Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що припинили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира № 611 в будинку № 2, розташованому по вул. Залеська у м. Сімферополь. У вищезазначеній квартирі зареєстровані і проживають крім неї члени її сім’ї: чоловік [PERSON] і дочка [PERSON] Крім того, у цій квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі [PERSON] і [PERSON], які не є членами її сім’ї, а зареєстровані у її квартирі на праві піднайму житлового приміщення. У відповідності з положеннями ч.1 ст.91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім’ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановленому ЖК України. У відповідності з положеннями ч.4 ст.91 ЖК України договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації. Згідно положень п.1 ч.1 ст.93 ЖК України здача жилого приміщення в піднайом не допускається якщо в результаті вселення піднаймача розмір жилої площі, що припадатиме на кожну особу, яка проживає у цьому приміщенні, буде меншим від установленого для надання жилих приміщень. Позивач ніякого письмового договору у письмовій формі з відповідачами не укладала, і крім того, житлова площа її квартири складає 30 кв.м, отже, в результаті вселення відповідачів розмір житлової площі, що припадатиме на кожного члена її сім’ї опиниться менше від установленого для надання жилих приміщень. Наслідком недодержання встановленого порядку здачі жилого приміщення в піднайом, а саме вимог ст.93 ЖК України, тягне за собою недійсність договору піднайму (ст.94 ЖК України). Зважаючи на ту обставину, що при реєстрації відповідачів у житловому приміщенні на умовах піднайму були порушені положення ч.4 ст.91, п.1 ч.1 ст.93 ЖК України, такий договір піднайму є недійсним на підставі вимог ст.94 ЖК України. Недійсність договору безпосередньо витікає із закону, а саме з положень ст.94 ЖК України, тому визнавати даний договір недійсним в судовому порядку не потребується. Крім того, даний договір не створює ніяких правових наслідків. За таких обставин у відповідачів відсутні правові підстави піднайму житлового приміщення квартири № 611, розташованої по вул. Залеська, 2 у м. Сімферополь, в тому числі права користування житловим приміщенням даної квартири. Просила визнати відповідачів такими, що припинили право користування цією квартирою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідачі не є членами сім’ї позивача, вона зареєструвала відповідачів у квартирі за проханням своїх друзів, збіг прізвища ніяким чином не пов’язано з наявністю родинних відносин. Вважає, що недотримання умов укладення договору піднайму тягне його недійсність та припинення за відповідачами права користування житловим приміщенням, тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідачі у судове засідання не з’явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси, фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси фізичних та юридичних осіб. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири № 611, розташованої по вул. Залеська, 2 у м. Сімферополь на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20 лютого 2012 року Сімферопольською міською Радою АР Крим на підставі розпорядження органу приватизації № 128 від 20.02.2012 року (а.с.5-6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі 21.12.2012 року, що вбачається з довідки № 1811, виданої 04.11.2013 року ЖКП «Побутфон» (а.с.7). Згідно змісту даної довідки, відповідачі зареєстровані у квартирі на умовах піднайму. При цьому, діючим законодавством передбачено, що сторонами договору піднайму є наймач і піднаймач, і такий договір є похідним від договору найму. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що між позивачем, як власником квартири, та відповідачами склалися фактичні правовідносини найму житла, а не піднайму, як зазначено позивачем, та вказано у довідці ЖКП «Побутфон», не зважаючи на відсутність письмового договору найму. Дані довідки № 1811, виданої 04.11.2013 року ЖКП «Побутфон», у відповідності з якою відповідачі були зареєстровані у квартирі позивача на умовах піднайму, суд до уваги не приймає, оскільки зазначене суперечить вимогам діючого законодавства та встановленим обставинам. За таких обставин, правовідносини щодо користування жилими приміщеннями державного і громадського житлового фонду, на які посилається позивач у позовній заяві, в даному випадку застосовані бути не можуть, а повинні регулюватися ЦК України щодо найму житла та главою 6 ЖК України щодо користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року із змінами, при вирішенні спорів, пов’язаних з користуванням наймачами жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду, суди повинні мати на увазі, що укладений на невизначений строк договір найму жилого приміщення може бути розірваний за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому і членам його сім’ї і наймач був попереджений про наступне розірвання договору не менше ніж за три місяці (ст.168 ЖК). Зважаючи на те, що підстав для визнання відповідачів такими, що припинили право користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено, у задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed