Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та в участі у вихованні дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він являється батьком дитини, [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 14 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано, дитину [PERSON] залишено на вихованні матері до її повноліття. Відразу ж після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо участі позивача, як батька у вихованні та спілкування з дитиною, який не вирішений по теперішній час. Позивач вважає, що відповідач умисно перешкоджає позивачу у спілкуванні, побаченні з дочкою, внаслідок чого позивач позбавлений права на участь у вихованні, спілкуванні з дитиною, тому просить суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], встановити порядок побачень з дитиною, а саме з 16 год. кожної пятниці до 16 год. кожної неділі за умови належного догляду за дитиною та своєчасного повернення дитини до постійного місця проживання, а також визначити можливість спільного відпочинку дитини з позивачем. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов не визнає. Представник третьої особи служби у справах дітей позов визнає частково. При ухваленні рішенні просила суд врахувати інтереси малолітньої дитини, матері дитини.. Дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши сторони суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 21 червня 2008 року по 14 лютого 2012 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати в матірю, відповідач по справі з якою проживає по теперішній час. Відразу ж після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо участі позивача, як батька у вихованні та спілкування з дитиною, який не вирішений по теперішній час. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. В звязку з виникненням спору позивач звертався 16 червня 2013 року до Іванківської селищної ради Київської області із заявою про спосіб в участі у вихованні дитини та спілкуванню з нею, що позивачем було підтверджено у судовому засіданні. Статтею 15 Закону України"Про охорону дитинства »передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. В силу частини 1 та 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, позивач, як батько може приймати участь у вихованні та спілкуванні зі своєї дочкою [PERSON], його спілкування з дитиною не буде перешкоджати нормальному вихованню дитини і тому підстав для відмови в цьому суд не вбачає. В свою чергу, згідно ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Позивач у своїй позовній заяві просить встановити порядок побачень з дитиною, а саме з 16 год. кожної пятниці до 16 год. кожної неділі за умови належного догляду за дитиною та своєчасного повернення дитини до постійного місця проживання, тобто на кожні вихідні, що буде призводити до позбавлення можливості матері у спілкуванні та вихованні дитини у вихідні дні, а тому в разі встановлення судом порядку запропонованому позивачем буде обмежувати права та обовязки матері по відношенню до дитини. Враховуючи вищенаведене, інтереси малолітньої дитини, батьків , відсутність спору суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: partial