Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

В листопаді 2012 року позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просила визнати недійсною довіреність на право дарування 13 частки квартири [ADDRESS] від 11 листопада 2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №2033: витребувати майно, а саме 13 частку квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], якому зазначене майно належить на підставі договору дарування від 17.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №7547 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 13 частку зазначеної квартири ; визнати за нею право власності на зазначену частку зазначеної квартири в порядку спадкування спадщини за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та на їх обґрунтування пояснила, що під час посвідчення довіреності на право дарування 13 частки квартири [ADDRESS] 11.11.2010 року мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO] року, внаслідок хронічних психічних захворювань не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджено висновками посмертної судово-психіатричної експертизи померлої, а тому зазначене доручення, як правочин, підлягає визнанню недійсним. Також просила витребувати з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] 13 частку квартири [ADDRESS], якому зазначена частка майна належить на підставі договору дарування від 17.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] на підставі зазначеної недійсної довіреності, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на 13 частку зазначеної квартири, визнати за позивачкою право власності на зазначену частку зазначеної квартири в порядку спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Позицію свого представника та доводи на її обґрунтування повністю підтримала у судовому засіданні позивачка [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, згідно письмової позиції, долученої до матеріалів справи, проти задоволення позову заперечував. На підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив справу розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Третя особа - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала листа з проханням справу слухати без її участі та письмову позицію, згідно якої просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, згідно письмової позиції, яка є в матеріалах справи, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а тому суд ухвалив справу розглянути у його відсутність на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що з 1993 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 1835 від 06 квітня 1993 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради згідно з розпорядженням від 06.04.1993р. № 1835. Згідно заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 02.06.2010р. по справі № 2-2196/10 та Ухвали Апеляційного суду Донецької області від 31.08.2010р. по справі № 12046 за [PERSON] визнано право власності 1/3 частку квартири [ADDRESS], яке було зареєстровано в КП "БТІ м. Донецька" в книзі 1/57дк-142, номер запису 124, реєстраційний номер 31625566. 11 листопада 2010 року [PERSON] видала третій особі [PERSON] довіреність на право дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка була посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2033. На підставі вище зазначеної довіреності [PERSON] подарував 1/3 частку квартири за вище зазначеною адресою на користь відповідача [PERSON] Договір дарування частини квартири від « 17» листопада 2010 року був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 7547. [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень п. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, у тому числі: п. 1 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; п. 2 - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; п.3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; п. 5 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до акту №261-а457-а та висновків посмертної судово-психіатричної експертизи від 2.09.2013 року - померла [PERSON] в період укладання юридичної угоди правочину, а саме підписання довіреності від 11.11 2010 року не могла розуміти своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК України, яка регулює правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги в частині визнання довіреності, виданої 11.11.2010 року померлою [PERSON] на ім'я [PERSON] на право дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка була посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2033 є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню, оскільки в судовому засіданні позивачка довела об'єктивними доказами, що під час посвідчення зазначеної довіреності її мати [PERSON] внаслідок хронічних психічних захворювань, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що суттєво порушило цивільні права та інтереси позивачки в частині спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] року. А тому в цій частині позовні вимоги задовольняються повністю. Обговорюючи законність та обґрунтованість інших позовних вимог, а саме частині витребування 13 частки квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON], скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на 13 частку зазначеної квартири ; визнання за позивачкою права власності на зазначену частку зазначеної квартири в порядку спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] року, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки спірна 13 частка квартири [ADDRESS] фактично знаходиться у володінні позивачки та на день розгляду справи у суді існує не скасований у встановленому законом порядку договір дарування спірної частки житла від 17.11.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №7547, згідно якого власником цієї частки є відповідач [PERSON] Таким чином, на думку суду, позовні вимоги в цій частині можуть бути розглянуті в іншому провадженні тільки за умови набрання цього рішення законної сили. З наведених мотивів суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. А в цілому позовні вимоги задовольняються судом частково. Обговорюючи позиції відповідача та третіх осіб збоку відповідача, суд не приймає до уваги їх посилання на обґрунтування зазначених позицій на ту обставину, що раніше по аналогічному позову позивачки було постановлене рішення апеляційного суду Донецької області від 17.07.2012 року, яким в задоволенні позову було відмовлено, оскільки зазначений позов був пред'явлений до інших осіб, з інших підстав, за життя [PERSON] та без проведення судової психіатричної експертизи. Також судом враховується, що будь яких документів або об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у родинних, або інших особливих стосунках з померлою [PERSON], [INFO], або здійснювали за нею, як за людиною похилого віку та хворою постійний та належний догляд, до суду не надано. З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України та часткового задоволення позову суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки частково судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 71 грн.54 коп. та витрати на проведення судово-психіатричної експертизи -3596 грн., а всього 3666 грн.54 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial