Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

25.03.2013 року позивач- Приватне підприємство фірма «Доміно» звернулася до суду з позовом, в якому просить 1) визнати недійсним іпотечний договір від 25.05.2007 р. щодо приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», загальною площею 30,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між приватним підприємством фірма «Доміно» (код ЄДРПОУ 14112949) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (код ЄДРПОУ 19017842), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №992; 2) визнати недійсним іпотечний договір від 25.05.2007 р. щодо приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», загальною площею 30,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між приватним підприємством фірма «Доміно» (код ЄДРПОУ 14112949) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (код ЄДРПОУ 19017842), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №994; 3) скасувати записи в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в реєстрі іпотек за №993, 995 від 25.05.2007 р. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Приватним підприємством фірма «Доміно», яке виступало в договорі як іпотекодавець, і Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», яке виступало в договорі як іпотекодержатель, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №993. Відповідно до п.1.1, 1.2, 2.1 вказаного іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання третьою особою [PERSON] зобов'язання, що випливає з кредитного договору №208 від 25.05.2007 р. передало, а іпотекодержатель прийняло нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 30,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Також між Приватним підприємством фірма «Доміно», яке виступало в договорі як іпотекодавець, і Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», яке виступало в договорі як іпотекодержатель, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №995. Відповідно до п.1.1, 1.2, 2.1 вказаного іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору №209 від 25.05.2007 р. передало, а іпотекодержатель прийняло нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 30,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що Приватному підприємству фірма «Доміно» на праві приватної власності належать нежитлові приміщення загальною площею 255,9 кв.м., в літ. «А-2», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради від 04.03.1999 р., виданого на підставі розпорядження Харківського міського голови №123 від 26.01.1999 р. Право власності зареєстровано 09.03.1999 р. за реєстровим №3006 у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Одночасно з посвідченням вказаних договорів іпотек, приватний нотаріус [PERSON] зареєструвала вказані іпотеки у державному реєстрі іпотек, а також внесла у Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону відчуження нежитлових приміщень загальною площею 255,9 кв.м., в літ. «А-2», що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а не 30,3 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину в силу ч.1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Тому позивач вважає, що укладення договору іпотеки від 25.05.2007 р. (зареєстровано у реєстрі за №993) і договору іпотеки від 25.05.2007 р. (зареєстровано у реєстрі за №995), що посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] відбулося з порушенням норм ЦК України, ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що дає підстави для звернення до суду з заявою про визнання оспорюваних договорів іпотеки недійсними і скасування записів в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в реєстрі іпотек. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: а) нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; б) нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; в) нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предмет іпотеки за оспорюваними договорами іпотеки від 25.05.2007 року за реєстровими №№ 992, 994 не відповідає третій умові, викладеній в ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», а саме не є окремим виділеним у натурі об'єктом права власності, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Харківської міської ради 04.03.1999 року на підставі розпорядження Харківського міського Голови № 123 від 26.01.1999 року, яке слугувало правовстановлюючим документом для укладення оспорюваних договорів іпотеки, позивачу належить об'єкт нерухомого майна - нежитлова будівля літ «А-2» загальною площею 255,9 кв.м за адресою [ADDRESS]. Інших об'єктів нерухомості, належних позивачу на праві власності за вказаною адресою, немає. Предмет іпотеки за оспорюваними договорами, а саме нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2» загальною площею 30,3 кв.м, є частиною нежитлової будівлі загальною площею 255,9 кв.м, а не окремим виділеним у натурі об'єктом права власності. Уповноважений представник позивача Бурлаков С.Ю., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю і пояснив, що оспорювані правочини вчинені сторонами з порушенням вимог ст.203 ЦК України та ст.5 Закону України «Про іпотеку», а тому мають бути визнані недійсними. Відповідач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» проти позову заперечував, але в судове засідання 25 грудня 2013 року не з'явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі , проти задоволення позову не заперечували, посилаючись на його обґрунтованість і законність. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позовних вимог , вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач є власником об'єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі літ. «А-2» загальною площею 255,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого виконкомом Харківської міської ради 04.03.1999 року на підставі розпорядження Харківського міського Голови № 123 від 26.01.1999 року . Між Приватним підприємством фірма «Доміно» і Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №993. Відповідно до п.1.1, 1.2, 2.1 вказаного іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання третьою особою [PERSON] зобов'язання, що випливає з кредитного договору №208 від 25.05.2007 р. ПП фірма «Доміно» передало, а іпотекодержатель (ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») прийняло частину нежитлового приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 30,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Також між позивачем Приватним підприємством фірма «Доміно» і відповідачем Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №995. Відповідно до п.1.1, 1.2, 2.1 вказаного іпотечного договору іпотекодавець (ПП фірма «Доміно») з метою забезпечення належного виконання зобов'язання [PERSON], що випливає з кредитного договору №209 від 25.05.2007 р. передало, а іпотеко держатель (ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») прийняло частину нежитлового приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 30,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» було переіменовано в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», а також відповідно до Статуту ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» , щ0о підтверджено документально. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про іпотеку», частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Проте нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2» загальною площею 30,3 кв.м на час укладення оспорюваних договорів іпотеки в натурі не виділялося, і реєстрація права власності на нього як на окремий об'єкт нерухомості не здійснювалася, що підтверджується даними довідки КМ «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.11.2013 р. №1790173 , даними технічного паспорту, які долучено до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта. Відповідно до реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 09.03.1999 р., нежитлова будівля літ «А-2» загальною площею 255,9 кв.м за адресою [ADDRESS], зареєстрована за № 3006 . Відповідно до ч.9 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2» загальною площею 30,3 кв.м на час укладення оспорюваних договорів іпотеки не мало свого окремого реєстраційного номера. При вчиненні нотаріальної дії, що полягала у посвідченні оспорюваних договорів іпотеки, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] була здійснена реєстрація заборон відчуження предмету іпотеки (нежитлове приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», загальною площею 30,3 кв.м у будинку [ADDRESS]) та внесено запис до державного реєстру іпотек за реєстраційним номером нежитлової будівлі літ «А-2» загальною площею 255,9 кв.м за адресою [ADDRESS], а також внесла у Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на відчуження всього нежитлового приміщення загальною площею 255,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать на праві приватної власності позивачу. У результаті цього, позивач втратив право розпоряджатися належною йому частиною нежитлової будівлі загальною площею 225,6 кв.м, яка не була предметом іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. При укладенні оспорюваних договорів ні ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», ні приватний нотаріус [PERSON] не поставили до відома позивача щодо дійсного розміру обтяження належної йому нежитлової будівлі. В укладених договорах іпотеки та в написах нотаріуса щодо накладення заборони містяться відомості щодо обтяження лише нежитлового приміщення 1-го поверху в літ. «А-2», загальною площею 30,3 кв.м. Відповідно до вимог ст..ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999, серед підстав для зняття заборони є прийняття відповідного рішення судом. Відтак, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, тому вбачає підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved