Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] року, у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання сина в сумі 200 грн. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач по справі зареєстрована матір'ю дитини, вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню дитини, не проявляє турботу, має неналежні умови життя, зловживає спиртними напоями. З 28.09.2013 року, малолітнього [PERSON] поставлено на облік в службі у справах дітей, як такого , що опинився у складних життєвих обставинах, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а відомості про батька записані згідно ч.1 ст.135 СК України. На даний час дитина була відібрана у матері у зв'язку з небезпекою її життю та здоров'ю, і влаштовано у комунальний заклад "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини". [PERSON] неодноразово запрошувалася до служби у справах дітей, попереджувалася про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків та можливе вирішення питання про позбавлення батьківських прав, однак ніяк не реагує і не виправляє свою поведінку. В судовому засіданні представни органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації Захожий А.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Разом з тим, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідачка не бажає займатися вихованням та утриманням своєї дитини, не піклується про стан їх здоров'я, майбутню долю. Всі заходи профілактики та попередження, що приймалися до неї, не дали позитивних результатів, тому просив відібрати сина [PERSON] від матері, передати його органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації для подальшого влаштування, стягнути з відповідачки на користь комунального закладу "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 200 гривень щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що хоче виховувати свого сина і буде намагатися створити для цього всі умови, а також має надію про те, що його повернуть додому, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Прокурор Богельська О.Б. в судовому засіданні також висловила свою думку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, враховуючи тривалий час ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов`язків, ведення нею антигромадського способу життя. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції №586/12-21 від 09.10.2013 року вбачається, що відповідно до актового запису про народження №29 від 03.09.2013 року, складеного виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради Костопільського району на [PERSON], [INFO] батьком дитини вказаний [PERSON], однак дані відомості внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто відповідач є одинокою матір'ю. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та забезпеченню дитини, зловживає спиртним. Дитина, була відібрана від матері у зв'язку з загрозою її здоров'ю та життю, що підтверджується розпорядженням Костопільської районної державної адміністрації № 339 від 06.12.2013 року та висновком органу опіки та піклування про доцільність відібрання дитини від матері №4596/01-308/13 від 10.12.2013 року. Згідно характеристики [PERSON], з вересня 2013 року мешкає разом із своїм співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] в с.Корчів'я у найманому будинку, проживає у незадовільних умовах, зловживає спиртними напоями, дитину не виховує, постійно змінює місце проживання . З матеріалів справи встановлено, що службою у справах дітей здійснювалися перевірки матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за місцями його проживання, в результаті яких було складено акти від 20.09.2013 року, від 23.09.2013 року, від 14.10.2013 року, від 27.12.2013 року, які свідчать, що матір не створила належних умов для проживання малолітньої дитини, санітарний стан будинку не задовільний, не прибрано, брудні речі розкидані, дитяча колиска закидана брудною постільною білизною та речами, в тому числі сигаретами, відсутні продукти для харчування та суміші для малолітньої дитини. [PERSON] веде антигромадський спосіб життя. Згідно медичних документів: виписки від 26.09.2013 року та повідомлення №775 від 05.12.2013 року виданих Костопільським районним центром первинної медичної допомоги Костопільської районної ради, дитині [PERSON] поставлено діагноз: водянка яєчника справа, синдромом гіперзбудливості, синдром тонусних порушень внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. Допитаний судом свідок [PERSON], який працює дільничним інспектором міліції Костопільського РВ УМВС України, показав, що в його повноваження входить обслуговування території с.Корчів'я, на якій проживає сім'я відповідача. Він неодноразово навідувався додому до неї, у зв'язку з тим, що її сім'я поставлена на облік, як неблагополучна, однак часто не заставав її вдома, дитина була із співмешканцем [PERSON], в будинку антисанітарні умови. Зі слів сусідів йому відомо, що в будинку [PERSON] часто збираються компанії людей, які там випивають спиртне та курять, а дитина в цей час перебуває у будинку. Свідок [PERSON], яка працює секретарем Підлужненської сільської ради, повідомила суду, що на підвідомчій території їхньої сільської ради проживає сім'я [PERSON], яка складається з неї, її сина [PERSON] та співмешканця [PERSON] Сім'я проживає у найманому будинку, який належить [PERSON]. За час проживання на підвідомчій території [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з негативної сторони, мають схильність до вживання спиртних напоїв, авторитетом та повагою в односельчан не користуються, ведуть аморальний спосіб життя. 27.12.2013 року нею разом із фахівцем соціальної роботи РЦСССДМ [PERSON] було відвідано дану сім'ю. На час відвідування санітарний стан будинку був незадовільний, не прибрано брудні речі були розкидані, відчувався специфічний стійкий запах (накурено), у дитячій колисці накидані брудні речі, а у дитячій ванночці зберігається череп зі слів [PERSON] - з дикого кабана. Тверде паливо взагалі відсутнє, тобто у домі повністю відсутні нормальні умови для життя та виховання малолітнього [PERSON] Свідок [PERSON], яка працює фахівцем із соціальної роботи Костопільського РЦСССДМ, дала аналогічні покази свідку [PERSON] стосовно не забезпечення [PERSON] належних умов для життя та виховання малолітнього сина [PERSON], вважає, що дані умови є загрозою для його життя та здоров'я. Свідок [PERSON], яка працює лікарем Костопільським районним центром первинної медичної допомоги Костопільської районної ради, повідомила суду, що малолітній [PERSON] перебуває на штучному вигодовуванні, мати не забезпечує нормальне харчування сина відповідно до віку дитини. Хлопчик має дефіцит ваги незначний, це може бути наслідком зміни харчування. У дитини спостерігаються попрілості, що свідчить про недотримання гігієнічних норм. Одягом забезпечений недостатньо, особливо у прохолодну погоду. [PERSON] при останньому обстеженні поставлено діагноз: водянка яєчок справа, синдром гіперзбудливості, синдромом гіперзбудливості, синдром тонусних порушень внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. Мати дитини не належним чином виконує свої обов'язки. Рекомендації медичних працівників виконує після багаторазових нагадувань. Не зважаючи на неодноразові попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків та рекомендацій відповідних органів, суд вважає, що відповідач не стала на шлях виправлення і не змінила своє відношення щодо виховання малолітнього сина [PERSON], суд вважає, що відповідач не стала на шлях виправлення і не змінила своє відношення щодо вихованнямалолітинього сина. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. На підставі наведеного, враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, веде антисоціальний образ життя, дитина хворіє, суд дійшов висновку про необхідність відібрати дитину від відповідачки. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ст. ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштована, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості і має нерегулярний заробіток. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік», з 1 грудня 2013 року затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні. При таких обставинах суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 200 (двісті) грн. до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведена з відповідача [PERSON] слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved