Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми основного боргу в розмірі 8000 грн., згідно розписки, про стягнення суми в розмірі 8000 грн., згідно ст. 571 ГК України, стягнення 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 670,03 грн., стягнення суми інфляційних витрат 248,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він 21 грудня 2010 року передав відповідачу суму в розмірі 8000 грн. в якості завдатку, в рахунок майбутньої покупки автомобіля марки ВАЗ 2104, 1988 року випуску держномер: [NUMBER], № кузова [NUMBER], білого кольору, що належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], про що була складена розписка. За домовленістю з відповідачем для остаточного розрахунку і передачі автомобіля була встановлена ??дата - не пізніше 30 січня 2011 року. У зазначений термін він звернувся до відповідача для завершення угоди, остаточного розрахунку і передачі автомобіля. Однак відповідач на телефонні дзвінки не відповідав, від зустрічей ухилявся. У березні 2011 року в інтернеті він побачив оголошення про продаж автомобіля, що є предметом вищевказаного договору завдатку. До теперішнього часу грошові кошти або автомобіль йому не повернуті. Вважає, що з боку відповідача має місце порушення як договірних зобов'язань, таки положень ст. ст. 525 , 526 ЦК України. Бажає у відповідності до положень ст. 571 ЦК України, стягнути з відповідача завдаток та додатково суму у розмірі завдатку. Також бажає отримати 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати. [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з мотивів викладених в позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та вважав, що сплачена позивачем сума в розмірі 8000 грн. повинна залишитись у нього, оскільки угода щодо продажу автомобіля не відбулась з вини позивача, а отже він позивачу нічого не винен. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступних підставах. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Судом встановлено, що 21 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про завдаток, за умовами якого позивач зобов'язався передати [PERSON] суму в розмірі 8000 грн. в рахунок майбутньої купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 2104, 1988 року випуску держномер: [NUMBER], № кузова [NUMBER], білого кольору, що належить Відповідачу, при цьому сторони домовились, що остаточний розрахунок і передача автомобіля повинна відбутися не пізніше 30 січня 2011 року. В той же день, 21 грудня 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 8000 грн., про що було написано розписку. Вказані обставини визнанні сторонами в судовому засіданні та не оскаржувались. Частиною 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. На підставі викладеного, суд вважає, що сплачена позивачем сума є авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку, а, отже, у зв'язку з невиконанням зобов'язання, по якому передавався аванс, він підлягає поверненню позивачу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON], суми авансу в розмірі 8000 грн., підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] автомобіль не продав і аванс не повернув, у зв'язку з чим [PERSON] має право на стягнення даної суми авансу. Проте в задоволені вимоги про стягнення з відповідача додаткової суми у розмірі завдатку, у відповідності до положень ст. 571 ЦК України, суд вважає, що слід відмовити. Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних від простроченої суми складає 670 грн. 03 коп. Сума на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції згідно калькуляції по застосуванню індексу споживчих цін наданою Головним Управлінням статистики АР Крим від 12.11.2013 року - 248,00 грн. Вказані витрати також підлягають відшкодуванню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В матеріалах справи є підтвердження сплати судового збору в розмірі 229 грн. 41 коп., у зв'язку із чим відшкодуванню підлягає 121 грн. 38 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: partial