Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся із вказаним позовом, в якому просив визнати кредитний й договір № В-3/0403/08/77/20 від 23 вересня 2008 року, укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» недійсним. Застосувати реституцію, як наслідок визнання договору № В-3/0403/08/77/20 від 23 вересня 2008 року недійсним. Між [PERSON] та Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» 23 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № В-3/0403/08/77/20, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти в кредит в сумі 12 320 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору (п. 1.1.), для придбання товарів згідно опису майна в договорі застави (п. 1.2.). Крім кредитного договору були укладені два договори поруки з [PERSON] та [PERSON] В той же день, після підписання кредитного договору та договорів поруки відповідачем було запропоновано позивачу та Поручителям підписати Додаткову угоду без номеру про те, що всі спірні питання пов'язані з виконанням кредитного договору. вирішуються в третейському суді. Згідно з розрахунком надісланим відповідачем, позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 9 304, 19. Неодноразові звернення позивача до відповідача стосовно реструктуризації боргу не призвели до жодного результату. Позивач зазначає, що всупереч умов договору, відповідач видав грошові кошти без оформлення застави, що надалі було використано ним як підстава неодноразового стягнення грошових коштів в неймовірно величезних обсягах, які перевищують вартість отриманого Позивачем кредиту майже на 1000%. Позивач вказує не те, що відповідач умисно не укладав з позивачем договір застави придбаного товару, як і не встановлював строк дії договору, оскільки, згідно з приписами та нормами діючого законодавства, Кредитодавець, у випадку несплати Позичальником грошових коштів і відсотків за користування ними, - звертає стягнення на предмет застави і, як наслідок, не отримує такий неймовірний дохід, та ще і протягом багатьох років. При укладенні вищевказаного договору відповідач порушив приписи та норми чинного законодавства щодо неприпустимості введення споживача в оману, щодо несправедливих та дискримінаційних умов договору, щодо нечесної та агресивної підприємницької діяльності, яка спричинила наслідки, які позивач, якщо б міг передбачити ніколи б не погодився на укладення такого договору. Також зазначає, що у зв'язку з тим, що договір роздрукований із застосуванням розміру шрифту. який важко визначити візуально, - зазначений договір майже неможливо прочитати не тільки будучи в окулярах, але і за допомогою лупи. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 23 вересня 2008 року [PERSON] та Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» 23 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № В-3/0403/08/77/20 (далі - Договір), за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти в кредит в сумі 12 320 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору, для придбання товарів згідно опису майна в договорі застави. Судом встановлено та не заперечувалося представником позивача, що відповідач умови договору виконав та надав позивачу вказані кошти. Останній прийняв зазначені кошти та відповідно до умов Договору зобов'язувався повернути їх згідно з погодженим між сторонами графіком платежів. Як вбачається із матеріалів справи, позивач на момент укладання Договору був ознайомлений із своїми правами і обов'язками, порядком, строком погашення кредиту та нарахуванням/сплатою процентів, а також з відповідальністю сторін, про що свідчить підпис [PERSON] на Договорі. В ході розгляду даної справи позивачем та його представником не було надано доказів, які б свідчили про недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України. Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень, які були б допущені сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину та які відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» могли б бути підставою для визнання правочину недійсним, заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статей 202, 203, 215 Цивільного кодексу України, статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed