Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 1959 року була власницею домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] остання померла. Спадкоємцем першої черги після її смерті став колишній чоловік позивача - [PERSON], який на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у вказаному домоволодінні. [INFO] [PERSON] помер, проте право власності на домоволодіння не зареєстрував. Після смерті чоловіка спадкоємцями першої черги є вона та її донька - [PERSON]. Але на момент смерті чоловіка - відповідач вже кілька років була зареєстрована та фактично мешкала за іншою адресою. Жодних дій щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном відповідач не вчиняла. Окрім того, позивач сплатила відповідачу суму вартості 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], про що останньою було складено власноручну розписку. Позивач фактично після смерті чоловіка вступила в управління та користування спадковим майном. У зв'язку з цими обставинами, позивач просить визнати за нею, як за єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] право власності на спірне домоволодіння. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Зазначила, що не бажає бути власницею 1/2 частини домоволодіння, а тому спадщину не приймала та відмовляється від неї на користь матері. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву по розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 1959 року належало померлій [INFO] [PERSON]. Спадкоємцем першої черги після її смерті був її син та чоловік позивача, а також батько відповідача - [PERSON], який помер [INFO] та який відповідно до відомостей домової книги був прописаний та фактично проживав за вказаною адресою, а отже, вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Тому вимоги позивача щодо встановлення факту прийняття спадщини є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі спадкової справи № 624/99, відкритої після смерті [PERSON], сторони по справі 06.07.1999 року звернулись до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, як спадкоємці першої черги, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Посилання відповідача на нотаріальну відмову від спадщини на користь позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах спадкової справи така відмова відсутня. А отже, оскільки померлий [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, а також беручи до уваги той факт, що сторони по справі, будучи спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], прийняти спадщину у встановлений законом строк, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги посилання сторін на той факт, що на разі відповідач відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача, оскільки відповідно до вимог ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1188 грн. 44 коп.

Outcome: partial