Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначивши, що на підставі свідоцтва про реєстрацію АНС № 041049 йому належить автомобіль марки «Тойота Камрі» 2007 року випуску держ. номер [NUMBER]. 23.11.2011 року о 20:20 у м. Донецьк по вул. Октября [PERSON], під час керування транспортним засобом ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, не переконався у безпеці дорожнього руху, внаслідок чого не надав перевагу у русі належному йому автомобілю, яким керував [PERSON], внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 15.12.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено відповідний штраф. Дана постанова оскаржена не була та набрала чинності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому автомобілю були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до звіту експерта оцінювача ТОВ «Експерт» № 132 від 06.02.2012 р. матеріальна шкода, яка йому була заподіяна, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 38989,91 гривень. При цьому, послуги фахівця товарознавця ТОВ «Експерт» він сплатив 500,00 гривень, відповідно до квитанції до прибуткового ордеру №9 від 07 лютого 2012 року. Крім того, він вимушений був звернутись до адвоката, оскільки не має юридичної освіти, що підтверджується договором № 99-11/12 від 27.11.2012 року, перелік послуг адвоката за зазначеним договором визначено на підставі п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України, та сума витрат на оплату цих послуг складає 3000,00 гривень. Також, неправомірними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному. До аварії його автомобіль був в гарному стані, як новий, а відновлений автомобіль після зіткнення вже не дасть того почуття комфорту від їзди на ньому, що було до аварії. Він використовував автомобіль для роботи та відпочинку, а внаслідок пошкодження автомобіля його звичайний уклад життя був зіпсований, тому що він був вимушений оформляти документи, у зв’язку із пригодою, давати пояснення, шукати гроші для ремонту, бо відповідач не надав йому ніякої допомоги. Також, ним було перенесено сильний стрес у зв’язку із пригодою, у разі чого у нього погіршився сон, у зв’язку він не може відпочивати. Крім того, його хвилювання підсилились тим, що йому не була відшкодована матеріальна шкода, він багато часу витрачав на поїздки до ДАІ, страхової компанії, суду, експерта, на станцію технічного обслуговування, щоб відновити стан автомобіля внаслідок чого не міг займатися своїми звичайними справами. Моральну шкоду він оцінює в 7000,00 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ АСК «Інтертрансполіс» за полісом АА № 2007607 від 22.03.2011 року з лімітом відповідальності за майнову шкоду у розмірі 50 000,00 гривень та франшизою у розмірі 1000,00 гривень. Про настання страхової події страхова компанія була повідомлена 24.11.2011 року. Але до теперішнього часу, ані відповідачем, ані страховою компанією матеріальна шкода йому не відшкодована, у зв’язку із чим він вимушений звернутись до суду із цим позовом. Просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 38989,91 гривень, моральну шкоду у розмірі 7000,00 гривень, витрати понесені на оплату послуг адвоката у розмірі 3000,00 гривень, послуг фахівця товарознавця у розмірі 500,00 гривень, та витрат по оплаті судового збору в загальному розмірі 604,49 гривень. Ухвалою суду від 31.05.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Закрите акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «ІНТЕРТРАНСПОЛІС». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, враховуючи, що по справі у якості співвідповідача залучено ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС», в якій відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, просив стягнути зі страхової компанії на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 37989,91 гривню, та франшизу у розмірі 1000 гривень з [PERSON]. Також просив стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 7000 гривень, судові витрати: на правову допомогу 3000гривень, за проведення експертного дослідження – 500 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно 23.11.2011 року з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля ВАЗ-2101 та автомобіля «Тойота Камрі», у разі якої даний автомобіль отримав механічні пошкодження. Але його цивільно-правова відповідальність на час зіткнення вищевказаних автомобілів була застрахована у ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» з лімітом відповідальності на суму 51 000,00 гривень, при цьому розмір франшизи складає 1000,00 гривень. Він наступного дня, тобто 24.11.2011 року повідомив ЗАТ АСК «Інтертрансполіс» про настання страхового випадку, надав відповідну заяву до відділення страхової компанії, яке знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. 50-років СРСР,39, крім того, він довів до відома водію автомобілю «Тойота Камрі» [PERSON] про те, що його відповідальність застрахована та він вже повідомив страхову компанію про страховий випадок. Тому, вважає, що матеріальну та моральну шкоду позивачу повинна відшкодувати АСК «Інтертрансполіс». Також визнає моральну шкоду тільки у розмірі 3000,00 гривень, разом з тим суму витрат на правову допомогу та сплату судового збору не визнає, але обґрунтувати свої заперечення не може. Представник відповідача – ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС», до судового засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання товариством судових повісток, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень до суду не надіслав, тому суд вважає можливим розглянути справу його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з’явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, при цьому із позовом погодився та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено в судовому засіданні, 23.11.2011 р. приблизно о 20.20 год. [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», держ. номер [NUMBER] на порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, по вул. Октября напроти будинку № 19 в м. Донецьку, перед зміною напрямку руху не переконався у безпеці своїх дій, не надав перевагу у русі автомобілю «Тойота Камрі» держ. номер [NUMBER], внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АНС №041049 [PERSON] та яким у момент зіткнення керував [PERSON]. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 15.12.2011 р. (а.с.7) [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з призначенням штрафу в дохід держави у розмірі 374,00 гривень. Факт своєї винуватості у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не заперечував в судовому засіданні і сам відповідач [PERSON], вказавши, що сплатив покарання у вигляді штрафу призначене йому судом. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду, що набрала законної сили у справі про адміністративне правопорушення обов’язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, встановлено та не підлягає доказуванню факт, що саме з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2101 та автомобіля «Тойота Камрі», який належить на праві власності позивачу. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] зі страховою компанією ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС» було укладено договір страхування №АА/2007607 від 23.03.11 року. Згідно вказаного полісу, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 51 000гривень, франшиза (збитки, що не відшкодовуються страховиком) складає 1000 гривень. Відповідно до ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 132 від 06.02.2012 р. вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Тойота Камрі» держ. номер [NUMBER] внаслідок ДТП складає 38989,91 гривень (а.с.8-27). У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страхового відшкодування (ст. 37 ч.5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до полісу №АА/2007607 від 23.03.11 року передбачено франшизу у розмірі 1000,00 грн. За таких підстав суд, вважає, що заподіяна позивачу матеріальна шкода внаслідок ДТП підлягає стягненню з ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС» у сумі 37989,91 грн., тобто, за винятком франшизи у сумі 1000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 25.11.2009 р.), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї у зв’язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, та не пов’язана з її розміром. Враховуючи конкретні обставини справи, характер завданих позивачу моральних страждань у зв’язку з пошкодженням його майна – автомобіля, а відповідно порушенням його права власності, суд вважає можливим стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5550 гривень, задовольнивши її вимоги в цій частині частково. Разом з тим, згідно полісу №АА/2007607 від 23.03.11 року обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 51000,00 гривень, тому, з урахуванням вимог п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС» підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода у розмірі 2550 гривень (51000 грн. *5%). Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 3000 гривень (5550 грн. - 2550 грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. До витрат, пов’язаних із розглядом справи, належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов’язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Разом з тим, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається із долучених позивачем до позову документальних доказів, останнім в обґрунтування своїх вимог щодо витрат, які він витратив на правову допомогу у розмірі 3000 гривень долучено договір про надання такої правової допомоги із зазначенням розміру гонорару адвокату саме у розмірі 3000 гривень. Але позивачем або його представником суду не надано доказу на підтвердження сплати такої суми за надання правової допомоги, натомість долучено лише квитанцію до прибуткового касового ордеру №101 від 05.12.12року, згідно якої від позивача [PERSON] прийнято за надання правової допомоги у якості оплати 1500 гривень. Саме виходячи із цієї, документально підтвердженої суми, суд виходить при вирішенні питання щодо стягнення вказаних витрат. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача з відповідача ЗАТ АСК «ІНТЕРТРАНСПОЛІС» необхідно стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1365,32 гривень, судовий збір у розмірі 432,59 гривень, і на висновок спеціаліста у розмірі 487,18 гривень, а з відповідача [PERSON] підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 134,68 гривень, судовий збір у розмірі 72,00 гривень, та на висновок спеціаліста – 12,82 гривень.

Outcome: partial