Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

20.05.2013 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив передати в заклад Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», банк) шляхом вилучення у відповідача автомобіль «Тойота Корола», 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказаний автомобіль шляхом продажу банком автомобіля з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу та зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ. В обгрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач 13.08.2007 р. уклав з банком кредитно-заставний договір № OD34AK09362514, за умовами якого отримав кредит в сумі 31 939,09 доларів США на придбання автомобіля під 10.08 % на рік з кінцевим строком повернення 12.08.2014 р., виконання договору забезпечено заставою, предметом застави є зазначений автомобіль «Тойота». Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 26.04.2013 р. за відповідачем виникла заборгованість у загальній сумі 53 077,77 доларів США., яку до теперішнього часу не погашено. Посилаючись на зазначені обставини, позивач подав заяву згідно якій просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2007 р. [PERSON] уклав з банком кредитно-заставний договір №OD34AK09362514, за умовами якого отримав кредит в сумі 31939,09 доларів США на придбання автомобіля під 10.08 % на рік з кінцевим строком повернення 12.08.2014 р., що сторонами не заперечувалося (а.с. 13-15). Предметом застави за вказаним договором є належний відповідачу автомобіль марки «Тойота Корола», 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] (а.с.16-18). Транспортний засіб: автомобіль марки «Тойота Корола», 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 04.08.2007 року (п.34.4 цього договору). Заставна вартість транспортного засобу згідно п. 34.5 договору застави становить за визначенням сторін - 131 300,00 дол. США грн. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, проте [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором № OD34AK09362514 від 13.08.2007 р. належним чином не виконував, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 26.04.2013 р., в загальній сумі 53 077,77 дол. США, яка, згідно наданим доказам, складається з: - суми боргу за кредитом в розмірі - 22 238,58 дол. США; - суми за відсотками в розмірі - 14 145,70 дол. США; - суми боргу за комісіями в розмірі - 1 455,36 дол. США; - суми нарахованої пені в розмірі - 15 238,13 дол. США. Як вбачається зі ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно ст.24 Закону "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Наданий банком витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна свідчить про те, що 09.03.2013 р. позивач зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави (а.с.11-12). Пунктом 17.10 Договору застави рухомого майна сторонами визначено, що у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором (чи/або за цим договором Заставодавець зобов'язаний передати Предмет застави Заставодержателю в заклад (а.с.17). Згідно ч.2 ст.28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави та за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.527 ЦК України та ст.1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставного майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Як вбачається зі статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1-2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно договору заставного майна, заставлене майно належить відповідачу. Як вбачається з листа-попередження № 30.1.0.0/2-169 від 04.03.2013 р. відповідача було попереджено про наявність заборгованості за кредитним договором та на підставі норм ст.589 ЦК України можливості набуття у заставодержателя права звернення стягнення на предмет застави (а.с.10). На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог та за договором застави звертає стягнення на предмети договору застави: на автомобіль марки «Тойота Корола», 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 04.08.2007 року, в рахунок погашення загальної заборгованості відповідача за кредитним договором, що утворилась станом на 26.04.2013 р., в загальній сумі 53 077,77 дол. США. Розподіл судових витрат проводиться відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved