Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]., втратившими право користування житлом: квартирою [ADDRESS]. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири, згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2004р.. У квартирі були зареєстровані син [PERSON], його дружина [PERSON] та їх малолітній син [PERSON]. 20.04.2012р. шлюб між її сином та відповідачкою був розірваний, в зв'язку з чим остання з дитиною виїхала на постійне місце проживання до своєї матері у [ADDRESS]. З того часу за вказаною адресою не з'являлися, що підтверджується відповідним актом та показами свідків. Всі обов'язки по утриманню житла виконує позивач. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Додатково пояснила, що її син [PERSON] у вказаному житлі теж не проживає більше року, знятий з реєстраційного обліку, має іншу сім'ю. Позивач не має можливості розпорядитися житлом, оскільки в ньому зареєстрована неповнолітня дитина, яка проживає разом з мамою в іншому населеному пункті. Відповідач позов визнала частково, не заперечує проти визнання її втратившою право користування житлом. Оскільки вона дійсно проживає у м.Умані Черкаської області, спроби помиритися з чоловіком не дали позитивних результатів. Проте, вважає, що дитина має право на проживання у спірній квартирі своєї бабусі, де проживав батько дитини. Заслухавши доводи сторін, пояснення свдків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2004р.. У квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], та малолітній [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка К ПБМР ЖЕК № 1 від 5.10.2013р.. Актом від 11.09.2013р. на предмет виявлення факту проживання у спірній квартирі встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 2008 р.н., у квартирі не проживають з 05.2012р., що підтвердили і свідки [PERSON], [PERSON], які також пояснили, що більше року у квартирі не проживає і син позивачки [PERSON], який живе з іншою жінкою в іншому помешканні. 20.04.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішення Білоцерківського міськрайонного суду. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що батьки дитини не проживають у спірному житлі понад 1 рік, добровільно залишили його, дитина разом з мамою переїхала на інше постійне місце проживання дитини у м.Умань Черкаської області, що визнала відповідачка, яка не заперечує проти визнання її втратившою право користування житлом, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, що є власником житла, про усунення перешкод користування ним шляхом визнання осіб втративши ми право користування спірним житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved