Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулися з позовом до Державного підприємства "Добропіллявугілля" про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з ДП "Добропіллявугілля", з 06.12.2010 року працював у шкідливих і небезпечних умовах праці на шахті "Новодонецька". 04.02.2011 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму - закритий внутрішньосугловий перелом другої плеснової кістки правої стопи, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 20.03.2011р. та актом №10 про нещасний випадок за формою Н-1 від 20.03.2011р. Висновком МСЕК від 12.07.2011 йому встановлено втрату професійної працездатності 20% первинно, що пов"язано з нещасним випадком на виробництві, який трапився 04.02.2011 року. В результаті отриманої травми йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, наслідком якого стала часткова втрата працездатності. Ушкодження здоров"я призвело до порушення його особистих немайнових прав та спричинило моральну шкоду. У зв'язку з травмою він тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні. В результаті отриманої ним травми йому був заподіяний, перш за все фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Пошкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких, як право на охорону здоров'я, безпечну працю. Йому доводиться фізично і морально пристосовувати до життя з урахуванням каліцтва і обумовлених ним обмежень. Все це дезорганізує його життя і негативно відбивається на його нервовій системі. Тому він вважає, що йому була заподіяна, з вини ДП «Добропіллявугілля», моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 тисяч гривень. Позивач в судове засідання не з»явився, надавши заяву в якій просить розглянути його позовні вимоги без його участі, які він підтримує в повному обсязі. Також в своїй заяві позивач зазначив, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається відповідне підтвердження. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, згідно заяви позивача, останній не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював в ВП "Шахта "Новодонецька" ДП "Добропіллявугілля". Даний факт підтверджується копією трудової книжки. Під час виконання трудових обов'язків, 04.02.2011 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму (діагноз - закритий внутрисуглобний перелом 2-ї плюснової кістки правої стопи), що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві від 20.03.2011 року форми Н-5 (а.с.4) та актом №10 за формою Н-1 від 20.03.2011 року (а.с.5). Висновком МСЕК від 12.07.2011 року позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом від 04.02.2011 року на строк з 12.07.2011 року по 01.08.2012 року. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно, як з вини самого позивача, так і з вини інших осіб підприємства, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві форми Н-5 від 20.03.2011 року (а.с.4). З акту розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві від 20.03.2011 року (а.с.4) та акту №10 за формою Н-1 від 20.03.2011 року (а.с.5) вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] трапився внаслідок: невиконання [PERSON] вимог п.11 "Інструкції з охорони праці №1 для гірника очисного забою" та внаслідок порушення виконуючим обов'язки гірничого майстра ділянки з видобутку вугілля №3 ВП «Шахта «Новодонецька», який не забезпечив безпечні умови у своїй зміні, чим порушив п.2.2, п.2.5.15 "Посадової інструкції гірничого майстра ділянки з видобутку вугілля №3 ". Враховуючи наведене, в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП і що відповідач не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві та актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві. Зазначені небезпечні умови праці стали однією із причин нещасного випадку на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманої травми отримав ушкодження здоров"я. Пошкодженням здоров'я внаслідок отриманої на виробництві травми позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок на виробництві, рішеннями МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок виробничої травми позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, які були досліджені та проаналізовані у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, характер немайнових втрат позивача, їх тривалість, можливість їх відновлення, стан здоров»я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, які необхідні останньому для відновлення попереднього стану, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000 (сім тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial