Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

3 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.03.2007р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 23737 грн. 97 грн. -6488,28 грн. - заборгованість за кредитом; - 11884,08 грн. - заборгованість по процентам за користування редитом; - 3759,04 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1106,57 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2007р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Про несплату відповідачем суми всього боргу позивачу було відомо ще наступного дня після закінчення строку дії договору, тобто 15.03.2008 року. Від дня проведення останніх платежів відповідачем - 29.12.2008р. минуло 5 років. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно зі ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Виходячи з вищезазначеного, перебіг позовної давності починається з 29.12.2008р., що також підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.02.2011р., де зазначено, що відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснюється : враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed