Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 26.07.1996 року Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя АР Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №503. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що шлюб з відповідачем фактично розпався у зв'язку з неспівпадінням життєвих цінностей та інтересів. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони тривалий час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть з червня 2013 р. Позивачка вважає, що поновлення сімейних стосунків між сторонами неможливо, оскільки почуття взаємної поваги та любові між ними немає, та не згодна поновити з відповідачем спільне проживання. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 цього Кодексу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. На підставі частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постановою пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 26.07.1996 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя АР Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №503. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Подружжя не живе сімейним життям і не веде спільного бюджету з червня 2013 року. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, те що сторони не живуть сімейним життям з червня 2013 року, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Обставин, які згідно вимог закону перешкоджають розірванню шлюбу у судовому порядку в позовному провадженні, не встановлено. Відповідно до частини 8 статті 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи бажання позивачки залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище - [PERSON], судом приймається такий вибір. Відповідно до положення частини 2 статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з положеннями частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог, проте, враховуючи, що позивачка просила розподілити судові витрати між сторонами у рівних частках, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 114,70 грн. - в межах позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі частини 3 статті 105, частини 1 статті 110, статті 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved