Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» (далі - відповідач), треті особи: [PERSON], [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, зазначивши наступне. 25.10.2012 року о 08. год. 40. хв. по проспекту Науки у м. Києві відбулося ДТП між автомобілем [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], та автомобілем [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, в насідок якого наведені автомобілі зазнали технічних ушкоджень. При цьому, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2012 року по справі № 2601/21094/12 було встановлено, що вищезазначене ДТП спричинено з вини [PERSON] Разом з цим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду завдану під час керування автомобілем [NUMBER] майну третіх осіб, застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» згідно полісу № АВ/9764762 від 23.10.2012 року. У зв'язку із наведеним, 26.10.2012 року листом було повідомлено ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про ДТП від 25.10.2012 року. При цьому, направлений ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» оцінювач ФОП [PERSON] здійснив поверхневий огляд автомобіля [NUMBER], за наслідками якого склав Протокол огляду транспортного засобу від 06.11.2012 року та Звіт № 2000 від 20.11.2012 року. В свою чергу, за заявою позивача від 05.11.2012 року оцінювачем ФОП [PERSON] було проведено детальний огляд автомобіля [NUMBER], за наслідками якого складено Протокол огляду транспортного засобу № 126 від 09.11.20132 року та Звіт з оцінки транспортного засобу №126 від 14.11.2012 року. При цьому, згідно складеного ФОП [PERSON] Звіту № 2000 від 20.11.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 11216,58 грн., а згідно складеного ФОП [PERSON] Звіту з оцінки транспортного засобу №126 від 14.11.2012 року вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобіля склала 28385,63 грн. Проте, відповідач не сплатив позивачу кошти страхового відшкодування за жодним із звітів про оцінку вартості матеріального збитку. При цьому, невиплата відповідачем у визначені строки страхового відшкодування завдала моральних страждань позивачу, права якої було порушені та яка вимушена була ремонтувати автомобіля [NUMBER]. При цьому за наслідками ремонту автомобіля [NUMBER] позивач понесла витрати на загальну суму 27947,00 грн. У зв'язку із за назначеним, позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача кошти у сумі 29647,0 грн., а саме: страхове відшкодування у розмірі 27947,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1200,0 грн., компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 500,0 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його повністю. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте надав суду письмові заперечення на позов, в яких заперечив проти задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача страхового відшкодування у сумі 29647,0 грн. Крім того, у письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування йому витрат у сумі 1200,0 грн. на проведення оцінки збитків, оскільки відповідач протягом десяти робочих днів направив експерта для проведення оцінки збитків. Також відповідач заперечив проти задоволення вимог щодо стягнення 500 грн. компенсації позивачу моральної шкоди, оскільки останнім не доведено факт її завдання. Врахувавши надані сторонами пояснення, з'ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2012 року по справі № 2601/21094/12 було встановлено, що 25.10.2012 року о 08. год. 40. хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по проспекту Науки у м. Києві, під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вищезазначене рішення суду не було скасоване та набрало законної сили. Згідно ч.3 і 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, автомобіль [NUMBER] було пошкоджено у ДТП від 25.10.2012 року з вини [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля [NUMBER] є позивач. Судом встановлено, що відповідачем 26.10.2012 року відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», як страховик винуватця ДТП від 25.10.2012, отримав за вх. № 267 повідомлення про страховий випадок за фактом вищезазначеного ДТП. В свою чергу згідно ч. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09.01.2012року), протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Встановлено судом, що відповідач направив оцінювача ФОП [PERSON] та останнім було здійснено 06.11.2012 року огляд автомобіля [NUMBER], за наслідками якого складено Протокол огляду транспортного засобу від 06.11.2012 року та оформлено Звіт № 2000 від 20.11.2012 року. Таким чином, відповідач з дотримання встановленого законом строку направив експерта для визначення причин настання страхового випадку - ДТП від 25.10.2012року, та розміру збитків від пошкодження автомобіля [NUMBER]. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено права позивача на визначення під час страхового розслідування причин настання страхового випадку та розміру збитків, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат останньої у сумі 1200,0 грн на оплату послуг оцінювача ФОП [PERSON] (ч. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Разом з цим, відповідно до положень ч. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] згідно складеного оцінювачем ФОП [PERSON] Звіту № 2000 від 20.11.2012 року визначено у сумі 11216,58 грн., а згідно складеного оцінювачем ФОП [PERSON] Звіту з оцінки транспортного засобу №126 визначено у сумі 28385,63 грн. Разом з цим за наслідками дослідження у судовому засідання вищезазначених звітів про оцінку як письмових доказів, судом встановлено, що під час огляду автомобіля [NUMBER] ФОП [PERSON] було проведено часткове розбирання вищезазначеного автомобіля та зафіксовано на фотознімки у Звіті з оцінки транспортного засобу №126 внутрішні та приховані дефекти, опис яких також зазначено у Протоколі огляду транспортного засобу № 126 від 09.11.20132 року. В свою чергу із Звіту № 2000 від 20.11.2012 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON], вбачається що його складено без урахування прихованих пошкоджень та витрат на їх усунення, у зв'язку з чим суд не приймає вищезазначений звіт як належний доказ вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER]. Враховуючи наведене, суд приймає в якості належного доказу складений оцінювачем ФОП [PERSON] Звіт з оцінки транспортного засобу №126, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 28385,63 грн. Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд зазначає, що відповідно до Акту надання послуг по ремонту автомобіля № БН-000003 від 11 грудня 2012 року та товарного чеку № 1 від 12 лютого 2013 року, оформлених ФОП [PERSON] яка надає відповідні послуги, позивачем здійснено фактичні витрати на ремонт автомобіля [NUMBER] у сумі 27947,0 грн. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09.01.2012року), шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09.01.2012року), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Вбачається з листа відповідача від 21.03.2013 року за № 735, що останні отримав 29.01.2013 року від позивача заяву на виплату страхового відшкодування. Разом з цим відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу страхового відшкодування за страховим випадком - пошкодженням у ДТП 25.10.2012 року автомобіля [NUMBER]. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 27947,0 грн., витрачених на ремонт автомобіля [NUMBER]. Крім того, дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди позивачу, їх взаємозв'язок із протиправними діями відповідача, прийнявши до уваги характер і міру душевних страждань позивача в наслідок порушення відповідачем свого обов'язку із виплати страхового відшкодування, необхідності докладати додаткових зусиль для пошуку коштів на ремонт автомобіля, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у сумі 500,0 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В той же час належними і допустимими доказами не знайшли свого підтвердження судові витрати на правову допомогу. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial