Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 листопада 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем у Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1182. Від спільного життя з відповідачем у них є неповнолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, по причині різних поглядів на шлюб та сім`ю. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, на примирення не згодна, прохає шлюб розірвати. Також прохала стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в суді. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши письмові пояснення, у яких вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу, прохає розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 листопада 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів у Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції того ж дня зроблено запис за № 1182. (а.с. 6). Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть та фактично не спілкуються між собою. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заяви відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також позивач у своїй позовній заяві прохає стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в суді. Закон України «Про судовий збір» вказує, що цей закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Стаття 1 визначає, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про судовий збір», п. 1 ч. 3 та ст. 81 ЦПК України виключено. Стаття 88. ЦПК України «Розподіл судових витрат між сторонами» ч. 1 зазначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно відмовити. Стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору - 107 грн. 30 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial