Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] та вселити її у вказаний житловий будинок, посилаючись на те, що з 03.04.2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON], проживала та зареєстрована [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, з червня 2012 року, [PERSON], як власник житлового будинку [ADDRESS] перешкоджає в доступі до будинку, проживанні в ньому, самочинно викинув речі, які належать [PERSON], іншого житла не має. Рішення щодо виселення з будинку [ADDRESS] відсутнє. Домовленості між сторонами, щодо усунення перешкод з боку відповідача, у проживанні позивача в житловому будинку [ADDRESS], немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про заочний розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримують. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що з 03.04.2009 року позивач перебувала в шлюбі з [PERSON], проживала та зареєстрована [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, з червня 2012 року, [PERSON], як власник житлового будинку [ADDRESS] перешкоджає в доступі до будинку, проживанні в ньому, самочинно викинув речі, які належать [PERSON], іншого житла не має. Рішення щодо виселення з будинку [ADDRESS] відсутнє. Домовленості між сторонами, щодо усунення перешкод з боку відповідача, у проживанні позивача в житловому будинку [ADDRESS], немає. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За змістом ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Таким чином позивач має право на користування спірним житловим приміщенням та вселення в нього.

Outcome: approved