Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 04.05.2012 року він позичив [PERSON] 70000 грн. зі строком повернення до 04.09.2014 року, з щомісячними одноразовими виплатами по 2500 грн. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав йому розписку. Перші три місяці відповідач сплачував платежі в розмірі 2500 грн. щомісяця, у четвертому місяці сплатив 1500 грн., а всього 9000 грн., після чого перестав здійснювати платежі за боргом. На його неодноразові прохання повернути борг [PERSON] не реагував, а останні місяці зовсім перестав відповідати на його телефонні дзвінки, від зустрічі відмовляється. Отже, сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за станом на 01.03.2013 року становить 63458 грн., яка складається із розрахунку: 61000 грн. х 1,01 х 1,00 х 0,99 х 1,02 х1,02, де 61000 грн. - сума остаточного боргу після часткової сплати 9000 грн., 1,01 - індекс інфляції за вересень 2012 року, 1,00 - індекс інфляції за жовтень 2012 року, 0,99 - індекс інфляції за листопад 2012 року, 1,02 - індекс інфляції за грудень 2012 року, 1,02 - індекс інфляції за січень 2013 року; та 3% річних від простроченої суми за 178 дні прострочення, яка становить 1024,10 грн. та складається із розрахунку: 70000 грн. : 365 : 100% х 3% х 178. Оскільки у добровільному порядку зобов'язання відповідачем не виконується, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 63458 грн., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1024 грн. 10 коп., а всього 64482 грн.10 коп., та понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 644 грн. 83 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Також пояснив, що між ним та [PERSON] був укладений усний договір з приводу роботи відповідача у таксі на його автомобілі ГАЗ 31105, 2005 року випуску, з наступним викупом цього автомобілю за умови щомісячної виплати у 2500 грн. У зв'язку з цією угодою була складена спірна розписка на 70000 грн. із розрахунку отримуваного відповідачем доходу від роботи в таксі 80 грн. на день та вартості автомобілю. Згідно домовленості [PERSON], працюючи водієм таксі та здійснюючи оговорену виплату, стає через два роки власником автомобілю. До складання розписки вони зверталися до нотаріусу, але таку угоду без передачі коштів нотаріус відмовився оформляти. Оскільки з вересня 2012 року виплати припинилися, наприкінці року автомобіль було йому повернуто у несправному стані. [PERSON] не цікавився більше автомобілем і не виплачував за нього кошти, тому він звернувся з даним позовом до суду, а через два місяці продав автомобіль за 33000 грн. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає, погоджуючись з поясненнями позивача щодо обставин написання розписки в отриманні ним 70000 грн. Предметом договору позики є грошові кошти, які позивачем відповідачу не передавалися. Тому договір позики вважається неукладеним і не породжує у майбутнього обов'язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей. Відповідач [PERSON] до суду не з,явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність за участю його представника та про невизнання позову через неотримання ним грошових коштів від позивача. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 04.05.2012 року було складено розписку про те, що він отримав від [PERSON] суму в розмірі 70000 грн. та гарантує сплатити її через 28 місяців, з щомісячною виплатою 2500 грн. з першого числа кожного місяця (а.с.7). 05.09.2012 року позивач [PERSON] у письмовому вигляді зафіксував повернення відповідачем [PERSON] частини боргу в сумі 9000 грн., залишок неповернутих коштів склав 61000 грн. (а.с.21). У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що фактично гроші [PERSON] по розписці не передавалися, відповідач отримав автомобіль, а не гроші, та у наступному сплатив загалом 9000 грн. у рахунок придбання у майбутньому переданого ним належного йому автомобілю. Даний факт підтверджено і з боку відповідача. За приписами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наведений норм закону вбачається, що договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом зазначеного договору. Саме по собі складання розписки на підтвердження укладення договору позики без передання грошей або речей не породжує у майбутньому обов'язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Оскільки судом встановлено факт неотримання позивальником від позикодавця грошей, договір позики вважається неукладеним, а вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Суд також зауважує на те, що у зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти того, що грошові кошти по розписці фактично не були отримані відповідачем, а навпаки, стверджує це в суді, відповідачу не має необхідності оспорювати договір позики щодо його безгрошовості на підставі ст.1051 ЦК України, оскільки спір з цього приводу між сторонами відсутній. На підставі ст.ст.1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України,

Outcome: dismissed