Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи її тим, що відповідно до укладеного договору від 20.01.2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладені Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 19.09.2013 року має заборгованість 33103,73 грн., яка складається з: 4533,35 грн. - заборгованість за кредитом; 26517,82 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; а також із штрафів відповідно до умов кредитного договору, а саме, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1552,56 грн - штраф (процентна складова). Просить, стягнути із з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 331,04 грн.. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив стягнути з відповідачки заборгованість, згідно кредитного договору та судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.12.2013 року за №1950000617107, причини своєї неявки суду не повідомила, як і не надходило до суду заяв про слухання справи за її відсутності, чи про перенесення слухання справи на іншу дату. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Зобов'язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконання, проведеним належним чином. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], відповідачка по справі, звернулася із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту, і 20.01.2006 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто, між сторонами укладено договір, що складається із заяви позичальника, умов кредитного договору від 20.01.2006 року, де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний. Відповідачка зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, і відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 19.09.2013 року має заборгованість 33103,73 грн., яка складається з: 4533,35 грн. - заборгованість за кредитом; 26517,82 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; а також із штрафів відповідно до умов кредитного договору, а саме, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1552,56 грн - штраф (процентна складова). Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 331,04 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: approved