Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що 13.03.2006 р. між АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ЗАТ "ОТП Банк", в свою чергу правонаступником останнього є АТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та відповідачкою був укладений кредитний договір за № СL-005/075/2006, який складається з двох частин та відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 13 193,00 доларів США на строк до 13.03.2011 р. та оплатою по процентній ставці 11,00 % річних. Банком вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачкою договірні зобов'язання не виконані та систематично порушувались в результаті чого виникла значна заборгованість по кредиту в розмірі 383 092 грн. 74 коп., яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 61 130,14 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 21 255,39 грн. та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 300 707, 21 грн. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки вказану вище суму та судові витрати. 16.09.2013 р. по справі постановлено заочне рішення, яке ухвалою суду від 02.12.2013 р. було скасовано з призначенням до нового розгляду (а.с. 74). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням стягнення з відповідачки витрат за розміщення оголошення в редакції газети в розмірі 420 грн. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, заперечував проти стягнення з відповідачки пені в розмірі 300 700 грн. 21 коп. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що правонаступником АКБ "Райффайзенбанк Україна", є ЗАТ "ОТП Банк", в свою чергу правонаступником останнього є АТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а.с. 24-32). Встановлено, що 13.03.2006 р. між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та відповідачкою був укладений кредитний договір за № СL-005/075/2006, який складається з двох частин та відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 13 193,00 доларів США на строк до 13.03.2011 р. та оплатою по процентній ставці 11,00 % річних (а.с. 12-15). Встановлено, що відповідно до п. 1.5.1. частини 2 Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником - відповідачкою по справі щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с. 18), відповідачка [PERSON] систематично порушувала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка станом на 02.01.2013 р. складається з залишку заборгованості за кредитом - 61 130,14 грн. суми несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 21 255,39 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповдіно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3.1.1 частини 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитним коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобов'язаний сплати банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочки. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідачки пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 300 707, 21 грн. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є гршова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язань. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені в сумі 300 707 грн. 21 коп. значно перевищує фактичний розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити неустойку до розміру залишку заборгованості за кредитом, а саме: до 61 130 грн. 14 коп. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідачки [PERSON] утворилась значна заборгованість перед позивачем за Кредитним договором в розмірі 143 515 грн. 67 коп., що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, частково доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Також, суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати за розміщення оголошення в редакції газети "Урядовий кур'єр" в розмірі 420 грн. (а.с. 51). На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: partial