Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON], мотивуючи тим, що вона є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS]. На даний час в квартирі проживає [PERSON](далі відповідач), який не зареєстрований у даній квартирі. У позивача з відповідачем були стосунки, але у 2009 році відносини між сторонами зіпсувалися і фактично припинилися, всі прохання виселитися відповідач ігнорує. Проживання разом із відповідачем в одній квартирі стало зовсім нестерпним, відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує сім'ю позивача перед сусідами. З урахуванням викладеного позивач просить виселити відповідача з квартири. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначала, що виклики міліції не дають результатів. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, зазначив про те, що він дійсно раніше зловживав спиртні напої, проте зараз не зловживає. Зазначив про те, що він є батьком [PERSON]. Відповідач зазначив, що коли він тверезий то все нормально. Перший тиждень вже працює і більше місяця не вживає спиртних напоїв, погодився із свідком [PERSON], що свідок каже правду. Відповідач зазначив, що без реєстрації не може влаштуватися на нормальну роботу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що позивач не може проживати разом із відповідачем у одній кімнаті, та проживає в іншій кімнаті разом із дитиною на полу. Протягом року до нього неодноразово телефонувала мати позивача та позивач, з проханням приїхати і допомогти, оскільки, відповідач перебуває у нетверезому стані. Свідок зазначав, що у квартирі в якій проживає позивач ситуація пригнічена. Якщо відповідач перебуває у нетверезому стані, це закінчувалося викликом міліції. Відповідач дитиною не займається та не приділяє їй часу. Дитини не до розвинута. Свідок не бачить смислу проживання відповідача разом із позивачем. Квартира в якій проживає відповідач не ремонтується та знаходиться в такому ж стані, що і 15 років тому назад. Також зазначив, що його просять під'їхати і щось зробити по дому. Свідок [PERSON] зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями і коли він п'яний то він дуже агресивний. На роботі відповідач майже не працює, заробить гроші і починає одразу пропивати гроші. За житлово-комунальні послуги відповідач майже не сплачує. Коли п'яний часто трощить табуретки та посуду. Спільне проживання позивача та відповідача на думку свідка є неможливим. Також зазначила, що відповідач довго не затримується на роботі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.07.2007 року. В судовому засіданні було встановлено, що на даний час в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживає відповідач. Також встановлено те, що у позивача та відповідача є спільна дитина [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої 06.08.2013 року ТОВ «САД КО», в квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідач зареєстрованим не значиться. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, пошкоджує майно позивача та інших співвласників квартири в якій проживають сторони, що унеможливлює спільне проживання позивача та відповідача. Зі слід позивача та свідків вбачається, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що не спростовано відповідачем. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оскільки позивач є співвласником квартири, вона має право вимагати виселення з її власності - квартири осіб, які проживають в квартирі, але не є її співвласниками. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. Статтею 157 ЖК УРСР визначено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки, проживання відповідача та позивача разом у квартирі за адресою: [ADDRESS], є неможливим, суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved