Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору у зв»язку з істотним порушенням договору, визнання правочину недійсним та стягненння збитків і моральної шкоди, зобов'язання повернути документи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 серпня 2008 року між позивачем, через представника за довіреністю [PERSON] та відповідачем, в особі директора ТОВ «Юридична компанія «Леджиста» [PERSON] було укладено договір № 53 про надання юридичних послуг. З тексту позовної заяви вбачається, що умовами договору передбачено зобов'язання відповідача надавати позивачеві юридичні послуги. Так, позивачем, через її представника за довіреністю [PERSON], відповідно до умов вищевказаного договору, сплачено грошові кошти в сумі 6000,00 грн. Позивач зазначає, що відповідачем було подано позовну заяву до Козелецького районного суду Чернігівської області, крім того, вказує про те, що для захисту її прав, нею, через представника за довіреністю [PERSON], було передано відповідачеві всі запитувані [PERSON] оригінали документів для проведення почеркознавчої експертизи у вищевказаній цивільній справі. В позовній заяві зазначено, що кілька років відповідач запевняв [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що у зазначеній цивільній справі проводиться експертиза і судовий розгляд справи проходить належним чином. В 2011 році позивач та її представник [PERSON] почали більш детально цікавитись станом розгляду вищевказаної цивільної справи та виконанням умов зазначеного вище договору про надання юридичних послуг. 07.06.2011 року, 28.07.2011 року позивачем та її представником [PERSON] здійснено запит до Козелецького районного суду Чернігівської області щодо надання інформації про розгляд вищевказаної цивільної справи. Так, 19.08.2011 року позивачу надіслано копію ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.12.2008 року по справі № 2-175/2008р. про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Позивач вважає, що відповідач істотно порушив умови договору № 53 про надання юридичних послуг, оскільки, будучи наділений відповідними повноваженнями, подав заяву про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду, тобто, вчинив дію, що суперечить інтересам позивача, а тому, [PERSON] вважає, що договір має бути розірваний, відповідачем повинно бути повернено всі документи та копії документів, які було надано позивачем для виконання умов зазначеного договору, крім того, позивач просить стягнути з відповідача збитки, пов'язані з невиконанням умов договору та моральну шкоду. В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно позивач просив поновити та (або) продовжити строк звернення до суду у відповідності до ст. ст. 72,73 ЦПК України в зв'язку з поважними обставинами, зокрема те, що про факти вчинення правочинів та невиконання договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем, позивачу стало відомо в серпні 2011 року, визнати недійсним правочин, зокрема, заяву представника [PERSON] - [PERSON] про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, вчинений відповідачем від імені позивача в судовому засіданні Козелецького районного суду Чернігівської області 25.12.2008 року під час розгляду вищезазначеної справи, розірвати договір № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладений між позивачем та відповідачем в зв»язку з істотним порушенням умов даного договору, зобов»язати відповідача повернути усі документи та копії документів, які були передані відповідачу для виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 10000,00 грн., завдані, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., завдану внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 06 серпня 2008 року [PERSON] через представника за двіреністю [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Леджиста» в особі директора [PERSON] уклали договір № 53 про надання юридичних послуг. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язується надавати юридичні послуги позивачеві. Крім того, відповідно до довіреності від 13.08.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в судах України всіх інстанцій з правом вчинення всії процесуальних дій, крім передачі справи в третейський суд. Також, судом встановлено, що 24.12.2008 року представник [PERSON] - [PERSON], в межах своїх повноважень, звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із заявою про залишення позовної заяви [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним - без розгляду. (а.с. 111, справа № 2-175/2008 Козелецького районного суду Чернігівської області). 25.12.2008 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Позивач просить визнати заяву про залишення позовних вимог у вказаній вище справі недійсною. Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, а також можливість захисту цивільного права або інтересу іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 2 постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року рішення суду є законним тоді, коли виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив їх. Суд вважає, що позивач, звертаючись з вимогами про визнання недійсною заяви, поданої її представником у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, і обґрунтовуючи їх порушенням законодавства щодо укладення правочинів, обрав невірний спосіб захисту, заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не регулюються положеннями ст. 203 ЦК України у зв»язку з чим вимоги позивача про визнання заяви про залишення без розгляду позовних вимог задоволенню не підлягають, як необґрунтовані. Крім того, слід зазначити, що позивач [PERSON] скористалася своїм правом на оскарження ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.12.2008 року, якою залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Остерської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Що стосується позовних вимог про розірвання договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, в зв»язку з істотним, на думку позивача, порушенням умов даного договору, слід зазначити наступне. Статтею 20 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право фізичних або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. А тому, оскільки позивач був ознайомлений з умовами договору № 53 про надання юридичних послуг, погодився з ними, що підтверджується, зокрема, фактом підписання вказаного договору, оскільки умовами договору чітко визначено які саме дії міг вчиняти відповідач від імені позивача в її інтересах; в судовому засіданні не встановлено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, а також норм чинного Законодавства України, тобто, твердження позивача, наведені у позовній заяві є такими, що не ґрунтуються на умовах договору №53, нормах законодавства України, а також не відповідають фактичним обставинам справи і як наслідок, є безпідставними. В п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумаченння однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Посилання позивача на те, що відповідач діяв в супереч її інтересам, не виконуючи умови договору № 53 про надання юридичних послуг, вводив її в оману, запевняючи про належний розгляд її позовної заяви не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Відповідно вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків. Відповідно до частини першої ст. 60 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Слід зазначити, що позивач [PERSON], стверджуючи, що умови договору відповідачем належним чином не виконувалися, та суперечили її інтересам, не надала допустимих та належних доказів в розумінні ст. 60 ЦПК України, що підтверджують вказані обставини. З приводу позовних вимог про повернення усіх документів та копій документів, які були передані відповідачу для виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, необхідно вказати, що позивачем та її представником на підтвердження обставин передачі будь-яких документів відповідачу також не надано жодних доказів. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 10000,00 грн., завдані, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., завданої внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору № 53 про надання юридичних послуг від 06.08.2008 року вони також не підлягають задоволенню, оскільки доказів на підтвердження вказаних позовних вимог позивачем також надано. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Леджиста" про розірвання договору, зобов'язання вчинити дії та повернути документи необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed