Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності на гараж, посилаючись на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 294109, виданого 27 квітня 2009 року [PERSON] міською радою, їй належить земельна ділянка площею 0,0030 га, розташована по [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування індивідуального гаражу. У 2009 році нею був збудований гараж за вищевказаною адресою загальною площею 24,80 кв.м і [PERSON] міським БТІ 15 жовтня 2009 року був виготовлений технічний паспорт на збудований мною гараж. Згідно зведено-оцінювального акту дійсна вартість гаражу складає 24779 грн. 11 травня 2011 року планово-технічною комісією виконкому [PERSON] міської ради їй було дозволено оформити документи на гараж розміром 5,0х6,0 м по [ADDRESS]. Відповіддю від 04 жовтня 2013 року № 3/1729 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області відмовила їй у прийнятті в експлуатацію збудованого гаража. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 11 листопада 2013 року, гараж «Б-1» по [ADDRESS], оцінюється як придатний до нормальної експлуатації. Просила визнати за нею право власності на гараж, розташований по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, оскільки іншим шляхом позивачка позбавлена можливості оформити правовстановлюючі документи на збудований нею гараж. Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області у судове засідання надав заяву з проханням провести розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 37, 38). Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представник позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 294109, виданого 27 квітня 2009 року [PERSON] міською радою, позивачці [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0030 га, розташована по [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування індивідуального гаражу, що підтверджується вищевказаним державним актом (а.с. 3). У 2009 році був збудований гараж за вищевказаною адресою загальною площею 24,80 кв.м і [PERSON] міським БТІ 15 жовтня 2009 року був виготовлений технічний паспорт на збудований мною гараж. Згідно зведено-оцінювального акту дійсна вартість гаражу складає 24779 грн. (а.с. 5-9). 11 травня 2011 року планово-технічною комісією виконкому [PERSON] міської ради позивачці [PERSON] було дозволено оформити документи на гараж розміром 5,0х6,0 м по [ADDRESS], що підтверджується випискою з протоколу (а.с. 4). Відповіддю від 04 жовтня 2013 року № 3/1729 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області відмовила позивачці [PERSON] у прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого окремо розташованого гаража по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 11 листопада 2013 року, складеного КДНВП «Кварсит» м. Костянтинівка, гараж «Б-1» по [ADDRESS], відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації і оцінюється як придатний до безпечної експлуатації (а.с. 11-30). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує право інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: за позивачкою [PERSON] варто визнати право власності на гараж «Б-1» загальною площею 24,80 кв.м, розташований по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 328, 376 ЦК України,

Outcome: approved