Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у квартирі, як член родини колишнього співвласника [PERSON], яка була дружиною позивача та померла. Протягом останніх трьох років відповідач за місцем реєстрації не з'являвся, зобов'язання щодо утримання квартири не виконував, отже може бути визнаний судом таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], внаслідок тривалого не проживання за вказаною адресою та втратою члена сім'ї, яка була співвласником квартири. Оскільки позивачу не відомо місце знаходження відповідача, він змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений завчасно, просив розглянути справу у його відсутність в заочному порядку, на позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, але поважності причин неявки в судове засідання не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.03.2007 року, реєстровий номер 839 та договору дарування ? частки квартири від 26.07.2013 року, реєстровий номер 1787, позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS] (а. с. 6-7,9-10). За вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON], яка померла 23.10.2013 року і досі не знята з реєстраційного обліку, та відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 2009 року, однак останні три роки за місцем реєстрації не проживає, особистих речей в квартирі не має, витрат з оплати комунальних платежів відповідач не несе, участі в належному утриманні квартири не приймає. Перебування не реєстраційному обліку відповідача в квартирі [ADDRESS], веде до нарахування оплати за комунальні платежі на його особу, які сплачує позивач у справі, як єдиний власник квартири. Такі витрати є зайвими та необґрунтованими, оскільки відповідач фактично у квартирі не проживає протягом тривалого часу. Право власності гарантується кожному. Кожен має право на захист свого права власності. Враховуючи обставини справи, та

Outcome: approved