Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

Позивач 19 вересня 2013 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та право власності зареєстровано за нею 09 березня 2008 року. Квартира набута позивачем в період перебування в шлюбі з відповідачем [PERSON], який тривав з 02 вересня 2006 року до 20 листопада 2012 року. В зв’язку з перебуванням у шлюбі з позивачем відповідач [PERSON] був зареєстрований у вищезазначеній квартирі. 07 липня 2012 року відповідач [PERSON] добровільно виселився з вищезазначеної квартири та на теперішній час мешкає за іншою адресою, тобто він вже більше року не проживає у [INFO], не сплачує комунальних платежів, які розраховуються за кількістю зареєстрованих осіб, в зв’язку з чим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 19 в будинку № 6 по провулку Парусному у м. Дніпропетровську та зобов’язати Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації за вищевказаною адресою. Позивач у судове засідання не з’явилася, направила на адресу суду заяву з проханням слухання справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с.56) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним, чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров’я» № 91 від 21 листопада 2013 року (а.с. 52-55), про причини неявки суду не повідомив, ніяких письмових заяв від нього не надходило. Представник відповідача - Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з’явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 047211, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 27). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 20 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.29) 14 лютого 2008 року позивач [PERSON] відповідно до договору дарування квартири серії ВКЕ № 905342, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 366, отримала у дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.30). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 374505 від 12 березня 2008 року, позивач зареєструвала на себе право приватної власності на зазначену квартиру (а.с.11). Згідно довідки про склад сім’ї та місце реєстрації № 7008 від 17 вересня 2013 року в квартирі [ADDRESS] мешкають та зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Судом встановлено, що комісією у складі майстра технічної дільниці, а також за участю мешканців будинку № 6 по провулку Парусному у м. Дніпропетровську, було складено акти від 08 липня 2012 року, 14 серпня 2012 року, 17 вересня 2012 року, 24 жовтня 2012 року, 15 листопада 2012 року, 18 грудня 2012 року, 08 серпня 2013 року про те, що відповідач [PERSON] не мешкає за адресою реєстрації у квартирі [ADDRESS] з 08 липня 2012 року (а.с. 33-39). Отже, комунальні служби за свої послуги нараховують для сплати суми у відповідності не до кількості фактично проживаючих, а до кількості фактично зареєстрованих осіб. Тому позивачка несе додаткові витрати за користування водою, газом, теплом тощо, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 41-45). Нормами ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 114, 70 грн. (сто чотирнадцять гривень 70 копійок). На підставі викладеного,

Outcome: approved