Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 серпня 2013 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 27 лютого 2013 року помер її батько [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 3,050 га, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,050 га, що розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 015440. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 27 лютого 2013 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 27 лютого 2013 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 268070 (а.с.8). 22 березня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 3,050 га [PERSON] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 3,050 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 015440 (а.с.9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом (а.с.9). Відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю позивача та дружиною померлого [PERSON]. Держаний нотаріус [PERSON], надала до суду спадкову справу після померлого [PERSON], який помер 27 лютого 2013 року, з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право власності на спадкову земельну ділянку не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що Державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено (а.с.13). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved