overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована в с. Пологи Васильківського району Київської області, по вул. Щорса, 19, кадастровий номер 3221486701:01:010:0004, площею 0,210 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, Державний акт серії ЯА № 380248-49704 від 7.10.2005 року, в порядку спадкування за законом після померлої 19.07.2007 року [PERSON]. Cторони подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] була власником земельної ділянки, що розташована в с. Пологи Васильківського району Київської області, по вул. Щорса, 19, кадастровий номер 3221486701:01:010:0004, площею 0,210 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, Державний акт серії ЯА № 380248-49704 від 7.10.2005 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування за статтею 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). У відповідності до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, однією із підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що визнання органом місцевого самоврядування вимог позову щодо визнання за позивачем прав та обовязків спадкоємця не порушує права, свободи чи інтереси Інших осіб, така заява відповідача приймається судом. У звязку з наведеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Враховуючи зміст ст.209 ЦПК України, щодо допустимості відкладення складання повного рішення на строк не більше п`яти днів, суд проголошує рішення у справі в обсязі його вступної та резолютивної частин. На підставі ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що 30 листопада 2011 року помер її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно. Після смерті матері вона не змогла протягом шести місяців звернутись до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, так як тривалий час тяжко переносила смерть рідної людини та залишилась сама в молодому віці без батьківської опіки, що потребувало їй значних зусиль для організації життя. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вони за матірю проживали разом. Після смерті матері вона тривалий час перебувала у значному смутку і не думала про оформлення спадщини, а коли звернувся до нотаріуса, отримала відмову в оформленні спадку. Представник відповідача [PERSON] міської ради, [PERSON], в судовому засіданні викладаючи свою позицію щодо позову [PERSON] поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача дослідивши матеріали по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з того, що позов визнається відповідачем. Визнання позову не суперечить чинному законодавству та інтересам інших осіб. Окрім того суд бере до уваги, що позивачка на момент смерті матері мала молодий вік, лише 18 років, що на переконання суду є достатньою правовою підставою для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після померлої матері .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1987 року. У шлюбі сторони мають двох дітей, які вже досягли повноліття. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності (а.с. 3). Із матеріалів позовної заяви слідує, що 22 листопада 1987 року сторони зареєстрували шлюб. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що значним чином впливає на психічний стан позивача та спричиняє її душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, та не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу у сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Крім того, відповідач відкрито підтримує відносини з іншою жінкою. Вважає, що немає подальшого сенсу у збереженні сімї, а тому просить розірвати шлюб. Відповідач позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб. Одночасно, відповідач заявив, що причиною припинення подружніх стосунків є не його аморальна поведінка, а обставина, що позивач, всупереч їх попередній домовленості, уже вісім років живе в Іспанії. Весь цей час він інвалід 2 групи, - самостійно виховував і піклувався про тоді ще неповнолітніх (12 і 17 років) синів, а також доглядав пристарілих, хворих і немічних батьків позивача, що живуть поруч з ним. Протягом останнього року позивач підводила його до ідеї розірвання шлюбу, аби вона могла влаштувати своє життя, а три місяці тому припинила навіть спілкування з ним. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 22 листопада 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що причиною припинення подружніх стосунків між сторонами стало довготривале перебування позивача за межами України, поступове відвикання сторін один від одного, уміння обходитися один без одного і т.п. Зважаючи на таку підставу припинення подружніх стосунків та категоричність сторін в питанні існування шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання колишньої дружини. 29.04.2013 року судом постановлено рішення за вищевказаним позовом, яким не визначено дату, по яку необхідно стягувати аліменти з відповідача. Сторони в судове засідання не з*явилися, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. Суд, вивчивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача, тому що з відповідача рішенням суду стягнуті грошові кошти на утримання колишньої дружини, яка проживає з дитиною-інвалідом, тому суд стягує з нього грошові кошти в сумі 400гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.01.2013 р.. до досягнення дитиною 18 років. Згідно з ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України чоловік та жінка, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ст. 88 СК України. Таким чином, суд стягує з відповідача на утримання позивача грошві кошти в сумі 400гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2013р. до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При постановленні рішення від 29.04.2013 року про стягнення коштів на утримання колишньої дружини, не вказаний період до якого необхідно стягувати кошти, тому суд стягує з відповідача на утримання [PERSON] грошві кошти в сумі 400гривень щомісячно, починаючи з 21.01.2013р. до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] - повноліття. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, з тих підстав, що 26 грудня 2006 року позивач уклав з відповідачем договір. Згідно договору, відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Станом на 31 травня 2013 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк за кредитним договором від 26 грудня 2006 року становить 24 303 грн. 00 коп.. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без участі їх представника. Відповідач [PERSON] до залу суду не зявився по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк 26 грудня 2006 року уклав з відповідачем [PERSON] договір, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.4-8). Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит шляхом надання кредитної картки на суму 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-8). Свої зобовязання відповідач належним чином не виконує, тому станом на 31 травня 2013 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк за договором від 26 грудня 2006 року становить: заборгованість за кредитом 7 940 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 11\~ 075 грн. 98 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 3\~ 652 грн. 86 коп., а також штрафи: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1 133 грн. 480 коп. Таким чином, всього заборгованість за договором становить 24 303 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с.9-12). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Зважаючи на те, що при викладенні повного рішення суду є потреба в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у липні 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.09.1973 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: Сергія,[INFO] та Євгена, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося на грунті взаємного непорозуміння, різних інтересів, відсутності взаємної поваги, втрати довіри та любові, що призвело до відчуження та неможливості збереження сімї. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач повторно не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не направила. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1973 року Ялосовецькою сільською радою Хорольського району Полтавської області, актовий запис № 6 (а.с.4). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: Сергія,[INFO] та Євгена, [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось на грунті взаємного непорозуміння, різних інтересів, відсутності взаємної поваги, втрати довіри та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили взаємні почуття один до одного, внаслідок чого їх шлюбні відносини припинені, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

ПАТ Дельта Банк у квітні 2013 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 2\~ 284,94 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідно до Кредитного договору № 003-03000-300507 від 30.05.2007р. [PERSON] отримав кредиту розмірі 1\~ 500,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2\~ 284,94 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Просив суд розглядати справу без присутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву, в якій він позов визнає. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 003-03000-300507 від 30.05.2007р. [PERSON] отримав кредиту розмірі 1\~ 500,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків. Однак, відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, тому станом на 05.02.2013 року за ним виникла заборгованість на суму 2\~ 284,94 грн., яка і є тілом кредиту. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-12 00:00:00

ПАТ Кондитерська фабрика А.В.К м. Дніпропетровськ у березні 2013 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 2\~ 163,86 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідачка на підставі ордеру № б/н від 25.05.1989 року отримала у тимчасове користування кімнату № 816, гуртожитку по вул. Осіння, 19 в м. Дніпропетровську. Починаючи з 01.10.2011 року відповідачка припинила регулярно сплачувати плату за користування житловою площею, тому станом на 01.02.2013 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 2\~ 163,68 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судові засідання у справі не зявлялася, про час і місце їх проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка на підставі ордеру № б/н від 25.05.1989 року отримала у тимчасове користування кімнату № 816 в гуртожитку по вул. Осіння, 19 в м. Дніпропетровську, що є приватною власністю позивача на підставі Свідоцтва про право власності від 25.01.2006 року. Договір найму житлового приміщення з відповідачкою не укладався. Починаючи з 01.10.2011 року відповідачка припинила регулярно сплачувати плату за користування житловою площею та комунальні послуги, у звязку з чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2013 року складає 2\~ 163,68 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Також, відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках держаного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved