Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Позивач зазначив, що з 10.08.1996 по 11.04.2013 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу ними було придбано у спільну власність шляхом купівлі жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Позивач прохає визнати за ним право власності на ? частину зазначеного будинку з надвірними будівлями. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідач подала до суду заяву про згоду з позовом і прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, і це підтверджується рішенням суду, що з 10.08.1996 по 11.04.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони купили жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Згідно з довідкою Барвінківського КПТІ від 24.09.2013 р. № 3/102 [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 09.08.2012 року належить жилий будинок, розташований по [ADDRESS]. З рішення Барвінківського районного суду від 11.04.2013 року про розірвання шлюбу між сторонами вбачається, що вказаний будинок був придбаний сторонами в період шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 61. СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь - якої домовленості між сторонами щодо спільного майна немає, шлюбний договір між ними не укладався. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вирішуючи питання щодо поділу майна, суд бере до уваги інтереси сторін, враховує, що при поділі відсутні будь-які обставини, які б могли б вплинути на рівність поділу майна між сторонами, оскільки майно, що є предметом поділу, набуте сторонами за спільні кошти. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? (одну другу) частину жилого будинку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати 433 грн. 92 коп. судового збору.

Outcome: approved