Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просять: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 1500 (одна тисячі п'ятсот) гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати у справі. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 21 лютого 2007 року був укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого до останнього перейшло право власності на комплекс будівель та споруд Красногорівського центрального ринку, за адресою: [ADDRESS] та складався з: літ. Б1 - м'ясний магазин з шлакоблоку загальною площею 41,2 кв.м., літ. В1 - будівля контори з шлакоблоку загальною площею 80,2 кв.м., літ н- вигріб з цегли, г- торгівельні прилавки з шлакоблоку, літ. С1-господарський сарай з шлакоблоку, літ. З1-господарський сарай з цегли, літ. У1- туалет з цегли, і № 1, 2 - ворота з металу, № 3 - огорожа з цегли. [PERSON], є особою, яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 20 лютого 2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] За довіреністю [PERSON] розпоряджається та експлуатує від імені та в інтересах [PERSON] вищевказаним майном. Відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу від 01 березня 2010 року [PERSON] передав фізичній особі-підприємству [PERSON] в оренду комплекс будівель та споруд Красногорівського центрального ринку, за адресою: [ADDRESS] та складався з: літ. Б1 - м'ясний магазин з шлакоблоку загальною площею 41,2 кв.м., літ. В1 - будівля контори з шлакоблоку загальною площею 80,2 кв.м., літ н - вигріб з цегли, г-торгівельні прилавки з шлакоблоку, літ. С1- господарський сарай з шлакоблоку, літ. З1-господарський сарай з цегли, літ. У1- туалет з цегли, № 1, 2 - ворота з металу, № 3 - огорожа з цегли. 22 липня 2011 року до [PERSON] та [PERSON] звернулись співробітники ДПІ у Мар'їнському районі Донецької області з наказом № 189 від 21 липня 2011 року щодо проведення перевірки дотримання вимог податкового законодавства, використання праці найманих осіб, оформлення трудових відносин, наявності патентів, свідоцтв про державну реєстрацію. Під час перевірки було встановлено що, підставою для її проведення стало звернення відповідача [PERSON] до Президента України Януковича В.Ф. зі скаргою, в якій вказувалось на протизаконні дії. Так, в скарзі до Президента України Януковича В.Ф. від 24 червня 2011 року [PERSON] вказує, що [PERSON] та [PERSON] ведуть незаконну діяльність, порушуючи санітарні норми, отримують кошти від незаконної діяльності (стоянки), не сплачують податки. Для розгляду заяви [PERSON] Мар'їнською державною адміністрацією була створена комісія. За результатами перевірок було складено: акт перевірки дотримання санітарного законодавства № 283 від 26 липня 2011 року, складений Мар'їнською районною СЕС; довідка № 419/17-0/[NUMBER] від 28 липня 2011 року щодо фактичної перевірки СПД-ФО [PERSON],складеної ДПІ у Мар'їнському районі Донецької області; постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 28 липня 2011 року, винесеної Мар'їнським РВ ГУМВС України в донецькій області. Таким чином, в період з 22 липня 2011 року по 28 липня 2011 року вищезазначеною комісією була проведена комплексна перевірка діяльності позивача, за наслідками цієї перевірки не було виявлено тих фактів, про які [PERSON] вказувала в своїй заяві на ім'я Президента України. Позивачі вважають, що в своїй заяві до Президента України, [PERSON] звела на них наклеп, тим самим спричинивши їм матеріальну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що для відновлення ділової репутації, налагодження зв'язків з іншим контрагентами, відстоювання ділової репутації у взаємовідносинах з юридичними та фізичними особами необхідний значний проміжок часу. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачі змушені були виправдовуватися перед оточуючими людьми, державними органами, так як неправдива інформація з боку [PERSON] була розповсюджена в багатьох інстанціях, її звинувачення у корупції призвели до приниження і ділової репутації. Свою моральну шкоду [PERSON] оцінив у 20 000,00 грн. Позивач [PERSON] свою моральну шкоду оцінила у розмірі 1 500,00 грн. Наведене зумовило позивачів звернутись до суду для захисту свої порушених прав та інтересів. На адресу Мар'їнського районного суду надійшло заперечення [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якої вона просить відмовити [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не явились, натомість спрямували на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У зв'язку з повторною неявкою відповідача [PERSON] просять ухвалити у справі заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі та задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної та матеріальної шкоди з наступних підстав. Позивачі проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно ч.1 до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Задовольняючи позовну заяву [PERSON], [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини кожен має право на повагу до його гідності. Нормами ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 24 червня 2011 року звернулась з письмовою заявою до Президента України Януковича В.Ф., в якій вказала, про незаконну діяльність з [PERSON] та [PERSON] Для розгляду заяви [PERSON] Мар'їнською державною адміністрацією була створена комісія. За результатами проведених перевірок було вищезазначеною комісією не було виявлено тих фактів, про які [PERSON] вказувала в своїй заяві на ім'я Президента України. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 7,50 гривень та витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 60,00 гривень, а на користь [PERSON] - 229,40 грн., понесені ними при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 16, 23, 297 ЦК України, ст. 28 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved