Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що звернулась до державного нотаріуса Бутової А.Г. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], після смерті свого двоюрідного брата [PERSON], померлого [INFO]. Але державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва через ненадання правовстановлюючого документу, що підтверджує належність майна спадкодавцеві. Їй було надано нотаріусу копію свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1997 року, бо надати оригінал останнього вона не має можливості, оскільки він знаходиться у [PERSON], яка відмовляється їй надати оригінал свідоцтва. [PERSON] є її двоюрідним братом зі сторони матері. Йому на праві власності належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], а інші 2/3 частини належать на праві власності [PERSON] Також зазначила, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] в особисте користування було виділено кімнату площею 9,7 кв.м та кладову площею 0,3 кв.м, а в загальному користуванні залишено коридор площею 6,3 кв.м, кухню площею 5,7 кв.м та санвузол площею 2,7 кв.м. В зв'язку з цим, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO], а саме: кімнату площею 9,7 кв.м та кладову площею 0,3 кв.м, а в загальному користуванні залишити коридор площею 6,3 кв.м, кухню площею 5,7 кв.м та санвузол площею 2,7 кв.м. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити останній в повному обсязі. Представники відповідачів - виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, [PERSON], а також третя особа - [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Третя особа - державний нотаріус П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. в судове засідання не з'явились, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1997 року [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] на підставі договору дарування від 09.09.2008 року власником 2/3 частин вказаної квартири. Згідно актового запису про смерть №6068 від 07.09.2012 року [PERSON] помер [INFO] та з цього часу відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, до складу якого входить і 1/3 частина квартири [ADDRESS]. З наданої до суду копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] у передбачений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], як двоюрідна сестра останнього, факт родинних відносин між якими встановлено рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2013 року, що набрало чинності. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом у передбачений законом шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON], крім позивачки, ніхто не звертався. Позивачка є двоюрідною сестрою [PERSON] по лінії матері, а тому, оскільки остання померла раніше [PERSON], має право на спадкування за правом представлення у відповідності до ст.ст.1263,1266 ЦК України. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що входить до складу спадщини після померлого [PERSON], у передбаченому законом порядку позивачка не має можливості через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на вказану квартиру, який зберігається у іншого співвласника [PERSON] та який остання відмовилась надавати нотаріусу на прохання позивачки, про що [PERSON] не заперечувала і під час попереднього судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід визнати за останньою право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] В своїх уточненнях до позову позивачка заявляючи вимогу про визнання права власності на 1/3 частину зазначеної квартири також просила визнати право власності на конкретні приміщення останньої, а саме: кімнату площею 9,7 кв.м та кладову площею 0,3 кв.м, залишивши в загальному користуванні коридор площею 6,3 кв.м, кухню площею 5,7 кв.м та санвузол площею 2,7 кв.м. В обґрунтування посилалась на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.1999 року, яким було визначено порядок користування квартирою між співвласниками [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, заявляючи вимогу про визнання права власності на конкретні приміщення квартири позивачка належних обґрунтувань позову в цій частині не надала. Згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.1999 року вбачається, що предметом розгляду по справі був спір між [PERSON] та колишньою співвласницею 2/3 частин квартири [PERSON] з приводу порядку користування квартирою. Проте, на теперішній час співвласником 2/3 частин спірної квартири є інша особа - [PERSON] Крім того, з зазначеного вище рішення вбачається, що виділена за цим рішенням [PERSON] в користування кімната площею 17,4 кв.м менше належних їй 2/3 частин квартири на 0,67 кв.м та остання виділена їй в користування за відсутності заперечень щодо такого порядку користування з боку самої [PERSON] В зв'язку з цим, оскільки порядок користування квартирою був визначений судом з відступленням від рівності часток співвласників квартири та визнання права власності на кімнату площею 9,7 кв.м та кладову площею 0,3 кв.м за позивачкою призведе до порушення права власності [PERSON], як власника 2/3 частин спірної квартири та зменшення частки останньої у спільній частковій власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на ці приміщення є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved