Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири, укладену між ним та відповідачами, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на квартиру №1 загальною площею 66,3 м. кв., житловою площею 31,7 м. кв., розташовану по вулиці Обхідна,1 в с. Акулинівка Балтського району Одеської області, яка раніше на праві приватної спільної сумісної власності належала відповідачам, стверджуючи, що 25.09.2013 року він уклав з відповідачами угоду купівлі-продажу вище вказаної квартири, згідно якої сплатив відповідачам гроші у сумі 22000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідачі передали йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на квартиру, саму квартиру, пообіцяли зявитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідачі ухиляються від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляються. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі до судового засідання не зявилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позов визнали в повному обсязі, підтвердили викладені в позові обставини, просять справу розглянути за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачам [PERSON]О, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до реєстрації шлюбу Чабан) Л.В. на праві приватної спільної сумісної власності згідно свідоцтва на право власності на житло від 07.04.1999 року, виданого Котовською районною радою Одеської області, належала квартира №1, розташована по вулиці Обхідна,1 в с. Акулинівка Балтського району Одеської області (колишня станція Обхідна Котовського району Одеської області), що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаної квартири від 25.09.2013 року, згідно якого відповідачі продали, а позивач придбав вище вказану квартиру за 22000 грн. і по акту прийому-передачі від 25.09.2013 року відповідачі передали, а позивач прийняв квартиру, що відповідно до розписки, складеної відповідачами, вони отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяли на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договору, про що повідомили у клопотаннях про розгляд справи без їх присутності, де вказали, що наміру зявитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у них немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідачі ухилилися від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 25.09.2013 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON]О, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іншої сторони. Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved