Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] між ними та [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що дана квартира сторонами була приватизована та належить всім на праві приватної сумісної власності у рівних долях. Оскільки між сторонами склалися важкі відносини, які полягають в тому, що відповідач став роздратований та агресивним, постійно чинить перешкоди в перебуванні позивача [PERSON] в спірній квартирі, погрожує фізичною розправою, принижує їх та всіляко перешкоджає їм в реалізації їхнього права на користування квартирою, в зв'язку із чим позивачі неодноразово зверталися до правоохоронних органів з метою вирішення зазначеного питання, вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що відповідач є особою похилого віку та потребує постійної тиші в кімнаті, де він проживає, а шумні свята та активний спосіб життя, яке ведуть позивачі його дратує. Крім того, представником відповідача було зазначено, що відповідач постійно потребує свіжого повітря, а оскільки балкону в нього в даній кімнаті немає, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, у рівних долях, належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.05.1997 року (а.с. 4). Дана квартира сторонами приватизована. Згідно довідки Ф-3, виданої ЖРЕО-418 в квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Спірна квартира, як вбачається з плану квартири, має загальну площу в розмірі 46,8 кв. метри, з яких 30,9 кв.м. - це жила площа. Житлова площа складається з двох кімнат - 10,9 кв.м. та 20,0 кв.м. Окрім того, в квартирі є коридор - 4,9 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., вбиральня - 1.0 кв.м., кухня - 6,9 кв.м. та балкон - 1,0 кв.м. (а.с.7) Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власник приватизованого житла має право розпорядитись квартирою (будинком) на свій розсуд: продати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Таким чином, квартира, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Права позивачів порушені і вони позбавлені гарантованих прав на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд, а тому вони мають право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення порушення їх прав та усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпоряджання їх майном. Незважаючи на наявність у позивачів права власності на частку спірного майна, відповідач не надає останнім добровільної згоди на користування ним, тим самим перешкоджаючи здійсненню [PERSON], та [PERSON] свого права власності на вказану квартиру, що є беззаперечним правом останнїх, яке в даному випадку підлягає захисту судом у запропонований спосіб в межах заявлених позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони та їх представники, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів є правомірними, їїх порушене право підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на викладене вище,

Outcome: approved