Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовними вимогами, які в подальшому уточнила, мотивуючи їх тим, що у період з 09.02.1974 року по 05.07.2000 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають чотирьох повнолітніх дітей. Але, незважаючи на те, що шлюб було розірвано, шлюбні відносини між ними фактично припинилися тільки наприкінці вересня 2013 року. До цього часу вона з відповідачем та дітьми проживали разом в [ADDRESS], мали сумісний бюджет, були пов'язані спільним побутом та домашнім господарством, мали та виконували взаємні права та обов'язки щодо сім'ї. За період шлюбу ними було спільно придбано значна кількість майна, яке вона вважає є спільною сумісною власністю подружжя. Як їй стало відомо, [PERSON] за період їхнього подружнього життя, окрім спірної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], отримав також земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка по [ADDRESS] була ним отримана, як указано в державному акті на право приватної власності на землю, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Обидві вищезгадані земельні ділянки були передані [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 22 скликання Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 28.08.1997 року. Згідно звітів про експертну грошову оцінку вартість земельної ділянки по [ADDRESS] складає 47100 грн., а земельної ділянки по [ADDRESS] - 19700 грн. Також під час шлюбу придбано авто- та сільгосптехніку, зареєстровану на ім'я [PERSON], а саме: автомобіль Москвич-408, д/н [NUMBER]; автомобіль КАМАЗ-5511, д/н [NUMBER]; трактор ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактор Т-16 МБ-У1; комбайн СК-5М-1 Нива. Згідно висновків експертів-товарознавців загальна вартість даної техніки складає 160509 грн. 80 коп. Оскільки угоди про поділ спільнонажитого майна з колишнім чоловіком [PERSON] вони не досягли, а відповідно до СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, вважає за необхідне розділити майно. Просить суд визнати майно подружжя, а саме: земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]; земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]; автомобіль Москвич-408, д/н [NUMBER]; автомобіль КАМАЗ-5511, д/н [NUMBER]; трактор ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактор Т-16 МБ-У1; комбайн СК-5М-1 Нива, спільним сумісним майном подружжя, яке придбане у період шлюбу; поділити майно, набуте нею за час шлюбу з [PERSON], виділивши їй ? вартості авто- та сільгосптехніки, яка складає 80254 грн. 90 коп., та земельну ділянку по [ADDRESS], на якій знаходиться будинок зі спорудами, що належить на праві приватної власності їхньому сину [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 80254 грн. 90 коп., яка є ? вартості авто- та сільгосптехніки, зареєстрованої на [PERSON], яка підлягає поділу між подружжям; судові витрати віднести на відповідача. Ухвалою суду від 16.12.2013 року позовні вимоги в частині поділу домоволодіння по [ADDRESS] та в частині поділу зброї залишені без розгляду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що транспортні засоби знаходяться на подвір'ї у відповідача. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та пояснили, що земельні ділянки не є сумісною власністю подружжя згідно ч. 5 ст. 61 СК України, редакція якої не діяла на час видачі державних актів на землю, всі транспортні засоби знаходяться у позивача. З позивачем перебував у шлюбі з 09.02.1974 року до 05.07.2000 року, в цей період проживали разом, після липня 2000 року з позивачем вже не проживав. В період шлюбу вони придбали ці транспортні засоби. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.02.1974 року по 05.07.2000 року. В період шлюбу вони придбали транспортні засоби автомобіль Москвич-408, д/н [NUMBER]; трактор ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактор Т-16 МБ-У1; комбайн СК-5М-1 Нива. Так, згідно довідки Новомосковського ВРЕР УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за вих.. № 14/8 РЕР - 464 від 26.07.2011 року автомобіль Москвич-408 н/з [NUMBER] належить [PERSON] та згідно реєстраційної карти є власником з 24.12.1981 року (дата реєстрації). Згідно довідки начальника підрозділу Держтехнагляду № 16 в Синельниківському районі на ім'я [PERSON] зареєстрована сільськогосподарська техніка, а саме, трактор Т-16 МБ-У1, 1991 року випуску, д/н [NUMBER], дата реєстрації 25.05.1994 року; трактор ЮМЗ-6 д/н [NUMBER], дата реєстрації 29.05.1993 року; комбайн СК-5М-1 «НИВА», 1988 року випуску, д/н [NUMBER], дата реєстрації 11.01.1995 року. Також в період шлюбу 20.12.1997 року відповідач отримав державні акти на право приватної власності на землю, а саме, на земельну ділянку по [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства та на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п. 23 Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 25 Постанови вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Згідно картки [NUMBER] від 26.07.2011 року Синельниківського МРЕВ власником автомобіля КАМАЗ 5511 д/з [NUMBER] є [PERSON], який 29.09.2000 року придбав даний автомобіль на підставі біржової угоди. Згідно довідки Новомосковського ВРЕР УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за вих.. № 14/8 РЕР - 464 від 26.07.2011 року автомобіль КАМАЗ 5511 н/з [NUMBER], який належав [PERSON], 24.09.2005 року знятий з обліку для реалізації, що також підтверджується карткою [NUMBER] Новомосковського МРЕВ від 26.07.2011 року. Хоча відповідач в судовому засіданні визнав факт придбання в період шлюбу з позивачем спірних транспортних засобів в тому числі й автомобіля КАМАЗ 5511, але враховуючи вищевказані обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що автомобіль КАМАЗ 5511 не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки було придбано відповідачем після розірвання шлюбу, тобто після 05.07.2000 року. Згідно висновку № 2879-11 експерта автотоварознавця від 19.09.2011 року ринкова вартість транспортних засобів автомобіля Москвич-408, д/н [NUMBER]; трактора ЮМЗ-6, д/н [NUMBER] та трактора Т-16 МБ-У1 складає 55 141 грн. 80 коп. Згідно інформаційної довідки приватного підприємця [PERSON] від 04.12.2013 року, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, середня ринкова вартість комбайна СК 5 Нива складає 22 780 грн. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що спірні транспортні засоби Москвич-408, д/н [NUMBER]; трактор ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактор Т-16 МБ-У1 та комбайн СК-5М-1 Нива були придбані сторонами за час шлюбу, тобто є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки дані транспортні засоби згідно закону є неподільною річчю, у зв'язку з чим позивачка має право на отримання від відповідача грошової компенсації вартості її ? частки, то позовні вимоги в частині визнання майна подружжя, а саме: автомобіля Москвич-408, д/н [NUMBER]; трактора ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактора Т-16 МБ-У1 та комбайна СК-5М-1 Нива, спільним сумісним майном подружжя, яке придбане у період шлюбу, підлягають задоволенню, та й відповідно підлягає частковому задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації в розмірі 38 960 грн. 90 коп., яка є ? вартості авто- та сільгосптехніки, зареєстрованої на [PERSON]. У зв'язку з цим підлягають виділенню відповідачеві транспортні засоби, а саме: автомобіль Москвич-408, д/н [NUMBER]; трактор ЮМЗ-6, д/н [NUMBER]; трактор Т-16 МБ-У1, д/н [NUMBER] та комбайн СК-5М-1 Нива, д/н [NUMBER]. Що стосується позовної вимоги про виділення [PERSON] ? вартості авто- та сільгосптехніки, яка складає 80254 грн. 90 коп., суд вважає, що згідно вищевказаних норм закону за своєю суттю вона є однорідною з позовною вимогою про стягнення грошової компенсації в розмірі 80 254 грн., яку суд задовольнив частково. Тому позовну вимогу про виділення позивачеві ? вартості авто- та сільгосптехніки, яка складає 80254 грн. 90 коп., задовольняти недоцільно. Позовні вимоги щодо визнання майна подружжя, а саме: земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], та земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], спільним сумісним майном подружжя, яке придбане у період шлюбу, та щодо виділення позивачеві земельної ділянки по [ADDRESS], на якій знаходиться будинок зі спорудами, що належить на праві приватної власності їхньому сину [PERSON], задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що спірні земельні ділянки рішенням 15 сесії 22 скликання Іларіонівської селищної ради від 28.08.1997 року передані у приватну власність відповідача з видачею 20.12.1997 року державних актів. Згідно ч. 5 ст. 61 СК України, яка набула чинності на підставі Закону України № 2913 - VI від 11.01.2011 року, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Спірні земельні ділянки були приватизовані відповідачем в 1997 році, а на той час норма ч. 5 ст. 61 СК України ще не діяла, у зв'язку з чим вони не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень земельного законодавства безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації ділянок, які перебувають у користуванні громадян, відповідно до чинного на час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку Декрету Кабінету Міністрів "Про приватизацію земельних ділянок", згідно якого ці земельні ділянки є частиною державного земельного фонду, одержаного відповідачем у власність у процесі приватизації, тобто його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, що приватизовані вони відповідачем у період шлюбу з [PERSON] Доводи відповідача викладені в заяві від 16.12.2013 року з приводу домоволодіння в [ADDRESS] та [ADDRESS] суд до уваги не приймає, так як не стосуються предмету спору, доводи відповідача з приводу знаходження спірних транспортних засобів у позивача, їх розкрадання та його не проживання з позивачем з 1997 року суд також до уваги не приймає, оскільки жодного належного цьому доказу суду надано не було. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним присудити позивачеві судові витрати за сплату судового збору та витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи, а саме в розмірі 1427 грн. 76 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та ст. ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ч. 2 ст. 183, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 370, ч. 2 ст. 364 ЦК України, п. п. 22, 23, 25 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial