Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся із позовом до суду та просив постановити судове рішення, яким зобов'язати відповідача оформити та видати йому акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1, який стався із ним 09.01.2000 року під час виконання ним трудових обов'язків по перевезенню пасажирів на міжміському рейсі Жовті Води - Бердянськ автобусом «Ікарус», який належав відповідачу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 05 січня 1996 року він був прийнятим на роботу водієм другого класу на міжміські пасажирські перевози у ВАТ «АВТО», яке 17.02.1998 року перейменовано в ВАТ «АТП-11210» правонаступником якого є ПАТ«АТП-11210». 31 січня 2006 року він звільнився з роботи за власним бажанням. 09 січня 2000 року під час виконання трудових обов'язків по перевезенню пасажирів на міжміському рейсі Жовті Води - Бердянськ автобусом марки «Ікарус» державний реєстраційний номер [NUMBER] він отримав травму правої руки. Після нещасного випадку на виробництві, він був госпіталізований, а 24 січня 2000 року йому була проведена операція в зв'язку з одержаною травмою. З 09 січня по 04 вересня 2000 року він знаходився на лікарняному. Відповідно до діючого законодавства на той час адміністрація підприємства склала акт за формою Н-1 про нещасний випадок, який з ним стався, але з невідомих причин, йому було вручено не другий примірник цього акту, а його ксерокопія. У зв'язку з погіршенням його стану здоров'я на теперішній час він звернувся до відділення виконавчої дирекції фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Жовті Води для видання йому направлення на МСЕК для встановлення відсотку стійкої втрати працездатності в зв'язку з нещасним випадком 09 січня 2000 року, але йому запропонували надати оригінал акту про нещасний випадок за формою Н-1. Оскільки в нього мається тільки ксерокопія зазначеного акту, яка не завірена, він звернувся до відповідача про надання йому оригіналу акту від 12 січня 2000 року. Але у видачі такого документу відповідач йому відмовив у зв'язку з тим, що при перевірці архіву підприємства оригінал акту розслідування про нещасний випадок від 12 січня 2000 року не виявлено, в відомостях про застраховану особу, які надаються до Пенсійного фонду за 2000 рік, відсутні дані про нарахування йому заробітної плати з лютого по грудень 2000 року, відсутні дані про виплату йому лікарняних. Оскільки відповідач відмовив йому у видачі оригіналу акту про нещасний випадок, пройти комісію щодо встановлення йому відсотку втрати професійної працездатності він не не може, що і вимусило його звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ "АТП - 11210" в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив суду, що на час коли із відповідачем відбувся нещасний випадок він не перебував у трудових відносинах із ПАТ «АТП-11210», а працював по трудовому договору у приватного підприємця [PERSON], що орендував автобус у їх підприємстві, і саме зазначений приватний підприємець мав сплачувати за позивача внески у Пенсійний та інші обов'язкові соціальні фонди України. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води /далі відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Жовті Води /, не спростовуючи того факту, що позивач дійсно звернувся до їх відділення з проханням видати направлення на МСЕК для встановелння відсотку втарти ним працездатності у зв"язку із отриманою виробничою травмою і таке направлення ними видано не було, оскільки позивач надав копію акту по формі Н-1 замість орігіналу - у задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що позивач під час отримання травми перебував у трудових стосунках не тільки із відполвідачем, а й з приватним підприємцем, копія акту про нещасний випадок, який мається на руках у позивача має чисельні помилки, що ставить під сумнів ту обставину, що такий акт взагалі складався. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши, представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 159 КЗпПУ працівник зобов'язаний: - знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; - додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; - проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди; - співробітничати з власником або уповноваженим ним органом у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров'ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або іншу посадову особу. Статтею 160 цього ж Кодексу передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Трудові колективи через обраних ними уповноважених, професійні спілки в особі своїх виборних органів і представників контролюють додержання всіма працівниками нормативних актів про охорону праці на підприємствах, в установах, організаціях. У відповідності з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Згідно копії трудової книжки, [PERSON] з 05.01.1996 року по 31.01.2006 рік перебував у трудових відносинах із ПАТ «АТП-11210», працюючи водієм другого класу на міжміських пасажирських перевезеннях. /а.с. 5-6/ Особова картка на ім"я позивача / а.с. 73/ підтверджує, що трудова книжка першого перебувала на підприємстві до 31.01.2006 року, тобто до часу звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням. 09 січня 2000 року позивач разом з водієм [PERSON], після інструктажу з правил безпеки, який був проведений інженером 2 категорії відділу безпеки праці та безпеки руху ПАТ "АТП-11210" [PERSON], отримали на підприємстві подорожній лист на перевезення пасажирів за маршрутом Жовті Води-Бердянськ автобусом «Ікарус, д/н [NUMBER]. При виконанні зазначеного рейсу на 3 км дільниці дороги Запоріжжя-Василівка в автобусі виникла несправність внутрішнього колеса. Під час його заміни водієм [PERSON] відбулося саморозбортування металевого диска, відбувся викид металевого опорного кільця, внаслідок чого позивачу було спричинено травму правої руки. Перша медична допомога була надана йому у Запорізькій обласній клінічній лікарні, 10.01.2000 року він був виписан із цього медичного закладу для подальшого лікуванням за місцем проживання. Як вбачається з епікрізу травматологічного відділення СМСЧ-9 [PERSON] з 11 січня по 08 лютого 2000 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: откритий оскольчатий перелом основних фаланг 2-3 пальців правої кісті зі зміщенням. 24 січня 2000 року йому була проведена операція в зв'язку з одержаною травмою. Згідно листів непрацездатності [PERSON] з 09 січня по 04 вересня 2000 року знаходився на лікарняному. У всіх медичних документах місцем роботи позивача зазначено АТП 11210, водій. / а.с. 7, 12-17, 62-65, 66, 67-69/ По даному факту було складено акт № 1 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 12.01.2000 року/а.с. 8-10/. Наданий для огляду в судовому засіданні акт за формою Н-1 оформлен відповідно до закону, який діяв на момент отримання травми, проте є ксерокопією. Відповідно до п.14 розділу 2 «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на підприємствах», затверджених постановою Президіума всесоюзної центральної ради професійних союзів від 20.05.1966 року, яке діяло на момент складання акту, адміністрація організації повинна видати потерпілому завірену копію акту про нещасний випадок на виробництві. Наданий позивачем акт № 1 про нещасний випадок на виробництві складений комісією по розслідуванню нещасного випадку ВАТ «АТП-11210» 12.01.2000 року відповідає діючому на той час Положенню. Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії, роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Той факт, що нещасний випадок стався з [PERSON] 09.01.2000 року під час перебування у трудових стосунках саме із ПАТ "АТП 11210" в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження, а тому доводи представників відповідача та третьої особи про те, що [PERSON] станом на 09.01.2000 року перебував у трудових стосунках із приватним підприємцем [PERSON] не можуть бути взяті судом до уваги. Так, із пояснень позивача, свідка [PERSON], судом встановлено, що позивач, під час отримання виробничої травми виконував свої звичайні обов"яки водія на автобусі, що належав АТП 11210, який, у свою чергу, був переданий в оренду водію [PERSON], зареєструвавшемуся у податкових органах, як приватний підприємець. Така "внутрішня оренда" транспортних засобів, як пояснив [PERSON], відбувалася у зв"язку із тим, що підприємство перебувало у скрутному матеріальному стані, його банківські рахунки та майно були заарештовані. Задля того, щоб продовжувати здійснювати міжміськи перевезення та отримувати за це готівкові кошти в касах автовокзалів інших міст та в такий спосіб виплачувати заробітну плату водіям і було заправаджено таку оренду. Такі пояснення об"єктивно підтверджуються і інформацією, що надана управлінням Пенсійного Фонду України в м. Жовті Води, з якої вбачається, що з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року [PERSON] одночасно перебував у трудових стосунках із АТП 11210 та фізичною особою-підприємцем [PERSON] При цьому в січні 2000 року відповідач, в тому числі, нараховував позивачу заробітну плату. / а.с. 107, 108/ Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 17.02.1998 року по 12.02.2003 рік вона очолювала ВАТ «АТП-11210», правонаступником якого є ПАТ«АТП-11210». Станом на 2000 рік на підприємстві дійсно здійснювалася внутрішня аренда транспортних засобів на яких працювали водії, в тому числі [PERSON] Одночасно свідок стверджувала, що заробітня плата водіям підприємтсвом не виплачувалася, оскільку заробітну плату їм мали сплачувати орендатори автобусів. У той же час, на питання суду, у зв"язку із чим АТП 11210 склало акт про нещасний випадок із позивачем, пори те, що він стався начибто не у зв"язку із виконанням трудових обов"язків у цьому підприємтсві, свідок пояснити не змогла, хоча свій підпис на цьому акті підтвердила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 25.04.1974 року по 24.01.2009 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «АТП-11210». В 2000 році він займав посаду інженера ІІ-ї категорії відділу безпеки праці та безпеки руху. Свідок також пояснив, що під час його роботи в січні 2000 року позивач отримав виробничу травму, у зв"язку із чим адміністрацією підприємства було проведено відповідне розслідування та складений акт по формі Н-1. Свідок також підтвердив, що цей акт має його підпис, а також підпис голови правління - [PERSON] В судовому засіданні свідок також підтвердив, що інструктаж з техники безпеки усі водії АТП 11210, не залежно від оренди автобусу, проходили на підприємстві, як і оглядалися медичним персоналом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 1, п.5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують, що з [PERSON] під час виконання трудових обов'язків 09.01.2000 року стався нещасний випадок на виробництві, по даному факту складено акт № 1 про нещасний випадок на виробництві, другого екземпляру цього акту позивачу роботодавцем не видано, а тому необхідно зобов'язати відповідача -ПАТ «АТП-11210» оформити акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який відбувся із [PERSON] 09 січня 2000 року під час виконання ним трудових обов'язків по перевезенню пасажирів на міжміському рейсі Жовті Води - Бердянськ автобусом марки «Ікарус» державний реєстраційний номер [NUMBER], в наслідок якої він отримав травму правої руки.

Outcome: approved