Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № DNQ1RU12611090 від 01.10.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3464,96 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача під заявою. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Посилаючись на статті 526,527,530,1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач зазначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, тому на підставі ч.2 ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати повернення всієї суми заборгованості. В позові вказано, що відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен сплатити: заборгованість по кредиту - 2904,53 грн., суму боргу по сплаті процентів за користування кредитом - 1,31 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 157,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23375,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1321,93 грн., а всього заборгованість складає 28260,59 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судові витрати 282,61 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи двічі повідомлялася за останнім відомим місцем проживання, за яким вона зареєстрована згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.28), в зв'язку із чим суд відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01.10.2008 року згідно укладеного Договору № DNQ1RU12611090 відповідач отримав споживчий кредит на 10 місяців, у розмірі 3464,96 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися щомісячно та останній платіж повинен бути проведений відповідачем 01 серпня 2009 року. Згідно умов Договору кредиту, відповідачка [PERSON] зобов'язалася повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом рівними частинами по 369 грн. 21 коп. щомісячно. В порушення умов Договору відповідачка кредит не повернула у повному обсязі та не проводить оплату за користування ним. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 04.09.2013 року заборгованість відповідача по Кредиту становить - 2904,53 грн., суму боргу по сплаті процентів за користування кредитом - 1,31 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 157,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23375,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 1321,93 грн., а всього заборгованість складає 28260,59 грн. Згідно статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Стаття 257 зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 вказано, що, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Із змісту договору, укладеного між сторонами (а.с.7-8) вбачається, що він є договором споживчого кредитування «Товари у розстрочку». Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується розрахунком суми боргу, наданої представником ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк", заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить нарахована з 01.10.2008 року по 09.09.2013 рік. Строк виконання зобов'язання відповідача перед позивачем закінчився 01 серпня 2009 року, відповідно строк позовної давності закінчився 02 серпня 2012 року. Стаття 267 ЦК України передбачає наступне: Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч.2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4). Відповідачка не подала до суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, отже у суду немає підстав для відмови у позові у зв'язку зі спливом позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу по кредиту та нарахованим відсотках такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved