Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в листопаді 2013 року до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON] В даний час він навчається в Кримському державному медичному університеті імені [PERSON] на 1 курсі денної котрактної форми навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач, який має можливість надавати допомогу, таку допомогу не надає, просив суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на навчання в сумі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати початку та до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з’явилася, про причини неявки суд не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням змісту заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали, вивчивши обставини справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 57 ЦПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів і т.д. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню дитину – сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, в якому [PERSON] записаний його батьком (арк. справи 4). [PERSON] проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] (арк. справи 7). Він досяг повноліття, але потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання на першому курсі Кримського державного медичного університету імені [PERSON] із денною контрактною формою навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2013 року, що підтверджується довідкою № 20 від 05 вересня 2013 року (арк. справи 6). Відповідач не бере участі в утриманні сина, тимчасово не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, працездатний, не є інвалідом, доказів про наявність інших утриманців не надав. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов’язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В разі відмови батьків від утримання повнолітньої дитини в період навчання, стягнення з них аліментів проводиться в судовому порядку. Позов до суду в такому випадку може подати як самі дочка або син, так і той з батьків, з ким проживає дочка або син. Статтею 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в ст. 182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи матеріальне положення повнолітнього сина і відповідача та спільне проживання дитини з матір’ю, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у сумі 500,00 грн. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини слід стягнути з дня пред'явлення позову, тобто з 20 листопада 2013 року. Оскільки право повнолітнього сина на утримання припиняється, згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, у разі припинення навчання, аліменти слід стягнути до закінчення терміну навчання, тобто до 30 червня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 182, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial