Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати його звільненим з посади головного інженера проекту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕІ-Укравтоматизація» з 23 червня 2013 року; зобов'язати ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» внести запис до його трудової книжки про його звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України; зобов'язати ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» видати йому трудову книжку; зобов'язати ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» провести з ним розрахунок під час звільнення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 лютого 2012 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація» на посаду провідного інженера технічної групи відділу проектування на підставі наказу № 3 віл 01 лютого 2012 року. 06 лютого 2012 року його було переведено на посаду головного інжненера проекту на підставі наказу № 20 від 06 лютого 2012 року. До січня 2013 року заробітна плата виплачувалася йому із затримкою, а з січня 2013 року йому зовсім припинили виплачувати заробітну плату. В зв'язку з цим ним було прийнято рішення звільнитися. 23 травня 2013 року ним було подано заяву про звільнення з 23 червня 2013 року згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із порушенням трудового законодавства з боку ТОВ «ТРЕІ-Укравтоматизація», а саме невиплати заробітної плати. Заяву було направлено рекомендованим листом. Строк звільнення ним було зазначено відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На момент його звільнення відповідач, порушуючи норми трудового законодавства, не розрахувався з ним в повному обсязі та не видав належно оформленої трудової книжки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» про зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання [PERSON] звільненим з посади головного інженера проекту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» з 23 червня 2013 року було залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення в пресі, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] 01 лютого 2012 року, у відповідності до наказу № 3 від 01 лютого 2012 року, було прийнято за переведенням на посаду провідного інженера технічної групи відділу проектування ТОВ «ТРЕІ-Укавтоматизація». 06 лютого 2012 року [PERSON] відповідно до наказу № 20 від 06 лютого 2013 року було переведено на посаду головного інженера проекту ТОВ «ТРЕІ-Укавтоматизація» Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. 23 травня 2013 року позивачем було направлено відповідачу заяву, з проханням звільнити його з посади головного інженера проекту ТОВ «ТРЕІ-Укавтоматизація» по ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням трудового законодавства зі сторони роботодавця (невиплата заробітної плати) з 23 червня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно п.п. 4.1. п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Таким чином, відповідач зобов'язаний внести до трудової книжки позивача запис про його звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 23 червня 2013 року, а також видати належним чином оформлену трудову книжку та провести розрахунок усіх сум, що йому належать. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позовну заяву подано не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], а тому позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕІ-УКРАВТОМАТИЗАЦІЯ» про зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок, від сплати якого був звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved