Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У червні 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» (раніше - АКІБ «УкрСиббанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 2 292 425,29 грн. (два мільйони двісті дев'яносто дві тисячі чотириста двадцять п'ять гривень двадцять дев'ять копійок) заборгованості за кредитним договором №169/06Р-231/146(10306996000) від 21 березня 2006 року; - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №169/06Р-231/146(10306996000) від 21 березня 2006 року в розмірі 2 292 425,29 грн. (два мільйони двісті дев'яносто дві тисячі чотириста двадцять п'ять гривень двадцять дев'ять копійок), з яких: заборгованість по кредиту - 137063,97 доларів США, що в еквіваленті становить 1 095 552,31 грн. (один мільйон дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві гривні тридцять одна копійка), заборгованість по процентах за користування кредитом - 115070,15 доларів США, що в еквіваленті становить 919 755,71 грн. (дев'ятсот дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять гривень сімдесят одна копійка), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 146 313,30 грн. (сто сорок шість тисяч триста тринадцять гривень тридцять копійок), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 130 303,97 грн. (сто тридцять тисяч триста три гривні дев'яносто сім копійок, штраф за неналежне виконання умов договору - 500,00 грн. (п'ятсот гривень) - звернути стягнення на об'єкти нерухомого майна, яка належать на праві приватної власності [PERSON], а саме: на житловий будинок [ADDRESS], який складається з п'яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м, та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка розташована по [ADDRESS], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; - стягнути з відповідача [PERSON] витрати по оплаті судового збору і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1730,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 березня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №169/06Р - 231/146, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 138 000,00 доларів США, а позичальник [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати частинами отриманий кредит згідно з графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору) із датою остаточного погашення кредиту 21 березня 2013 року (якщо не застосовується інший термін повернення кредиту) та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 13 % річних. Відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору), погашення кредиту повинно відбуватися рівними частинами по 1 643,00 доларів США щомісячно, не пізніше 05 числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 до 05 числа кожного місяця, наступного за тим, за який нараховано проценти. З метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем [PERSON] зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 21 березня 2006 року був укладений договір іпотеки житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0, 0725 га, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий № 460137500:11:002:0054, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 811. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, станом на 15 листопада 2012 року виникла заборгованість в розмірі 2 292 425, 29 грн. Відповідач [PERSON] в березні 2013 року звернулась в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] і приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], в якому, з урахуванням заяви від 09 липня 2013 року, просить постановити рішення про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору від 21 березня 2006 року, який був укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник - ПАТ «УкрСиббанк») та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 811. Як на підставу своїх вимог зіслалась на те, що вищевказаний договір укладений з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», а саме, опис предмета іпотеки не відповідає дійсності та не є придатним для ідентифікації предмета іпотеки, а отже у договорі іпотеки відсутня одна з істотних умов договору іпотеки. Крім цього, вищевказаним договором іпотеки обмежуються її права на володіння і користування будинком за адресою: [ADDRESS], що в свою чергу призвело до включення у договір іпотеки умов, яким була порушена свобода волевиявлення та принцип рівності сторін договору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2013 року вищевказані позови були об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» Ільків С.М. позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Проти задоволення позову [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки заперечила та пояснила, що вказаний договір був укладений з додержанням вимог законодавства, при його укладенні прав та інтересів [PERSON] порушено не було та опис предмета іпотеки є достатнім для його ідентифікації. Вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та в задоволенні її позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON] в судовому засіданні 07 жовтня 2013 року проти позову ПАТ «УкрСиббанк» заперечили, позов [PERSON] підтримали, покликаючись на наведені в ньому обставини. Відповідач [PERSON], крім цього, пояснив, що кредитний договір від 21 березня 2006 року він дійсно підписував, однак зробив це під примусом [PERSON] та [PERSON], які звинуватили його у зловживанні службовим становищем. На той час він, [PERSON], обіймав посаду генерального директора ЗАТ «Яст», а [PERSON] був головою спостережної ради цього акціонерного товариства. З отриманих кредитних коштів 70000,00 доларів США пішло на погашення кредиту, а решту коштів забрав [PERSON] В наступні судові засідання відповідач [PERSON] та представник [PERSON] не з'явились без поважних причин, та представником [PERSON] подана заява, з якої вбачається, що він не заперечує проти завершення розгляду справи за його та його довірителів відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус ЛМНО [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Заслухавши пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» Ільків С.М., відповідача [PERSON], представника відповідачів [PERSON]. з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення, а у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №169/06Р-231/146, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 138 000,00 доларів США, у термін на період з 21 березня 2006 року до 21 березня 2013 року, а [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних та повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 7.4., частини 2 п. 9.2. цього договору. АКІБ «УкрСиббанк» належним чином виконав свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором та видав відповідачу [PERSON] 21 березня 2006 року кредит в іноземній валюті в сумі 138 000, 00 доларів США. З метою забезпечення виконання взятого на себе [PERSON] зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], 21 березня 2006 року був укладений договір іпотеки (житлового будинку та земельної ділянки), який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №811. Предметами іпотеки за цим договором є житловий будинок [ADDRESS], який складається з п'яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м, та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,0725 га, яка розташована по [ADDRESS]. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представника ПАТ «УкрСиббанк» Ільків С.М., долученими до справи копіями вищевказаного кредитного договору №169/06Р-231/146 від 21 березня 2006 року, договору іпотеки (житлового будинку та земельної ділянки) від 21 березня 2006 року, іншими зібраними в справі доказами та цих обставин не спростували в судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник [PERSON] Відповідно до п. 9.1 вказаного вище кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх обов'язків за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку. Пунктом 5.5 цього кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником [PERSON] термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на п'ять днів, та/або у випадку порушення позичальником інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, визначеному в розділі 11 цього договору. Згідно п.11.1 розділу 11 кредитного договору в разі настання обставин, передбачених в договорі, у тому числі п.п.5.3 (погіршення фінансового стану), 5.5 (прострочення повернення кредиту) кредитного договору, відповідно до ст. 525, 611 ЦК України, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2 кредитного договору з моменту отримання позичальником повідомлення (вимог) про дострокове повернення кредиту від Банку. В цьому випадку позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі, який не може перевищувати 14 днів. Судом встановлено, що листами від 26 вересня 2006 року за № 36-017/3257 у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», банк повідомляв позичальника [PERSON] та іпотекодавця [PERSON] про порушення умов кредитного договору, а саме про наявність у позичальника прострочення по оплаті відсотків та прострочення погашення самого кредиту, вимагав погасити прострочений борг до 11 жовтня 2006 року, попереджено іпотекодавця та позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання цієї вимоги. Зазначені вимоги направлено за адресою позичальника та іпотекодавця поштою 28 вересня 2006 року та вручено 04 жовтня 2006 року особисто [PERSON] та [PERSON] під розписку. Однак, вимоги банку відповідачами були залишені без задоволення. Згідно з положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 03 листопада 2006 року у банку виникло право на задоволення своїх вимог за зобов'язаннями позичальника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, після спливу 30-ти денного терміну із дня отримання позичальником та іпотекодавцем вимог. У відповідності до розділу 7 кредитного договору №169/06Р-231/146 від 21 березня 2006 року за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню з розрахунку 0, 2 % від суми зазначеної заборгованості розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості, розраховується за методом факт/360, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання. Поряд з цим, положеннями ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовґязань» визначено, що за неналежне виконання грошових зобовґязань боржник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період, за який сплачується пеня. Дане підтверджується довідкою - розрахунком станом на 15 листопада 2012 року. Крім цього, у п. 7.6. кредитного договору вказано, що у відповідності до ст. 611 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку в розмірі 500,00 грн. за порушення своїх зобов'язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов'язань), встановлених п.п. 4.3., 4.4, 4.5, 4.7 Кредитного договору. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] також порушено умови п. 4.4. кредитного договору, яким передбачено обов'язок повідомляти банк про виникнення будь-яких обставин, які можуть вплинути на виконання зобов'язань за кредитним договором в 3-денний строк з моменту виникнення цих обставин. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 2.2.1 договору іпотеки (житлового будинку та земельної ділянки) передбачено право банку (іпотекодержателя) на задоволення своїх вимог за кредитним договором, яке виникає в іпотекодержателя у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором за рахунок предмету іпотеки. Положеннями ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний був з моменту отримання кредиту виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 21 березня 2006 року та здійснювати платежі по погашенню кредиту та відсотків по ньому у відповідності до графіку платежів встановлених додатком № 1 до кредитного договору до повного погашення по кредиту. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконував належним чином, у нього утворилася заборгованість перед позивачем по поверненні кредиту та сплаті відсотків та штрафу у зв'язку із чим банк обґрунтовано скерував на його адресу та адресу [PERSON] письмові вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору. Як вбачається з представленого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості станом на 15 листопада 2012 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредиту в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 292 425, 29 грн., з яких: 137 063, 97 доларів США, що в еквіваленті становить 1 095 552, 31 грн. - заборгованість по кредиту; 115 070, 15 доларів США, що в еквіваленті становить 919 755, 71 грн. - заборгованість по процентах за користування за кредитним договором; 146 313, 30 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 130 303, 97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах; 500 грн. - штраф. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем [PERSON], як боржником, за кредитним договором своїх зобов'язань не виконано, оскільки він на вимогу банку про дострокове повернення кредиту не відреагував, доказів виконання зобовґязань по кредитному договору суду не надав, а тому позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» слід задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Крім цього, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 169/06Р-231/146 від 21 березня 2006 року слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0, 0725 га, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий № 460137500:11:002:0054. Що стосується позову [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, то нею не подано належних і об'єктивних доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення такого договору були порушені її права та охоронювані законом інтереси. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» однією з істотних умов іпотечного договору є опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Так, в підтвердження правильності та відповідності внесених в п. 1.4. договору іпотеки, укладеного 21 березня 2006 року ідентифікаційних та реєстраційних даних нерухомого майна, що є об'єктом предмету іпотеки, представником банку надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно - будинок за адресою: [ADDRESS] та державний акт на право власності на земельну ділянку за згаданою адресою, якими підтверджено ідентичність зазначених даних в договорі іпотеки даних. На спростування даних фактів представником [PERSON] жодного належного та допустимого доказу не надано. Отже, опис предмета іпотеки, який виступає істотною умовою договору іпотеки є достатній для його ідентифікації. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки. Пунктом 1.8. розділу 1 іпотечного договору від 21 березня 2006 року, передбачено, що предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця - майнового поручителя. Згідно пункту 1.6. розділу 1 оспорюваного іпотечного договору передбачено лише обмеження щодо розпорядження предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що твердження [PERSON] стосовно несправедливих умов договору не знайшли свого підтвердження. Крім цього, враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, суд приходить до висновку, що іпотекодавець [PERSON] не є споживачем по кредитному зобов'язанню, оскільки таким є особа, яка укладала кредитний договір. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» є підставним, його слід задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: approved