Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2006 року. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. [PERSON] покликається на те, що спільне життя із [PERSON] не склалося, внаслідок чого 24.09.2008 року шлюб було розірвано. З 06.06.2009 року відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приїздить в гості, не здійснює жодної матеріальної підтримки. На підставі наведеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та дала пояснення згідно заяви, вказавши, що після розірвання шлюбу батько дитини ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню та утриманню дитини, аліменти не сплачує, добровільно жодної матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] письмовою заявою позов визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківський прав щодо неповнолітньої дитини; просить розглядати справу у його відсутності, Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненської області підтримав вимоги заяви, вказавши, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. Прокурор підтримав позовні вимоги [PERSON], покликаючись на доведеність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.09.2008 року серія [NUMBER] встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 01.04.2009 року у справі за №2-138/2009 р., [PERSON] зобов'язаний сплачувати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно. Із розрахунку заборгованості, що наданий виконавчою службою Березнівського РУЮ вбачається, що станом на 14.02.2013 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] становить 9 564.50 грн. Із довідки ДНЗ №5 "Золотий ключик" за №44 від 01.04.2013 року вбачається, що за період перебування дитини [PERSON] у закладі, її батько малолітню дитину не відвідував. Відповідно рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради Рівненської області від 31.01.2013 року за №383, вирішено клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] року народження, щодо дитини [PERSON], [INFO]. Довідкою про склад сім'ї від 15.04.2013 року за №3160 стверджується факт проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] дала показання про те, що з 2010 року, проживаючи по сусідству з позивачем, жодного разу не бачила батька дитини - відповідача [PERSON], участі у вихованні дитини він не приймає, матеріально не допомагає, життя дитини не цікавиться. Згідно висновку органу опіки та пілкування Березнівської міської ради, який підтримала в судовому засіданні представник, позбавлення [PERSON] батьківських прав є доцільним, так особа з червня 2009 року не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v.France), N 40031/98, п.59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari &Giunta v.Italy), [GC], NN39221/98 і 41963/98, п. 148,ЄСПЛ 2000-VIII). Пленум Верховного Суду України в п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" виклав правову позицію відповідно до якої ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, так як відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню неповнолітньої дитини, не дбає про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved