Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

15 листопада 2013 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить розірвати шлюб, що був зареєстрований 25 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між нею та [PERSON], актовий запис № 472, від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], а також, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти для утримання дочки у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, оскільки відповідач не бере участі в утриманні малолітньої [PERSON], яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. Позивач посилається також на те, що вони з відповідачем мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, на думку позивача, сім»я розпалася остаточно та примирення є неможливим. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково і просить суд, винести рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1 000,00 грн. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, на протязі тривалого часу подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки, а тому суд приходить до висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім»я розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Також, зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] (а. с. 15) і відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому, відповідно ч. 2 ст. 113 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін, враховує те, що відповідач визнав позовні вимоги частково і не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров»я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітньої дочки. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд залишає її на подальше проживання з матір»ю, що, відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє від обов'язків щодо неї. Згідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір у розмірі, що встановлений ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial