Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-17 00:00:00

09.07.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.07.2004 року між ними у міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1373. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, поваги, довіри в сімейних стосунках, які призвели до розпаду сімї. з травня 2011 року сторони не проживають разом, не підтримують сімейних стосунків. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сімї неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, вважає недоцільним надання строку на примирення. Пояснив також, що понад два роки не проживає разом з позивачем однією сімєю. Близько двох років він знаходиться у фактичних шлюбних стоснуках з [PERSON], яка в даний час вагітна, має народити спільну дитину, а тому надання строку на примирення порушить його інтереси, суперечитиме моральним засадам суспільства. Представник позивача в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти розірвання шлюбу заперечує, пояснила суду, що бажає зберегти сімю, буде вживати заходів для повернення чоловіка, оскільки це відповідатиме інтересам спільної дитини, яка має зростати у повній сімї. Просила надати сторонам строк на примирення терміном 6 місяців. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача і відповідача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 24.07.2004 року у міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1373. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з позивачем близько трьох років, між ними дружні відносини. Останні два роки позивач проживає однією сімєю з жінкою на імя [PERSON], вони товаришують сімями. В даний час [PERSON] вагітна та збирається наробити позивачу дитину, хрещеним батьком якої планує бути свідок. Про взаємовідносини сторін в даній справі йому фактично нічого невідомо, однак останні два роки [PERSON] проживає не з офіційною дружиною. З урахуванням пояснень сторін, показань свідка інших зібраних у справі доказів, судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю більше двох років, за цей час позивач до сімї не повертався, чи вживались будь-ким зі сторін заходи для примирення не встановлено, на момент розгляду справи позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, причинами якого зазначив непорозуміння, припинення шлюбних стосунків, наявність у нього фактичних шлюбних стосунків з іншою жінкою, яка в даний час вагітна, очікує спільну з позивачем дитину. Крім того, відповідач звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів зазначила про наявність житлового конфлікту між нею та позивачем, оскільки він в липні 2013 року намагався заселити до квартири, де вона проживає свою коханку та її дитину, що було аморально з його боку. Під час конфлікту позивач наніс відповідачу тілесні ушкодження про що нею було подано заяву до органів внутрішніх справ щодо вчинення відносно неї злочину, в даний час триває кримінальне провадження щодо цього, заходів для припинення якого нею не вживалось. Вказані обставини не оспорювались сторонами. Позивач також зазначив, що після конфлікту, відповідач зверталась з чисельними скаргами щодо його дій, які вона вважала неправомірними до прокуратури, органу опіки, ЖЕКу, дільничного інспектора. Аналізуючи всі вищеперераховані обставини взаємовідносин подружжя, суд вважає, що примирення між ними є неможливим, оскільки суттєво суперечитиме інтересам позивача, який категорично наполягає на розірванні шлюбу. Пояснення відповідача щодо необхідності надання строку на примирення суд оцінює критично, враховуючи те, що між сторонами існує житловий конфлікт щодо порядку користування квартирою, неприязнені стосунки, які викликані поведінкою кожного з подружжя по відношення один до одного. З огляду на дане клопотання відповідача про надання строку на примирення задоволенню не підлягає. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved