Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «Росвен Інвест Україна» із вказаним позовом, в якому зазначено, що 17 березня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.00.000007. Предметом даного договору є надання Банком позичальнику грошові кошти у сумі 99 600,00 долар США на придбання автомобіля марки Porsche, модель Cayenne Turbo S, що є предметом застави. Представник позивача, посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує, внаслідок чого банк вчинив виконавчий напис щодо звернення стягнення на майно, що було передано в заставу. Після чого, ПАТ ВТБ Банк в особі Житомирської філії ВАТ ВТБ Банк отримало копію біржового договору № 008145 від 23.05.2009 року про укладення між [PERSON] та [PERSON] угоди щодо продажу зазначеного транспортного засобу, який став водночас і предметом вказаного договору застави, і предметом біржового договору. У зв'язку з чим, ТОВ «Росвен Інвест Україна» просить суд визнати за ним право заставодержателя, зобов'язати [PERSON] переоформити право власності на заставне рухоме майно з покладанням на останнього всіх витрат пов'язаних із вчиненням даних дій та зобов'язати його передати автомобіль на відповідне зберігання ТОВ «Росвен Інвест Україна». В судове засідання представник позивача не з'явився від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримав у повному обсязі і не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.00.000007, предметом якого є надання Банком позичальнику грошові кошти у сумі 99 600,00 доларів США на придбання автомобіля марки Porsche, модель Cayenne Turbo S, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], 2006 року випуска. Даний транспортний засіб був переданий для забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати за користуванням кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, термін та умови сплати і повернення яких встановлюються вказаним кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього. Сторони оцінили предмет застави в 719 116,00 грн. 16 липня 2010 року на позачергових загальних зборах учасників (акціонерів) ВАТ ВТБ Банк було ухвалено рішення про зміну найменування юридичної особи з ВАТ ВТБ Банк на ПАТ ВТБ Банк та про затвердження нової редакції Статуту банку і 17 листопада 2010 року проведено її державну реєстрацію та внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підриємців. Також, 27 березня 2013 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір відступлення права вимоги № 270313, за умовами якого банком було відступлено право вимоги до деяких боржників ПАТ ВТБ Банк - фізичних осіб, в тому числі і щодо [PERSON]. Відповідно до пункту 7.2 договору застави № 20.00.000007, укладеного між ВАТ ВТБ Банк в особі ЖФ ВАТ ВТБ Банк від 17.03.2008 року [PERSON] мала право розпоряджатися предметом застави, але не відчужувати, заставляти, здавати в оренду/лізинг, передавати іншим способом, видавати довіреності на розпорядження та керування Предметом застави, знімати з обліку, без письмової згоди Заставодержателя, тобто Банку, однак, Банк такої згоди не надавав. У свідоцтві транспортного засобу внесено запис про кредит ВАТ ВТБ Банк і що відчуження заборонено, також, автомобіль був зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а. с. 18-19). У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредиту, Банк вчинив виконавчий напис щодо звернення стягнення на майно, що було передано у заставу Банку, згідно вказаного кредитного договору, і зареєстровано в реєстрі за № 7901. Напис був направлений на виконання до Богунського ВДВС Житомирського МУЮ, внаслідок чого, державним виконавцем була винесена постанова про арешт мана та оголошення заборони на його відчуження (а. с. 19-20). 26 серпня 2009 року Банком було отримано копію біржового договору (угоди) № 008145 від 23.05.2009 року про те, що [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії ВМА № 606564 від 31.10.2008 року, та [PERSON] уклали угоду щодо продажу рухомого майна, що було передано у заставу Банку, а саме: автомобіля марки Porsche, модель Cayenne Turbo S, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], 2006 року випуска. Відповідно до вимог ст. 586 ЦК України, питання щодо користування та розпорядження заставним майном має дуже важливе значення тому що майно, яке є предметом застави не вилучається з господарського обороту і має особливі споживачеві властивості. У даному випадку мано служить як застава і у цьому випадку неможливе використання його. Розпоряджатися заставним майном може тільки заставодавець [PERSON], оскільки вона є власником його майна. Банк, як заставодержатель, набуваючи право застави на майно, не набуває тим самим право розпоряджатися цим майном, він може обмежити власника у межах розпоряджатися заставним майном. Отже, згідно вказаного договору застави, [PERSON] зберігає право володіти та користуватися заставним майном, крім права розпоряджатися ним. Як вбачається з копії облікової картки приватного АМТ транспортний засіб марки Porsche, модель Cayenne Turbo S, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], 2006 року випуска, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АМС № 048701 (а. с. 16), а з біржової угоди № 008145 від 23.05.2009 року, покупцем цього ж самого транспортного засобу є [PERSON] (а. с. 35). Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про заставу», право розпорядження заставленим майном заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою зазтаводержателя. Тому, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2011 року біржову угоду № 008145 від 23.05.2009 року було визнано недійсною (а. с. 24-25). Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про заставу», кредитного договору та договору застави, Банк має право за рахунок заставного майна, належного [PERSON], задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставного майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, оскільки позичальником належним чином не виконуються умови Кредитного договору. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» щодо визнання за ним право заставодержателя при заставі транспортного засобу, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved