Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відповідно до п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У правовстановлюючому документі на вищевказану частку житлового домоволодіння з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] (договір купівлі - продажу, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.1962 року за № 11-544, зареєстрований Ізмаїльським МБТІ 14.12.1967 року за № 25-103) адреса місцезнаходження спадкового майна вказана в [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 26.11.1962 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Т.К., зареєстрованого в реєстрі за № 11-544, [PERSON] продала, а [PERSON] купив глинобитний флігель, який складається з однієї кімнати, що складає 1/4 частину домоволодіння в [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.05.1999 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2592, [PERSON] заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він за законом матиме право - [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 34341505 від 21.06.2013 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. за № 1273/02-14 від 25.05.2013 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відповідно до п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У правовстановлюючому документі на вищевказану частку житлового домоволодіння з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] (договір купівлі - продажу, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 26.11.1962 року за № 11-544, зареєстрований Ізмаїльським МБТІ 14.12.1967 року за № 25-103) адреса місцезнаходження спадкового майна вказана в [ADDRESS]. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Всі права та обов'язки щодо здавання будинку в експлуатацію переходять до спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved