Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні своїм майном, який в процесі розгляду справи було уточнено. В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що 10.05.2000 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб. Він являється власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,850 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно було придбане позивачем ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою, отже, належить йому на праві приватної власності, і як власник, [PERSON] має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Проте, позивач позбавлений даного права, так як після розірвання шлюбу і до теперішнього часу [PERSON] зареєстрована в будинку позивача та проживає в літній кухні та забороняє йому навіть зайти в свій двір. Таким чином, дії відповідачки фактично перешкоджають позивачу у користуванні своєю власністю, в зв'язку з чим, [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та вселити [PERSON] у вказаний житловий будинок. Крім того, до суду звернулася [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON], Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагенства у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання незаконним Державного акту про право приватної власності на землю, який в процесі розгляду справи було уточнено, та в подальшому [PERSON] просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та на 1/2 частину земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] вказала, що 15.10.1979 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано саманний житловий будинок жилою площею 5,2 кв.м., без будь-яких споруд. При цьому, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, за рахунок спільних коштів у вказаному будинку було проведено капітальний ремонт, а саме: заміна покрівлі та проведено його внутрішнє перепланування, за рахунок чого житлова площа вказаного будинку збільшилася. Крім того, у 1989 році було збудовано літню кухню, сарай, колодязь та інші господарчі споруди. Після припинення сімейних відносин [PERSON] на свій власний розсуд провів розподіл спільного майна, при цьому вказаними діями по суті привів вказаний житловий будинок у стан, непридатний для можливості проживання в ньому. Крім того, при виготовленні технічної документації для передачі [PERSON] земельної ділянки у приватну власність не було враховано, що останньому жодним чином земля не виділялася, а тому він не мав і не має жодних правових підстав для оформлення у власність земельної ділянки у розмірі 0,850 га ([PERSON] виділялася земельна ділянка розміром лише 0,15 га); у плані земельної ділянки, яка передана у приватну власність [PERSON], в частині визначення її меж також була допущена технічна помилка, оскільки у план вказаної земельної ділянки, зазначений в Державному акті, безпідставно включена і присадибна земельна ділянка у розмірі 0,20 га, яка була надана і фактично перебувала та перебуває до теперішнього часу у користуванні [PERSON]; фактично земельна ділянка, яка у дійсності була надана [PERSON] у частині визначення меж земельної ділянки у натурі на місцевості не відповідає її фактичним межам. У Державному акті, виданому [PERSON], зазначена площа земельної ділянки - 0,850 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак, фактична площа цієї земельної ділянки становить 0,15 га. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення загальних зборів КСП «Побєда» Покровського району від 28 жовтня 1989 року надано у користування присадибну земельну ділянку у розмірі 0,20 га, яка розташована в [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні своїм майном та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки кадастровий номер - 1224255100:07:006:0001, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки кадастровий номер - 1224255100:07:006:0002, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву про усунення перешкод у користуванні своїм майном підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнають в повному обсязі, заперечують проти його задоволення, пояснивши, що будинок та земельні ділянки не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В свою чергу [PERSON] та її представник [PERSON] позов [PERSON] не визнали в повному обсязі та просили суд відмовити в його задоволенні та зустрічний позов просили задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області Чичикало О.О. просила рішення винести на розсуд суду. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника третьої особи відділу Держземагенства у Покровському районі Дніпропетровської області, який надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності та надав суду пояснення, згідно яких відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП №035873, виданого на підставі рішення Покровської селищної ради від 11 червня 1996 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га (в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,600 га). Земельна ділянка, що надана для обслуговування житлового будинку 0,25 га, відповідає нормам безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, закріплених в ст.121 Земельного кодексу України. Вважають, що при виготовленні державного акту вимоги законів не порушувались, будь-яких доказів про визнання дій посадових осіб відповідних органів незаконними немає. У зустрічному позові [PERSON] зазначає, що їй надано у користування присадибну земельну ділянку у розмірі 0,20 га, яка розташована на території [ADDRESS]. Так, статтею 126 Земельного кодексу України (у старій редакції) зазначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В матеріалах справи знаходиться тільки витяг з архівного відділу Покровської райдержадміністрації №144 від 24.07.2012 року протоколу зборів колгоспу «Побєди» щодо наділення в 1989 році [PERSON] присадибною ділянкою у розмірі 0,20 га. Державний акт на право приватної власності на землю у матеріалах справи та у архіві відділу Держземагенства у Покровському районі відсутній. Рішення просить винести на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] його брат, який після одруження з [PERSON] проживав в будинку, який придбав ще до шлюбу. У спірному будинку [PERSON] проживав ще разом зі своєю першою дружиною. Приблизно в 2004 - 2005 році позивач перестав проживати в своєму будинку через умови, які створила відповідачка, з якою вони розлучилися ще в 2000 році. Зараз [PERSON] не може ввійти в свій будинок, так як [PERSON] йому в цьому перешкоджає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з дитинства проживає в с. Цикове Покровського району. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [ADDRESS]. На даний час за вказаною адресою проживає тільки відповідачка за первісним позовом, так як вони з позивачем розлучилися. [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] розібрав свердловину, бесідку, сарай. Позивач вже років 7-8 не проживає в належному йому будинку. [PERSON] проживає разом з їхнім сином в літній кухні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він 20 років проживає по сусідству з [PERSON] Коли він переїхав в с. Цикове Покровського району, [PERSON] та [PERSON] вже там проживали разом, кому належить будинок в якому вони проживали йому не відомо. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, доводи представника позивача та відповідача, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, з копії договору купівлі-продажу від 15 жовтня 1979 року, посвідченого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори, за реєстром №912 видно, що [PERSON] купив саманний житловий будинок жилою площею 5,2 кв. м., розташований на земельній ділянці розміром 1500 кв. м., що знаходиться в с. Цикове Покровського району Дніпропетровській області. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися в 1984 році, що не заперечувалося жодним чином сторонами по справі. Так, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10 травня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №41. Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.09.2013 року індексний номер 9985683, житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2013 року індексний номер 9987835, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Вказаний вище договір купівлі-продажу недійсними у судовому порядку не визнаний, як і не визнане свідоцтво про право власності на спірний жилий будинок, на підставі якого [PERSON] є власником будинку. Позивачкою не оспорюється факт того, що зазначений будинок на час укладення шлюбу був особистою власністю [PERSON] Так, згідно копії виписки з протоколу №4 зборів уповноважених колгоспу «Побєда» Покровського району Дніпропетровської області від 24 серпня 1979 року, [PERSON] було наділено присадибною ділянкою в розмірі 0,15 га в с. Цикове. З копії архівного витягу від 27.12.2012 року №369 видно, що виконавчим комітетом Покровської селищної Ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 11.06.1996 р. №84-ІХ/ХХІІ було вирішено передати безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства громадянам, згідно додатку. Як вбачається з копії додатку до рішення 9 сесії 22 скликання Покровської селищної Ради народних депутатів від 11.06.1996 р. [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, з яких 0,60 га для ОПГ та 0,25 га для ОЖБ. Згідно копії Акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність від 30 березня 2000 р., на виконання рішення 9 сесії 22 скликання Покровської селищної ради Покровського району було встановлено в натурі межі земельної ділянки, що передається у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства на території Покровської селищної ради Покровського району загальною площею 0,850 га, з них для ведення особистого підсобного господарства 0,600 га. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №035873, [PERSON] являється власником земельної ділянки, яка розташована в с. Цикове, вул. Миру на території Покровської селищної ради, площею 0,850 га. Даний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №157. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 18.09.2013 року індексний номер 9605931, земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності від 18.09.2013 року індексний номер 9608416, земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,6 га належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2013 року індексний номер 9609309, земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,6 га належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2013 року індексний номер 9606693, земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га належить на праві приватної власності [PERSON] Так, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Статтею 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2913-VI) було встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, 09 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Разом із тим відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин. Оскільки правовідносини подружжя щодо спірних земельних ділянок виникли у 1996 році, а тому регулюються нормами КпШС України, за якими одержана відповідачем під час шлюбу (в 1996 році) у власність шляхом приватизації земельна ділянка, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спірні земельні ділянки набув внаслідок безоплатної передачі йому із земель комунальної власності, використавши своє право громадянина на приватизацію та вони є його приватною власністю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Згідно зі ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, приймаючи до уваги, що спірний будинок та земельні ділянки не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне первісний позов [PERSON] задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Що стосується доводів щодо участі [PERSON] у збільшенні цінності будинку, то відповідно до згаданих норм матеріального права, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" (п.п. 4, 5) така участь дає право вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування затрат на будівництво. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved