Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

18 червня 2013 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Розівського РЕМ звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2012 року під час обстеження контролерами товариства житлового будинку №14, розташованого по вул.Куйбишева в с.Новгород Розівського району Запорізької області, було виявлено порушення відповідачем [PERSON] Правил користування електричною енергією для населення (далі – Правила), а саме факт самовільного підключення електричної проводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, про що складено відповідний акт. Посилаючись на вказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 10474 грн. 67 коп. в рахунок відшкодування вартості електричної енергії, спожитої без обліку. ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі свого представника у ході розгляду справи неодноразово змінювало підстави позову, спочатку посилаючись на стст.1212,1213 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), оскільки споживання відповідачем електричної енергії відбулося без достатньої правової підстави, а саме, без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією. Після того, позивач зазначав про наявність укладеного з енергопостачальником договору про користування електричною енергією, але споживач [PERSON] допустив самовільне підключення електричної розетки на ввідному кабелю до приладу обліку, а тому, посилаючись на стст.509,526,530 ЦК України, прохав стягнути нараховану вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил, за період з 12 грудня 2009 року по 12 грудня 2012 року в кількості 34744 кВт/год на суму 10474 грн. 67 коп.. Після останньої зміни підстави позову, ВАТ «Запоріжжяобленерго» остаточно прохає стягнути нараховану вартість електричної енергії, спожитої без обліку, посилаючись на стст.215,216 ЦК України, оскільки вважає договір між сторонами про користування електричною енергією недійсним. Враховуючи, що електрична енергія є специфічною товарною продукцією, яку неможливо повернути в натурі, відповідач, відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, повинен сплатити позивачу вартість електричної енергії. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» по підставах, які були остаточно визначені, надав відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судовий розгляд проведено за відсутності відповідача, але з участю його представника, що не суперечить вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем помилково визначені підстави для стягнення вартості електричної енергії, спожитої без обліку. На думку представника відповідача, спірні правовідносини регулюються ст.714 ЦК України, стст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», однак між сторонами договір про користування електричною енергією не укладався та відповідач [PERSON] не є споживачем таких послуг. Представник відповідача вважав, що підстави для застосування правових наслідків недійсності правочину – договору про користування електричною енергією між сторонами від 20 січня 2010 року, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України, відсутні. В іншому випадку за таких обставин відповідач повинен був би повернути позивачу лише вартість електричної енергії, фактично спожитої ним, однак він не має заборгованості за спожиту електричну енергію. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, стст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року №562 (далі – Методика). Нормою ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил. Відповідно до п.53 Правил розмір збитків, завданих енергопостачальникові порушенням правил користування електроенергією, розраховується за добовою величиною розрахункового споживання електроенергії та за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами, які діяли у розрахунковий період. Розмір відшкодування збитків згідно з Правилами обчислюється за Методикою. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року під час обстеження контролерами товариства житлового будинку №14, розташованого по вул.Куйбишева в с.Новгород Розівського району Запорізької області, було виявлено порушення Правил споживачем [PERSON], а саме факт самовільного підключення електричної проводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, про що складено відповідний акт. На підставі складеного акта,

Outcome: dismissed