Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

11.12.2012 р. позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, просять припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 2/9 частки квартири [ADDRESS], визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] у розмірі 4/9 частки та за [PERSON] у розмірі 5/9 частки, стягнути на користь [PERSON] за припинення її права на 2/9 частки в квартирі грошову компенсацію у сумі 84 547,00 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що сторони є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] яка належить їм на праві спільної часткової власності. [PERSON] є власником 1/3 частки, [PERSON] - 4/9 частки, [PERSON] - 2/9 частки. З 1993 року та по теперішній час у вказаній квартирі мешкають позивачі. Квартира розташована на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку та є двокімнатною. Загальна площа квартири 55,95 кв.м, з них лише 29,5 кв.м - житлова площа. На теперішній час між позивачами та відповідачем існують неприязні стосунки, а тому спільне володіння і користування квартирою є неможливим. [PERSON] відмовляється від продажу своєї частки у квартирі та перешкоджає поліпшенню житлових умов позивачам. Крім того, відповідач з 1991 року по теперішній час мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності, а у квартирі [ADDRESS] вона взагалі ніколи не проживала та має незначну частку, яку неможливо виділити в натурі. Ринкова вартість 2/9 частки відповідача складає 84547,00 грн., дані кошти внесені на депозитний рахунок суду. Позивачі вважають, що припинення права власності відповідача на належну їй незначну частку в квартирі [ADDRESS] не спричинить шкоди її інтересам, оскільки [PERSON] забезпечена житлом та отримує грошову компенсацію, що відповідає вартості її частки. Позивач, представник позивачів у судовому засіданні позов підтримали з викладених підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач є одинокою особою похилого віку, має у власності 1/3 частку квартири [ADDRESS], в якій постійно проживає. Зазначала, що відповідач не відмовлялась приймати участь у продажу квартири [ADDRESS]. Також визнала, що, дійсно, між нею та позивачами на даний час існують неприязні стосунки, відповідач побоюється, що позивачі виселять її з квартири по вул.Ген.Лебедя, де вона має у власності лише 1/3 й вважає, що збереження свого права власності на 2/9 частки у квартирі [ADDRESS] буде запорукою її безпеки від виселення з квартири по вул.Ген.Лебедя. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.03.1993 року (а.с.4). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майна від 23.07.2010 року 4/9 частки квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.5). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 19.06.2012 року 2/9 частки квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6). Також судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS], а [PERSON] належить 2/3 частки даної квартири (а.с.36-38). Згідно довідки КП «БТІіДРОНМ» СМР №4932 від 27.11.2013 року у відповідності до матеріалів інвентаризаційної справи квартира [ADDRESS] складається з: коридору площею 7,7 кв.м, житлової кімнати площею 12,3 кв.м, лоджії площею 2,7 кв.м, кухні площею 9,4 кв.м, туалету площею 1,7 кв.м, ванної площею 2,8 кв.м, камори площею 1,0 кв.м, камори площею 0,8 кв.м, житлової кімнати площею 17,2 кв.м, балконів площею 0,7 кв.м, та 0,9 кв.м. Загальна площа квартири складає 55,9 кв.м. Таким чином, співвласникам квартири [ADDRESS] у відповідності до їх часток належить: власнику 1/3 частки -18,63 кв.м, власнику 4/9 частки - 24,84 кв.м, власнику 2/9 частки -12,42 кв.м. Відносно житлової площі співвласникам належить: власнику 1/3 частки - 8,93 кв.м, власнику 4/9 частки - 13,11 кв.м, власнику 2/9 частки - 6,55 кв.м. У відповідності до технічних характеристик квартири [ADDRESS] в даному об'єкті маються дві ізольовані житлові кімнати площею 12,3 кв.м та 17,2 кв.м. Отже, виділити житлову кімнату площею 6,55 кв.м не мається можливості. Таким чином, виділити в натурі 2/9 частки квартири [ADDRESS] не мається можливості (а.с.92). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №671 Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса ринкова вартість 2/9 частки квартири [ADDRESS] складає 84 547 грн. У судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що зазначений у висновку експертизи розмір частки [PERSON] 2/6 являється технічною помилкою, правильний розмір частки - 2/9, саме зазначену частку він оцінив у 84 547 грн. Свідок [PERSON], якій є сусідом [PERSON], у судовому засіданні показав, що він декілька разів бачив, як до [PERSON] приходила [PERSON] й він чув як вони сварилися. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року №6-81ск11 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Так, судом встановлено, що через неприязні стосунки між співвласниками квартири [ADDRESS] спільне володіння і користування даною квартирою неможливо. Частка [PERSON] у спільній частковій власності є незначною, 2/9 частки неможливо виділити в натурі, що підтверджується довідкою КП «БТІіДРОНМ» СМР від 27.11.2013 р. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS], в якій вона проживає. З аналізу ч.2 ст.365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно лише внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду 84547,00 грн., що визначена висновком експерта №671 від 30.08.2013 року, тобто виконано вимогу ч.2 ст.365 ЦК України у повному обсязі. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані, засновані на законі та є такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.365 ЦК України,

Outcome: approved