Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 21905 гривень, стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 500 гривень, відповідно до обсягу відповідальності за договором поруки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір, за вказаним договором [PERSON] працювала на посаді менеджера з продажу магазину мобільного зв'язку «Life». 01 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про колективну матеріальну відповідальність. 04 липня 2013 року у вищезазначеному магазині була проведена інвентаризація товару, відповідно до акту інвентаризації виявлена нестача грошових коштів на загальну суму 21905 гривень. В акті інвентаризації та у розписці [PERSON] зазначено, що вона підтверджує факт недостачі грошових коштів вищезазначеної суми та зобов'язується повернути її, однак, в добровільному порядку відповідач відшкодовувати недостачу відмовляється. 10 липня 2013 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] поручився за повернення [PERSON] вказаної суми. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити, розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 01 листопада 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір, за вказаним договором [PERSON] працювала на посаді менеджера з продажу в магазині мобільного зв'язку «Life». Договір передбачав, що працівник повинен виконувати сумлінно свої обов'язки і згідно з договором про колективну матеріальну відповідальність несе матеріальну відповідальність за матеріальні збитки завдані нестачею, яка підтверджується інвентаризаційною відомістю (а.с. 10-11). Відповідно до акту інвентаризації магазину мобільного зв'язку «Life» від 04.07.2013. було виявлено недостачу грошових коштів в сумі 16659 гривень, недостачу товару на суму 5246 гривень. Даний факт недостачі грошових коштів та товару підтверджено підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] (12-14). Згідно пояснювальної записки від 04.07.2013 року, [PERSON] підтверджує факт нестачі грошових коштів на загальну суму 21905 гривень, пояснюючи, що взяла гроші у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та зобов'язується повернути її (а.с. 15). 10 липня 2013 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручився за повернення [PERSON] суми боргу (а.с. 16). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 130 КЗпПУ, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з п. 6 ст. 134 КЗпПУ, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. У п. 3 ППВСУ від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що для вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, необхідно з'ясувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір, якими неправомірними діями її заподіяно і чи входило до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди, в чому полягала його вина. Пунктом 4 вищезазначеної Постанови визначено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. [PERSON] визнала свою провину в заподіянні шкоди підприємству в сумі 21905 гривень, що підтверджується пояснювальним листом, але позивачеві вищезазначену суму не повернула. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору [PERSON] поручився за повернення [PERSON], суми боргу, що є підставою для стягнення з відповідача вказаної суми. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлено законно й обґрунтовано, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved