Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору DOXRRХ01090245 від 23.04.2008 року [PERSON] 23.04.2008 року отримав кредит у розмірі 2 334 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором станом на 20.09.2013 року відповідач має заборгованість - 27 643,22 гривень яка складається з наступного: - 2334,00 гривень - заборгованість за кредитом; - 158,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 756,24 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 22602,35 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; - 500 гривень - штраф ( фіксована частина ); - 1292,53 гривень, штраф ( процентна складова ), що підтверджується доданим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості. Просили суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 27 643,22 гривень, судові витрати у сумі 276,43 гривень. В судове засідання представник позивача Коч В.С., який діє на підставі довіреності не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне оголошення. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до укладеного договору DOXRRХ 01090245 від 23.04.2008 року [PERSON] 23.04.2008 року отримав кредит у розмірі 2334,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 5.1 вищевказаного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Відповідно до п. 5.3 цього договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов»язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов»язання повинне бути виконане Позичальником. Пункт 5.5 вказаного договору передбачає, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, виногороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також підписання кредитного договору DOXRRХ01090245 від 23.04.2008 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] порушив умови договору у зв»язку з чим утворилася заборгованість перед Банком станом на 20.09.2013 року відповідач має заборгованість - 27 643,22 гривень яка складається з наступного: 2334,00 гривень - заборгованість за кредитом; 158,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 756,24 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 22602,35 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 гривень - штраф ( фіксована частина ); 1292,53 гривень, штраф ( процентна складова ), що підтверджується доданим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З договору DOXRRХ01090245 від 23.04.2008 року вбачається, що даний договір підписаний обома сторонами. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за договором не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 276,43 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved