overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

07 жовтня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості у розмірі 21870 грн. 49 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 06 червня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Базова процентна ставка становить 36 % з розрахунку 360 днів у році. Строк дії відповідає дії картки. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов та правил), які є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач зобов'язався погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитрачанню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.8.6 Умов та правил, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку не одна із сторін е проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же термін. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 5480 грн. 49 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14872 грн. 36 коп., штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1017 грн. 64 коп.-станом на 31 серпня 2013 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 21870 грн.49 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договорами, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 21 870 грн. 49 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

05.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений між ним 19 серпня 1995 року та зареєстрований Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 23, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що визнає вимоги позивача, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, у їх сукупності, виходячи з вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 1995 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 23. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна та сплати аліментів не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору також підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

17.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений між ним 05 вересня 2010 року та зареєстрований виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 17, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглянув справу в його відсутності, за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 вересня 2010 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 17. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна та сплати аліментів не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено в ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання малолітніх дітей суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ході розгляду справи встановлено, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини, у зв'язку з чим, суд вважає, що вимога позивача про залишення малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], на проживанні при матері є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору також підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

28.11.2013 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 18.04.2006 відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - до закінчення строку дії платіжної картки. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 10.11.2013 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 20080,24 гривень (двадцять тисяч вісімдесят гривень двадцять чотири копійки). Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору позики, оскільки 18.04.2006 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг строки. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 20080,24 гривень (двадцять тисяч вісімдесят гривень двадцять чотири копійки).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

05.12.2013 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 06.12.2010 відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали договір № DNQ121770772, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6272,10 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 05.12.2012. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 20.11.2013 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 22820,91 гривень (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять гривень дев'яносто одна копійка). Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору позики, оскільки 06.12.2010 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали кредитний договір № DNQ121770772, згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 6272,10 гривень з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг строки. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 22820,91 гривень (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять гривень дев'яносто одна копійка).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що відповідно до Державного акту серії ЯБ №797265 виданого 27.07.2006 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2005 р. №6-3307, кадастровий номер земельної ділянки 3210945900:01:092:0002 йому належить земельна ділянка площею 0,12 га. Ухвалою Ірпінського міського суду від 19.12.2011 р. накладено арешт у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку площею 0,12 га , яка розташована на території Гостомельської селищної ради СТ «Бучанка», яка ніби то належить [PERSON] Позивач зазначає, що його батько, [PERSON], який помер [INFO], залишив йому у спадщину вище згадану земельну ділянку, яка обробляється, проведена ліня електропередач, позивачем особисто здавались кошти на придбання головою садового товариства більш потужної нової трансформаторної підстанції для садового товариства та по теперішній час своєчасно сплачуються внески про що свідчать записи у членській книжці. Вважає заяву [PERSON] до прокуратури про те, що «з 2004 року по 2010 рік являвся председателем ревізійної комісії, жодних рішень про прийняття вказаних громадян у члени товариства загальні збори не приймали, до цього часу земля ніким не обробляється і членські внески не сплачуються» неправдивою, оскільки земельна ділянка має законного власника, відповідач особисто не знайомий з батьком позивача та позивачем. У зв'язку із вище наведеним, позивач звернувся до суду та просить визнати інформацію громадянина [PERSON], надану у своїй заяві до прокуратури м. Ірпеня стосовно громадянина [PERSON] недостовірною, зобов'язати відповідача вчинити дії щодо спростування наведеної в заяві до прокуратури м. Ірпеня інформації шляхом відкликання цієї інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений, причини неявки не повідомив, тому суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 01 грудня 1983 року вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №36. Від указаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у обох - перший. Сімейне життя не склалось, останнім часом між ними вкрай загострились взаємовідносини, у них повністю відсутнє взаєморозуміння. Крім того, відповідач доволі тривалий час зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, принижує її, така його поведінка негативно впливає на стан її здоров'я, виховання онука та психологічний стан повнолітньої дочки, які проживають разом з позивачем. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що стосовно рішення про розірвання шлюбу розмірковувала тривалий час, тому спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання, на розгляд справи позивач не з'явилась, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить судовий розгляд провести у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.15). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяв не надходило (а.с.10). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України позивача та ксерокопію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.4-5,6); свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.12.1983 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис № 36 (а.с.5), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням заявлених вимог покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

14 серпня 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 20 липня 2007 року у виконавчому комітеті Ясиновецької сільської ради Золочівського району Львівської області. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося. Відповідач систематично вживав спиртні напої, не надав матеріальної допомоги сім'ї та з приводу цього між ними часто виникали сварки і скандали. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства, стали проживати окремо, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснили, що наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не дав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони з позивачем дійсно тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З весни 2013 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наданий судом термін для примирення сторін позитивних наслідків не дав та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 31.10.2006 року в загальній сумі 22 163 грн. 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5 032 грн. 95 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15 598 грн. 64 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) 1 031 грн. 58 коп., посилаючись на невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором перед банком. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] 31.10.2006 року був укладений в письмовому вигляді кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 3 500 грн. 00 коп. Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконував та має заборгованість за цим договором в загальній сумі 22 163 грн. 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5 032 грн. 95 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15 598 грн. 64 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) 1 031 грн. 58 коп., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", є правонаступником усіх прав та обов'язків Банка, тип якого у відповідності до рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". За таких обставин, в силу умов кредитного договору та ст.ст. 526, 1050 ЦК України, вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 229 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved