Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Фрау Марта» про зміну підстав та формулювання звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2013 року він був прийнятий на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва сільськогосподарського відділу Приватного акціонерного товариства «Фрау Марта» на підставі наказу № 199 від 11.03.2013 року. 11.10.2013 року його було звільнено з роботи на підставі наказу № 483 відповідно до п.4. ст.. 40 КЗпП за прогул. Вказував, що на протязі всього часу трудових відносин із роботодавцем, він сумлінно виконував свої обов2язки, а роботодавець в часно та в повному обсязі сплачував йому заробітну плату. У вересні 2013 року, відпрацювавши повний місяць, позивач отримав заробітну плату втричі меншу ніж в попередні періоди. 08.10.2013 року, відпрацювавши зміну,позивач звернувся у відділ кадрів із заявою про звільнення з роботи у зв»язку зі зміною місця проживання, а саме виїзд за місцем реєстрації до с. козацьке Звенигородського району Черкаської області. Зазначив, що посилання відповідача про те, що 09.10.2013 року та 10.10.2013 року він був відсутній на робочому місці не відповідає дійсності, адже 09.10.2013р. він здійснював прийом-передачу сільськогосподарської техніки, а саме: комбайну та його комплектуючих, представнику ПрАТ «Фрау Марта» в особі механіка [PERSON] Про що було складено відповідний акт. 10.10.2013 року ним збиралися підписи на обхідному листку. Також вказував, що посилання відповідача на той факт, що він відмовлявся від виконання своїх службових обов»язківє надуманим та нелогічним, оскільки він не міг виконувати свої обов»язки така як вся сільськогосподарська техніка була здана. Крім того, посилання відповідача на те, що заява про звільнення позивачем була подана 10 жовтня 2013 року не відповідає дійсності, підтвердженням цього є його дії з передачі техніки, здачі постільної білизни та збір підписів по обхідному листку. Також вважає, що в результаті неправомірних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 6000 грн. Просив визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного його звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП; зобов»язати ПрАТ «Фрау Марта» внести запис до його трудової книжки про звільнення з посади з 08.10.2013 року за ч. 1 ст. 38 КЗпП за власним бажанням та стягнути моральну шкоду в сумі 6000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що звільняючи позивача за п.4 ст. 40 КЗпП України відповідач діяв у чіткій відповідності з нормами діючого трудового законодавства та за наявності належних законних підстав для цього. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та правовідносини. 11.03.2013 року на підставі наказу № 19 від 11.03.2013 року позивач був прийнятий на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва сільськогосподарського відділу ПАТ «Фрау Марта». 10.10.2013р. позивач подав заяву про звільнення його з займаної посади в зв»язку зі зміною місця проживання, датовану 08.10.2013 року. Згідно ст.38 п.3 КЗпП України «Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового законодавства. Виходячи з норми цієї статті власник зобов'язаний звільнити працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю або умови колективного договору з цих питань. 11.10.2013 року позивача було звільнено з роботи на підставі наказу № 483 відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул. Згідно ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, та не заперечує позивач, у своїй заяві про звільнення він не вказав з якого числа його слід було звільнити та за якою статтею КЗпП України. Крім того, факти відсутності позивача на його робочому місці 09.10.2012р. та 10.10.2013р. підтверджуються актами комісії в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був відсутній на виробничій площадці ПрАТ «Фрау Марта» 09.10.2013 року в період часу з 08-00 год. до 10-30 год. та з 16-00 год. до 17-00 год. та 10.10.2013 року в період часу з 08-00 до 17-00 год., тобто відповідачем надано докази суду про те, що позивача було звільнено на підставі того, що він 09.10.2013 року та 10.10.2013 року року без поважних причин не вийшов на роботу. 09.10.2013 року о 10-30 год. прибув на робоче місце та повідомив агроному, що приступати до роботи він не буде, оскільки має намір звільнитися та в зв»язку з цим бажає здати сільськогосподарську техніку. Ці докази знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Підстав визнати звільнення з роботи позивача за ст.40 ч.4 КЗпП України незаконним суд не знаходить. Крім того, причин для зміни дати звільнення та формулювання його причин за ст.38 КЗпП України судом не вбачається. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог позивача про зміну формулювання причин звільнення, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди На підставі п.3 ст. 38 КЗ пП, п.4 ст.40 КЗпП України,

Outcome: dismissed