Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-13 00:00:00

До суду з позовом звернувся Харківський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я.Юр'єва Національної академії аграрних наук", Національна академія аграрних наук до [PERSON], Харківської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи Міськрайонне управління Держкомзему в м.Люботин і Харківському районі Харківської області, Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції про визнання недійсними рішень та скасування державних актів, в якому прокурор просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації №1105 від 04 квітня 2008 року "Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON].". Визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №494326 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6325157300:03:004:0015 для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON], який 21.05.2008 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування землею, договорів оренди земельної ділянки за №010870300211. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6325157300:03:004:0015 зареєстроване на підставі державного акту серії ЯЕ №494326, який 21.05.2008 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування землею, договорів оренди земельної ділянки за №010870300211. Повернути у постійне користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук земельну ділянку з кадастровим номером 6325157300:03:004:0015. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2013 року залучили у якості третьої особи по справі Реєстраційну службу Харківського районного управління юстиції. В судовому засіданні представник Харківської міжрайонної прокуратури підтримав поданий позов, пояснивши, що земельна ділянка передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства фактично знаходиться на території ДП ДГ "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва, та надана господарству для ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства університету, для проведення навчальної, технологічної і виробничої практики студентів, забезпечення проведення науково-дослідних робіт відповідно до рішення Кулиничівської селищної ради від 14.08.2001 року № 320. На вказану земельну ділянку ДП ДГ "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва видано Державний акт на право постійного користування землею серія І-ХР № 001202. Представник відповідача, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на свої заперечення, що містяться в матеріалах справи. Представник Головного управління Держкомзему у Харківській області, в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву в якій просять справу розглядати за їх відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надали до суду письмові заперечення та заяву в якій просять справу розглядати за її відсутності. Представники інших учасників судового розгляду в судове засіданні повторно не з'явились, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за їх відсутності. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю відмовити позивачу в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження повних вимог суду надано копію паспорту відповідача та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копії витягу з державного земельного кадастру про присвоєння земельній ділянці відповідача кадастрового номеру, копія державного акту на право постійного користування землею інституту рослинництва ім. В .Я. Юр'єва УААН, копію розпорядження № 1105 від 04 квітня 2008 року Харківської районної державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки [PERSON]., копію державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 494326 виданого на ім'я відповідача, копію розпорядження № 2021 від 17 вересня 2007 року Харківської районної державної адміністрації, копію статуту державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне". Жоден із наданих доказів не містить відомості про те, що відповідач в порушення вимог ст. 118 ЗК України отримала у власність земельну ділянку. Судом встановлено, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №2021 від 17.09.2007 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" надано 13 громадянам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (для передачі їх у власність) орієнтовною площею 13 га ріллі, за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, розташованих за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації №1105 від 04 квітня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність [PERSON]. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради та передано у власність вказану земельну ділянку загальної площею 0,6825 га ріллі. Зазначене розпорядження голови районної державної адміністрації було прийнято відповідно до вимог статей 17, 22, 33, 118, 121, 186 пункту 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Відповідно до акту про перевірки дотримання вимог земельного законодавства, що проведена у 2012 році Управлінням державної інспекції Держкомзему у Харківській області виявлено відсутність розпорядження про вилучення частини земельної ділянки статуту державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне". Також зазначено, що порівнянням планово-картографічних матеріалів, що увійшли до проектної документації державного акту І-ХР № 001202 і планом-схемою вилучених земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства для групи громадян, в тому числі і відповідача, виявлено, що земельні ділянки, в тому числі відповідача перебували у фактичному користуванні державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне". Проте, такий документ не може бути підставою для задоволення позову, оскільки порушення прав суміжних землекористувачів проводиться за правилами, визначеними ст. 107 ЗК України, якою визначено, що відновлення меж проводиться на підставі даних земельно-кадастрової документації. Перевірити в судовому засіданні правильність висновків інспекції не є можливим, оскільки проектна документація про виділення відповідачу земельної ділянки вилучена в межах розслідування кримінальної справи. Доказів того, що при виділенні відповідачу землі відомості обмінного файлу, що містить географічні координати ділянки відповідача, свідчили про наявність перетину повного або часткового із землею, що виділена дослідному господарству - відсутня. Враховуючи порядок виділення землі у власність, встановлений ст. 118-126 ЗК України, та принципами допустимості доказів, встановлені ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що єдиним допустимим доказом наявності порушень прав землекористування в даному випадку слід вважати висновок судової експертизи що повинна призначатися в порядку ст. ст. 143, 144 ЦПК України ухвалою суду по цій цивільній справі. На дослідження експертів слід передати технічну документацію про виділення земельних ділянок позивача і відповідача та дані земельно-кадастрової документації. Отже, сам по собі акт перевірки не доводить факту незаконності розпорядження райдержадміністрації про передачу відповідачу у власність земельної ділянки, не доводить наявності підстав вважати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача, не є підставою скасування державної реєстрації такого державного акту і не є підставою для повернення позивачу спірної земельної ділянки, оскільки відповідно до вимог ст. 140 ЗК України це не є підставою для припинення права власності на землю добросовісного набувача. Таким чином, Харківська районна державна адміністрація при виданні оскаржуваного розпорядження голови райдержадміністрації діяла у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, тобто відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, статті 6, 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", статей 17, 22, 33, 118, 121, 186, пункту 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Таким чином, Харківською міжрайонною прокуратурою Харківської області не надано жодних доказів того, що оскаржуване розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації суперечить Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян. Спірна земельна ділянка згідно з вимогами чинного законодавства України, була внесена до автоматизованої системи Державного земельного кадастру та їй було присвоєно кадастровий номер. Також було здійснено державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку та державну реєстрацію земельної ділянки Міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області. Судові витрати розподіляються, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed