overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що 01.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні позивачки, батько в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач інших аліментних зобов»язань не має. Позивачка прохає стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявою до суду позивачка [PERSON] прохає справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, прохає позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заявою до суду прохає справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, інших аліментних зобов»язань не має. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги правомірними, так як батьком дитини являється відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, і він взмозі сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України " у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.". Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших аліментних зобов»язань не має. Згідно ст.180, ст. 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому на підставі ст.ст. 180,181,183 Сімейного Кодексу України позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , так -як на даний час відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Враховуючи те, що відповідач приховує свій дійсним дохід, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту пред»явлення позову та по досягненню дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з»явилась, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволені позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, але також наддав до суду заяву в якій позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі з 26 травня 2012 року. В шлюбі народили сина [PERSON] [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, підтверджено сторонами, позивач проживає окремо від відповідача, їх спільний син проживає разом з позивачем . Ст. 181 СК України встановлює способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину, за вимог ч. 3 вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має мінливий характер доходу, визначати суму його доходу не вбачається за доцільне, тому суд вважає вмотивованою вимогу позивача про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, однак розмір аліментів завищений. Вирішуючи питання про встановлення розміру аліментів, суд виходить з повного визнання позову позивачем, його матеріального стану та вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу призначивши до стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1000 грн. на місяць. За вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В порядку визначеному ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з викладеного, на підставі ст. 56,105, 110,148,180-184,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 листопада 2012 року. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Також позивач на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітної плати (доходу), до досягнення малолітнім сином - [PERSON], [INFO], трьох років. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: 09 листопада 2012 року виконкомом Дзержинської селищної ради міста Ровеньки Луганської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №119 (а.с. 5). Згідно свідоцтву про народження (а.с. 4), [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із п.3 ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Миколаївської міської ради, просила визнати з нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. У позові зазначила, що набула право власності на вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого 16 січня 1987 року нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори (реєстровий № 6-47), але оригінал цього документу на цей час втрачений, що позбавляє її можливості підтвердити свої право власності у правовідносинах, зокрема - з відповідачем під час оформлення земельних правовідносин. Спираючись про таке, позивачка напоялгала на задоволенні позову. У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надіслала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні данні про права та взаємини сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях позивача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки представника суд не поівдомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд доходе висновку про те. що заявлений позов підлягає задоволенню. Так, з повідомлення Державного нотаріального архіву Миколаївської області № 1011/02-05 від 29 травня 2012 року вбачається, що відповідно до запису № 6-47 у реєстрі нотаріальних дій Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 6 том 1 за 1987 рік на сторінці 9 міститься запис про видачу на ім`я позивачки свідоцтва про право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS]. Ксерокопія цього свідоцтва залучена позивачкою до матеріалів справи. До того ж. на підтвердження свого права власності на вказаний житловий будинок позивачкою наданий технічний паспорт на його, з позначок у якому вбачається, що його власником є позивачка. Вказані докази не суперечать одне одному; у своїй сукупності вони дають підстави для висновку про те, що позивачка у встановленому законом порядку - в порядку спадкування - набула право власності на вказаний будинок. Разом з цим, матеріали справи свідчать, що оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності - на цей час втрачений, можливість його поновлення є відсутньою. В той же час, право власності позивачки на вказаний житловий будинок заперечується, зокрема, відповідачем, під час вирішення питання про оформлення права власності на прилеглу до будинку земельну ділянку. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України за такого позивачка має право на захист свого права власності, зокрема, у судовому порядку. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способов захисту права у такому порядку є його визнання судом. Отже, підстави для відмови у задоволенні цього позову є відсутніми.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 08.07.2012 відповідач - [PERSON] біля 07.00 годин рухаючись в напрямку м. Сімферополя на 519 км.+600м. автодороги Харків-Сімферополь на автомобілі «HYUNDAI ACCENT» державний номер [NUMBER], порушив п.п.б) п.2.9. Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом у стомленому стані. Внаслідок цього, автомобіль виїхав на праве узбіччя в напрямку руху транспортного засобу, де в послідуючому [PERSON] втратив керування автомобілем та перетнувши проїжджу частину виїхав на ліве узбіччя, після чого сталося зіткнення автомобіля з деревом в лісосмузі. В ході зіткнення пасажир вище зазначеного автомобіля [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Потерпіла [PERSON] після вчиненого стосовно неї злочину перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі Генічеській центральній районній лікарні. Відповідно до довідки КЗ Генічеська ЦРЛ, громадянка [PERSON], 1973р. н., знаходилася на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з 08.07.2012 по 14.07.2012. Провела 6 ліжко днів. Всього за цей час на лікування потерпілої районною лікарнею витрачено грошові кошти в сумі 1025 грн. 10 коп., які до цього часу залишаються невідшкодованими лікарні. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Генічеської ЦРЛ (75500, м.Генічеськ, пр-т Миру, 130, на р/р 135414001005340 код 020039 МФО 852010 в УДКСУ у Генічеському районі ) витрати понесені у зв'язку з лікуванням [PERSON] в розмірі 1025 грн. 10 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, наполягає на його задоволенні.. Кіровський міський суд надав журнал судового засідання про допит відповідача, в якому він вимоги позову визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. В наслідок ДТП, яке було спричинено по вині [PERSON], [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується вироком Генічеського районного суду від 03 грудня 2012 року. В наслідок вищевказаного ДТП, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Генічеській ЦРЛ з 08.07.2012 р. по 14.07.2012 р., провела 6 ліжко днів, сума витрат становить 1025 грн. 10 коп., що підтверджується листом КЗ Генічеської ЦРЛ про вартість лікування [PERSON] Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за її позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що у резолютивній частині рішенні суду не вирішено питання про форму власності майна та не зазначено його детальний опис. Сторони у засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Позивачка та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя була задоволена, розділено майно подружжя, визнано за [PERSON] право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], та на 51/100 частини житлового будинку №111/20-22, що складається з квартири [ADDRESS], а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3219 грн.. Проте під час прийняття рішення, судом не було зазначено в його резолютивній частині повного найменування та детальний перелік цього майна, відповідно до правовстановлюючих документів Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, вказавши повне найменування майна та перелік, вказавши право власності відповідно до програми державного реєстру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

11.06.2013 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт її проживання із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року до [INFO]. В судовому засіданні заявниця [PERSON], а також її представник за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Вислухавши заявницю [PERSON], представника [PERSON], свідків, вивчивши доводи заяви та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. В 1967 році між [PERSON] та [PERSON] (заявницею) було укладено шлюб. Від подружніх стосунків сторін народилися діти, а саме: [PERSON] 1968 року народження та [PERSON] 1975 року народження, який помер [INFO]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.01.1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано про що зроблено відповідний актовий запис №2. Сторони припинили шлюбні відносини і проживали окремо. Проте, починаючи із 2002 року по [INFO] [PERSON] та [PERSON] примирилися та проживали однією сім'єю по день смерті [PERSON], який помер [INFO]. Вказані факти проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] впродовж із 2002 року по [INFO], підтвердили в судовому засіданні допитані свідки: [PERSON] та [PERSON]. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді житлового будинку. Вказану спадщину за правилами успадкування мала прийняти [PERSON] (заявниця) як дружина покійного, проте їй в цьому було відмовлено, оскільки сторони проживали спільно, але без реєстрації шлюбу, який був розірваний ще у 1989 році. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року до [INFO] має для останньої юридичне значення, адже дасть змогу прийняти спадщину та оформити спадкові права після смерті чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи достовірно встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року до [INFO], а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 29.06.2010 року з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги визнав та не заперечував в їх задоволенні. Згідно положень ст. 174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2010 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 48. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і з жовтня 2010 року проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити своє прізвище «Ніколайчук».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачем спільного життя не склалося, від даного шлюбу народились діти: син [PERSON], [INFO] народження та дочка [PERSON], [INFO] народження, вони припинили вести спільне господарство, понад місяць часу проживають окремо, шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, просить суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, примирення між ними не відбулось. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак у судовому засіданні 20.06.2013 року позов не визнала. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини. Сторони уклали шлюб 28 серпня 2003 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1225 від 28.08.2003року. Від даного шлюбу у них народились діти: син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №353 від 21.02.2006року, дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1612 від 22.07.2008року. Сторонам було надано строк на примирення, проте примирення між сторонами не відбулось. Судом встановлено, що у сторін внаслідок непорозумінь склалися неприязні стосунки. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливим, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи, згідно позову, тим, що шлюбні відносини фактично припинилися, сім'я розпалася, в зв'язку з несумісністю характерів, через різні погляди на життя збереження сім'ї не можливе. Від даного шлюбу дітей не мають, в добровільному порядку через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати не бажає. Позивач в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, поважності причин неявки суду не повідомила, тому суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. 08.06.2001 року відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м.Києва між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №325 (підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.06.2001 року). Згідно позову, позивач вказує на те, що шлюбні відносини фактично припинилися, сім'я розпалася, в зв'язку з несумісністю характерів, через різні погляди на життя збереження сім'ї не можливе. Від даного шлюбу дітей не мають, в добровільному порядку через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати не бажає. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 114,70 грн. судового збору.

Outcome: approved