Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 липня 2013 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 21 жовтня 2010 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,5455 га, що розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 201925. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла 21 жовтня 2010 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 21 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 191025 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 4,5455 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 201925 (а.с.8). Померла 21 жовтня 2010 року [PERSON] була бабою позивача [PERSON], що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області від 03.06.2013 року (а.с.5-6). Приватний нотаріус [PERSON] надав до суду спадкову справу після померлої 21 жовтня 2010 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. До нотаріуса звертався [PERSON], як чоловік померлої [PERSON]. [PERSON] помер 09 вересня 2012 року, що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 244448. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не змогла у звязку з тим, що було втрачено державний акт на спадкову земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved