Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] громадян "Садівник", [PERSON] про визнання недійсним рішення правління садового товариства та відшкодування матеріальних витрат. В позові зазначає, що 16 листопада 1998 року на землях Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області створено садове об'єднання громадян «Садівник» с. Петрик . [PERSON] «Садівник» здійснює свою діяльність на неприватизовані та приватизованій земельній ділянці розміром від 0,04 до 0,12 га, які надані садівникам -городникам в постійне користування рішенням Вінницкого обласного виконавчого комітету № 528 від 26.12 1984 року площею 6,3 га, № 04/325 від 6.05.1986 року і № 364 від 27.06.1986 року площею 27,9 га, № 330 від 30.09.1987 року - площею 6,3 га ( загальна площа 40,5 га) за адресою с. Петрик Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.Державний акт на право користування землею видано у 1986 році. У 2009 році позивач подав до правління об'єдання громадян «Садівник» заяву про прийняття його у члени об'єднання та передачу йому у користування земельної ділянки № 738 площею 0,04 га у зв'язку з вибуттям та припиненням господарювання на земельній ділянці №738 гр. [PERSON]. [PERSON] подала заяву про бажання вийти з членів товариства та повідомила про те , що земельна ділянка № 738 не приватизована та заява на приватизацію [PERSON] не подавалась.Він сплатив їй гроші, натомість вона видала йому розписку від 29.09.2009 року про отримання від нього суми в розмірі 23179 грн. 70 коп.., що еквівалентно 2900 доларів США за земельну ділянку № 738 в об'єднанні громадян «Садівник». В липні 2013 року позивач звернувся до відділу Дерземагентетва у Літинському районі Вінницької області з заявою про бажання отримати земельну ділянку № 738 в розмірі 0,04 га , яка розташована в об'єднанні громадян «Садівник» у власність. Однак, йому відмовлено через те, що 30.03.1994 року земельна ділянка, якою він користувався передана рішенням 14 сесії 21 скликання Малинівської сільської ради у приватну власність гр. [PERSON] Таким чином , гр.. [PERSON] ввела його в оману про те, що їй належить земельна ділянка № 738 , не повідомила, що вона не переоформила ділянку із попереднього користувача на себе. Що в свою чергу стало причиною ухвалення безпідставного рішення щодо передачі йому в користування земельної ділянки № 738. А на даний час стало підставою і для відмови йому у задоволенні заяви про передачу вищезазначенної земельної ділянки у приватну власність. В липні 2013 року він звернувся до [PERSON] з проханням повернути кошти, які були ним сплачені відповідачці за земельну ділянку, так як їх виплата відбулась з порушенням порядку вирішення питання передачі прав на земельну ділянку, передбаченними вимогами ст. 141-142 ЗК України, повідомлення відповідачкою відомостей , які не відповідали дійсності, що в результаті призвело до порушення його прав на отримання переданної йому земельної ділянки у приватну власність. Однак , вирішити в добровільному порядку питання повернення йому коштів [PERSON] відмовилась. Він вважає , що з вини [PERSON] та правління об' єднання «Садівник» ним також були безпідставно сплачені внески , як члена об'єднання громадян «Садівник» , так як його прийом до членів об'єднання не відбувся, також було порушено порядк передачі земельної ділянки № 738 у користування. Тому просить визнати недійсним рішення правління об'єднання громадян «Садівник» № 157 в частині переоформлення земельної діялянки розміром 0,04 га за № 738 з [PERSON] на [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 23179грн. 70 коп. Стягнути з об'єдннаня громадян «Садівник» 1238 грн. 00 коп. матеріальних затрат на сплату внеску як члена об' єднання громадян «Садівник». Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати. В судовому засіданні позивачем були збільшені позовні вимоги. Так, під час розгляду справи було з'ясовано, що [PERSON] мала на меті продати йому земельну ділянку, тобто фактично між ним та нею укладено договір купівлі-продажу спірної ділянки. Враховуючи те, що не дотримано фому договору, просить визнати його нікчемним та застосувати наслідки недійсного правочину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що в 2009 році вирішив придбати садову ділянку. [PERSON] його запевнила, що їй належить земельна ділянка № 738 і вона за плату 2900дол. США може йому її передати. Він заплатив їй кошти і почав користуватись ділянкою. Коли в 2013році постало питання виготовлення документів, то виявилось, що земельна ділянка № 738 не належить [PERSON] Вона приватизована в 1994році [PERSON] Таким чином він сплатив безпідставно [PERSON] кошти , тому просить стягнути їх із останньої. Крім того зазначив, що його в члени об'єдннаня громадян «Садівник» не приймали, тому членські внески ним сплочувались теж безпідставно, просиить їх повернути. Представник відповідача [PERSON] громадян "Садівник" [PERSON] позов не визнав.Пояснив, що першим користувачем земельної ділянки № 738 був [PERSON] Потім він відмовився від ділянки на користь [PERSON] , яка в свою чергу відмовилась від неї на користь [PERSON] По документах [PERSON] громадян "Садівник" були належним чином проведені дані зміни. У тому, що виникли проблеми у переоформленні ділянки винними вважають працівників Малинівської сільської ради. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] пояснили що у них у 2009 році виникли матеріальні труднощі, тому вони вимушені були продати за 2900 долларів земельну ділянку № 738 в кооперативі [PERSON] Бажають, що [PERSON] починаючи з 2009року знав про проблеми переоформлення земельної ділянки, тому просять відмовити у задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Свідок [PERSON] пояснив, що в 1994 році земельна ділянка № 738 у [PERSON] громадян «Садівник» була йому передана безкоштовно у приватну власність. В 2006 році через поганий стан здоров'я вирішив продати ділянку [PERSON] Спочатку отримав від неї 300 дол. США за оренду земельної ділянки на час поки будуть виготовлені належні документи. Потім [PERSON] відмовилась сплатити решту коштів, тому документи не оформляв. Між ним та [PERSON] тривалий час виникали суперечки щодо переоформлення земельної ділянки. Потім [PERSON] повідомила, що продасть земельну ділянку без його участі. Через деякий час від членів кооперативу дізнався, що вона таки продала земельну ділянку. Свідки [PERSON] - сільський голова та [PERSON] -землевпорядник Малинівської сільської ради пояснили, шо в 1994 році земельна ділянка № 738 у [PERSON] громадян «Садівник» була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] Рішення про її вилучення не приймалось. В 2006році на адресу сільської ради надійшла заява [PERSON] про відмінення рішення про передачу йому земельної ділянки , однак дана заява не розглядалась тому, що починаючи з 2002року вирішення цих питаннь віднесено до компетенції РДА. В 2006 році було прийнято рішення про погодження передачі у приватну власність спірної земельної ділянки [PERSON], однак випадково було виготовлено копію цього рішення в якій зазначено про передачу земельної ділянки. Свідок [PERSON] - працівник Відділу Держземагенства у Літинському районі пояснив, що спірна земельна ділянка рахується за [PERSON] Відчуження даної земельної ділянки можливе лише [PERSON] після завершення процесу приватизації. Або можлива його відмова від ділянки та прийняття відповідного рішення компетентним органом про її вилучення. В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року на землях Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області створено садове об'єднання громадян «Садівник» с. Петрик . [PERSON] «Садівник» здійснює свою діяльність на неприватизовані та приватизованій земельній ділянці розміром від 0,04 до 0,12 га , які надані садівникам -городникам в постійне користування рішенням Вінницкого обласного виконавчого комітету № 528 від 26.12 1984 року площею 6,3 га, № 04/325 від 6.05.1986 року і № 364 від 27.06.1986 року площею 27,9 га, № 330 від 30.09Л987 року - площею 6,3 га ( загальна площа 40,5 га) за адресою с. Петрик Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Цей факт підтверджено копією Державного акта на право користування землею (а.с.13) та копією статуту (а.с.14,37). Відповідно до витягу із протоколу правління садового об'єднання громадян «Садівник» від 29.08.2009року (а.с.12) видно, що було прийнято рішення про преоформлення земельної ділянки № 738 з [PERSON] на [PERSON] Рішення про прийняття [PERSON] в члени об'єднання громадян «Садівник» не приймалось , так само, як і не приймалось рішення про вибуття [PERSON]. Заяви про виключення з членів товариства [PERSON] та прийняття [PERSON] до складу об'єднання подані 31.08.2009 року, вони залишились нерозлянутими. Відповідно до рішенням 14 сесії 21 скликання від 30.03.1994 року Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області земельна ділянка № 738 [PERSON] громадян «Садівник» передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] .Про це свідчить копія рішення (а.с.69). Дана земельна ділянка на даний час також рахується за [PERSON] , що стало причиною відмови [PERSON] у передачі цієї ділянки у власність , це видно із відповіді Відділу Держземагенства у Літинському районі (а.с.7). Як зазначено у витязі із протоколу правління садового об'єднання громадян «Садівник» від 30.09.2006року (а.с.12) було прийнято рішення про преоформлення земельної ділянки №738 з [PERSON] на [PERSON] Відповідно до рішення 2 сесії 5 скликання 25.06.2006 року Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 8 ) було лише погоджено передачу у власність [PERSON] земельна ділянка № 73 8 у [PERSON] громадян «Садівник» . Дане рішення ніяких наслідків для сторін не несе. В матеріалах справи міститься ще одна копія рішення 2 сесії 5 скликання 25.06.2006 року Малинівської сільської (а.с.44) про передачу у приватну власність спірної ділянки [PERSON] Однак Малинівський сільський голова та землевпорядник пояснили, що це помилкова копія, яка протирічить оригіналу. Крім того, таке рішення не може бути законним, адже земельна ділянка уже передана у власність [PERSON], питання про її вилучення не ставилось. Крім того, прийняття такого рішення не входило до компетенції сільської ради. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України (який діяв на час виникнення правовідносин), починаючи з 2002року рішення щодо земель, які розташовані поза межами населених пунктів приймальсь виключно районними державними адміністраціями. Факт , що землі [PERSON] громадян «Садівник» в межі с. Петрик не входять підтверджено довідкою сільської ради (а.с.46). Допитані в судовому засіданні свідки- колишній голова правління [PERSON] громадян «Садівник» [PERSON] та секретар Латюк Олег Григорович підтвердили факт того , що у разі приватизації земельної ділянки особою , яка бажає вийти з членів об'єднаня, вона повинна спочатку вирішити питання передачі прав на дану земельну ділянку у встановленому законом порядку до нового користувача. І лише потім вирішувати питання виходу з членів об'єднання. У разі не припинення свого права власності на земельну ділянку або не вирішення питання внесення змін у рішення про передачу земельної ділянки у власність, правління не має права щодо вирішення питання прийняття у члени кооперативу та передачі в користування такої земельної ділянки іншій особі. На час виникнення спірних правовідносин діяльність об'єднання «Садівник » регулювалась Законом України "Про об'єднання громадян" Згідно із положеннями статті 6 Закону всі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватись на зборах членів або представників членів об'єднання. [PERSON] громадян діє на основі статуту або положення (положення статті 13 Закону). Відповідно до вимог п. 17,23 Статуту [PERSON] громадян «Садівник» особа приймається в члени об'єднання лише на місце вибулого члена на підставі рішення правління об'єднання за письмовою заявою вступника в місячний строк з дня звернення. Пункт 16 Статуту передбачає, що однією із умов прийняття у члени о'бєднання є наявність у особи земельної ділянки. Відповідно до вимог п. 22 Статуту [PERSON] громадян «Садівник» виключення з членів об'єднання проводиться з урахування статусу земельної ділянки по відношенню до попереднього користувача (власника ) земельної ділянки. Володарів неприватизованих земельних ділянок виключають за рішенням правління. Володарів приватизованих земельних ділянок ( земельних ділянок які передані у власність рішенням сільської ради) за умови вилучення земельної ділянки. Стаття 116 ч. 5 ЗК України(яка діяла на час виникнення правовідносин), передбачала, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином , аналіз наведених норм свідчить, що у разі приватизації земельної ділянки особою , яка бажає вийти з членів об'єднаня , вона повинна спочатку вирішити питання передачі прав на земельну ділянку у встановленому законом порядку до нового користувача. І лише потім вирішується питання виходу з членів об'єднання та прийняття іншого . Враховуючи вищезазначені вимоги діючого законодавства та статуту, щодо врегулювання правовідносин між сторонами щодо питання виходу та вступу у члени об'єднання , пояснення сторін, свідків , матеріали справи , вбачається , що передавати в користування [PERSON] земельну ділянку № 738 та проводити отримання членських внесків правління [PERSON] громадян «Садівник» не мало будь-яких законних підстав. По-перше -попередні користувачі земельної ділянки не вирішили питання про передачу прав на дану земельну ділянку [PERSON] у встановленому законом порядку . По-друге -питання про прийняття у члени кооперативу [PERSON] не вирішувалось. Переоформивши земельну ділянку з [PERSON] на [PERSON], без прийняття його у члени кооперативу та не з'ясувавши правовий статус земельної ділянки № 738, Правління об'єднання громадян «Садівник» порушило вимоги п.17, 22, 23 Статуту [PERSON] громадян «Садівник». А тому таке рішення підлягає до визнання його недійсним. Відповідно до вимог п. 23 Статуту [PERSON] громадян «Садівник» особа прийнята в об'єднання на місце вибулого зобов'язана сплатити вступний внесок встановлений зборами. Відповідно до вимог п. 20 Статуту член об'єднання зобов'язаний своєчасно сплачувати вступні, членські та цільові внески. Враховуючи , що рішення про прийняття [PERSON] до складу членів [PERSON] громадян «Садівник» не приймалось , земельна ділянка переоформлена з порушенням вимог діючого законодавства та статуту , тому і сплата членських внесків в розмірі 1238 грн.00 коп. була проведена безпідставно і підлягає до відшкодування на користь позивача. В судовому засіданні було встановлено , що 29.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладена угода, за якою [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 2900 доларів США, що на день розгляду справи в суді становить 23179 грн.,за дачну земельну ділянку № 738 в об'єданні громадян «Садівник» , що підтверджується виданою [PERSON] розпискою(а.с. 40 ). Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], він заплатив гроші в сумі 2900 доларів США за земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] та її представник пояснили , що у них у 2009 році виникли матеріальні труднощі, тому вони вимушені були продати за 2900 долларів земельну ділянку № 738 в кооперативі [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що від членів кооперативу йому стало відомо, що [PERSON] продала належну йому зеельну ділянку №738. Вище навдені обставини свідчать про факт укладення між сторонами правочину щодо купівлі- продажу вище зазанченої земельної ділянки. Пункт 14 к Статуту об'єданні громадян «Садівник» дозволяє продаж земельної ділянки з дозволу правління після відповідних розрахунків по внескам та ін.. Відповідно до вимог ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмові й формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до вимог с т. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Відповідно до вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено , що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів; нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійеним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Однак , відповідно до вимог п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та з застосуванням таких. Враховуючи , що між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо прав на земельну ділянку № 738 у об'єднанні громадян «Садівник» , тому вимога про визнання , укладеної між [PERSON] та [PERSON] угоди -нікчемною підлягає розгляду в судовому порядку. Між [PERSON] та [PERSON] укладено правочин в порушення вимог ст 657 ЦК України , тому даний правочин відповідно до ст.220 ЦК України є нікчемний . Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України до нікчемних правочинів застосовуються наслідки недійсного правочину, У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все те , що вона одержала на виконання цього правочину. Тому вимога [PERSON] про відшкодування переданих [PERSON] коштів в сумі 2900 долларів США, що еквівалентно на день розгляду справи в суді 23179 грн.00 коп. є законною та обгрунтованною і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Що стосується вимоги представника відповідачки, щодо застосування строку позовної давності, то він не підлягає до застосування. Представник відповідачки стверджує, що [PERSON] знав про проблеми переоформлення земельної ділянки з 2009року, однак жодного доказу на підтвердження цього суду не надав. Натомість [PERSON] подав до суду копії відповідей Відділу Держземагенства (а.с.45, 96) із -яких видно,що він звертався щодо вирішення спірного питання в 2013році і отримав відмову. Відповідно до ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із відповідачів на користь [PERSON] підлягає стягненню 244,17грн. судового збору та 3000грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 ЗУ " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Із урахуванням акту виконаних робіт та тривалості судових засідань (понад З год.) сума 3000грн. знаходиться в межах дозволених ст.1 згаданого закону.

Outcome: approved