Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", звертаючись з позовом до [PERSON], просило суд: "В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110184 від 06 лютого 2008 року в сумі 36475,22 грн. вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" предмет застави - автомобіль Chery, модель Elara, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Chery, модель Elara, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, модель Elara, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати. Представник позивача Стадников Д.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстави, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу вказаній в позовній заяви, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та [PERSON] укладено Кредитно-заставний договір за №DN81AR03110184 (далі по тексту Договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 67600,25 грн. на строк до 05 лютого 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 9,60 % річних, а Позичальник зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки встановлені даним договором і виконати свої обов'язки за даним договором в повному обсязі. (а.с.15-26) Як передбачено у п.8.1 Договору, предметом застави за цим Договором є автомобіль, власником (або співвласником) якого є Позичальник і детальний опис якого наведено у статті 17.9 Договору. У п.17.9 Договору визначено опис предмету застави, а саме: Chery Elara, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно, позивач зазначає, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, яка станом на 22 січня 2013 року складає 36475,22 грн., яка включає: заборгованість по кредиту - 33312,19 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 776,15 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 338,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 73,87 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1725,01 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.7-10) 28 листопада 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" направило на адресу [PERSON] (вих.№30.1.0.0/2-464) повідомлення про необхідність погашення поточної заборгованості по кредитному договору, яка складала 2887,90 грн., у тому числі: основний борг - 1561,07 грн.; відсотки - 557,94 грн.; пеня - 55,28 грн.; комісія 338,00 грн. (а.с.11) Згідно ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойку), необхідні витрати та утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями п.23 Договору застави автотранспорту, звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбаченим п.п.15.7.1, 15.7.2, 15.7.3, 15.8 цього Договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Якщо Заставодержатель у випадку порушення Заставодавцем умов Кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; або несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; або іншого істотного порушення умов Кредитного договору. Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які неврегульовані цими актами; можуть відступитись від законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступитись від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до статі 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжував, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяжування, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, у якій зазначена можливість продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Крім того, відповідно до п.10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливо за умов обов'язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця та невиконання позичальником цієї вимоги протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення. Як вбачається з матеріалі справи та долучених до позову доказів, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" не зверталось до [PERSON] з вимогою про дострокове повернення всього кредиту, враховуючи, що строк дії кредитного договору визначений до 05 лютого 2015 року, та не повідомило про початок процедури реалізації заставленого майна в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, тобто визначена договором застави процедура звернення стягнення на предмет застави позивачем дотримана не була, що суперечить положенням договору застави та нормам чинного законодавства, яке регулюють ці відносини. Крім того, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", звертаючись з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно, не визначили вартість предмету застави, що унеможливлює надати оцінку співмірності визначеної позивачем суми заборгованості за кредитом із вартістю заставленого автомобіля, в той же час відповідно до положень Закону України "Про заставу", однією із вимог дотримання даної процедури є визначення початкової ціни предмету забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що має можливе юридичне значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Разом з тим, позивачем визначено спосіб реалізації заставленого майна наступним чином: "Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, модель Elara, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України". В той же час, визначений позивачем спосіб реалізації заставленого майна, не кореспондується з нормами чинного законодавства, оскільки вирішення питання про надання права Банку продавати автомобіль від імені [PERSON], тобто фактично видати доручення Банку від імені Позичальника на реалізацію майна, не входить до повноважень суду, також такий спосіб звернення стягнення на заставлене майно, визначений сторонами договору, як спосіб позасудового звернення стягнення (п.13.2- 13.3 Договору), тому, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до статті 44 Закону України "Про заставу", заклад як самостійний вид застави виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Виходячи з умов укладеного між сторонами Договору, сторони не домовлялися про передачу автомобіля у заклад, заставне майно знаходиться у користуванні заставодавця, який зобов'язувався забезпечити його належне зберігання, а також застрахувати і надавати можливість для перевірки його стану. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України „Про заставу" заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Обов'язки та права заставодержателя при закладі передбачені ст.ст. 45, 46 вказаного Закону. Згідно зі ст. 20 Закону України „Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Таким чином, враховуючи зміст поняття закладу, права та обов'язки сторін при закладі, відповідно до ст.ст. 44, 45, 46 Закону України „Про заставу", заклад є одним із самостійних способів застави, і за своєю правовою природою покликаний забезпечити можливість заставодержателя виконати зобов'язання заставодателя примусово, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет застави. Також, як передбачено положеннями ст.44 Закону України "Про заставу", якщо заставодавець всупереч вимогам закону чи договору не передасть предмет застави у володіння заставодержателю, наприклад, у разі закладу, то заставодержатель вправі звернутись з позовом про передачу заставленого майна у його володіння незалежно від настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Зазначений позов є захистом порушеного права позивача щодо виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, виходячи з предмету спору, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" пред'явили вимоги до [PERSON] про вилучення транспортного засобу шляхом передачі його в заклад та звернення стягнення на заставлене майно, однак зважаючи не те, що в межах даного спору судом не встановлено обставин для задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на заставлене майно, відсутні підстави для задоволення вимог про вилучення транспортного засобу, яке належить на прав власності відповідачу, та передачі його в заклад банку, оскільки такий спосіб захисту передбачений законодавством для забезпечення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, у разі не виконання рішення суду зобов'язальною стороною, що є окремими предметом доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про вилучення транспортного засобу шляхом передачі його в заклад та звернення стягнення на заставлене майно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed