Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

25.09.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], про що зроблено актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06 березня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що належало померлому, а саме: - садиба [ADDRESS]; -земельна ділянка площею 8,5121 гектара, розташована на території Лозівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Садиба належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 15.01.1991 року Петропавлівським районним виконкомом Дніпропетровської області та зареєстрованого 15.01.1991 року Павлоградським МБТІ. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту. Позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були на день його смерті дружина [PERSON], сини померлого [PERSON] та [PERSON]. Дружина [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка на користь свого сина, позивача [PERSON], що підтверджується заявою [PERSON] про відмову від спадщини від 02.07.2009 року, поданою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь брата [PERSON], що підтверджується заявою [PERSON] про відмову від спадщини від 02.07.2009 року, поданою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] 15.09.2009 року позивач отримав від державного нотаріуса, свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до якого отримав у власність після смерті батька вищенаведену земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що через втрату правовстановлюючого документу на домоволодіння, виникли проблеми з його оформленням, і тому на деякий час він відклав всі дії щодо його оформлення та знову звернувся до нотаріуса тільки в 2013 році. Позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON], але постановою нотаріуса № 316/02-31 від 11.09.2013 йому відмовлено у видачі свідоцтва, тому що необхідно було надати правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності на житловий будинок на ім'я померлого [PERSON]. Нотаріус йому роз'яснив, що у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, то таке питання вирішується у судовому порядку. Позивач вказує на те, що доказом належності садиби померлому спадкодавцю є довідка Павлоградського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 13.08.2013 року, відповідно до якої власником житлового будинку [ADDRESS] із визначенням правовстановлюючого документу є [PERSON]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений 13.08.2013 року КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», вартість домоволодіння складає 98 323 (дев'яносто вісім тисяч триста двадцять три) гривень. Згідно довідки Лозівської сільської ради № 279 від 02.07.2009 року [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. Родинні стосунки позивача з померлим підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.1972 року, у якому [PERSON] вказаний його батьком. На підставі ст. ст. 1216, 1261, 1268 - 1279 ЦК України просить суд визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги, право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], який належав його померлому батькові [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 15.01.1991 року виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області та зареєстрованого 15.01.1991 року Павлоградським МБТІ, що складається із наступних споруд, визначених на технічному паспорті спеціальними літерами: будинок - «А», площею - 53,4 кв. м.; сіни - «а», площею - 25,8 кв. м.; тамбур - «а1» , площею - 2,9 кв. м.; літня кухня - «Б», площею - 25,2 кв. м.; сарай - «б», площею - 7,5 кв. м.; гараж - «В», площею - 18,8 кв. м.; сарай - «Г», площею - 17,4 кв. м.; сарай - «Д», площею - 25,3 кв. м.; убиральня - «Е», площею - 1,0 кв. м.; сарай - «З», площею - 13,3 кв. м.; баня - «И», площею - 11,9 кв. м.; колодязь - «К»; погріб - « пд (З)», площею - 9,0 кв. м.; огорожа «№ 1-4». Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач Лозівська сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника. З позовними вимогами позивача згодні. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що зроблено актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06 березня 2009 року /а.с. 6/. На день смерті [PERSON] володів та проживав у житловому будинку по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 15.01.1991 року Петропавлівським районним виконкомом Дніпропетровської області та зареєстрованого 15.01.1991 року Павлоградським МБТІ. Померлому також належала земельна ділянка на підставі державного акту серія І-ДП № 021504, площею 8,5121 гектара, розташована на території Лозівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Зазначена садиба згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 13.08.2013 року КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 53, 4 кв.м., господарські будівлі та споруди: сіни - «а», площею - 25,8 кв. м.; тамбур - «а1» , площею - 2,9 кв. м.; літня кухня - «Б», площею - 25,2 кв. м.; сарай - «б», площею - 7,5 кв. м.; гараж - «В», площею - 18,8 кв. м.; сарай - «Г», площею - 17,4 кв. м.; сарай - «Д», площею - 25,3 кв. м.; убиральня - «Е», площею - 1,0 кв. м.; сарай - «З», площею - 13,3 кв. м.; баня - «И», площею - 11,9 кв. м.; колодязь - «К»; погріб - « пд (З)», площею - 9,0 кв. м.; огорожа «№ 1-4». Вартість садиби складає 98 323 гривні, що підтверджується технічним паспортом, виданим колективним підприємством Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 13.08.2013 року /а.с. 9-10/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.07.1972 року позивач є сином померлого [PERSON] Позивач 15.09.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого отримав у власність після смерті батька вищенаведену земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 7/. 11.09.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON]. Постановою нотаріуса № 316/02-31 від 11.09.2013 йому відмовлено у видачі свідоцтва, тому що необхідно було надати правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності на житловий будинок на ім'я померлого [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що у нього відсутній правовстановлюючий документ на це майно, в зв'язку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернувся з позовом до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності житлового будинку померлому [PERSON] підтверджується довідкою Павлоградського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 13.08.2013 року, відповідно до якої власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 15.01.1991 року виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області. Також доказом належності померлому [PERSON] житлового будинку є технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений 13.08.2013 року КП «Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації». Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з статтею 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка та батька відповідно, що підтверджується їхніми заявами про відмову від спадщини від 02.07.2009 року, поданими до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. ст. 316, 328, 376, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved