Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 25.02.09 року з відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кошти в сумі 214775,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.02.16 року. В забезпечення виконання зобов'язань між банком та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 06.02.13 р. виникла заборгованість в розмірі 603567,61 грн.. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZРВNGK0000000035 від 25.02.2009 року: - звернути стягнення на квартиру загальною площею 56,80м2, житловою площею 35,60м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; - виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. У судове засідання позивач представника не направив. Повідомлений. Суду надано заяву про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за відсутності представника та згоду на вирішення справи заочно. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена - у справі поштові повідомлення про отримання повісток-викликів. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу розглянуто за відсутності відповідача заочно. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного судочинства. Порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 7, 33, 38-41 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У рішенні суду, згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок або житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням цього Закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25 лютого 2009 року укладено кредитний договір № ZРВNGK0000000035, згідно з яким [PERSON] надано кредит у сумі 214775,00 грн. зі сплатою 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення - по 25 лютого 2016 року. В забезпечення повернення кредитних коштів 25 лютого 2009 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири. Предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS], яка має загальну площу 56,8м2, житлову площу 35,6м2. Пунктом 33.4. сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 275000,00 грн.. Відповідно до пункту 33.2 Договору іпотеки за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором від 25 лютого 2009 року № ZРВNGK0000000035, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем по: - поверненню кредиту; - сплаті відсотків за користування кредитом; - щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою не менше 5331,13 грн. згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість по кредиту, відсоткам винагороди, комісії; - сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 6,60% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу; - сплаті пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту; - сплаті в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, суми кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі. Після укладення кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] отримала в повному обсязі кошти за кредитним договором. Суд приходить до висновку, що Банком умови та зобов'язання, обумовлені кредитним договором та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано повністю. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити банку винагороду, погашення кредиту проводити в порядку, сумах і строки, передбачені умовами кредитного договору. Пунктом 2.3.7. кредитного договору обумовлено, що банк має право достроково стягнути кредит, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно при невиконанні позичальником умов цього договору. Судом також встановлено, що протягом дії кредитного договору [PERSON] неодноразово порушувались вимоги передбачені кредитним договором, щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно пунктів 16.7. та 22 договору іпотеки, укладеного 25 лютого 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 23 Договору визначено, що реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Відповідно до наданого розрахунку станом на 06 лютого 2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором складає 603567,61 гривні, в тому числі: 199000,97 грн. - заборгованість по кредиту; 121956,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 38702,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 214928,19 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 28729,41 грн. - штраф (процентна складова). Суд приходить до висновку, що [PERSON] порушено умови кредитного договору від 25 лютого 2009 року № ZРВNGK0000000035 та порушене право позивача підлягає захисту. Сума заборгованості підлягає відшкодуванню за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивачем обрано спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZРВNGK0000000035 від 25 лютого 2009 року шляхом його продажу позивачем від свого імені із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною продажу 275000,00 грн.. З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 Постанови № 5 від 30.03.12 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що листом від 12.02.13 р. № 30.1.0.0/2-1HY, який направлений на адресу відповідача 14.02.13 р., позивачем було попереджено відповідача про виселення. В листі зазначено вимогу в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги добровільно звільнити спірну житлову квартиру разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Проте, позивачем не надано докази в підтвердження обставини, що відповідач отримав зазначеного листа. Крім цього, не надано докази в підтвердження обставини, що відповідач або інші особи зареєстровані в спірній квартирі. Позивачем заявлено про витребування довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб у спірній квартирі, проте доказів, які б підтверджували про звернення позивача з таким запитом до органу Державної міграційної служби та про отримання відмови в наданні таких відомостей або про неотримання відповіді, не надано. Згідно доданої до позовної заяви копії паспорту відповідача, а також відповідно до відомостей сектору адресно-довідкової роботи Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Також, позивачем не надано доказів в підтвердження обставини, що відповідач або інші особи проживають у спірній квартирі. Про складнощі в отриманні таких доказів, а також клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в розмірі 3441,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial