Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом , посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та [PERSON] - батько відповідача(далі позичальник)договору відновлювальної кредитної лінії №3566 від 28.11.2007 року, згідно умов якого позичальнику був наданий кредит в сумі 240000грн. Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 28.11.2007 року між банком та позичальником також укладено договір іпотеки №7002, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов зазначеного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання Позичальником, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору банк був вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки. 30.09.2010р. приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис на вказаному іпотечному договорі. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. 04.02.2013р. банком на адресу відповідача - [PERSON], рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення. Згідно ст..109 ЖК України якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений законом строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі навденого позивач просить суд, ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] Сокальського району Львівської області зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сокальського РВ ГУ МВС України; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача, Очабрук І.С. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Додатково пояснила, що між батьком відповідача та банком укладався кредитний договір та на забезпечення його виконання договір іпотеки, предметом якого є будинок [ADDRESS]. На даний час відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса на договорі іпотеки, тому всі жителі зазначеного будинку мають добровільно виселитися, серед яких є і відповідач по справі. Банком було надіслано у лютому 2013р. повідомлення на адресу відповідача з вимогою на протязі 30 днів виселитися добровільно, чого останній не вчинив, що і стало підставою для звернення з позовом. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав: З письмових доказів по справі вбачається, що 28.11.2007р. між позивачем, ВАТ «Державний ощадний банк» ( на даний час ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладено договір відновлення кредитної лінії №3566. Згідно умов договору банк зобов'язується надавати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 240000грн., а позичальник прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15.5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п.1.1 Договору кредит надається на споживчі потреби забезпечені одним предметом іпотеки. Остаточним терміном повернення кредиту є 28.11.2017 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «Ощадний банк України» виконав свої зобов'язання згідно з договором та видав відповідачу кредит в сумі 240000грн. Проте, як вбачається з показів представника позивача та письмових доказів по справі, починаючи з 28.11.2009р. [PERSON] не виконує свої зобов'язання по щомісячному погашенню кредиту та процентів за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №3566 від 28.11.2007р. між ПАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно умов договору іпотеки, [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору відновлювальної кредитної лінії, передає в іпотеку, а банк цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі, Предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 107,4кв.м., житловою площею,88,8кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно п.6.1 вказаного договору іпотеки іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання(або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків передбачених договором відновлювальної кредитної лінії. Крім того відповідно до ст..589 ЦК України у разі не виконання зобов'язання забезпеченого заставою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. [PERSON] (батько відповідача) порушив умови договору відновлювальної кредитної лінії укладеного з позивачем, ПАТ «Державний ощадний банк України» від 28.11.2007р. №3566., оскільки, як встановлено в судовому засіданні, починаючи з 28.11.2009р. він не виконує свої зобов'язання по щомісячному погашенню кредиту та процентів за користування кредитом. 30.09.2010р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис, де пропонується звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1720га. 16.05.2013р. державним виконавцем Пасічником А.Й. відкрив виконавче провадження за виконавчим написом №4078 від 30.09.2010р. виконаним приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] Актом опису й арешту майна від 17.07.2013р. описано і накладено арешт на майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1720га за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.ч.1,3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно ч.ч.1,2 ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Як встановлено з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку (форма №3) у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Відповідно до роз'яснень, даних у п.43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом досліджено письмове повідомлення -вимогу про виселення із житлового приміщення №1515-06/66 від 04.02.2013р., адресовану [PERSON], де зокрема зазначено, що з метою погашення процедури реалізації іпотечного житлового будинку та відповідно до вимог законодавства Вам необхідно знятися з реєстрації та виселитися з житлового будинку в добровільному порядку в 30-ти денний термін та тис самим надати безперешкодний доступ представникам Банку вчиняти процедуру реалізації іпотечного житлового будинку. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримав дане повідомлення 07.02.2013р. В судовому засіданні встановлено, що в добровільному порядку на час розгляду справи [PERSON] зазначену вимогу так і не виконав, що він сам і не заперечив. Згідно ст..40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні положення закріплене у ч.3 ст.109 ЖК України. Таким чином, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про виселення [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS] слід задовольнити. Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Звідси, вимога про зняття з реєстрації [PERSON] із будинку [ADDRESS] є передчасною та безпідставною, так як безпосередньо в Законі виписано, що набрання рішенням суду про виселення законної сили є підставою для зняття з реєстрації, тому у цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу цього положення з [PERSON] слід стягнути в користь позивача 114,7грн судового збору.

Outcome: partial