Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Сімферопольська міська рада звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення збитків, мотивуючі вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради народних депутатів від 27.02.1998 року №282 земельна ділянка, площею 0,0504га, яка розташована на землях житлової та громадської забудови по [ADDRESS], надана [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. На підставі свідоцтва на право спадкоємства за законом від 19.10.1999 року та технічного паспорту СМ БРТІ від 25.03.1999 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частці домоволодінь, будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS]. В ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, фахівцями Управління контролю за використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в АР Крим виявлено факт порушення земельного законодавства, а саме самовільне зайняття [PERSON] земельної ділянки орієнтовною площею 0,0221 га в м. Сімферополі між вул. Взльотна та вул. Сибірська шляхом огородження парканом під розміщення курятника. За фактом порушення вимог земельного законодавства [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП. З метою усунення виявленого порушення [PERSON] та [PERSON] видано припис від 21.05.2013 року №0202. На момент проведення повторної перевірки, порушення не було усунуто, у зв'язку із чим [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП. У ході проведення додаткової перевірки було виявлено, що порушення вимог чинного законодавства відповідачем не усунено, самовільно зайнята земельна ділянка не звільнена, правовстановлюючі документи у встановленому законом порядку не оформлені. Внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки державі заподіяно збитки в розмірі 1785,18 грн. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 13, 14 Конституції України, статтю 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 152, 211, 212 ЗК України, статтю 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статті 327, 376, 387, 391 ЦК України позивач просив суд: зобов'язати [PERSON] за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 0,0221 га в м. Сімферополі між вул. Взльотна та вул. Сибірська і привести дану земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан шляхом знесення розташованої на ній огорожі; стягнути з [PERSON] на користь Сімферопольської міської ради грошову суму в розмірі 1785,18 грн. в рахунок погашення завданого збитку, що виник внаслідок самовільного заняття земельної ділянки, розташованої в м. Сімферополі між вул. Взльотна та вул. Сибірська; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка заперечувала проти позову, вважала його необґрунтованим та просила відмовити у задоволенні заявлених вимог. Третя особа [PERSON] просив прийняти судове рішення відповідно до законодавства. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в АР Крим вважав позов Сімферопольської міськради обґрунтованим та просив задовольнити заявлені вимоги. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідачки, думку третіх осіб (представників), дослідивши та оцінивши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Сімферопольської міської ради, з наступних підстав. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. А відповідно до частини 3 вищенаведеної статті Закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради народних депутатів Республіки Крим від 27.02.1998 року №282 [PERSON] була виділена земельна ділянка по [ADDRESS], загальною площею 504 кв.м., у приватна власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.10.1999 року, за реєстром №3-1936, що було видано приватним нотаріусом Другої Сімферопольської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частках кожен, зокрема, житловий будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] в м. Сімферополі. На вказаній земельній ділянці розташований один жилий будинок літ. «А», житловою площею 27,2 кв.м. з наступними службовими та побутовими спорудами: убиральня літ. «В», оглядова яма, сходи, спорудження. Державною інспекцією сільського господарства в АР Крим було видано направлення №554 від 22.04.2013 року на проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, що розташована між вул. Сибірською та вул. Взлетною в м. Сімферополі АР Крим. Згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.05.2013 року було встановлено, що близько з 1999 року згідно повідомлення СМ БРТІ від 25.03.1999 року по вказаній адресі самовільно зайнята земельна ділянка площею 221 кв.м. (0,0221 га). На час перевірки вказана земельна ділянка огороджена парканом та використовується під розміщення курятника. Рішення Сімферопольської міської ради про надання вказаної земельної ділянки в користування (оренду) відсутнє. Правовстановлюючі документи у встановленому законом порядку не оформлені, чим порушені статті 125, 126 ЗК України та настає відповідальність згідно п. «б» частини 1 статті 211 ЗК України та статті 53-1 КУпАП. У зв'язка з виявленими порушеннями земельного законодавства, Державною інспекцією сільського господарства в АР Крим 21.05.2013 року [PERSON] та [PERSON] був виданий припис №0202 та приписано усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки у строк 30 днів або оформлення правовстановлюючих документів. Вказаний припис особисто 21.05.2013 року був отриманий [PERSON] Також, 21.05.2013 року державним інспектором відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в АР Крим був складений відносно [PERSON] протокол №000394 про адміністративне правопорушення за статтею 53-1 КУпАП, пунктом 6 частини 1 статті 211 ЗК України. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2013 року №000394 [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 53-1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Штраф в розмірі 170,00 грн. був сплачений [PERSON] 21.05.2013 року, що підтверджується квитанцією №к12/L/59. Згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.07.2013 року було встановлено, що близько з 1999 року згідно повідомлення СМ БРТІ від 25.03.1999 року по вказаній адресі самовільно зайнята земельна ділянка площею 221 кв.м. (0,0221 га). На час перевірки вказана земельна ділянка огороджена парканом та використовується під розміщення курятника. Рішення Сімферопольської міської ради про надання вказаної земельної ділянки в користування (оренду) відсутнє. Правовстановлюючі документи у встановленому законом порядку не оформлені, чим порушені статті 125, 126 ЗК України та настає відповідальність згідно п. «б» частини 1 статті 211 ЗК України та статті 188-5 КУпАП. Припис посадової особи від 21.05.2013 року №0202 не виконано. У зв'язка з виявленими порушеннями земельного законодавства, Державною інспекцією сільського господарства в АР Крим 23.07.2013 року [PERSON] та [PERSON] був виданий припис №0523 та приписано усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки у строк 30 днів або оформлення правовстановлюючих документів. Вказаний припис 23.07.2013року отриманий особисто [PERSON] Також, 23.07.2013 року державним інспектором відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в АР Крим був складений відносно [PERSON] протокол №000405 про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП, пунктом 6 частини 1 статті 211 ЗК України. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.07.2013 року №000405 [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 188-5 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153,00 грн. [PERSON] сплачено штраф в розмірі 153,00 грн. 23.07.2013 року, про що свідчить квитанція №k12/N/28. 17.09.2013 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в АР Крим проведена позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки між вул. Взльотна та вул. Сибірська в м. Сімферополі та виконання припису від 23.07.2013 року №0523. За наслідками цієї перевірки складено акт та встановлено, що рішення Сімферопольської міської ради про надання вказаної земельної ділянки в користування (оренду) відсутнє. Правовстановлюючі документи у встановленому законом порядку не оформлені, чим порушені статті 125, 126 ЗК України. Припис посадової особи від 23.07.2013 року №0523 не виконаний. Шкода, заподіяна державі, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, не сплачена. В судовому засіданні відповідачка, заперечуючи проти задоволення позовних вимог Сімферопольської міської ради, вказувала, що нею розпочата процедура оформлення спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до розрахунку, складеного посадовими особами відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в АР Крим, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Сімферополі склав 1785,18 грн., розрахованої відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару гранту) без спеціального дозволу. Відповідно до частини 1 статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частин 1, 3 статті 125 та частини 1 статті 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене, самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За весь час знаходження цивільної справи у суді відповідачкою так й не були надані правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0221 га, розташовану в м. Сімферополі між вул. Взльотна та вул. Сибірська. Враховуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів та встановлені судом по справі обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка самовільно займає земельну ділянку площею 0,0221 га, розташовану в м. Сімферополі між вул. Взльотна та вул. Сибірська, без відповідного дозволу, тому на неї належить покласти обов'язок привести зазначену земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан шляхом знесення огорожі. Верховний Суд України в пунктах 12 і 16 постанови Пленуму від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 ЦК України, статті 156 ЗК України у повному обсязі особами, що її заподіяли. Стаття 1166 ЦК України, якою встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачає презумпцію вини правопорушника. В силу частини 2 статті 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару гранту) без спеціального дозволу, а наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року №110 - Методичні рекомендації щодо застосування зазначеної Методики. Відділом оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в АР Крим було розраховано розмір збитків відповідно до вказаної вище Методики та складає 1785,18 грн. Відповідно до статей 152 та 188 ЗК України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 181 та 19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №459, пунктів 4, 6 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 року №770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за №34/20347, державний нагляд (контроль) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства здійснюється Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами. Порядок планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства визначений у Наказі Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 року №132. З аналізу вказаних норм законодавства випливає, що відшкодування шкоди у разі самовільного зайняття земельної ділянки здійснюється у розмірі, визначеному Методикою, у разі встановлення самого факту завдання шкоди, порушення цивільного права чи інтересу власника землі, вини порушника та причинного зв'язку, між шкодою та діями порушника. Як убачається з матеріалів цивільної справи та було встановлено судом, внаслідок самовільного зайняття [PERSON] спірної земельної ділянки були заподіяні збитки в розмірі 1785,18 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь Сімферопольської міської ради. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог Сімферопольської міської ради. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Також з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений останнім, у загальному розмірі 344,10 грн. На підставі статей 13, 14 Конституції України, статей 125, 126, 156, 157 Земельного кодексу України,

Outcome: approved