Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-20 00:00:00

19.07.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.03.2012 року вивчаючи матеріали результатів перевірки звернення позивача до МВС України, він ознайомився з характеристикою на себе, яку видала Великокручанська сільська рада Пирятинського району Полтавської області. В даній характеристиці було відмічено, що позивач неврівноважена, скандальна людина, на критику реагує неадекватно. Позивач зазначає, що з такою характеристикою категорично не згоден, оскільки вона не відповідає дійсності та є необ`єктивною. Також позивач вказує, що дана характеристика була використана в постановах про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.12.2011 року та від 26.07.2012 року відносно [PERSON] , перевірка щодо дій якого проводилась за зверненням позивача, і крім того вказана характеристика, на думку позивача, відіграла суттєву роль при вирішенні цивільної справи за його позовом до [PERSON] , представником якого суду була надана вказана характеристика. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що дана характеристика не була підтримана виконкомом Великокручанської сільської ради на засіданні, яке відбулось 19.03.2012 року, а також не була підтримана і депутатами Великокручанської сільської ради на засіданні, яке відбулось 12.04.2013 року. В с. Велика Круча позивач проживає з червня 1970 року, проходив службу в авіаційному полку на льотних посадах, а після звільнення з лав армії працював 17 років в газовій котельні с. Велика Круча і в 2004 році вийшов на пенсію. Позивач зазначає, що мешканці авіамістечка з повагою відносяться до нього, оскільки він постійно захищає їх інтереси. Був обраний депутатом Великокручанської сільської ради 5-го скликання. На думку позивача, відповідач дав на нього негативну та необ`єктивну характеристику, чим принизив його честь, гідність та ділову репутацію і такими діями завдав позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн., оскільки позивач зазнав душевних страждань, що негативно відобразилось на його самопочутті. Тому позивач звернувся до суду і просить зобов`язати Великокручанську сільську раду спростувати видану на нього характеристику на розширеному засіданні сесії Великокручанської сільської ради та на загальному зібранні жителів військового містечка с. Велика Круча, стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду у сумі 5000 грн. та понесені позивачем судові витрати. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог до 10000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своє позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснив суду, що в с. Велика круча він проживає 43 роки і просто ужахнувся наданій на нього характеристиці, оскільки ніхто на нього ніколи не жалувався, завжди мав лише позитивні характеристики. Позивач зазначає, що такою характеристикою закреслено все що він заробив, і честь, і гідність, його осоромили на все село. Про цю характеристику знають вже не тільки в селі, а й міліції, тому позивач просить задовольнити позов вказуючи, що ніякими грошима не можна оцінити його душевну травму. В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач крім викладеного в позовній заяві посилається на те, що втратив сон, навіть закриваючі очі він бачить цю необ`єктивну характеристику. Представник відповідача голова Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області Харченко С.О. в судовому засіданні, яке відбулось 02.08.2013 року, проти задоволення позову заперечує з підстав викладених у письмових запереченнях, просить відмовити у задоволенні позовних вимог і додатково пояснила суду, що до своєї позовної заяви позивач додав характеристики які є застарілими, при цьому, з роками характер та темперамент людини змінюється, так само змінився і позивач. Представник зазначає, що знає позивача з 2006 року, оскільки обидва були депутатами сільської ради 5-го скликання, він завжди був дуже активним по питаннях житлово-комунального господарства, на засіданнях принижував голову комісії, не дотримувався регламенту, тому в позивача не склалось бути депутатом і він склав свої повноваження. Представник відповідача вказує на те, що 80% скарг, які надходять до сільської ради, саме від позивача. Відповіді його ніколи не влаштовують, в сільській раді та в приміщенні комунального підприємства з житлово-комунального господарства він вчиняє сварки, веде себе агресивно, тому представник вважає надану на позивача характеристику такою, що відповідає дійсності. На думку представника, ніякої моральної шкоди у зв`язку із цим позивач не зазнав і сільська рада жодним чином його не образила. Представник відповідача за довіреністю Фаєнко І.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник вважає, що доказів завдання позивачу моральної шкоди в матеріалах справи немає. Третя особа секретар Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області Матвійко С.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та пояснила суду, що знає позивача з 2010 року, він систематично звертається до сільської ради з заявами по питаннях житлово-комунального господарства, розмовляє лише на підвищених тонах, постійно створює конфліктні ситуації. Третя особа вказує, що після його візитів вона завжди змушена приймати заспокійливе, вважає видану сільською радою на позивача характеристику абсолютно об`єктивною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача давно, він громадський діяч, врівноважена людина і особисто у свідка з позивачем ніколи конфліктів не траплялось. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка заступник начальника ДІМ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області Гребельний О.С. суду показав, що знає позивача вже довгий час, оскільки розглядав чи малу кількість його заяв. Коли перевіряв заяву позивача про вчинення [PERSON] злочину відносно нього, витребував з Великокручанської сільської ради характеристику на позивача. Свідок зазначив, що особисто йому характеризувати позивача не коректно, при цьому, відмітив, що багато заяв розглядав від позивача, часто рішення його не влаштовували і він скаржився. Особисто до свідка позивач відноситься нормально, він знайшов з ним спільну мову, але позивач дійсно емоційно реагував на процесуальні рішення свідка. Свідок також показав, що йому відомо про різні конфлікти позивача з іншими людьми, але свідку позивач ніколи не грубив. Вважає видану сільською радою характеристику на позивача більше об`єктивною, аніж не об`єктивною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що проживає в с. Велика Круча з 2000 року, як воєнний пенсіонер спілкується з позивачем і знає його лише з гарної сторони. Він добрий організатор, громадський діяч, завжди виступав на зібраннях як депутат, справедливо вирішував різні питання і зараз все вирішує справедливо. Свідок зазначає, що позивач проводив багато позитивної роботи, захищав інтереси жителів військового містечка. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача більше 40 років, оскільки разом служили в лавах радянської армії, він дуже порядна людина у всіх відношеннях: по роботі, по службі та вдома. Позивач завжди відстоював інтереси жителів села, його скандалів з іншими людьми свідок ніколи не бачив, а тому свідок вважає характеристику необ`єктивною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача з 1980 року, жодних конфліктних ситуацій у нього з позивачем не виникало і він не чув щоб з кимось у позивача були конфлікти. Позивач активна та справедлива людина, якщо бачить несправедливість завжди намагається втрутитись, тому свідок вважає видану на позивача характеристику необ`єктивною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача 30 років з 1982 року, він мужній, стриманий та сміливий льотчик, чесний, принциповий та добрий товариш, завжди підставить плече та прийде на допомогу, тому з виданою характеристикою свідок не погоджується. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача з 1974 року, він був у спеціальному відрядженні в Африці, а, на думку свідка, в таке відрядження неврівноважених не направляли. Служив і працював позивач добре, його поведінка в селі добра, він завжди виступає за справедливість, але ніхто цього не любить, тому свідок вважає видану на позивача характеристику не об`єктивною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача з 1972 року, він був у спеціальному відрядженні в Сирії, а, на думку свідка, в таке відрядження неврівноважених не направляли. Свідок вказує, що позивач спокійна людина, завжди виступає за дисципліну та закон, вважає, що для того аби дати людині характеристику треба знати її багато років, тому з виданою на позивача характеристикою не погоджується. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що разом із позивачем він проходив службу в армії, знає його лише з гарної сторони, як доброго господаря та голову родини. Свідок зазначає, що позивач абсолютно адекватний, можливо емоційний, але не скандальний, тому з характеристикою виданою на позивача свідок не погоджується. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що знає позивача протягом останніх п`яти років, з того моменту як вона стала працювати у \~комунальному підприємстві житлово-комунального господарства, оскільки позивач часто приходить, нервує, доказує свою думку, вчиняє сварки. Спілкування із позивачем відбувається лише на підвищеному тоні, він не стриманий, останні 5 років лише судиться та скандалить, тому свідок вважає видану на позивача характеристику абсолютно правдивою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працювала з позивачем в котельні с. Велика Круча близько 15 років і тоді позивач був абсолютно нормальною людиною, свідок спілкувалась з позивачем та ніколи з ним не сварилась, навіть особисто готувала на нього гарну характеристику, але тепер все змінилось. Позивач постійно з кимось судиться, скандалить, пише скарги в міліцію, агресивно поводить себе на зборах жителів містечка, підвищує голос, кричить. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є заступником директора ПП «Хазар-2007», яке надає населенню житлово-комунальні послуги. Вказане підприємство заснував його батьку, він є директором, а дружина свідка працює на цьому підприємстві бухгалтером. Свідок вказує, що позивач постійно звертається до підприємства з різними питаннями, дзвонить по 20 разів на день, розповідає усім, що свідок разом зі своїм батьком узурпували владу, тому відношення з позивачем погані. У спілкуванні з позивачем свідок чув на свою адресу навіть ненормативну лексику. За словами свідка позивач чує лише себе, агресивно поводить себе на зібраннях мешканців, а кожна його промова закінчується фразою: «зустрінемось у суді». \~ Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знає позивача з 1988 року і вважає , що позивач не заслуговує на таку характеристику, оскільки знає позивача як принципову, вимогливу людину, як до себе так і до оточуючих. Позивач чесна та справедлива особа, а конфлікти виникають бо ніхто не хоче слухати позивача, але треба прислухатись, бо він каже правду. Позивач завжди добивається правди, першим нікого не ображає, але всі його питання керівництво приймає в штики. Свідок зазначає, що вказану характеристику не мала права підписувати секретар сільської ради, оскільки вона повинна бути затверджена виконкомом, або підписана головою сільської ради. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знає позивача з 1966 року, він працелюбна людина, любить боротись за правду та справедливість. Свідок вказує, що погодитись з такою характеристикою не можна. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи виконавчим комітетом Великокручаснької сільської ради Пирятинського району Полтавської області за підписом секретаря сільської ради Матвійко С.А. була видана довідка-характеристика на мешканця с. Велика Круча [PERSON] позивача у справі (а.с. 7). В абзаці четвертому вказаної характеристики зазначено, що позивач: «за складом характеру неврівноважена, скандальна людина, на критику реагує неадекватно». Таки твердження позивач вважає негативними, такими, що не відповідають дійсності, є не об`єктивними, принижують його честь, гідність, ділову репутацію та завдають моральної шкоди. На підтвердження недостовірності викладеної в характеристиці інформації позивач надав суду характеристику видану колективом котельні дільниці с. Велика Круча від 20.10.2004 року (а.с. 4), службову характеристику видану начальником військової частини (а.с. 5), характеристику підписану групою бувших льотчиків від 17.09.2004 року (а.с. 7) та характеристику видану головою Пирятинської районної громадської організації «Відродження» від 25.07.2013 року (а.с. 11) в яких позитивно охарактеризовані трудові якості та суспільно-громадська діяльність позивача. Відповідно до положень ст.ст. 32, 34 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст. 34 Конституції України, передбачено, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормою ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. За змістом ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством є, зокрема, честь, гідність та ділова репутація. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі та ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 4, 15, 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд\~ \~\~розрізняє\~ \~\~факти\~ \~\~та\~ \~\~оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою\~ \~\~для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать, зокрема від їх змісту. В письмовій довідці-характеристиці на позивача зазначається про негативні риси його особистості та характеру і відсутні твердження про факти. З огляду на встановлені обставини справи та з урахуванням викладених вище норм чинного міжнародного та українського законодавства, роз`яснень Верховного Суду України і практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що характеристика на позивача видана в межах повноважень відповідача і четвертий абзац цієї характеристики є вираженням суб`єктивної думки особи, яка її підписала та сільського голови, який погодив її зміст, щодо критичної оцінки особистих якостей позивача. Тобто в характеристиці викладені оціночні судження, думки і погляди, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Вказана в характеристиці інформація носить оціночний характер і ці висловлення не містять фактичних даних. Крім того що викладені в характеристиці висновки стосовно особливостей рис характеру позивача є оціночними судженнями, право на свободу висловлення яких гарантоване законом, ця оцінка висловлена в пристойній формі, у виразах, які прийнятні в спілкуванні між людьми. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства\~ \~\~моральна\~ \~\~шкода\~ \~\~може полягати, зокрема: у приниженні\~ \~\~честі, гідності, престижу або ділової репутації. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння\~ \~\~її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним\~ \~\~діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже нормами діючого законодавства визначено, що слід розуміти під моральною шкодою, та підстави для її\~ \~\~відшкодування. Зважаючи на те, що за наведених вище обставин відсутні підстави для висновку про порушення особистого немайнового\~ \~\~права, а також враховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від порушення немайнового права, то відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 1167 ЦК України, через його недоведеність. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК Україні позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки положення ч. 5 ст. 277 ЦК України передбачає, що недостовірна інформація, яка міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, спростовується шляхом відкликання, а не шляхом зобов`язання спростувати видану на позивача характеристику на розширеному засіданні сесії Великокручанської сільської ради та на загальному зібранні жителів військового містечка с. Велика Круча, як про це просить позивач у своїй позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed