Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

У серпні місяці 2013 року позивач звернувся із позовом до суду, який обгрунтовує тим, що йому на праві власності належить одна третя частина однокімнатної квартири за [ADDRESS]. Крім нього співвласниками помешкання є [PERSON] та малолітня [PERSON], законними представниками якої є її батьки, відповідачі у справі. Позивач направив відповідачам через приватного нотаріуса заяву про продаж зазначеної частки квартири, що йому належить, відповідно до статті 362 Цивільного кодексу України за ціною 71 460 грн. Однак відповідачі заявою від 24 лютого 2011 року повідомили нотаріуса [PERSON] і його, [PERSON], про те, що не мають наміру придбавати у нього частку квартири за запропонованою ціною. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.10.2012 року постановлено вселити [PERSON] у означену квартиру та зобов»язано [PERSON] не чинити перешкод в користуванні житлом. Відповідно до вимог закону позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а якщо виділ у натурі неможливий, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Просить визнати право власності по одній шостій частині квартири за кожним із відповідачів з одночасним стягненням грошової компенсації на його користь. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просять їх задоволити. Суду пояснили, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2012 року позивача вселено у однокімнатну квартиру за [ADDRESS] та зобов»язано [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні нею. Однак відповідач після примусового вселення створив неможливі умови проживання, тому він наполягає на виплаті йому грошової компенсації належної йому однієї третьої частини квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні діючи в інтересах батька [PERSON] та інтересах малолітньої доньки заявленого позову не визнав та суду пояснив, що не заперечує проти проживання позивача у означеній квартирі, однак сплатити йому грошову компенсацію у розмірі 71 460 грн змоги не має, вважає вказану ціну завищеною. [PERSON] дала суду аналогічні покази. Представник служби у справах дітей заявленого позову не визнав. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення представників відповідачів та представника служби у справах дітей, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] на праві власності належить одна третя частина однокімнатної квартири за [ADDRESS]. Решта інших дві третини означеної квартири по оджній третині кожному належить на праві власності [PERSON], інваліду ІІ групи з ураженням рухового апарату згідно довідки МСЕК серії ХМ №237354 та його малолітній онуці [PERSON]. Зважаючи на те, що поділ та встановлення порядку спірної однокімнатної квартири, житловою площею 16,7 кв.м., загальною площею 31.8 кв.м. є неможливими, між сторонами склалися неприязні стосунки, а позивач бажає отримати грошову компенсацію вартості належної йому частки у квартирі та може, як власник припинити своє право на цю частку. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як убачається із матеріалів справи, відповідачеві [PERSON] та його малолітній онуці належить по одній третині кожному, виділ належної позивачеві частки є неможливим. Статею 364 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У спірній квартирі проживає відповідач, він визнає право позивача на належну йому частку в квартирі, а доказів, що після вселення позивача у спірну квартиру за рішенням суду, відповідачем створювались перешкоди у користуванні нею [PERSON], позивачем та його представником не надані, а судом таких не здобуто. Окрім того відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, [PERSON] малолітньою, іі законні представники не згодні та не спроможні вартість майна іншого співвласника, тому що доходи сім»ї є незначними та [PERSON] необхідно проводити оперативне втручання по заміні суглобу, таке лікування є дорого вартісним. За таких обставин стягнення за рішенням суду грошової компенсації частки позивача, який бажає виділу, з відповідачів, котрі сплатити її неспроможні, та визнання за останніми всупереч їх волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншим співвласникам є неприпустимим. Виходячи із викладеного позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed