Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Середньоводянська сільська рада про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті його батька, [PERSON], який помер [INFO], залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Дане нерухоме майно належало на праві приватної власності [PERSON], однак, як з'ясувалося після його смерті, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, яке було збудовано ним, в якому він проживав до дня своєї смерті і яке вважав своєю власністю, за ним здійснена не була. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно. У зв'язку з чим, просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка - приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 01 червня 2011 року). Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], і відносно якого, останній розпорядився шляхом складення заповіту 27 серпня 2007 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належний йому на праві особистої власності житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами та земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], заповів [PERSON]. Даний заповіт не змінений та не скасований. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їх користь. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області від 28 серпня 2013 року №2445 встановлено, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS], зареєстрований за померлим [PERSON], згідно даних погосподарських книг. Даний будинок побудований в 1960 році. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини" і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. В момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON], фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем до дня його смерті, заяви про відмову від спадщини не подавав. Дане стверджується копією паспорта громадянина України, з якої вбачається, що позивач прописаний в спадковому будинку. Отже, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем по заповіту, фактично прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved