Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась зданим позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким змінити розмір аліментів з ? частини заробітку (доходу) відповідача, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення №2-197 2011 року Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2011 року на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявилася, у своїй письмовій заяві позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності останнього та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Фактично, як на підставу про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, позивач посилається лише на те, що відповідач [PERSON] не надає належної допомоги по утриманню їх спільної доньки [PERSON], [INFO], приховує свої доходи, та сплачує аліменти в розмірі 200-350 грн. не щомісяця. На утримання дитини їй потрібно не менш 1000 грн. (на ліки, на школу, на одяг та взуття, їжу, гуртки). Вважає, що відповідач за своїм матеріальним становищем здатний сплачувати аліменти у розмірі по 1000 грн. на місяць. Однак жодних доказів на підтвердження цих своїх доводів позивачкою суду не надано. Постановляючи 19 січня 2011 року рішення про стягнення аліментів, суд при визначенні розміру аліментів враховував усі істотні обставини, передбачені ст. 182 СК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак з наданого позивачем позову, не вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Тому суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, і у завдоленні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed