Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

в червні 2013 р. [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення боргу у сумі 160000,0 грн. за розпискою, при цьому пояснив наступне. 09.12.2011р. позивач надала відповідачу на умовах безпроцентної позики кошти у сумі 160000,0 грн. на термін до 08.12.2012р., про що відповідачем була надана розписка. Проте у визначений термін відповідач не повернула отримані в позику кошти позивачу, пояснивши зазначене відсутністю коштів. У зв'язку із наведеним позивач звернулася до суду із вимогою стягнути на її користь одноразовим платежем з відповідача кошти у сумі 160000,0 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач позов визнала, послалась на фінансові труднощі, чим пояснює свою неспроможність повернення заборгованості. Врахувавши надані сторонами пояснення, з'ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наданої відповідачем розписки від 09.12.2011р. вона отримала від позивача на умовах безпроцентної позики кошти у сумі 160000,0 грн. та зобов'язалася повернути їх позивачу в термін 08.12.2012р. Разом з цим відповідач у судовому позов визнала. В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1. ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610. ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач яка не повернула позивачу отримане за розпискою в термін до 08.12.2012р., є такою, що прострочила зазначене зобов'язання перед позивачем. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому суд не бере до уваги пояснення відповідача, щодо наявності у неї фінансових труднощів із поверненням боргу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів основного боргу за розпискою у сумі 160000,0 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Положеннями ч. 1.ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved