Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про поділ спільно набутого майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 09.08.1962 року. В цей період придбали житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,0693га за адресою: [ADDRESS]. Оскільки згоди щодо поділу спільного майна сторони не досягли, позивач, посилаючись на норми сімейного та цивільного закону просить виділити йому в натурі 1/2 частину спірної домобудівлі. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, та не оспорюється сторонами, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.1962 року. В судовому засіданні встановлено, що сторони за час шлюбу придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 16.03.1988 року Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка або дружини є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбними договором. Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної сумісної власності. Таким чином, судом встановлено, и це не заперечується сторонами, що будинок [ADDRESS] був придбаний в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON], тому є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки позивачем не ставиться питання про реальний виділ 1/2 частки домобудівлі, суд вважає за можливим визнати за сторонами право особистої приватної власності кожного на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved