Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-30 00:00:00

У червні 2013 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON], яка просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх вимог вказувала, що [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків і утримання доньки, не надає ніякої матеріальної допомоги, не проявляє батьківської уваги та турботи та не бажає займатися вихованням дитини. Він вживає наркотичні засоби та був неодноразово судимий. Відповідач у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином - рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову, пояснень чи заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради [PERSON] також наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши сторін, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2009 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що був укладений 13 червня 2007 року, було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів 03 березня 2009 року було зроблено відповідний актовий запис № 73 (а.с. 7, 8). У шлюбі сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04 січня 2008 року (а.с.9), на утримання якої рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2009 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивачки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття (ас 10). На виконання рішення суду про стягнення аліментів Октябрським районним судом м. Полтави 31 березня 2009 року був виданий виконавчий лист (а.с. 10-11) та постановою Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 25.02.2010 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа (а.с. 13). Однак батько дитини ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки. Аліменти були сплачені лише 16.07.2010 року в розмірі 25 грн. (а.с. 16). Станом на 01.06.2013 року заборгованість по сплаті аліментів склала 12 293 грн. 91 коп., що підтверджується відповідною довідкою Київського ВДВС Полтавського МУЮ (а.с. 15). Вихователька з дитячого садочка № 37 «Білосніжка» [PERSON], де виховується малолітня [PERSON], дала письмові пояснення, в яких вказала, що за весь час перебування дівчинки в садочку вона жодного разу не бачила батька дитини, дитиною опікуються мати та бабуся, які приводять її та забирають з садочку, відвідують свята та батьківські збори (а.с. 17). Сусіди позивачки [PERSON] та [PERSON] також засвідчили, що протягом чотирьох років жодного разу не бачила батька дитини, він зовсім не цікавиться її життям (а.с. 18, 19). Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 16 серпня 2013 року мати [PERSON] та бабуся дівчинки [PERSON] створили для неї належні умови для виховання та розвитку (а.с. 25). Дитина з матір'ю займає окрему кімнату, має dkfcyt ліжко, куточок для ігор, місце для навчання, багато іграшок, книги, одяг по сезону, комп'ютер. Стосунки в сім'ї доброзичливі, дитина оточена любов'ю та турботою з боку матері та бабусі (а.с. 41). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної ради в м. Полтави прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 33). Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. С. 18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що держава має забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 даної конвенції держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, із цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністртивнихзаходів. Згідно з ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Ст. 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.150, ч.ч.1, 2 ст.155 СК України батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. В п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що [PERSON] ухиляються від виховання своєї малолітньої доньки [PERSON], а саме: не бере участі в забезпеченні дитини необхідним харчуванням, не цікавить станом її здоров'я, не відвідує її, не бере участі в її духовному, культурному, моральному, освітньому розвитку, не утримує її матеріально, тобто взагалі не виконує та нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved