overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка 22.10.2013 року звернулася до суду з даним позовом покликаючись на те, що з 23.11.1996 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу в них народилося четверо дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] . Зазначає що подальше перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, оскільки він постійно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та скандали. Коштів на утримання сім»ї не дає, вихованням дітей, та їх належним утриманням не цікавиться. Вважає, що їх шлюб набув формального характеру, примирення між ними не можливе тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з невiдомих причин не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Так як в судове засідання не з»явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. З»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 23 .11. 1996 р. зареєстрували шлюб у Солонківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 20. Від спільного подружнього життя у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] [INFO]., [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що відносини між сторонами вже тривалий час мають негативний характер, відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть, та не підтримують подружні відносини. Факт неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність бажання зберегти шлюб. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Встановлені в судовому засіданні обставини унеможливлюють перебування у шлюбі позивача та відповідача, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам Тому шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.12.2013 року звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 545/1514/13-ц., оскільки в рішенні суду від 30.05.2013 року зазначено розмір спірної земельної ділянки - 0,20 га., а при зверненні позивачки до відповідних органів щодо оформлення правовстановлюючих документів згідно рішення суду було уточнено площу земельної ділянки та фактично встановлена її площа становить 0,1982 га. В зв'язку з чим виникли при реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Позивачка надала заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі, вказавши, що заяву підтримує та просить задовольнити ( а. с. 59 ). В судове засідання решта сторін не з»явилися з невідомих причин, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином. Суд вважає можливим відповідно до ст. 220 ЦПК України розглянути питання щодо ухвалення додаткового рішення суду у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розглядові даного питання. Судом встановлено, що позивачка 12.04.2013 року звернулась до суду із позовом до Тахтаулівської сільської ради Полтавського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Прохала визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого брата [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,20 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. Рішенням Полтавського райсуду від 30.05.2013 року позов задоволено, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,20 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. ( а. с. 44-45 ). Дане рішення набрала законної сили. Дана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню згідно ст. 220 ЦПК України із зазначених підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. П. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачає, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, які не досліджуватись в судовому засіданні. Так як предмет та підстави позову не змінюються, а є необхідність вказати ті обставини, які досліджувалися, але не були вказані в рішенні суду, є всі підстави для постановлення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 19.12.2003 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту №1305. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], проте сім»я склалась невдало по причині різних характерів і поглядів на подружнє життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини, взаємні відносини поступово погіршувались, що призвело до постійних сварок, втрати взаєморозуміння, поваги та турботи, почуттів любові, склало неприязне ставлення один до одного, перестали проживати разом. З лютого 2009 р. шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюб існує формально. Вважає примирення неможливим і збереження сім»ї неможливим, оскільки то суперечитиме її інтересам. Спорів про поділ спільного сумісного майна немає. Малолітня донька після розлучення залишається проживати з нею. Позивачка просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, у судове засідання повторно не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно, з вини обох із подружжя, по причині різних характерів і поглядів на сімейне життя, права і обов»язки подружжя, ведення домашнього господарства, виховання дитини, що призвело до постійних сварок, втрати взаєморозуміння, поваги та турботи, почуттів любові, склало неприязне ставлення один до одного. З лютого 2009 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, тривалий час шлюб існує формально. Спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що у 2010 році шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Вказувала, що їх дочка є дитиною-інвалідом та потребує лікування та реабілітаційних заходів. Також необхідні періодичні поїздки до Інституту травматології та ортопедії, що знаходиться у м. Києві. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі в утриманні дочки, що змушує позивачку звернутися до суду з метою стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Аліменти відповідач нікому не платить, інших дітей на утриманні не має. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісячно та зобов»язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Від позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину відмовилась. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 180 СК України на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви - 07.11.2013р. На підставі ст.ст. 180, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.08.2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1166. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Шлюб розпався вже більше двох років тому. Спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не мають. Подальше подружнє життя та збереження сім»ї неможливе. Позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, проте скерував до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши відповідачку, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони більше двох років тому припинили подружні стосунки та поновлювати їх наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. На підставі ст. ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.11.1999 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Білецькій сільській Раді Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя в них не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на сімейне життя, через що в їхній сім'ї виникають різні непорозуміння та конфлікти. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. На даний час їхні шлюбні відносини припинилися остаточно і в майбутньому поновлені бути не можуть, а тому, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Сторони уклали шлюб 02.11.1999 р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 12 Білецькою сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 02.11.1999 р. Білецькою сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області. У судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач заперечує проти надання строку на примирення та збереження шлюбу. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 03.07.2000 р. Білецькою сільською Радою Тернопільського району. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому, позов слід задовольнити, а шлюб між ними розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

22 листопада 2013 року позивач подала до суду позов та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття сина. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але з жовтня 2013 року вони спільно не проживають. Від шлюбу мають сина [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання сина, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові також просила справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його заробітку, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним вимоги позивача задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 серпня 2006 року у Чемужівській сільській раді Зміївського району Харківської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER], видане 26 серпня 2006 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, запис № 16 від 26 серпня 2006 року. Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER], що видане 01 червня 2010 року Лизогубівською сільською радою Харківського району Харківської області, запис № 07, від 01 червня 2010 року. За довідкою № 867 від 25 жовтня 2013 року, що видана Виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, на утриманні [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] знаходиться її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, заявлені вимоги визнав повністю, тому позов підлягає задоволенню і суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує наступним, що 13 червня 2011 року на а/д В.Новоселівка-Амвросіївка нв 126 км з вини відповідача який керував автомобілем ДЕО-Нехия реєстраційний номер [NUMBER] була скожна дорожньо-транспортна пригода . на дану пригоду водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів. Постановою суду від 05.08.2011 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. в результаті даної пригоди був пошкоджений автомобіль «САМАНД» з державним реєстраційним номером [NUMBER] що належить гр.. [PERSON], який отримав забій мяких тканин голови. Розмір завданих збитків згідно висновку експерта №852 експертного авто товарознавчого дослідження від 15 липня 2011 року складає 15848,92 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п.41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст..22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 23.11.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 13574,77 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує наступним, що 25 серпня 2011 року по вул.. Кірова у м. Донецьку з вини відповідача який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода . На дату пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів. Постановою суду від 29.09.2011 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. в результаті даної пригоди був пошкоджений автомобіль «ФОРД» з державним реєстраційним номером [NUMBER], що належить гр.. [PERSON]. Розмір завданих збитків згідно висновку експерта №1102 експертного авто товарознавчого дослідження від 16.09.2011 року складає 14969,06 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п.41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст..22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 14.11.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9230,51 грн.

Outcome: approved