Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно, посилаючись на те, що вона з 16 серпня 2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Відповідач постійного місця роботи немає, отримує доходи від тимчасових заробітків. На даний час відповідач в вихованні дитини участі не приймає, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, а тому вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] про день, час і місце судових засіданнь 26.11.2013 року, 29.11.2013 року, 10.12.2013 року повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подав. Також від нього не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстав для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України не має, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері - [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги на його утримання. Ці обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема: свідоцтвом про шлюб від 16.08.2011 року (а.с.3), свідоцтвом про народження [PERSON] від 8.02.2012 року (а.с. 4), довідкою за № 02-27-936 від 23.09.2013 року виданою Великомитницькою сільською радою (а.с. 5), довідкою за № 02-20 № 937 від 23.09.2013 року виданою Великомитницькою сільською радою (а.с. 6). Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду від 18.11.2013 року у справі № 149/3415/13-ц, яке набрало законної сили 10.12.2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач у справі є здоровою працездатною особою, має нерегулярні, мінливі доходи, заперечень проти позову не подав, не повідомив суд про наявність обставин, які перешкоджають йому нести зобов"язання по утриманню своєї малолітньої дитини відповідно до вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за верненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так як ч. 3 ст. 181 СК України передбачена можливість присудження аліментів у твердій грошовій сумі, про що позивач просила, а відповідач щодо такого способу стягнення аліментів заперечень не подав, а також виходячи з вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, то суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], суд вважає, що аліменти у розмірі 400 гривень щомісячно, будуть враховувати як інтереси відповідача у справі, так і розумні потреби малолітнньої дитини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved