Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

09 вересня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просив визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо нездійснення належного контролю за процесом стягнення з нього заборгованості, який провадився шляхом утримання 20 % з двох джерел його прибутків (доходів), яка полягала у відсутності відповідного моніторингу за проведенням відрахування коштів з нарахованої йому пенсії та заробітної плати; стягнути з відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку на його користь кошти на відшкодування завданої йому майнової шкоди у розмірі 4221,02 грн.; стягнути з відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,41 грн. Позивач просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив: справу розглянути у його відсутності на підставі наявних у ній матеріалів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.09.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку - Мелікяним A.A. відкрите виконавче провадження № 28575011, з примусового виконання виконавчою листа №2-187/10 виданого 31.08.2011 року на підставі рішення Калінінського районного суд м. Донецька від 08.10.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 772,68 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., судовий збір у розмірі 75,22 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи 120,00 грн., витрати пов'язані з опублікуванням оголошень в газетах 622,50 грн., а всього 13590,40 грн. та встановлено термін для добровільного виконання вказаного виконавчою листа строком до 15.09.2011 року. 14.09.2011 року постановою державного виконавця з [PERSON] стягнуто виконавчий збір у розмірі 1359,04 грн. 05.01.2012 року державним виконавцем Мелікяним A.A. винесено постанову про стягнення боргу, якою постановлено з усіх видів заробітку (доходів), що належить [PERSON] до виплати, після відрахування податків проводити утримання у розмірі 20% до повного погашення боргу на користь: 1) [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним рішенням суду у розмір 13590,40 грн.; 2) відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку виконавчий збір у розмірі 1359,04 грн.; 3) відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку витрати виконавчого провадження у розмірі 25,72 грн. Зазначену постанову було направлено до Державної інспекції з карантину рослин по Донецькій області для провадження утримань з нарахованої [PERSON] заробітної плати. 07.02.2012 року державним виконавцем Мелікяним A.A. винесено постанову про стягнення боргу, якою постановлено з усіх видів заробітку (доходів), що належить [PERSON] з виплати, після відрахування податків проводити утримання у розмірі 20% до повного погашення боргу на користь: 1) [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним рішенням суду v розмірі 13590,40 грн.; 2) відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку виконавчий збір у розмірі 1359,04 грн.; 3) відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку витрати виконавчого провадження у розмірі 23,72 грн. Зазначену постанову було направлено до Управління пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька для провадження утримань з нарахованої мені пенсії. Державною інспекцією з карантину рослин по Донецькій області, у виконання вимог постанови ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька від 05.01.2012 року за вих. №13-359/12/162/04- 38, винесеної в рамках виконавчого провадження № 28575011 з нарахованої [PERSON] заробітної плати за період з 17.01.2012 року по 31.12.2012 року було стягнуто та перераховано на користь стягувачів 11763,40 грн. з них: 10672,43 грн. - на користь [PERSON]; 1067,25 грн. на користь відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку виконавчий збір; 23,72 грн. - на користь відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку витрати виконавчого провадження. Управлінням пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, у виконання вимог постанови ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька від 07.02.2012 року за вих. №13-359/12/3522/04- 38, винесеної в рамках виконавчого провадження № 28575011 з нарахованої [PERSON] пенсії за період з 01.03.2012 року по 31.04.2013 року було стягнуто та перераховано на користь стягувачів 7430,78 гри., з них: 6743,38 грн. - на користь [PERSON]; 676,22 грн. на користь відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку виконавчий збір; 11,18 грн. - на користь відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку витрати виконавчого провадження. 17.05.2013 року виконавче провадження № 28575011 закінчене, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У відповідності до ч. 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ст. 6 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов'язки і права державних виконавців з яких: 1. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; 2. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; 3. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження мас право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Статтею 90 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку. На підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. 2. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. 3. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. З вказаного вбачається, що державний виконавець в процесі виконання своїх службових обов'язків наділений достатнім законодавчим інструментарієм для проведення регулярного, систематичного контролю за процесом відрахування коштів з заробітної плати та інших доходів боржника, що здійснюється відповідними бухгалтеріями підприємств, установ за місцем праці або іншим місцем отримання прибутку останнього. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачене, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 Цивільного кодексу України передбачене, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. На підставі ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначає, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Статтею 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Згідно ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Аналіз наведених обставин та вимог закону, приводить суд до висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved