Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі позивач) звернулося з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-03081-160707 від 16.07.2007 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн та на день укладення кредитного Договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн. Позивач самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 2.1 моментом надання позивачем відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. У відповідності до договору відповідач картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць , сплачувати всю суму процентів , нарахованих за користування кредитною лінією та /або овердрафтом за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та /або овердрафтом. Також, відповідно до п. 2.13 відповідач доручає позивачу здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним Договором. Станом на 28.08.2013 відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Посилаючись на статті 526,530,631 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобовязання належним чином не виконав, тому на підставі ст.1049 та ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Позивач надав у позові розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, згідно з яким відповідач повинен сплатити: тіло кредиту 0,00 грн., прострочене тіло кредиту 3700,35 грн., заборгованість за відсотками 0,00 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., тобто загальна сума заборгованості становить 3700,35 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 16.07 2007 року, згідно з укладеним з позивачем договором № 003-03081-160707 відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-11). Згідно умов договору кредиту відповідач зобов'язався повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. В порушення умов договору відповідач кредит не повернув у повному обсязі та не проводить оплату за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 25.08.2013 року, тіло кредиту 0,00 грн., прострочене тіло кредиту 3700,35 грн., заборгованість за відсотками 0,00 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., тобто загальна сума заборгованості становить 3700,35 грн. (а.с.7-8). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки відповідач в односторонньому порядку порушив умови кредитного договору, суд вважає за необхідне стягнути з нього кредит та нараховані відсотки у повному обсязі, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується розрахунком суми боргу, наданої представником позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить станом на 25.08.2013 року: тіло кредиту 0,00 грн., прострочене тіло кредиту 3700,35грн., заборгованість за відсотками 0.00 грн.,, заборгованість за комісіями 0,00 грн., тобто загальна сума заборгованості становить 3700 ,35 грн. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу за кредитом та нарахованими відсотками законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягуючи їх з відповідача на користь позивача в розмірі, що документально підтверджений платіжним дорученням від 23.09.2013 року на сплату позивачем судового збору в сумі 229,40 грн. (а.с.1). На підставі викладеного, ст. ст. 50, 525, 526, 551, 599, 612, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved