Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-16 00:00:00

17 травня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], відповідно до предмету позову просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн., починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 05 жовтня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, на неодноразові прохання позивача врегулювати питання щодо розміру допомоги, яка буде надаватись відповідачем на утримання дитини, залишились без належного реагування з боку відповідача. Позивач зазначила, відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.15-16), пояснив, що перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, після припинення шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю, між сторонами укладено договір про участь у вихованні дитини, яким врегулюванні питання спілкування батька з дитиною та його участь у виховані дитини, однак питання щодо розміру матеріальної допомоги на утримання дитини між сторонами не врегульовано. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів, тому просить суд частково задовольнити вимоги позивача та визначити розмір аліментів виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просив при винесенні рішення враховувати, що відповідач доглядає за своїми батьками, які є особами похилого віку та за станом здоров'я потребують стороннього догляду, тому виходячи із загальної суми доходу, який отримує відповідач, та відсутності інших доходів, відповідач не спроможний виплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями позивача та відповідача, з 05 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, ці обставини визнанні сторонами у судовому засіданні, в той же час обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, як це передбачено ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодекс України. За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Позивач [PERSON], мати дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, середньомісячна заробітна плата складає 7800,00 грн., про наявність інших доходів позивач суд не повідомила. В той же час, відповідач [PERSON] , батько дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, середньомісячна заробітна плата складає 4178,22 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, при цьому суд не враховує, як підставу для зменшення розміру аліментів, факт наявності на утриманні відповідача батьків похилого віку, оскільки відповідачем не надано доказів, що батьки проживають разом з відповідачем та в силу свого віку та стану здоров'я потребують стороннього догляду, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України та роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб", утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" де встановлено з 1 січня 2013 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 972,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1210,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 травня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial