахунок орендної плати, який є невід»ємною частиною договору, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення земельної ділянки в натурі. Частиною 3 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі передбачено, що невід»ємною частиною договору є: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання-передачі об'єкта оренди; - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі, якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Таким чином, розрахунок орендної плати відповідно до чинного законодавства не є невід»ємною частиною договору оренди землі. Кадастровий план земельної ділянки, яка передана в оренду ПОСП «Нива» землевласником [PERSON] доданий до укладеного договору та знаходиться разом з технічною документацією у Відді Державного земельного агентства у Таращанському районі Київської області. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно п. 5 зазначеного Порядку юридична або фізична особа (заявник) подає до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди; план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість у разі не визначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення. Тому за даними підставами, вважає, що договір оренди земельної ділянки також не може бути визнаний недійсним. Згідно ст. 20 вказаного закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За вимогами ст.ст. 24,25 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Згідно вимог ст.ст. 31,32, 34 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Крім того, звертає увагу, на те що позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки договір оренди укладався 22 листопада 2008 року, тобто саме з моменту укладення договору для позивачки були відомі всі істотні умови договору, на які вона погодилася, а тому саме з цього моменту позивачка могла довідатися про порушення її права, проте вона звернулася до суду тільки 03.12.2013 року і заяви про поновлення строку не подавала, не вказувала на причини пропуску позовної давності і тому вважає, що суд не може вирішувати питання про поновлення цього строку. У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтерес. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки договір оренди земельної ділянки укладався 22.11.2008 року (реєстрація 03.02.2009 року), а звернення до суду відбулося лише 02 грудня 2013 року, тобто з пропущенням трирічного строку для звернення до суду, вважає за необхідне застосувати строк позовної давності при розгляді даної справи. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропущеним терміном позовної давності, судові витрати покласти на позивачку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву, де зазначив, що просить суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Суд встановив, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 074517, виданого на підставі рішення позачергової сесії 23 скликання Великововнянської сільської ради народних депутатів № 119 від 26.03.2001 року та зареєстрованим 20 червня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119 позивачці належить земельна ділянка площею 3,1449 га, що розташована на території Великововнянської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22 листопада 2008 року між позивачкою та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER]. Договір укладено терміном на 15 років, з орендною платою у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Згідно ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Даний договір 03.02.2009 року зареєстрований в Таращанському відділі Київської філії державного підприємства УДЗК за № 030933300014. Таким чином, договір оренди земельної ділянки [NUMBER] від 22 листопада 2008 року в установленому законом порядку оформлений належним чином. Частиною 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: -об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; -умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; -умови збереження стану об'єкта оренди; -умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; -визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; -відповідальність сторін; -умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Представник позивачки стверджує, що Договір оренди від 22.11.2008 р. [NUMBER], укладений між [PERSON] та відповідачем по справі ПОСП «Нива», не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме в тексті договору відсутні такі істотні умови: - неповно описаний об'єкт оренди, в п.1.1. договору вказано лише розмір земельної ділянки 3,1449 га, але не вказано кадастровий номер земельної ділянки та місце її розташування; - в п.2.3. зазначено, що орендна плата виплачується щорічно до закінчення поточного року; розмір орендної плати - 3% від грошової оцінки земельної ділянки; форми орендної плати - грошова або натуральна; проте в договорі не зазначено порядок індексації орендної плати, не конкретизовані строки, порядок внесення орендної плати, порядок перегляду орендної плати та відповідальність за її несплату; - не вказані умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду; - не вказані умови збереження стану земельної ділянки, яка є об'єктом оренди; - не визначена сторона договору, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - в договорі взагалі не визначена відповідальність сторін; - не зазначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Ці твердження суперечать умовам договору. Так, в п.1.1 вказано, що орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, право на яке засвідчено державним актом, серія, номер, виданий 20.06.2001 року 111-КВ № 074517 на території Великововнянської с/ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку розміром 3.1449 га. Грошова оцінка земельної ділянки становить сімнадцять тисяч чотириста дев'яносто чотири гривні з корегуючим коефіцієнтом. В п.2.1 Вказана мета використання земельної ділянки: земельна ділянка передається в оренду з метою вирощування сільськогосподарської продукції та ведення сільськогосподарського виробництва. В п.2.2. зазначено термін дії договору: договір укладений на 15 років, починаючи з дати його реєстрації. В п.2.3 вказана орендна плата, її умови та порядок оплати. Твердження представника позивача, щодо відсутності порядку індексації також не знайшло підтвердження, адже в п.1.1 -має місце вказівка на те, що грошова оцінка земельної ділянки з корегуючим коефіцієнтом. Таким чином, вивчивши договір оренди землі, встановлено, що всі істотні умови договору, передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» мають місце в договорі, але не в тій послідовності, в якій вони вказані в статті, що не може бути підставою для визнання договору недійсним. Крім того представник позивачки стверджує, що до договору оренди від 22.11.2008 р. [NUMBER] не додані: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Проте, це твердження суперечить обставинам справи. Так, сама позивачка надала суду: план - схему земельної ділянки, яку передала в оренду; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки), укладений між позивачкою та відповідачем відповідно до договору оренди від 22.11.2008 року [NUMBER]. Вказівки на ці документи мають місце і в договорі оренди. Представник позивача стверджує також, що з метою позасудового врегулювання спору орендодавець [PERSON] зверталася до відповідача з рекомендованим листом про внесення змін до договору оренди та приведення договору оренди у відповідність до вимог Закону. Проте, відповідач залишив звернення орендодавця без реагування і що це підтверджується копією листа орендодавця до відповідача та копією поштового конверта з довідкою поштового відділення про те, що відповідач відмовився отримувати вказаний лист, які додані до позовної заяви. Однак, поштовий конверт, скритий в судовому засіданні, містив лише дві заяви, подані позивачкою відповідачу: щодо припинення використання земельної ділянки і припинення договору оренди, а також надання довідки -розрахунку щодо отриманої нею винагороди за використання земельної ділянки. Заява про внесення змін до договору оренди та приведення договору оренди у відповідність до вимог Закону надана суду в оригіналі без поштового конверта та без відмітки про її отримання, що говорить про те , що дана заява відповідачу не надсилалася і виходячи з підпису, підписана вона явно не позивачкою. Суд вважає, що посилання позивачки на ту обставину, що договір не відповідає вимогам ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» та до договору не додані документи не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що даний договір 03.02.2009 року зареєстрований в Таращанському відділі Київської філії державного підприємства УДЗК за № 030933300014, а без даних умов договір не може бути зареєстрований в установленому законом порядку. Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Таким чином, сторонами досягнуто всіх умов договору, вони погодилися на дані умови та вчинили всі дії для виконання умов договору. Це стверджується також тим, що протягом п'яти років сторони виконували умови договору і будь-яких претензій щодо умов договору не мали. Крім того, як видно із пояснень позивачки, причиною звернення до суду є не відсутність істотних умов договору, а неналежне виконання відповідачем умов договору: неякісна продукція, яку вона отримувала в рахунок оплати по договору оренди, грубе відношення директора ПОСП «Нива» до орендодавців, заборона трактористу весною виорати їй город, несвоєчасне проведення виплати орендної плати іншим орендарям. Проте, на запит суду надати документи на підтвердження неякісної продукції, остання відмовилася, мотивуючи тим, що документів щодо неякісної продукції у неї немає. Відповідач в своєму запереченні просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки договір оренди укладався 22 листопада 2008 року, тобто саме з моменту укладення договору для позивачки були відомі всі істотні умови договору, на які вона погодилася, а тому саме з цього моменту позивачка могла довідатися про порушення, як вона вважає, її права. Проте вона звернулася до суду лише 03.12.2013 року, тобто через п'ять років. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Частиною 1 ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки [NUMBER] від 22.11.2008 року зареєстрований 03.02.2009 року в Таращанському відділі Київської філії державного підприємства УДЗК за № 030933300014. Таким чином, позивачка довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила з дня підписання договору оренди земельної ділянки та його реєстрації. Отже, перебіг позовної давності в даному випадку почався з дня державної реєстрації договору, тобто з 03.02.2009 року. Позивачка та її представник ставлять питання про поновлення строку позовної давності, мотивуючи це тим, що позивачка похилого віку та юридично необізнана, що їй стало відомо про порушення умов договору з моменту звернення її до представника. Як видно із пояснень самої позивачки і її заяви про поновлення строку позовної давності, вона звернулася до представника за консультацією по питанню форми і розміру виплати орендної плати, а не по питанню недійсності умов договору оренди. В зв'язку з цим суд вважає причини пропуску строку позовної давності неповажними. У позивачки було достатньо часу до укладення договору оренди, після укладення договору оренди і до його державної реєстрації, а також під час дії договору отримати належну юридичну консультацію та своєчасно звернутися до суду. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачкою пропущено без поважних причин, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору, підлягають залишенню за позивачкою.

Outcome: dismissed