Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

17 жовтня 2013 року вказана цивільна справа надійшла до Снігурівського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Ленінського районного суду м.Миколаєва. Позов мотивований тим, що між ПАТ «Страхова група ТАС» та [PERSON] 02.06.2009 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 0032577 - автомобіля «Фольцваген Таурег» д/н [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.03.2010 року в м.Миколаєві за участі застрахованого автомобіля та автомобіля «ЗАЗ» д/н [NUMBER], з вини [PERSON], застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень, вартість усунення яких згідно рахунку №14 від 29.03.2010р. складає 125 750,00 грн. На відшкодування страхового випадку ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатила Страхувальнику 125750,00 грн. Цивільна відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу марки «ЗАЗ», перед третіми особами була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу № ВЕ/1150019 на суму 35500,00 грн., яка відшкодувала позивачу в порядку регресу 35500,00 грн. Різницю завданих збитків у розмірі 88300,87 грн. позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.11.2013 року до участі у справі залучено ВАТ НАСК «Оранта» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у відсутність його представника та з урахуванням письмових пояснень, позов підтримує. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність його вини у ДТП. Представник третьої особи до суду не з'явився, надав заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначив, що страхове відшкодування провів у межах передбаченого ліміту відповідальності у сумі 35 500 грн.. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між ЗАТ «Страхова група «ТАС», правонаступником якого є ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] 02.06.2009 року було укладено договір № А 0032577 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» д/н [NUMBER], строком до 02.06.2010 року (а.с.4-19). Одним з страхових випадків за цим договором є -пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок ДТП. 15.03.2010 року у м.Миколаєві по пр-ту Жовтневому відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що стверджується довідкою про ДТП від 15.03.2010 року (а.с.25). Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.05.2010 року (а.с.26), [PERSON] за вказаним фактом ДТП визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 400 грн. Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2010 року вказана постанова Ленінського районного суду залишена без змін та вступила в законну силу. Внаслідок ДТП автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, перелік яких було зазначено в акті огляду від 24.03.2010 року, що складений за участі [PERSON] та підписаний ним без зауважень (а.с.37-38). 08 червня 2010 року АТ «СГ «ТАС» складено Страховий акт № 128848/19/2010, яким визначено суму страхового відшкодування у розмірі 125 750,00 грн. (а.с.47-48), яка відповідачем не оспорюється. 21 червня 2010 року позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 123 800,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 28041 від 21.06.2010 року (а.с.49). Також судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу марки «ЗАЗ», перед третіми особами була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу № ВЕ/1150019 на суму 35500,00 грн., яка 18.05.2011 року відшкодувала позивачу в порядку регресу 35500,00 грн., що ніким не заперечується. Позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Між сторонами виникли правовідносини із страхування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна позиція викладена у ст.27 Закону України «Про страхування». Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі викладеного, оскільки відповідач визнаний винним в скоєнні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено застрахований у позивача -ПАТ «СГ «ТАС» автомобіль на підставі договору добровільного страхування, який виплатив потерпілому від ДТП страхове відшкодування на виконання вказаного договору у розмірі 123 800,87 грн., отримав в порядку регресу суму відшкодування від Страховика відповідача за договором циільно-правової відповідальності у межах передбаченого ліміту відповідальності у розмірі 35 500 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 88 300,87 грн. має бути відшкодована відповідачем. Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За такого, доводи відповідача про його невинність у скоєнні ДТП не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.05.2010 року, залишеною без змін Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2010 року, якими встановлено факт його вини у ДТП. З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд приходитьдо висновку про покладення обов'язку на відповідача щодо сплати грошових коштів на користь позивача у відшкодування майнових збитків. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 883,01 грн.

Outcome: approved