Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-03 00:00:00

11.05.2011 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про визнання нікчемним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 11 червня 2003 року за реєстровим №879 від імені [PERSON], визнання за [PERSON] право на спадкування ? частки спадщини, що відкрилась після [PERSON], смерть якого настала [INFO] року та визнання за [PERSON] право власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS] У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник позивача - [PERSON], що достиг повноліття, позовні вимоги підтримав, вважає, що на момент оформлення заповіту - [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій в силу захворювання та лікування алкоголізму та заповіт є нікчемним, а також в силу того, що на момент оформлення заповіту квартира ще не знаходилась у власності [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Про причини не з'явлення суду не надала. Представник відповідачки у задоволенні позову просила відмовити у задоволені позову, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] не доказали свої вимоги, заповіт оформлений відповідно до Закону, згідно психіатричної експертизи [PERSON] на момент складання заповіту, а саме 11.06.2003р. міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оскільки онуки не мають право на обов'язкову долю в спадщині та підстав для визнання заповіту нікчемним не має. У заповіті зареєстрована воля спадкодавця, вимоги позивачів вважає надуманими. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою померлого [PERSON] постійно бачили його у стані алкогольного сп'яніння, влаштовував у своєї квартирі скандали, відносини к [PERSON] с початку були добрі, потім змінилися. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою [PERSON], з 2000 року часто бачили його у стані алкогольного сп'яніння, іноді був агресивним. До невістки [PERSON] відносив погано. Після смерті дружини жив у Києві, іноді приїжджав. Відповідно до пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], що 11.06.2003 р. до неї у нотаріальну контору звернувся [PERSON] з проханням посвідчити від його імені заповіт, надав оригінал паспорту. Нею був підготовлений проект заповіту на все майно, у тому числі частину квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] [PERSON] особисто прочитав роздрукований на білому паперу заповіт, та висловив бажання його підписати. Після того, як [PERSON] прочитав проект заповіту, він також був роздрукований на спеціальному бланку нотаріальних документів, який власноручно підписав. Волевиявлення [PERSON] щодо посвідчення заповіту на ім'я [PERSON] було вільним (без будь-якого тиску зі сторони інших осіб) та відповідало його волі. Допитаний відповідно до судового доручення свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON], дуже добре знав батько дружини [PERSON], якого він особисто у 2004 році забрав з психіатричної лікарні м. Севастополя до себе с. Зелений Бір. Пояснив, що у період проживання [PERSON] у його сім'ї, він не споживав спиртних напоїв. Знає, що у нього з невісткою [PERSON] склалися погані стосунки. До смерті [PERSON] жив разом з ними, вони ні коли не сварилися, так як батько дружини була порядною, акуратною людиною. До нотаріуса він особисто відвозив [PERSON], проте при оформленні його не було, по проханню нотаріуса він чекав на вулиці (а.с.199-206). У судовому засіданні також були заслухані показання свідків [PERSON], [PERSON], яки були допитані відповідно до судового доручення, диски долучені до матеріалів справи. Вислухавши пояснення позивача, представника [PERSON], представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] року народження є мати [PERSON] та батько [PERSON], який помер [INFO] р. Дід [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] р. На час смерті [PERSON] на праві приватної власності належала 5/6 частки квартири [ADDRESS] відповідно до рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 02.03.2006 р. В копіях матеріалів спадкової справи №1216/2008, яка заведена в Третій Севастопольської державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] мається заповіт від 11.06.2003 р. (а.с.147). Відповідно до заповіту [PERSON] заповів все майно що належала йому на день смерті, в тому числі частину квартири [ADDRESS] [PERSON] Також у спадковій справі мається заява [PERSON] докері [PERSON] від 20.11.2008 р. про прийняття спадкового майна, що залишилось після смерті її батька (а.с.146). Відповідно до частини 1 ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини 1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У ході судового засіданні вказані підстави для визнання заповіту нікчемним судом не встановлені. Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №120 від 22.07.2013 р. [PERSON] на момент складання заповіту 11.06.2003 р. яким-небудь хронічним психічним захворюванням, іншим психічним розладом, хронічним алкоголізмом не страждав; [PERSON] за своїм психічним захворюванням на момент складання заповіту 11.06.2003 р. міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] у встановленому порядку не був визнаним недієздатним чи обмежено дієздатним. Суд вважає ствердження позивачів про те, що [PERSON] на час укладення заповіту не мав повної цивільної дієздатності є неспроможними, про що свідчать пояснення нотаріуса та вищевказаних свідків допитаних по справі. Посилання представника позивача на те, що на момент складання заповіту [PERSON] не мав право власності на квартиру [ADDRESS] також не може бути підставою для визнання заповіту недійсним, так як відповідно до ч.1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту нікчемним, а тому у визнанні права власності на 5/12 частки квартири [ADDRESS], а також з тих підстав, що [PERSON] права на обов'язкову частку в спадщині після смерті діда [PERSON] не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed