Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в АР Крим, ВДАІ з обслуговування адміністративної території Чорноморського району при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. Свої вимоги мотивуючи тим, що 27 серпня 2013 року працівниками ВДАІ з обслуговування адміністративної території Чорноморського району при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим у відношенні [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом «Мерседес-Спринтер» у стані наркотичного сп’яніння. Вказаний автомобіль був поміщений на штрафний майданчик. 12.09.2013 року Чорноморським районним судом АР Крим винесена постанова про закриття провадження по справі у відношенні [PERSON] у зв’язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд при розгляді справи встановив, що [PERSON] не знаходився в стані наркотичного сп’яніння. Вказана постанова набрала чинності 23.09.2013 року. Власник автомобіля «Мерседес-Спринтер» - [PERSON], яким керував [PERSON], змушений був понести витрати, пов’язані зі зберіганням транспортного засобу, за доставку автомобіля на штрафний майданчик, з наданням комп’ютерних послуг при підготовці документів на видачу транспортного засобу, інформаційні послуги. Сума понесених витрат складає 1638,50 грн. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті необґрунтованою та безпідставною та просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1838,5 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення, викладені в позовній заяві. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим – відповідач по справі, заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі та пояснила, що в позовній заяві позивачем не наведено обґрунтованих вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У позовній заяві позивач не наводить фатів неправомірних дій стосовно нього, а лише вказує на проведення з ним процесуальних дій, які не можуть бути підставою для відшкодування шкоди. Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться за рахунок коштів державного бюджету Державною казначейською службою України, але тільки у разі доведення позивачем спричинення такої шкоди, протиправність діяння особи, яка заподіяла шкоду, наявності причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні. Крім того, позовна заява [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не містить обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди відповідно до Закону. Представник Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території Чорноморського району при ГУ МВС України в АР Крим - відповідач по справі, проти позову заперечував та пояснив, що дії працівників ВДАІ були правомірними. Доказом того є Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2013, відповідно до якого [PERSON] під час керування транспортним засобом перебував в стані наркотичного сп’яніння. Саме цей висновок був підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративний матеріал, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу, автомобіля «Мерседес-Спринтер», номерний знак АК 0409 СI. 27.08.2013 року о 19-45 годині, у відношенні [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес-Спринтер», номерний знак АК 0409 СI , складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КпАП України за керування транспортним засобом у наркотичному стані. На виконання вимог ст.265-2 КпАП України, транспортний засіб автомобілем «Мерседес-Спринтер», номерний знак АК 0409 СI, було доставлено на майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Постановою Чорноморського районного суду від 12.09.2013 року . провадження в справі про адміністративне правопорушення за адміністративним протоколом у відношенні [PERSON] по ч. 1 ст.130 КпАП України закрито у зв’язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили. Згідно з вимогами ст. 265-2 КУпроАП України у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідачем не було надано суду доказів того, що транспортний засіб, яким керував [PERSON], перешкоджав дорожньому руху та була необхідність у відправці транспортного засобу на штрафний майданчик. Відповідно до ст. 267 КпАП України адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, прокуророві або до суду. Оскарження чи опротестування заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання. Згідно зі ст.296 КоАП України скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв'язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість. [PERSON], власник автомобіля «Мерседес-Спринтер», яким керував [PERSON], був присутній при складенні протоколу та змушений був понести витрати, пов’язані з доставкою автомобіля на штрафний майданчик, зберіганням транспортного засобу, з наданням комп’ютерних послуг при підготовці документів на видачу транспортного засобу. Сума понесених ним витрат складає 1638,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно з вимогами ч. 6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, а ч. 7 ст.1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Частиною 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, у тому числі моральна, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу, у випадках, визначених ч. 1 ст. 2 вказаного Закону. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню ст.22 ЦК України. Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Приймаючи до уваги, що ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачає відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності і справедливості, інших обставин, які мають істотне значення для справи, суд вважає що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 200 грн. Виходячи з того, що Державне казначейство України є головним розпорядником бюджетних коштів, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки Головне управління Державного казначейства України в АРК має статус юридичної особи та є територіальним органом Державного казначейства України, то моральну та матеріальну шкоду слід стягнути з Головного управління Державного казначейства України в АРК. На підставі ст. 23, 1167, 1176 ЦК України,

Outcome: partial