Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

10.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Стахановського міського суду Луганської області з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 14.10.2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 579 від 14.10.2006 року на підтвердження чого додав оригінал свідоцтва про шлюб – серія 1-ЕД № 160320 (а.с.8). Від шлюбу позивач з відповідачкою мають спільну малолітню дитину – дочку [PERSON], [INFO], на підтвердження чого позивач додав копію свідоцтва про народження – серія 1-ЕД № 071762 (а.с.7). Дитина проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS], на підтвердження чого позивач надав суду довідку від 12.11.2013р., видану комунальним підприємством «Відродження» (а.с.9). Фактично між сторонами шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного господарства. Оскільки наявність зареєстрованого шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його право на сім'ю, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Спору про майно, а також про місце проживання дитини між сторонами на момент подачі позову не має. Позивач у судове засідання 30.12.2013 року не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи за його відсутністю (а.с.10). На позовних вимогах наполягає, просить суд судові витрати пов’язані зі сплатою судового збору покласти на нього.. Відповідачка у судове засідання 30.12.2013 року не з’явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.11). Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків: згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому суд вважає їх доведеними. Питання про місце проживання дітей, порядок утримання дітей та порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей перед судом не ставиться. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право пред’явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їхнім інтересам і може лише ускладнити взаємовідносини між сторонами, та сприятиме виникненню особистою неприязності та ворожнечі між ними. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат у вигляді сплати судового збору на нього. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved