Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що від народження мешкає в будинку [ADDRESS]. Йому на праві власності належить 1/2 частина вказаного будинку на підставі договору дарування від 19.09.1989 року. Інша 1/2 частина вказаного будинку зареєстровано за матір'ю [PERSON] на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19.07.1965 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно довідки КП «Абрис» № 111 від 03.10.2013 року підтверджено зміну реєстрації будинку по [ADDRESS] в 1978 році на [ADDRESS]. Після смерті матері ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа не відкривалась, що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2013 року. Крім того позивач вказує, що він постійно проживав у вказаному будинку як на момент смерті матері, так і по теперішній час. Користувався будинком, утримував його у належному технічному стані, сплачував обов'язкові платежі. Таким чином, позивач вважає, що проживаючи на момент смерті матері [PERSON] та в подальшому постійно і безперервно в будинку [ADDRESS] прийняв спадщину в силу діючого на той час ЦК УРСР в редакції 1963 року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви не заперечує проти задоволення позову, а також просить суд розглянути справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви не заперечує проти задоволення позову, а також просить суд розглянути справу у її відсутність. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що позивач [PERSON] постійно проживав в будинку [ADDRESS] на день смерті його матері [PERSON], так і після її смерті та проживає до теперішнього часу, здійснює догляд за будинком, за прибудинковою земельною ділянкою, ремонтує будинок. Суд заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.03.1976 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що належало їй на праві приватної власності, а саме 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав їй на підставі рішення Токмацького районного суду від 19.07.1965 року. Інша частина вказаного будинку належить позивачу на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 19.09.1989 року та зареєстрованого в Пологівському міжміському бюро технічної інвентаризації Запорізької області 25.09.1989 року за №4908. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, який фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті за однією адресою, документи на спадкове майно, а саме рішення Токмацького районного суду від 19.07.1965 року, технічний паспорт на житловий будинок знаходилися у нього. Також факт постійного проживання з померлою за адресою: [ADDRESS] та факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Позивач звернувся до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері, де йому було роз'яснено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання з померлою за однією адресою та факту прийняття спадщини. Постановою від 12.11.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач фактично прийняв спадщину згідно статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1964 року, так як він вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до пунктів 1,4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли, або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так як мати п озивача - [PERSON], яка померла [INFO], тобто до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, до правовідносин в даній цивільній справі необхідно застосовувати норми ЦК УРСР, а саме розділ VII Спадкове право, статті 524-564. Згідно статті 529 ЦК УРСР, позивач [PERSON] як син померлої, є спадкоємцем першої черги за законом. Треті особи [PERSON] та [PERSON] як рідні доньки спадкодавця належать до спадкоємців першої черги за законом, однак в порядку передбаченому законом спадщину не приймали, згідно наданих заяв на спадщину не претендують. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки після смерті матері постійно проживав у спадковому будинку разом зі своєю сім'єю, де проживає по теперішній час, утримував будинок та прибудинкову земельну ділянку, сплачував за комунальні послуги, здійснював поточний та капітальний ремонт. Згідно довідки КП БТІ «Абрис» №111 від 03.10.2013 року з 1978 року змінено поштову адресу житлового будинку по [ADDRESS] з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Як слідує із записів будинкової книги, зі штампу в паспорті позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 1978 року по теперішній час. Частиною другою статті 12 Закону України „Про власність» № 697-ХІІ від 07.02.1991 року, із змінами та доповненнями, зокрема передбачено, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Частиною другою статті 14 вказаного Закону також вказано, що громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Також п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.83 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 13 від 25.12.92 року N 15 від 25.05.98 року ), яка діяла на час виникнення правовідносин у позовній заяві, визначено - «Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.» Таким чином, враховуючи, що 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності спадкодавцю [PERSON], позивач [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті своєї матері [PERSON], фактично прийняв спадщину після її смерті, інші спадкоємці за законом відмовилися від спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім'єю, факту прийняття спадщини та визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved