Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У квітні 2013 року Комунальне підприємство «Облводоканал» (далі КП «Облводоканал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка була прийнята на посаду адміністратора бази відпочинку «Морська» в КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради на підставі наказу №33а від 30.05.2011р. З 16.09.2011р. відповідачку наказом №59к від 15.09.2011р. переведено на роботу постійно на 0,5 ставки. З 04.10.2011р. переведено на роботу на повну ставку відповідно до наказу №72к від 12.10.2012р. Відповідно до посадової інструкції відповідачка здійснювала контроль за збережнням матеріальних цінностей, надавала номери і місця прибулим до бази відпочинку, вела касові та банківські операції. Із відповідачкою 30.05.2011р. був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 28.11.2012р. відповідачку було звільнено за наказом №66к від 28.11.2012р. У жовтні 2012 року Державна фінансова інспекція в Запорізькій області провела ревізію діяльності позивача. В акті ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р. було встановлено, що внаслідок не включення до прибуткових касових ордерів даних окремих відпочиваючих, які відображені в журналі обліку відпочиваючих бази відпочинку «Морська» та не внесення до каси КП» Облводоканал» ЗОР грошових коштів на загальну суму 64822 грн., у тому числі за червень-серпень 2011 року на суму 37 389 грн. та за червень-вересень 2012 року на суму 27433 грн., підприємством недоотримано доходу та завдано збитків на дану суму. Таким чином, в порушення п.2.6. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ Ккраїни від 15.12.2004р. № 637, яким передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, та п.9 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яким визначено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені, адмінстратором [PERSON] до прибуткових касових ордерів не було включено в повному обсязі осіб та сум за перебування (проживання) на базі відпочинку «Морська» та не внесено до каси підприємства, що призвело до неотримання підприємством доходу на суму 64822 грн. та завдано збитків на дану суму. Винною особою в допущені зазначеного порушення є адміністратор Швацька K.M., з якою укладено договір про матеріальну відповідальність та на яку посадовою інструкцією покладено обовязки щодо ведення обліку осіб, що проживають на базі, здійсненя контролю за звільненням номерів та місць та ведення касових і банківських операції. На вимогу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 19.12.2012р. №08-05-15-10316 щодо усунення порушень, виявлених позаплановою ревізією, підприємство відобразило дебіторську заборгованість недоотриманих підзвітних коштів у загальній сумі 64822 грн., та звернулося до суду з позовом про стягнення з винної особи [PERSON] недоотриманого підприємством доходу за проживання у сумі 64822 грн., який просить вирішити з підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, ст. 130, 134-136 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з наведених вище підстав. Відповідач, представник відповідача проти позову заперечували, надавши письмові заперечення щодо кожної позиції додатків до акту КРУ. Представник третьої особи Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись одночасно на ст. 1166 ЦК України, яка регулює цивільно-правові відносини, та на ст. 130 КЗпП України, яка регулює трудові правовідносини сторін. Позовні вимоги стосуються діяльності відповідачки, як колишнього працівника, який перебував у трудових відносинах з позивачем, а тому відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків регулюються нормами ст.ст. 130-137 КЗпП України. Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників визначаються ст. 130 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно ст. 131 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Стаття ст. 134 КЗпП визначає, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей. За ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок визначення розміру заподіяної підприємству, установі, організації шкоди регламентується ст. 135-3 КЗпП України, Законом України № 217/95-ВР від 6 червня 1995 року «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей» і затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №116 Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1996 року № 1009 ( 1009-96-п ) та від 20 січня 1997 року № 34. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на посаду адміністратора бази відпочинку «Морська» КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради з 30.05.2011р. по 15.09.2011р. на підставі наказу №33а від 30.05.2011р. (а.с.5). Наказом №59к від 15.09.2011р. [PERSON] переведена постійно з 16.09.2011р. на роботу на 0,5 ставки адміністратора бази відпочинку «Морська» КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради (а.с.6). З 04.10.2011р. [PERSON] переведено на повну ставку відповідно до наказу №72к від 12.10.2012р. (а.с.7). [PERSON] ознайомлена з посадовою інструкцією, затвердженою 01.06.2010р., посадовою інструкцією, затвердженою 30.07.2011р., посадовою інструкцією, затвердженою 30.07.2012р., відповідно з якими до завдань і обовязків відповідачки належало в тому числі здійснення контролю за збереженням матеріальних цінностей, надання номерів і місць прибулим до бази відпочинку, ведення касових і банківських операцій, здійснення розрахунку за проживання та надання послуг у разі відсутності касира. Таким чином, робота, яку виконувала [PERSON] у позивача, відноситься до Переліку посад і робіт, з якими підприємства, установи організації можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань від 28 грудня 1977 р. №447/24. З повідачкою 30.05.2011р. був укладений договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.12). Згідно цього договору [PERSON] прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених їй матеріальних цінностей і зобовязалася вести облік, складати і надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених їй матеріальних цінностей. Адміністрація зобовязалася створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи, забезпечення повної схоронності ввірених матеріальних цінностей, ознайомити працівника з діючим законодавством про матеріальну відповідальність за спричинені збитки, з діючими інструкціями, нормативами тощо, проводити в установленому порядку інвентаризацію матеріальних цінностей. Відповідно до п.4 договору працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода спричинена не з його вини. Трудовий договір з [PERSON] був припинений 28.11.2012р. у звязку зі скороченням штатної чисельності згідно з наказом №66к від 28.11.2012р. (а.с.14). Державна фінансова інспекція в Запорізькій області провела ревізію діяльності КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2011р. по 30.09.2012р. Згідно акту ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р. (а.с.17-20), ревізією достовірності відображення по бухгалтерському обліку операцій з проживання відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» за період, що підлягав ревізії, шляхом співставлення прізвищ та ініціалів відпочиваючих за даними журналу обліку відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» з даними відпочиваючих на базі відпочинку, які додані до прибуткових касових ордерів, встановлена розбіжність. Внаслідок не включення до прибуткових касових ордерів даних окремих відпочиваючих, які відображені в журналі обліку відпочиваючих бази відпочинку «Морська», та не внесення до каси КП «Облводоканал» ЗОР грошових коштів на загальну суму 64822 грн., у тому числі за червень-серпень 2011 року на суму 37 389 грн. та за червень-вересень 2012 року на суму 27433 грн., підприємством недоотримано доходу та завдано збитків на дану суму. В порушення п.2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ Ккраїни від 15.12.2004р. № 637, яким передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, та п.9 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яким визначено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені, адмінстратором [PERSON] до прибуткових касових ордерів не було включено в повному обсязі осіб та сум за перебування (проживання) на базі відпочинку «Морська» та не внесено до каси підприємства, що призвело до неотримання підприємством доходу на суму 64822 грн. та завдано збитків на дану суму. Згідно висновку акту, винною особою в допущені зазначеного порушення є адміністратор Швацька K.M., з якою укладено договір про матеріальну відповідальність та на яку посадовою інструкцією покладено обовязки щодо ведення обліку осіб, що проживають на базі, здійснення контролю за звільненням номерів та місць та ведення касових і банківських операції. Державна фінансова інспекція в Запорізькій області надала позивачу обовязкові вимоги від 19.12.2012р. №08-05-15-10316 щодо усунення порушень, виявлених позаплановою ревізією (а.с.66), на виконання якої позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення збитків на суму 64822 грн. При перевірці пояснення у [PERSON] не відбиралися. В акті відображено, що під час перевірки з приводу допущеного порушення головний бухгалтер КП «Облводоканал» ЗОР [PERSON] пояснила, що журнал обліку відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» вівся адміністратором Швацькою К.М. і їй на перевірку не надавався. У звязку з перебуванням [PERSON] на лікарняному надати її пояснення щодо встановлених розбіжностей не можливо. Надані суду пояснення [PERSON] по кожній позиції розбіжностей додатків до акту КРУ, з посиланням на конкретні номери прибуткових касових ордерів та їх дати, відображені у Таблиці (а.с.194-211, т.2). Як розяснено постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130,135-1,135-3,137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника (п.1). Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. (п.8). Обов'язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника покладений на власника або уповноважений ним орган (стаття 138 КЗпП). Дослідивши надані позивачем докази, а саме: зошит обліку реєстрації відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» за 2010-2011 роки (а.с.160-169, т.1), зошит обліку відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» за 2011-2012 роки (а.с.170-244, т.1), додатки №20 та №22 до акту ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р. (а.с.116-159, т.1), копії касової книги за 2011-2012 роки (а.с.1-87, т.2), копії прибуткових касових ордерів за 2011-2012 роки (т.3, т.4, т.5 а.с.1-12), Положення про базу відпочинку «Морська», договір №2 від 01.06.2011р. про надання послуг харчування, укладений між КП «Облводоканал» і ТОВ «Сервісний центр «Питна вода» (а.с.245, т.1), договір №2 від 01.06.2012р. про надання послуг харчування, укладений між КП «Облводоканал» і ТОВ «Сервісний центр «Питна вода» (а.с.246, т.1), агентський договір №3 від 18.05.2011р., укладений між ПП «Іващук Богдан Олександрович» і ТОВ «Сервісний центр «Питна вода» (а.с.212, т.2), агентський договір №6 від 15.03.2012р., укладений між ФОП «Попович Ігор Володимирович» і КП «Облводоканал» (а.с.214, т.2) і акти виконаних робіт від 02.07.2012р., 03.08.2012р., 02.09.2012р. (а.с.216-219, т.2), суд не встановив наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на [PERSON] Як на доказ спричинення відповідачкою шкоди підприємству і на доказ розміру спричиненої шкоди, позивач посилається виключно на акт ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р., яким встановлено, що підприємство не отримало доходу на суму 64822 грн. Ні акт ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р., ні довідки про фактичне використання коштів на проживання та харчування відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» (додаток 20 до акта), не містять розрахунку спричиненої відповідачем шкоди. Так, довідки про фактичне використання коштів на проживання та харчування відпочиваючих на базі відпочинку «Морська» (додаток до акту) складені окремо за кожний місяць періоду, що перевірявся, і містять лише дані щодо осіб відпочиваючих, кількості днів, вартості та суми (в тому числі з відображенням 20% та 80% суми в окремих випадках) за даними касових журналів і за даними журналу обліку відпочиваючих. З вказаних документів вбачається, що більшість нарахувань акту є результатом розбіжностей, які під час перевірки за відсутності хворої [PERSON] були встановлені інспектором при співставленні бухгалтерських документів і журналу обліку відпочиваючих (згідно оригіналу документу зошит), який у довільній формі вела [PERSON] Вказаний документ не має чітко встановленої форми, доказів, що [PERSON] ознайомлена з встановленими вимогами щодо його ведення, що вона ухилялася від надання цього зошиту на перевірку головному бухгалтеру, позивачем не надано. Згідно п.2.6. Положення про ведення касових операцій оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Твердження позивача про порушення [PERSON] цієї норми закону спростовуються дослідженими судом доказами. У відповідності до касових звітів з додатками (прибутковими касовими ордерами), аадміністратор бази відпочинку «Морська» [PERSON] щомісяця здавала в бухгалтерію КП «Облводоканал» всі грошові кошти, які вона отримувала від відпочиваючих, які нею оприбутковувались в день їх отримання. У випадках отримання грошових коштів від відпочиваючих у вихідні дні ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Гайворонський, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прибули на базу вечором 29.07.2011р. та 30.07.2011р.) [PERSON] діяла відповідно до правил ведення касових операцій, встановлених п.5.1. Положення, згідно з якими якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства. Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками. Отримані [PERSON] грошові кошти від перелічених осіб в повному обсязі здані в банк в понеділок 01.08.2011р., що підтверджується дослідженими судом бухгалтерськими документами. Вказані обставини не заперечуються позивачем. Позивачем не надано жодного доказу того, що за період роботи з 01.01.2011р. по 30.09.2012р. при перевірці звітів [PERSON] було встановлено несвоєчасне оприбуткування грошей, що спричинило шкоду підприємству. З досліджених судом доказів вбачається, що КП «Облводоканал» уклало Агентські договори №1 і №2 з ПП «Іващук Богдан Олександрович», за якими приватний підприємець зобовязався здійснювати пошук організацій та громадян, зацікавлених в отриманні туристичних послуг, розміщення та харчування на базі відпочинку «Морська», яка належить позивачу. Також позивач уклав 01.06.2011 року договір №2 з ТОВ «СЦ «Питна вода» на надання ним послуг харчування відпочиваючих в кафе базі відпочинку «Морська» період дії цього договору до 15.09.2011р. У 2012 році позивач також укладав аналогічні договори: агентський договір №6 від 15.03.2012 року з ПП «Попович Ігор Володимирович», а 01.06.2012р. з ТОВ «СЦ «Питна вода» на строк до 15.09.2012р. У відповідності до цих договорів відповідач [PERSON] розміщувала на базі відпочиваючих, яких залучили вказані вище приватні підприємці. Згідно пояснень відповідачки, в таких випадках гроші за їх відпочинок вона отримувала саме від приватних підприємців та оприбутковувала їх у день отримання. До таких прибуткових ордерів вона додавала пояснювальну записку, де було вказано за яких відпочиваючих були внесені ці кошти. Вказані обставини повністю підтверджуються оглянутими в судовому засіданні журналами обліку відпочиваючих, який вела [PERSON] Згідно досліджених судом прибуткових касових ордерів та касової книги, усі грошові кошти, які відповідачка отримувала від [PERSON] та [PERSON], вона відобразила у касовій книзі та здала в банк. Вказані обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON] головний бухгалтер КП «Облводоканал», яка пояснила, що відповідачка у тих випадках, коли гроші отримувала від приватних підприємців, повинна була виписувати прибутковий касовий ордер саме на їх прізвища. При перевірці звітів та складанні актів звірки ніяких порушень в цій частині за період 2011-2012рр. встановлено не було. Якщо відпочиваючі приїжджали у вихідний або святковий день, гроші оприбутковувалися в перший робочий день та здавалися до банку. Також свідок [PERSON] підтвердила, що вона після складання акту КРУ перевіряла додатково всі бухгалтерські документи і не знайшла недоотриманих КП «Облводоканал» від приватних підприємців грошей. Про це вона надавала пояснення при перевірці, але вони не були прийняті до уваги. Конкретні номери прибуткових касових ордерів та їх дати відповідно до кожної позиції додатків до акту КРУ відображені у таблиці (а.с.194-211, т.2). Необгрунтованими є доводи позову про спричинення [PERSON] шкоди підприємству недоотриманням нею 80% вартості відпочинку робітників КП «Облводоканал», що відображено у додатку до акту перевірки. Встановлено, що прийняття від цієї категорії відпочиваючих та оприбуткування [PERSON] лише 20% вартості такого відпочинку є правомірним. Згідно пояснень головного бухгалтера [PERSON], за Колективним договором та Положенням про базу відпочинку «Морська», співробітники КП «Облводоканал» повинні були сплачувати за відпочинок 20% вартості, а 80% сплачувало КП «Облводоканал». На базі відпочинку їм видавались путівки, корінці яких здавались у бухгалтерію. На їх підставі підприємством проводилась оплата 80% вартості відпочинку. Інші 20% вартості, які вони сплачували на базі самостійно, в повному обсязі отримані підприємством. Жодних претензій позивача до [PERSON] з цього приводу за 2011 - 2012 роки немає. Також судом встановлено, що згідно прибуткових ордерів та записів у касовій книзі (які також повністю співпадають з журналом обліку відпочиваючих), всі грошові кошти за вересень 2011 року оприбутковані та здані в банк. Підстави, з яких вказані грошові кошти не були враховані при перевірці, в акті не зазначені. Правомірність віднесення вказаних сум до збитку, який спричинила [PERSON] підприємству, позивачем не доведена. Як пояснила в судовому засіданні головний бухгалтер КП «Облводоканал» [PERSON], у відповідності до Положення про базу відпочинку «Морська», відпочиваючі не повинні були обовязково сплачувати за харчування і могли на власний вибір забезпечувати себе харчуванням самостійно. Між тим, з додатку до акту ревізії вбачається, що інспектором за червень 2011 року донарахована оплата за харчування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відпочивали та сплатили за проживання на базі, але харчувались самостійно. Доказів того, що вони отримували харчування в кафе бази відпочинку та не сплатили за нього, позивач не надав. Також документально підтверджено, що за харчування відпочиваючої [PERSON] сплатила [PERSON] в касу підприємства (приходний ордер №16, стор. 48 касової книги), тому донарахування за харчування [PERSON] є також необґрунтованим. Головний бухгалтер [PERSON] підтвердила, що згідно результатів щомісячних звірок з ТОВ «СЦ «Питна вода» ніяких боргів не існувало. За червень 2011 року, виходячи з даних п. 20 зошиту обліку відпочиваючих, перевіряючим нараховано 3050 грн. за відпочиваючого Лапочку, яка згідно записів того ж журналу відмовилась від відпочинку на базі відпочинку «Морська». Також до акту включено у червні 2012 року [PERSON], прізвище якої викреслено з журналу у звязку із відмовою від відпочинку у день приїзду, але за неї інспектором донараховано 160 грн. Докази того, що Лапочка, [PERSON] цей відпочинок отримали на базі відпочинку «Морська», і докази того що [PERSON] неналежним виконанням трудових обовязків завдала збитки підприємству на вказані суми, позивачем не надані. Таким чином, надані позивачем письмові докази спричинення шкоди та її розміру з огляду на їхню істотну неповноту не можуть слугувати достатнім та переконливим підтвердженням факту та розміру спричиненої підприємству матеріальної шкоди. Жодних інших даних бухгалтерського обліку, а також документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди, а також доказів про винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, позивач суду не надав. Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП ( 322-08 ) не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Актом ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р. встановлено, що внаслідок порушення [PERSON] трудових обовязків, підприємство не отримало доходу на суму 64822 грн., при цьому фактів допущення винними діями [PERSON] втрати (знищення, псування, розкрадання, недостачі), погіршення або зниження цінності майна, необхідності для підприємства провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві грошові виплати, ревізією не встановлено. На виконання положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд, сприяючи реалізації прав учасників процесу, розяснював про проведення експертизи для визначення розміру дійсної шкоди з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи, проте представник позивача пояснив, що проведення експертизи вважає недоцільним, а відповідач та представник відповідача таких клопотань не заявляли, посилаючись на те, що доказування цих обставин законом покладено на позивача. За таких обставин суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] діяла у відповідності до своєї посадової інструкції, Положення про базу відпочинку, вимог головного бухгалтера, який підписав усі виписані нею прибуткові ордери, касову книгу та звіти за період роботи 2011-2012 року. Її діяльність також щороку по результатам сезону перевірялась бухгалтерією КП «Облводоканал». Позивач не надав жодного доказу того, що за цей період була встановлена будь-яка сума недоотриманих від [PERSON] коштів. З урахуванням викладено суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що йому було спричинено пряму дійсну шкоду неправоміними діями відповідачки [PERSON], наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на [PERSON] судом не встановлено, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed