Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

11 жовтня 2013 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що їй належить на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній вище квартирі був зареєстрований з 25.01.2011 року відповідач та її донька, які перебували у шлюбі. Вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням суду від 04.01.2013 року, яке набрало чинності 08.03.2013 року виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Дітей у відповідача від вищевказаного шлюбу немає. Факт реєстрації Відповідача в квартирі [ADDRESS], підтверджується довідкою КЖЕП №2 від 07.10.2013, № 28102. 3 15 жовтня 2012 року Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особисті речі його відсутні, місце проживання Відповідача мені невідоме. Просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровської області зняти [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явився, надав заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. У судове засідання представник третьої особи не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Як встановлено у судовому засіданні, дочка позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 6, 7). Відповідно до наданої до суду довідки про склад сім'ї позивачки відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а. с. 10). Згідно Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], вказана квартира належить позивачці та складається з 1,11- коридорів, 2,3,7 - кладових, 4-кухні, 5,6,8 - житлових кімнат, 9-ванної, 10-убиральні, лоджі, балкону, житловою площею 37,6 кв.м., загальною площею 59,0 кв.м., приведеною площею 60,65 кв.м. (а. с. 4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Житловим Кодексом України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 - річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до матеріалів справи, а саме відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 01 листопада 2013 року (а. с. 15) відповідач [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим не значиться. Позивачкою не доведені обставини викладені у позові та спростовуються вказаною Довідкою ВГІРФО Дніпропетровської області, а тому за таких обставин в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачкою у сумі 114 грн. 71 коп. віднести за її рахунок.

Outcome: dismissed