Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

У січні 2013р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турист» (далі-ТОВ «Турист»), Приватного акціонерного товариства «Міська страхова компанія» (далі-ПрАТ «Міська страхова компанія»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON], посилаючись на те, що 11.09.2012р. о 13 годині 20 хвилин [PERSON]. керуючи автобусом марки «БАЗ А079.04» д/з [NUMBER] в м. Одесі по вул. Гастелло, 52 не вибрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем, що зупинився попереду, марки «Opel Omega» д/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить останньому на праві власності. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2012р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Позивач зазначав, що внаслідок даного ДТП автомобілю, який належить йому на праві власності були завдані механічні пошкодження, а саме: деформовані заднє ліве крило, задній бампер, кришка багажника, пошкоджено заднє скло, скло заднього лівого лічильника у двох частинах. Деформована задня панель. Згідно з висновку №365/12 від 01.10.2012р. сума збитку, завданого його автомобілю становить 17381,30грн., вартість ремонтних робіт 37297,77 грн. Крім того, він поніс витрати в сумі 500,00 грн. на проведення незалежної експертизи та складання висновку, 90,96 грн. за відправку телеграм, 1500,00 грн. за правову допомогу, 243,00 грн. за сплату судового збору, 7,00 грн. за послуги банку, загалом 57020,03 грн. Стверджував, що діями відповідачів та [PERSON] йому була спричинена не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь суму матеріального збитку в розмірі 57020,00грн. та стягнути з [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 20.03.2013р. за заявою представника позивача до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] (а.с.59). Ухвалою суду від 21.05.2013р. за заявою позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с.93). Позивач неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь суму матеріального збитку в розмірі 19722,26грн. та стягнути з [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (а.с.81). Позивач та його представник, діюча за ордером від 01.12.2012р. та угодою від 01.11.2012р. у судовому засіданні підтримали остаточні позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник ТОВ - «Турист», діючий за довіреністю від 16.07.2013р. позовні вимоги визнав частково, а також надав суду заперечення на позов (а.с.77-80). Представник ПрАТ«Міська страхова компанія» в судове засіданні не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.137). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно вимог ст.74 ЦПК України (а.с.138). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 11.09.2012р. о 13 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи автобусом марки «БАЗ А079.04» д/з [NUMBER] в м. Одесі по вул. Гастелло, 52 не вибрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем, що зупинився попереду, а саме автомобілем марки «Opel Omega» д/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] підтверджується протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №597860 від 11.09.2012р. та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2012р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.5,7). Внаслідок даного ДТП автомобілю, який належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] були завдані механічні пошкодження, а саме: деформовані заднє ліве крило, задній бампер, кришка багажника, пошкоджено заднє скло, скло заднього лівого лічильника у двох частках. Деформована задня панель (а.с.8,9). Згідно з висновком №365/12 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 01.10.2012р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel Omega» д/з [NUMBER], склала 17381,30грн. (а.с.13-27). За проведення незалежної експертизи та складання висновку позивач сплатив 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 365/12 від 20.09.2012р. (а.с.12). Судом встановлено, що [PERSON] працював водієм в ТОВ «Турист» з 03.11.2011р. на підставі наказу від 02.11.2011р. (а.с.105-106). Тобто на день скоєння ДТП [PERSON] перебував з ТОВ «Турист» в трудових відносинах (а.с.105-106). ТОВ «Турист» є юридичною особою, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААА №114291 та довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №578718 (а.с.108-111). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автобус марки «БАЗ А079.04» д/з [NUMBER] зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с.107). Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автобуса марки «БАЗ А079.04» д/з [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Міська страхова компанія», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1251300 від 29.12.2011р. (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], як власник автобуса марки «БАЗ А079.04» д/з [NUMBER] на підставі договору найму транспортного засобу від 17.10.2011р., укладеного між нею та ТОВ «Турист» передала останньому в користування автобус марки «БАЗ А079.04», що підтверджується актом приймання автомобіля від 17.10.2011р. (а.с.130,133). Судом встановлено, що позивачем 03.10.2012р. було складено та направлено на ім'я Голови Правління ПрАТ «Міська страхова компанія» повідомлення про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.82-83). З пояснень позивача встановлено, що ПрАТ «Міська страхова компанія» виплату йому страхового відшкодування не здійснило і взагалі не відповідає на його звернення. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Встановлено, що за заявою позивача від 12.09.2012р. судовим експертом СПД ФЛ [PERSON] був проведений огляд пошкодженого автомобіля та 01.10.2012р. складений висновок №365/12 автоварознавчого дослідження транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel Omega» д/з [NUMBER], склала 17381,30грн. (а.с.13-27). Вказаний висновок №365/12 від 01.10.2012р. ні позивачем, ні іншими учасниками процесу не оскаржувався і всі з ним були згодні. Даний факт сторонами не заперечувався. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми матеріальної шкоди в розмірі 17381,30грн., вартості проведення експертизи в сумі 500,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. підлягають задоволенню і вказані суми повинні бути стягненні з відповідача ПрАТ «Міська страхова компанія», оскільки останній зобов'язаних їх відшкодовувати відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.26-1 Закону України №1961-1У страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г1» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, зі змісту Закону України №1961-1У вбачається, що вказаним законом не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди за шкоду заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на підставі ст.23 ЦК України і відшкодовувати їх повинно ТОВ «Турист», з яким [PERSON] знаходиться в трудових відносинах. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Згідно ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частина третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконання трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. позивач послався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинила йому нервові переживання, так як він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися автомобілем. Крім того, сума відшкодування так і не була йому виплачена З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково і з відповідача ТОВ «Турист» слід стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди по 1000,00 грн. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з ТОВ «Турист» на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем сплачено кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи №365/12 від 01.10.2012р. у розмірі 500,00 грн. та за надання правової допомоги в сумі 1500,00 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.12,161). Вказані витрати підлягають стягненню з ПрАТ «Міська страхова компанія». Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2012р. №127 встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача приймала участь безпосередньо у судових засіданнях по даній справі в суді першої інстанції 20.02.2013р., 20.03.2013р., 17.04.2013р., 20.06.2013р., 08.08.2013р., тобто більше трьох годин (а.с. 43,55,74,113). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2012 року №127 у разі якщо компенсація сплачується іншою стороною, загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судовий збір у справі складає 173,81 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду. Оскільки позивач за позовні вимоги в частині стягнення на його користь моральної шкоди не сплатив судовій збір в розмірі 114,70 грн., то дана сума підлягає стягненню з ТОВ «Турист» на користь держави.

Outcome: partial