overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 10.09.2013 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 26.04.1996 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №141. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони не проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач позовні вимоги підтримала, подала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що надав заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 26.04.1996 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №141, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.09.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №608. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось, сторони не проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

У жовтні місяці 2013 року позивач звернулась із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у шлюбі з 22.10.1998 року, який згодом 13 листопада 2001 року розірвали. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та утримується матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1200 грн. із заробітку відповідача. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. із заробітку відповідача щомісяця на утримання доньки, вважає що він має змогу сплачувати їх. Представив розрахунок грошових витрат на утримання дитини, просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково в розмірі 400 грн., посилається на відсутність заробітку, перебування на обліку у центрі зайнятості та сплату кредитних зобов»язань. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22 жовтня 1998 року, який за рішенням суду від 13 листопада 2011 року розірвано. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач відповідно до копії свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає і утримується матір'ю, що не заперечується батьком дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Однак суд не знаходить підстав для стягнення аліментів в розмірі 1200 грн. щомісяця на вимогу позивача, оскільки об»єктивних доказів розміру заробітку відповідача позивач надати не може, відповідач заявлений розмір заперечує, посилається що фактично він офіційно не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, сплачує кредитні зобов»язання. З наведених підстав, суд вважає, що відповідач, хоча й не працює, але є працездатним, на обліку у центрі зайнятості перебуває лише з 07.11.2013 року, після повідомлення про розгляд справи про аліментні зобов»язання, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 600 грн. щомісяця. Позивач та її представник достатніх доказів об»єктивної можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання в сумі 1200 грн. не надали, а суд відповідно таких не встановив. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Підлягають до сплати відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі задоволених вимог в сумі 250 грн. та судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] вказавши в ньому, що 21 червня 2011 року сторони уклали шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 832. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка зазначає, що шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з червня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам, примирення вважає неможливим, оскільки кожен з них живе самостійним відокремленим життям. В добровільному порядку через органи РАЦСу відповідач відмовився розірвати шлюб. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи в суді, у передбаченому законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 червня 2011 року сторони уклали шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 832 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін дітей - немає. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з червня 2013 року шлюбні відносини сторони припинили, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. В добровільному порядку через органи РАЦСу відповідач відмовився розірвати шлюб. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

У червні 2013 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 01.06.2007 року між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №001-07027-010607, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 1046,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, також відповідно до умов договору відповідач за користування кредитом сплачує проценти кредитору, виходячи зі ставки 12% в рік, а також за ведення кредитної справи сплачує плату в розмірі 2,45% в місяць. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1046,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 19283539 від 04.06.2007 року та рахунок-фактура № 00101 від 01.06.2007 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість перед Банком, яка станом на 26.04.2013р. складає 1310 грн. 71 коп., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 1108,76 грн., заборгованість за відсотками - 38,99 грн., заборгованість за комісіями - 162,96 грн., Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 1310 грн. 71 коп. та судові витрати. До судового засідання представник позивача не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій просив суд задовольнити позов та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з*явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11.08.2001 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружжя спільно не проживає, син постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Працевлаштований, інших дітей, зобов'язань за виконавчими документами у відповідача не має. У зв'язку з викладеним просить стягувати з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 11.08.2001р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року сторони стали проживати окремо. Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи, інших неповнолітніх дітей не має, його стан здоров'я та матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Враховуючи матеріальне становище дитини, працевлаштованість відповідача, відсутність у нього інших дітей, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки потрібно визначити у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON],[INFO] та дочки [PERSON],[INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей. Просить стягнути із нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування вимог вказала, що діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні, потребують матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву про часткове визнання ним позову, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі по 250грн. на кожну дитину щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.12.1999року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис за №13, зроблений 30.12.1999р. Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON],[INFO] та дочки [PERSON],[INFO] Позивач [PERSON] на даний час не працює та не має доходу. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоров"я чи у зв»язку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обов"язків по утриманню неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дітей, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON],[INFO] та дочки [PERSON],[INFO] в розмірі по 400грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 11356,85 грн. за період з 01.03.2003 року по 01.01.2013 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явилася, просила розглянути справу в її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, про що надала письмову заяву. В позові свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS]. В порушення вимог Житлового законодавства України відповідач своєчасно не вносить плату за відпущену теплову енергію, через що склалася заборгованість у розмірі 11356,85 грн. за період з 01.03.2003 року по 01.01.2013 року. У добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість. За таких обставин позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання відповідач не прибув, але надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та при постановлені рішення застосувати строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією особистого рахунку. Згідно з нормами ст. 162 Житлового кодексу України відповідач зобов'язаний своєчасно вносити оплату комунальних послуг, в тому числі і за теплопостачання. Між позивачем та відповідачем згідно вимог ст. 509 ЦК України виникли зобов`язання, які вони повинні виконувати та не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даного зобов`язання. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують, що відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 11356,85 грн. за період з 01.03.2003 року по 01.01.2013 року, яка підтверджена наданими у справі письмовими доказами Проте, відповідач надав суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України . Згідно ст. 257 ЦК України строк позовної давності, протягом якого особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права, складає три роки. Відповідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Проаналізувавши конкретні обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість застосування позовної давності тривалістю три роки, а саме з 01.02.2010 року по 01.01.2013 рік та стягнути заборгованість у розмірі 6308,93 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає до стягнення судовій збір у розмірі 127,43 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. який сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено платіжними дорученнями, яке долучено до матеріалів справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення станом на 30.06.2012 року у сумі 535,65 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, просила розглянути справу в її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, про що надала письмову заяву, не заперечує проти заочного розгляду справи. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 526 ЦК України, п. п. 33, 36 «Правил надання населенню послуг водотеплопостачання та водовідведення» між КП «Макіївський міськводоканал» та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки. У зв`язку з чим водоканал зобов'язаний надавати послуги водопостачання, а абонент повинен своєчасно оплачувати надані послуги. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк. Але відповідач порушує свої зобов`язання, через що станом на 30.06.2012 рік має борг у сумі 535,65 грн. за період з 01.06.2010 року по 30.06.2010 рік, який добровільно не сплачує. За наступних підстав просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у сумі 535,65 грн. за надані послуги та судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області. Відповідно ст. 67,68 Житлового кодексу України відповідач зобов'язана щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання. На підставі ст. 526 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином та вони не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даних зобов'язань. Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача перед позивачем складає 535,65 грн., за період з 01.06.2010 року по 30.06.2012 року, який повністю підтверджений наданими у справі письмовими доказами і тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Заявник звернулася в жовтні 2013 року в суд із заявою і просить встановити факт спільного проживання з чоловіком [PERSON], померлим [INFO], за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, на даний момент у неї виникло право на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Але для оформлення цієї пенсії їй необхідно встановити факт спільного проживання з чоловіком, тому вона і звернулася в суд із даною заявою. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м. Макіївки - у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Той факт, що заявник перебувала у шлюбі з [PERSON], підтверджено копією свідоцтва про одруження, виданою Нижньо-Кринським пос РАЦС Советського району м.Макіївки від 30.04.1971 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданою виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області від 23.10.2013 року. Копією облікового рахунку підтверджено, що заявниця разом з чоловіком - [PERSON] по день його смерті, а саме [INFO], проживали за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сім'ю [PERSON] знає багато років, підтвердила, що вони завжди проживали разом за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Заявниця доглядала свого чоловіка до самої смерті. Свідок [PERSON] дала суду пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту спільного проживання заявниці та її чоловіка, до моменту його смерті, за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved