Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.06.2012 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, що складається із будинковолодіння по вул.Шевченка,46 в с.Ясногірка Сарненського району Рівненської області, яку він прийняв як спадкоємець за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору у встановлений законом строк, однак у спадкодавця [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, яка за життя не зареєструвала право власності на будинок в РОБТІ, хоча збудувала його на відведеній земельній ділянці у встановленому законом порядку, в зв"язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому виникла необхідність у судовому захисті цивільних прав, просить встановити факт права власності за померлою [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Шевченка,46 в с.Ясногірка Сарненського району Рівненської області та визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно у виді будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] сільська рада письмовою заявою просить розглядати справу у відсутності представника, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] померла 25.06.2012 року (актовий запис №25) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 128263, виданого 26.06.2012 року. [PERSON] помер 15.12.2008 року (актовий запис №36) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ №069233. Згідно свідоцтва про народження серія VІІ-УР №1191953 [PERSON] народився 23.06.1966 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Заповітом нотаріально посвідченим 08.09.2008 року, який не змінений та не скасований, [PERSON] заповіла спірне будинковолодіння сину [PERSON], [INFO]. Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 15.11.2013 року [PERSON] в зв"язку із поданням заяви про прийняття спадщини від 17.11.2012 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно. Згідно виписки з погосподарської книги №20 с.Ясногірка Сарненського району вбачається, що особовий рахунок номер об"єкта господарського обліку - 0627-1 на будинок №46 по вул.Шевченка відкритий на [PERSON] Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.10.2013 року вбачається, що будинок №46 по вул.Шевченка в с.Ясногірка Сарненського району Рівненської області, 1960 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] Із довідки Рівненського ОБТІ від 15.10.2013 року встановлено, що право власності на житловий будинок №46по вул.Шевченка в с.Ясногірка Сарненського району Рівненської області станом на 15.10.2013 року не зареєстроване. Згідно роз"яснень п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться в сільській місцевості в селі Ясногірка Сарненського району, то згідно діючого на той час законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] та входить до спадкової маси після її смерті. Також судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняв спадщину за заповітом у виді будинковолодіння, так як так як в установленому порядку подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, спадкодавець фактично мала у власності будинковолодіння, що після її смерті на підставі факту права власності входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved