overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

згідно рішення Шполянського районного суду від 04.02.2013р. справа №710/143/13-ц позивачці [PERSON] і відповідачу [PERSON] виділено в натурі в спільну сумісну часткову власність нерухоме майно - нежитлове приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., що складає 75,4% від усього приміщення розташованого в [ADDRESS], інша частина нежитлового приміщення була виділена [PERSON] Позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила провести реальний розподіл нерухомого майна - нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS], яке є у їхній спільній сумісній частковій власності, мотивуючи тим, що вона хоче користуватися своєю частиною приміщення самостійно і просила виділити їй в натурі 2/3 частини вказаного нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS], відповідачу виділити 1/3 частину вказаного приміщення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і згідний на реальний розподіл нежитлового приміщення і просив виділити позивачці 2/3 частини, а йому 1/3 частину нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони мають в спільній сумісній частковій власності нежитлове приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташоване в [ADDRESS] і бажають його реально розділити між собою по варіанту: позивачці 2/3 частини, відповідачу 1/3 частину нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS]. Спору між сторонами немає, а згідно ст..364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, тому суд вважає можливим розділити нежитлове приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташоване в [ADDRESS] і виділити в натурі позивачці 2/3 частини нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS], що становить 144 кв.м. вартістю 30933 грн., а відповідачу 1/3 частину нежитлового приміщення №1 літера «Є» площею 216 кв.м. вартістю 46400грн., розташованого в [ADDRESS], що становить 72 кв.м. вартістю 15467 грн. На підставі викладеного, ст.ст.364,372 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

З даним позовом [PERSON] звернулася до суду 9 квітня 2013 року, вказуючи, що до 24 березня 2010 року проживали спільно і придбали майно, але добровільно розділили, про що був складений акт від 4 вересня 2010 року. У травні 2013 року [PERSON] збільшила свої позовні вимоги в частині визнання договору про поділ майна від 4 вересня 2010 року дійсним. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав, обставини викладені в позовних заявах підтримав. Представники відповідачів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Стретович А.П. і відділу ДВС Володарсько - Волинського районного управління юстиції Левковська О.А. позов не визнали, вказуючи, що він надуманий, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а тому до задоволення не підлягає. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що слідує зі ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. За таких підстав, сторони порушили дані вимоги закону. Крім цього, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії відповідно до положень ч.2 ст.640 ЦК України. У судовому засіданні достовірно встановлено, що спірне майно залишалося у відповідача [PERSON], що слідує з документів на автомобілі, що не заперечувала і [PERSON] На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні і він спрямований для ухилення від відповідальності [PERSON] від відповідальності по кредиту.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. З вересня 2012 року проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що примирення з відповідачем буде суперечити її інтересам, а тому є неможливим, просила розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер. Зазначила, що відповідач неодноразово піднімав на неї руку, в тому числі під час вагітності. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог через відсутність вагомих причин. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 14 вересня 2011 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1214 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

19.07.2013 року ПАТ "Українська страхова компанія" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 21.05.2010 року між [PERSON] та ПАТ "Українська страхова компанія" укладено кредитний договір № 156-Полт згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7588,16 тнрміном з 21.05.2010 по 21.05.2012 року зі сплатою 3 % річних за кредитним договором. Після закінчення терміну повернення кредиту [PERSON] не виконала своїх зобов'язань перед банком, що надав кредиті відповідно до умов кредитного договору утворилася заборгованість: сума не погашеного боргу по кредиту і відсотках за використання кредиту -5281, 50 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказав, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 26 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які за домовленістю залишаться проживати з матір'ю. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені в червні 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач створив нову сім'ю з іншою жінкою, тому вважає що збереження шлюбу неможливе, сім'я існує формально. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду телеграму про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з осені 2010 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 18.10.2013 року із вказаним позовом, в якому зазначив, що він є батьком вихователем неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Мати неповнолітнього [PERSON] позбавлена батьківських прав рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу від 02.12.2004 року. Рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської у місті ради № 636 від 16.11.2011 року неповнолітній [PERSON] влаштований до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з цим позивач змушений був звернутись із вказаною позовною заявою до суду, в якій просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового рівня на дитину такого віку. Сторони, належним чином повідомлені про місце, день та час слухання справи, в судове засідання не з"явилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. З заяв вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов, а відповідач позов визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської у місті ради № 636 від 16.11.2011 року неповнолітній [PERSON] влаштований до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS] та вихователем неповнолітнього [PERSON] [INFO] призначений позивач по справі [PERSON]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт згідно якого вона є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив справу розглянути за його відсутності. Заявлені вимоги просив задовольнити. Представник зацікавленої особи - Біловодської селищної ради в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти доводів заявника не заперечує. Представник зацікавленої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просив справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти доводів заявника не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 9 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, але заявник будучи єдиним спадкоємцем не може отримати свідоцтво на спадщину в зв'язку з тим, що відсутні відомості про його родинний зв'язок з померлим. Однак судом із матеріалів цивільної справи встановлено, що в свідоцтві про народження (мовою оригіналу) [PERSON], [INFO], в графі батько вказано (мовою оригіналу) [PERSON]. В свідоцтві про зміну імені [PERSON], [INFO], змінила ім'я на мітенко [PERSON], виданого 11 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області (а.с.8). Крім того, даний факт також знайшов своє відображення у повторному свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], в графі батько вказано [PERSON], яке видане 11 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області (а.с.9). При заміні паспорта, у зв'язку з втратою, [PERSON], [INFO], вказав прізвище - [PERSON], хоча в заяві про видачу паспорта радянського зразка зазначено (мовою оригінала) [PERSON], [INFO], (а.с.23-24), прізвище було змінено і замість [PERSON] було вказано [PERSON], в зв'язку з чим, прізвище заявника, до присвоєння прізвище [PERSON], і прізвище батька не співпадають. За таких обставин, суд вважає, що факт згідно якого [PERSON] є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду даної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Заявник Томаківська райдержадміністрація у своєму письмовому зверненні до суду в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], просить ухвалити рішення, яким визнати безвісно відсутньою громадянкою [PERSON], [INFO], який є матір'ю вказаної дитини, мотивуючи наступним. Згідно довідки Томаківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 04.03.2013 року громадянка [PERSON], [INFO] знаходиться в розшуку з листопада 2012 року, за цей час долею дитини не цікавилась, зв'язку не підтримувала, матеріально не утримувала і до сьогоднішнього дня її місце знаходження не встановлено. З квітня місяця 2013 року малолітній [PERSON], [INFO] перебуває у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , відповідно до розпорядження голови Томаківської райдержадміністрації від 18.11.2013 №258-р. Батьки - вихователі малолітньою дитиною опікуються і забезпечують всім необхідним для всебічного його розвитку. Визнання громадянки [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою необхідно з метою захисту прав та інтересів її малолітньої дитини [PERSON], який ще немає можливості самостійно захищати свої права. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Заінтересована особа: [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання [PERSON] безвісно відсутньою громадянкою підтримує в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника заявника, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності [PERSON], [INFO] за останнім місцем проживання на протязі тривалого часу підтверджується наступними письмовими довідками. Факт відсутності [PERSON], [INFO] , яка перебуває у розшуку з листопада 2012 року, підтверджується довідкою Томаківського РВ ГУМВС України від 04.03.2013 р. З розпорядження голови Томаківської районної державної адміністрації від 18.11.2013 №258-р. вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO] перебуває у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS]. Батьки - вихователі малолітньою дитиною опікуються і забезпечують всім необхідним для всебічного його розвитку. З огляду на вищевикладене, враховуючи надані суду докази та документи, суд дійшов висновку, що в наявності є всі правові підстави для визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою, як особу, про яку немає відомостей за місцем її проживання на протязі більше року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що він з 1 червня 2000 року працював у відповідача на посаді водія, де працює і на теперішній час. З 01 січня 2012 року відповідач припинив йому виплату заробітної плати, не зважаючи на те, що він сумлінно виконує свої обов'язки. Внаслідок таких дій заборгованість відповідача по заробітній платі становить 37450,59 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1 червня 2000 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, де він працює на посаді водія, що підтверджується наказом № 65/к від 01.06.2000 року. Заборгованість підприємства перед позивачем станом на 27.11.2013 року складає 37450,59 грн. за період з лютого 2012 року по жовтень 2013 року, що підтверджується довідкою приватної виробничо-комерційної фірми «Дніпро-Десна», та визнано сторонами по справі. Ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в позачерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному розмірі 37450,59 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 374 грн. 51 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 січня 2005 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народились дві доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останнім часом їхні подружні взаємовідносини значно погіршали. Позивач зазначає, що сторони мають різні характери та погляди на життя, через що, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Враховуючи викладене, вказаний шлюб просить розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 9 (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6,7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved