Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-13 00:00:00

Чугуївський міжрайонний прокурор Харківської області звернувся до суду із заявою, в якій просить провести примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 1 для проведення обстеження та лікування на строк до 3-х місяців, оскільки він хворіє на відкриту форму туберкульозу, відмовляється від обстеження та лікування у добровільному порядку, ухиляється від дотримання режиму лікування, не проходить у встановлені строки медичні огляди та обстеження, не дотримується вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідеміологічних правил і норм, тим самим становить епідемічну небезпеку для оточуючих. Посилаючись на те, що хворий ставить під загрозу здоров'я оточуючих осіб, просить винести рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу Справа відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України розглядається без участі хворого, оскільки за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби і в залі суду перебувати не може. Законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію, [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 52). Представник Чугуївської центральної районної лікарні ім. М.І. Кононенка за дорученням [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та документи що підтверджують хворобу [PERSON] і необхідність його лікування, оскільки [PERSON] після надання заяви до суду про обовязкову його госпіталізацію до протитуберкульозного закладу погодився пройти обстеження (а.с. 56). При таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з висновку лікарської комісії КЗОЗ Чугуївська центральна районна лікарня від 25.09.2013 року [PERSON] знаходиться на обліку у Чугуївському ПТК з діагнозом ВДТБ (19.09.2012) правої легені, Деср +, МБТ+, М+, К+, Гист 0, Кат.1 Каг 3 (2012р.), двосторонній ексудативний плеврит. З 15.09.2012 року по 28.03.2013 року знаходився на лікуванні в Обласному протитуберкульозному диспансері № 1, з 11.04.2013 р. переведений до МРТБ. За висновком Чугуївської ЛКК від 11.04.2013 року динаміка негативна, легень інф Дестр+, МБТ +, М+, К+, Рез 1, HRES Кат 4, Каг 2 (2012р.) При проведенні амбулаторного лікування [PERSON] ліки приймав не регулярно, в подальшому від амбулаторного лікування відмовляється, на виклики 20.07.2013 року, 08.08.2013 року та 25.09.2013 року до лікаря фтизіатра не зявляється. На теперішній час у [PERSON] відмічається негативна рентген динаміка перебігу захворювання. Від проходження лікування в стаціонарі та санаторії хворий відмовляється (а.с. 18). Згідно ст.11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. У відповідності до статті 22 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення - особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ст. 283 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ст. 286 ЦПК рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до наданого висновку лікарсько-консультативної комісії для корекції лікування мультирезистентного туберкульозу Обласного протитуберкульозного диспансеру № 1 від 10.10.2013 року № , яку [PERSON] погодився пройти після отримання матірю судової повістки про виклик до суду з приводу розгляду заяви про примусову госпіталізацію, хворому [PERSON] проведене контрольне обстеження 07.10.2013 року і він потребує лікування препаратами ІІ ряду на протязі 6 місяців в умовах туберкульозного санаторію (а.с. 53, 54). Враховуючи, що [PERSON] хворий на туберкульоз, форма якого є заразною, самовільно ухиляється від лікування, є підстави для часткового задоволення заяви в частині примусової його госпіталізації до протитуберкульозного закладу в обласний протитуберкульозний диспансер № 1 строком на 90 днів, оскільки обстеження [PERSON] пройшов добровільно. Згідно з Законом України Про внесення змін до деяких Законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз ч. 1 ст.10 Закону України Про міліцію доповнено новим пунктом 21-1 такого змісту: здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу до протитуберкульозного закладу. На підставі викладеного і

Outcome: partial