Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

13 червня 2013 року до суду з позовом звернувся [PERSON] до Державного підприємства Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], в обґрунтування вимог позивача вказала, що з 02 лютого 1978 року останній перебував у трудових відносинах з відповідачем. 11.08.2011 року звільнений з підприємства за станом здоровя. 24 лютого 1995 року під час виконання трудових обовязків з ним трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав травму правого ока, про що підприємством був складений Акт за формою Н-1 №11 від 27.02.1995 року. Згідно довідки МСЕК від 11 травня 1995 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 %. Крім того, під час роботи у вугільній промисловості отримав професійне захворювання, про що був складений акт за формою П-4 від 18 березня 2011 року. Довідкою МСЕК від 05 квітня 2011 року встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % по даному захворюванню та визнано інвалідом 3-ї групи. Як наслідок, позивачу\~ \~ завдано моральних страждань\~ \~ через фізичні болі,\~ \~ які він відчуває по\~ \~ сьогоднішній день, що вимушує\~ \~ звертатися за допомогою до лікарів, проходити лікування\~ \~ і докладати\~ \~ додаткові зусилля для організації свого життя, просить відшкодувати\~ \~ моральну шкоду стягненням\~ \~ грошової компенсації, яку він оцінює в 2550,00 грн. по травмі 1995 року та в 40000, 00 по професійному захворюванню 2011 року. Представник позивача вважає що, вказану моральну шкоду повинно відшкодувати підприємство, з яким позивач знаходився у трудових відносинах. Шкоду його здоровю спричинено з вини ДП Добропіллявугілля, а саме низьким рівнем охорони праці на підприємстві, невиконанням службових обовязків відповідних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці. Позивач до суду не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності позов не визнав, вважає що позивач знав, що умови праці у вугільний промисловості є тяжкими та небезпечними, що позивач проходив постійно медичний огляд, та був придатний до праці, та не надав доказів які б підтвердили його вимоги. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. Встановлено, що позивач з 1978 по 2011 роки працював у Відособленому підрозділі Шахта Піонер Державного підприємства Добропіллявугілля у шкідливих та небезпечних умовах праці. 11.08.2011 року був звільнений за станом здоровя, дані обставини підтверджуються копією трудової крижки (а.с.5-13). 24 лютого 1995 року під час виконання трудових обовязків з ним трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав травму правого ока, про що підприємством був складений Акт за формою Н-1 №11 від 27.02.1995 року (а.с. 14-15). Згідно довідки МСЕК від 11 травня 1995 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20% (а.с. 23). На час виникнення спірних правовідносин відносно травми 1995 року можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі-Правила). Відповідно до абзацу 2 п.11 Правил в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. Крім того, під час роботи у вугільній промисловості отримав професійне захворювання, в звязку з чим підприємством був виданий акт за формою П-4 від 18 березня 2011 року. Довідкою МСЕК від 05 квітня 2011 року встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % по даному захворюванню (за сукупністю 60%) та визнано інвалідом 3-ї групи (а.с.22) Під час чергового переогляду МСЕК, 09.04.2013 року, втрата працездатності у розмірі 60% та 3-тя група інвалідності визначена безстроково (а.с. 24). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.13 Закону України Про охорону праці ( в редакції Закону України від\~ \~ 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобовязаний\~ \~ створити на робочому місці\~ \~ в кожному структурному підрозділі\~ \~ умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. \~ Як встановлено,\~ \~ позивачу заподіяну шкоду здоровю з вини\~ \~ відповідача\~ \~ ДП Добропіллявугілля, оскільки під час виконання трудових обовязків\~ \~ він\~ \~ отримав\~ \~ пошкодження здоровя у вигляді професійного захворювання, і правовідносини\~ \~ \~ \~ з відшкодування моральної шкоди\~ \~ регулюються ст.237-1 КЗпП України. Відповідно до ст. ст.237-1 КЗпП України відшкодування працівнику\~ \~ моральної шкоди\~ \~ правадиться\~ \~ власником або уповноваженим\~ \~ ним органом у разі, якщо порушення його законних прав\~ \~ призвели до моральних страждань, втрати нормальних\~ \~ життєвих звязків і вимагають від нього\~ \~ додаткових зусиль для організації\~ \~ свого\~ \~ життя. \~ Конституційний Суд України\~ \~ в\~ своєму\~ рішенні\~ \~ від 8 жовтня 2008 року № 20-рп\\2008, остаточно визначив\~ \~ після скасування\~ \~ права\~ \~ застрахованих\~ \~ громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, на відшкодування моральної шкоди\~ \~ за рахунок Фонду, їх право\~ \~ відшкодувати моральну шкоду\~ \~ за рахунок власника\~ \~ або уповноваженого ним\~ \~ органу відповідно\~ \~ до ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує розяснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року, де вказано, що розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду у зв'язку з втратою з вини відповідача 60% працездатності безстроково, у позивача звичайно порушився уклад життя, він став інвалідом, багато часу лікувався амбулаторно і стаціонарно (а.с.18-21), хвороба виключила будь-які фізичні навантаження, постійно відчуває біль у попереку, важко ходити, із втратою здоров'я втратив високо оплачувану роботу, не в змозі належним чином матеріально утримувати свою сім'ю, і все це безсумнівно порушило його нормальний спосіб життя, відобразилось на відносинах у сімї та вимагає від нього додаткових зусиль для нормалізації його життя.

Outcome: partial