Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.04.2013 року звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1000 грн., до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судові зсідання, які призначалися на 12.09.2013 р. та на 28.10.2013 р., будучи сповіщеним належним чином, не з'являвся, причини неявки суду не повідомляв, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає частково та просить суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття з індексацією відповідно до Закону. В обґрунтування своїх заперечень посилався на відсутність постійного доходу, наявність на його утриманні нової родини. У зв'язку з цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач та її представник проти заочного розгляду справи не заперечували. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені наступні докази: - копія паспорту на ім'я позивача [PERSON], [INFO], виданого Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області 17.07.2012 р.; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 07.10.2003 року, виданого відділом РАГС Ренійського РУЮ Одеської області, в якому батьком вказаний відповідач; - лист Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області № 02-15/253 від 07.10.2013 р., згідно якого за відповідачем [PERSON] рахується успадкований земельний сертифікат у розмірі 5,96 га, який знаходиться в оренді СВК «Буджак». Судом встановлено, що позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з відповідача [PERSON], який є батьком дитини. Сторони з травня 2002 р. по грудень 2008 р. перебували у фактичних шлюбних стосунках. На теперішній час позивач та відповідач мешкають окремо, неповнолітня дитина - [PERSON] залишилась проживати разом із матір'ю, яка усі обов'язки по утриманню та вихованню доньки виконує самостійно. Відповідач коштів на утримання [PERSON] не надає та ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, на думку позивача, дозволяє йому утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки він займається вирощуванням сільськогосподарської продукції за місцем проживання та отримує доходи, інших дітей у [PERSON] немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні її позовних вимог, пояснюючи, що вона на теперішній час офіційно ніде не працює, підробляє, однак цього недостатньо для утримання та виховання доньки. Зі слів [PERSON], відповідач має достатній дохід для того, щоб сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному у позові розмірі, оскільки крім доходів від заробітків за наймом у приватних осіб, пов'язаних із будівництвом, відповідач також отримує дохід від успадкованого ним після смерті батька земельного паю, який складається із грошової суми приблизно 2000 грн., а також з сільгосппродукції - насіння, яку він отримує у якості натуроплати. На теперішній час, за поясненнями позивача, ніякої матеріальної допомоги від відповідача на утримання їхньої дитини вона не отримує. Відповідач проживає з жінкою, в якої є її дитина. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню частково. Стаття 51 Конституції України та ст.ст. 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, набула чинності в Україні з 27.09.1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини, так і на батька. Означений обов'язок є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що позивач не достатньо обґрунтувала розмір аліментів та не надала суду належних доказів (стосовно розміру доходу, який відповідач отримує за оренду землі від СВК «Буджак»), необхідних для задоволення позову у повному обсязі. Разом з тим, суд враховує і те, що відповідач не обґрунтував свої заперечення проти позову стосовно того, що він не працевлаштований, оскільки на підтвердження цієї обставини ним не надано суду жодного доказу, який би підтверджував статус безробітного та перебування на обліку у центрі зайнятості. Суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно наявності на його утриманні нової родини, оскільки доказів наявності інших дітей, або непрацездатних членів нової родини [PERSON] не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому, враховуючи те, що позивачем позов до суду пред'явлено 25.04.2013 року, аліменти слід присудити з зазначеної дати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. Суд роз'яснює, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: partial