Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтаської міської Ради (далі КП ЖЕО №2) звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за участю третіх осіб територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської Ради Управління державної міграційної служби України в Полтавській області , органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві Ради про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою №7 По вул..Карла Лібкнехта 16/2 у м.Полтаві, посилаючись на те, що на балансі КП ЖЕО №2 знаходиться будинок №16/2 по вул.К.Лібкнехта у м.Полтаві. Квартира №7 у вищезазначеному будинку є службовою КП ЖЕО №2. На підставі рішення виконкому Полтавської міської ради №262 від 16.09.2011р., 27.09.2011р. виконком Полтавської міської ради видав ордер №19 на право зайняття службового приміщення [PERSON] зі складом сім»ї: [PERSON] 24.12.1980р.н., діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] [PERSON] на момент видачі ордеру працювала двірником в КП ЖЕО №4. 31.12.2011р. [PERSON] була звільнена з КП ЖЕО №4 по переводу в КП ЖЕО №8 за п.5 ст.Зб КЗпП України. 02.04.2012р. [PERSON] була звільнена з КП ЖЕО №4 по переводу в КП ЖЕО №2 за п.5 ст.Зб КЗпП України. 31.05.2012р. [PERSON] була звільнена з КП ЖЕО №2 по ст.38 КЗпП України. З моменту звільнення відповідач з КП ЖЕО №2 в трудових відносинах не перебуває. Відповідно до п.15 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р. №37 службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов'язків, які потребують проживання в такому приміщенні. ¦ Відповідно до п.28 Положення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї службове жиле приміщення зберігається за ними у випадках і в строки, вказані в статті 71 Житлового кодексу УРСР. Відповідно до ст.118 ЖКУ службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно з ст.124 ЖКУ робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. 01.Об.2012р. КП ЖЕО N22 за вих.№463/02 було надіслано попередження про необхідність звільнення [PERSON] службової квартиру [ADDRESS] ум.Полтаві та зняття з реєстраційного обліку за даною адресою в місячний термін. 02.07.2012р. був здійснений комісійний вихід за вищезазначеною адресою з метою перевірки виконання попередження від 01.06.2012р. стосовно звільнення квартири. [PERSON] з'ясовано, що відповідач разом з дітьми за даною адресою не проживають. 28.01.20 1 Зр. був здійснений комісійний вихід за даною адресою з метою перевірки проживання відповідача з дітьми. [PERSON] з'ясовано, що відповідач разом Із дітьми за даною адресою не проживають з липня 2012 року, що підтверджено [сусідами. Але змінивши своє місце проживання, відповідач не проживає у даній квартирі, залишаючись при цьому зареєстрованим в ній по сьогоднішній день. Відповідно до ч.іст.6 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця і проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідач грубо порушив вимоги даної статті та не зареєструвався за своїм реальним місцем проживання. Відповідно до ст.71 ЖКУ - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖКУ - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач просив визнати [PERSON] 24.12.1980р.н., [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування квартирою №7 по вул.К.Лібкнехта 16/2 у м.Полтаві. Судові витрати понесені КП ЖЕО №2 при подачі позовної заяви в розмірі 114грн.70коп. покласти на [PERSON] [INFO] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідачка з позовом не погодилася та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вона отримала вказану квартиру, як службове, не придатною для проживання, здійснила там ремонт за власний кошт - провела воду, газ, телефон але змушена була звільнитися з роботи в травні 2012 року в зв»язку з доглядом за своєю бабусею [PERSON] [INFO], яка потребує стороннього догляду. За нею здійснював догляд та спільно проживав батько відповідачки [PERSON], який помер 12 квітня 2012 року. Тому вона, відповідачка, проживає разом з бабусею в даний час в с.Щербаки, Кременчуцького району Полтавської області. Зв»язку з квартирою №7 по вул..Карла Лібкнехта 16/2 в м.Полтаві вона, відповідачка, не втрачає, здійснює оплату комунальних послуг, в квартирі тимчасово проживає її мати [PERSON] Відповідачка щонеділі приїздить в квартиру, користується нею та всіма зручностями. З огляду на зазначене вважає, що вона не втратила право на житло з підстав не проживання в ньому понад шість місяців без поважної причини. Що стосується підстав виселення з квартири в зв»язку з припиненням трудових стосунків, то відповідачка вважає, що вона не може бути виселена без надання іншого житлового приміщення, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Відповідачка просила відмовити в задоволенні позову. Представник територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської Ради [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачка користується службовим приміщенням, яке отримала в зв»язку з трудовим договором. Але на даний час вона звільнилася за власним бажанням,тому має звільнити житлове приміщення. Представник УДМС України в Полтавській області до суду не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути позов без їх участі, (а.с.8-9). Представник органу опіки та піклування Октябрської районної в м.Полтаві Ради [PERSON] проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні , оскільки неповнолітні діти не можуть бути виселені з житлової площі без надання іншого житлового приміщення. Суд, заслухавши сторони, представників третіх осіб, допитавши свідків, вивчивши надані докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що на підставі ордера №19 виданого згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міскої Ради №262 від 16.09.2011 року на ім.»я [PERSON] 27.09.2011 року (а.с.10), відповідачка поселилася в квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати житловою площею 11,7 кв. Квартира належить КП ЖЕО №4 в м.Полтаві. Разом з відповідачкою поселилися в квартиру і її двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Квартира була надана як службове житлове приміщення на період роботи відповідачки в ЖЕО №4 двірником. Відповідачка звільнилася з роботи в ЖЕО в зв»язку з тим, що була вимушена здійснювати догляд за рідною бабусею [PERSON] [INFO] яка проживає в [INFO] та потребує стороннього догляду,як зазначено в довідці №70 від 27.11.13 року виданій Потоківською амбулаторією загальної практики- сімейної медицини Кременчуцького району Полтавської області . Раніше догляд за бабусею здійснював батько відповідачки [PERSON] , який помер 18 квітня 2012 року. Мати [PERSON] не могла здійснювати догляд за бабусею, оскільки хворіє, була прооперована та є непрацездатною в силу свого стану здоров»я, про що свідчить довідка Полтавського онкодиспансеру від 22.11.2013 року . Таким чином судом встановлено, що відповідачка з поважної причини тимчасово не проживає в спірній квартирі, але зв»язку з квартирою не втратила, регулярно сплачує за комунальні послуги, за власні кошти провела водовідведення в квартиру, користується послугами телефонного зв»язку та Інтернету, про що свідчать надані суду довідки. Відповідачка [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради і одержує допомогу на дитину одинокій матері згідно Закону України « Про державну допомогу сім»ям з дітьми» на доньок [PERSON] 06.11.2000 року та [PERSON] [INFO], про що свідчить довідка №12611 від 28.11.2013 року видана управлінням праці та соцзахисту населення Октябрської районної в м.Полтаві Ради. В судовому засіданні представник ЖЕО №2 суду пояснив, що спірна квартира має бути звільнена відповідачкою, оскільки власник має на меті розпорядитися квартирою, надавши її іншій особі. В спосіб, зазначений в позові, позивач має намір виселити відповідачку з займаного^службового житлового приміщення. У відповідності до п.6 ч.І ст.125 Житлового кодексу Української PCP без надання іншого житлового приміщення в випадках, вказаних в ст.124 зазначеного Кодексу не можуть бути виселені одинокі особи з проживаючими разом з ними неповнолітніми дітьми. Як встановлено судом відповідачка є одинокою матерею, яка має на утриманні двох малолітніх дітей., отже вона не може бути виселена без наданні іншого житлового приміщення, яке повинно відповідати вимогам передбаченим ч.2 ст.114 Житлового кодексу Української PCP. Суд критично оцінює надані позивачем акти виходу за місцем знаходження квартири комісії ЖЕО №2 (а.с.8,9), оскільки вони є ідентичними , до складу комісії входять здебільшого працівники ЖЕО, а судом встановлено, що відповідачка не завжди знаходилася вдома, оскільки більшу частину часу знаходилася у своєї бабусі за місцем її проживання в Кременчуцькому районі в с.Щербаки, тому дані, вказані в акті є недостовірними та надуманими, оскільки мешканці спірної квартири не були опитані членами комісії. Зібрані по справі докази дають підстави суду для відмови в задоволенні позовних вимог, як за ст.71-71 ЖК України, оскільки суду не надано позивачем доказів ,що відповідачка без поважної причини відсутня в квартирі більш як півроку, так і позивачем не надано доказів того, що відповідачка має бути виселена з займаного житла всупереч вимогам ст.125 ЖК України без надання іншого житлового приміщення. Позивачем не порушувалося в позовних вимогах питання про виселення відповідачки , але позивач посилається на норми ст.118,124 ЖК України, як на підставу позовних вимог. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача повністю. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи в їх сукупності.

Outcome: dismissed