overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в вересні 2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 6692,09 грн.. У судовому засіданні представник позивача уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2006 року до 27.04.2013 рік в сумі 2332,73 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, який споживає електричну енергію за адресою: 86185, [ADDRESS] - не регулярно оплачується використана електроенергія., у зв*язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2332,73 грн., що є порушенням правил користування електроенергією, згідно яких споживач не пізніше 10 числа кожного місяця зобов'язаний сплачувати спожиту електроенергію за фактичними показниками прибору обліку. 10.11.2011 року відповідачем було підписано угоду про погашення боргу за спожиту електроенергію до 10.12.2014 року , але до теперішнього часу відповідачем залишилося не сплачена сума боргу в розмірі 2332,73 грн. , тому і було звернено до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав судові письмову заяву в якій позов визнає в повному обсязі, тобто в сумі 2332,73 грн., але просить розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: 86116, [ADDRESS], що підтверджено довідкою листом адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України Донецької області від 16.09.2013 року, але мешкає за адресою: [ADDRESS] Згідно п.п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінета Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до наданого розрахунку позивача, відповідачем не своєчасно оплачуються електрична енергія за період з 01.01.2006 року до 27.04.2013 рік, у зв"язку з чим утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6692,09 грн. 10.11.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено угоду про погашення боргу за спожиту електроенергію до 10.12.2014 року ., але до теперішнього часу відповідачем залишилося не сплачена заборгованість в сумі 2332,73 грн., яка підлягає стягнення з відповідача у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду, але пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в сумі 79,96 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

04 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що з 14 квітня 2010 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. На утримання дитини відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, в зв'язку з чим позивачка просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву (а.с. 10), в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву (а.с. 8), в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 14 квітня 2010 року між сторонами у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області був укладений шлюб (а.с. 2), який розірваний рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який мешкає з позивачем у справі (а.с. 5). Відповідач працездатний, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/4 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач працездатний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

07 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації акців громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області 22 вересня 1993 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. На утримання дитини відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, в зв'язку з чим позивачка просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 07 листопада 2013 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву (а.с. 15), в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву (а.с. 13), в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації акців громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області 22 вересня 1993 року, актовий запис № 639 (а.с. 8). Від спільного життя мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка мешкає з позивачем у справі (а.с. 6). У теперішній час сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/4 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач працездатний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей , мотивуючи тим, що 24.11.2001 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають четверо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із сторонами. На даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, відповідач отримує пенсію, однак на прохання позивачки коштів на утримання дітей не надає, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду із позовом в якому просять стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. Відповідач проти позову не заперечує, згідний на стягнення з нього аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку про що подав до суду заяву. Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з свідоцтва про одруження слідує, що 24.11.2001 р. сторони зареєстрували шлюб, з свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] вбачається, що батьком останніх записано відповідача - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому із них слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, до повноліття дітей. На підставі викладеного та ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку мотивуючи тим, що на праві приватної власності мамі позивачки [PERSON], яка померла [INFO], належала земельна ділянка площею 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [ADDRESS]. Внаслідок смерті мами позивачки відкрилась спадщина, яка складалась із вищезазначеного майна. Після її смерті спадкоємицею за заповітом, посвідченим секретарем Балинцівської сільської ради 27.06.1988 року стала позивачка. В шестимісячний строк вона подала до Другої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважаєся такою, що прийняла спадщину. Однак, в зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті мами, то державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а тому позивачка вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Свідоцтво про смерть видане на [PERSON] згідно якого вона померла [INFO] З матеріалів справи слідує, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,88 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.06.1999 р. Серія І-ІФ №? 029250 (а.с. 6) . Згідно заповіту від 27.06.1988 р. посвідченого секретарем Балинцівської сільської ради [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] З довідки від 28.11.2013 р. виданої Балинцівською сільською радою слідує, що в господарстві [PERSON], яка проживала [ADDRESS] на день її смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований. З довідки від 26.11.2013 р. виданої другою Снятинською державною нотаріальною контрою слідує, що [PERSON] являється єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в с. Балинці Снятинського району Івано- Франківської області. З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що Батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження 12.09.1959 р. [PERSON] та [PERSON] одружились, після одруження «[PERSON]» присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого, ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - [PERSON]) звернулася до суду з заявою про оголошення її чоловіка - [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].), [INFO], померлим. Свою заяву обґрунтувувала тим, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 29.10.1993 року, даний шлюб було зареєстровано в РАЦС Подільського району м. Києва, актовий запис № 504. 23.01.2008 року [PERSON] залишила [PERSON] на трамвайній зупинці «Куреніський парк» в м. Києві, щоб зробити покупки в магазині, після повернення через 10 - 15 хв., [PERSON] на даному місці був відсутній. З того дня, [PERSON] додому не приходив, відомості про себе не давав, де він знаходиться не відомо, пошуки результатів не дали. У зв'язку з його зникнення, [PERSON] звернулась до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою. З метою впорядкування певних юридичних документів та припинення шлюбу вона звертається до суду про оголошення [PERSON] померлим. В судовому засіданні [PERSON] вимоги своєї заяви підтримала, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 31, 40). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є чоловіком - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.10.1993 року, серія [NUMBER], виданого відділом РАЦС Подільського району м. Києва, актовий запис № 504 (а.с. 4). [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] в період з 1993 року, що підтверджено формою № 3 виданої ЖБК «Іскра» за № 273 від 21.10.2013 року (а.с. 6). Відповідно до довідок виданих Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві вбачається, що [PERSON] дійсно зверталась з заявою про зникнення її чоловіка [PERSON], у зв'язку з чим було заведено оперативно розшукову справу категорії «Розшук», однак місце знаходження останнього до теперішнього часу не встановлено (а.с. 7 - 9). Судом вживались заходи відповідно до положень ч. 1 ст. 248 ЦПК України (а.с. 35 - 37). У відповідності до відповіді на запит суду, ЖБК «Іскра» було повідомлено, що [PERSON] з 23.01.2008 року і по теперішній час не звертався до керівництва за будь-якими довідками чи документами (а.с. 37). Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців З пояснень заявника вбачається, що з моменту зникнення [PERSON] будь - яких відомостей про його місцезнаходження не надходило. Враховуючи викладене, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, факти, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 18 грудня 2012 року, вона дала в борг [PERSON] 548315,00 грн. , про що [PERSON] написала письмову розписку. Борг відповідач зобов'язувалася повернути до 01.08.2013 року, однак до часу звернення до суду борг не повернуто. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь 548315,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву з проханням провести судовий розгляд у її відсутність, позов підтримала в межах доводів викладених в позовній заяві, просила задоволити його в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав повністю. Підтвердив факт позики коштів наведених позивачем. Не заперечував про задоволення позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що згідно розписки від 18 листопада 2012 року [PERSON],, позичила у [PERSON], 548315 (п'ятсот сорок вісім тисяч триста п'ятнадцять) гривень 00 копійок які зобов'язувалась повернути до 01.08.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, , зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що в наслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань утворився борг у [PERSON] в сумі 548315 (п'ятсот сорок вісім тисяч триста п'ятнадцять) гривень 00 коп. які підлягають стягненню на користь позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3441,00 грн.. На підставі ст.ст.526, 1046,1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить суд збільшити розмір аліментів та утримання дитини [PERSON] з 250 гривень до 500 гривень щомісячно, посилаючись на те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2007 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав щодо його сина [PERSON] [INFO]. З [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у сумі 250 гривень щомісячно. Позивач вказує, що за 6 років з моменту ухвалення рішення судом збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини з 463 гривень у 2007 році до 1286 гривень у 2013 році. У зв'язку із чим підвищили потреби дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погодився збільшити розмір стягуваних аліментів до 400 гривень. Заслухавши пояснення відповідача, доводи позивача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно рішення Котовського міськрайонного суду від 13.06.2007 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти у сумі 250 гривень щомісячно на утримання [PERSON]. Згідно довідки ТОВ «Котовське зерно» № 150 від 18.11.2013 року, доход [PERSON] з серпня 2012 року по жовтень 2013 року склав 6963 гривні 08 копійок, розмір стягуваних аліментів коливається з 32 гривень 12 копійок до 750 гривень. У відповідності з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального стану; Ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень; В відповідності з ч.1 ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Таким чином, оглянувши всі надані до суду докази, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліменти на утримання дитини [PERSON] з 250 гривень до 400 гривень щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 8 червня 2001 року. Під час шлюбу в них з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. На даний момент вони з відповідачем мешкають разом. Відповідач у добровільному порядку надає кошти на утримання дитини, однак в незначному обсязі. Вказуючи на те, що утримання дитини є обов'язком обох батьків, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, надав письмову заяву про те, що він позовні вимоги визнає і просить суд про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 червня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10). Батько і дитина здорові, на обліку в Комунальному закладі «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» не знаходяться (а.с. 14-15). Відповідно до довідки ВДВС Димитровського міського управління юстиції стягнення по виконавчим листам з відповідача не провадяться (а.с. 11). Згідно з довідкою Приватного підприємства «Домінант-Сервіс», дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідач [PERSON] працездатний, працює в ПАТ « Шахтоуправління «Покровське», сума його доходу за період з 01.01.2013 р. по 01.09.2013 р. становить 234502,45 грн. (а.с.12). Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved