Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

31 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачка [PERSON] перебувала у шлюбі з її сином [PERSON], від цього шлюбу у них народилася дочка, її онука [PERSON], [INFO], яка на теперішній час є неповнолітньою. До осени 2006 року подружжя проживало разом і дитина знаходилася разом з ними. Однак [PERSON], мати дитини [PERSON], її невістка почала вести вкрай антигромадський спосіб життя, вживати наркотичні засоби, її поведінка дуже змінилася в гіршу сторону, вона покидала дочку саму вдома та була відсутньої декілька днів, вживала зі своїми друзями, такими ж як вона в кублах наркотичні засоби. Ці обставини сприяли повному розриву між подружжям і припиненням їх шлюбних відносин і її син [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було задоволено і дитина залишилася проживати з батьком оскільки з матір'ю життя було неможливе. Власне, вона і не намагалась повернути дитину і виконувати свій материнський обов'язок, до дитини в дитячий садок не приходила, коли дочка пішла до школи, мати навіть не поцікавилася її долею, матеріальної допомоги її не надавала. Син [PERSON] аліменти з неї не стягував, утримував дитину за власний кошт. Вона також допомагала виховувати, утримувати та оздоровлювати дитину в літній період. Дитина весь період після розлучення батьків проживала разом з нами, мати ніколи не згадувала про те, що у неї є малолітня дочка. [INFO] її син, батько дівчинки [PERSON] помер, вона є рідною бабусею дитини [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] зі своєю дочкою з осені 2006 року не жила, не утримувала та не виховувала. Вона не надавала ніякої допомоги в лікуванні та оздоровленні дитини, ухилялася від своїх батьківських обов'язків. Вона дбає про дитину, утримує, виховує, навчає, оздоровлює. Таким чином вона змушена звернутися до суду із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дочки [PERSON], так як з 2006 року її дитина проживала зі своїм батьком і з нею, а з 22 квітня 2013 р - тільки з нею, так як її батько помер. [PERSON] потребує законному представника, в опіці, вихованні, в нагляді і матеріальному утриманні , які вона фактично отримує, але які повинні бути узаконені в порядку, передбаченому законодавством України. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 її заробітної плати і всіх доходів. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши, що відповідачка не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не цікавиться станом її здоров`я, байдужість матері негативно впливає на дитину. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, однак заперечує, що до стягнення з неї аліментів так, як вона не працевлаштована, являється інвалідом те не має змоги виплачувати аліменти. Прокурор Казакевич Ю.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечувала. Представник Управління служби по справам дітей виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 2002 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження Серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 529 (а.с. 17). [PERSON] та [PERSON] від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 425 (а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 23 березня 2010 року, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 77 (а.с. 20). [PERSON] помер [INFO], про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 30 квітня 2013 р. видане Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 3098 (а.с. 12). Як вбачається з позовної заяви, шлюбно-сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинені остаточно з осені 2006 року, з цього часу дитина - [PERSON] проживала разом з [PERSON] та [PERSON] до дня його смерті, а після смерті [PERSON], лише з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачка не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її здоров'ям та навчанням. Згідно з характеристикою, наданою середньою загальноосвітньою школою № 62 [PERSON] навчається в СШ № 62 м. Дніпропетровська. Вихованням дитини займаються батько, бабуся та дідусь. Мати дитини не тільки не бере участі у вихованні дитини, але й не допомагає в утриманні дівчинки (а.с.22). Відповідно до характеристики сім'ї, у якій проживає [PERSON] наданою середньою загальноосвітньою школою № 62, сім'я, в якій проживає [PERSON] складається з батька, бабусі та дідуся, які виховують, ставлять на ноги, піклуються про дитину (а.с.21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 16.12.2013 року № 1915 орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Таким чином відповідачка не займається вихованням дочки, не приймає участі у її матеріальному утриманні, відповідачка [PERSON] проживає окремо від дитини. Мати не забезпечує доньку необхідним, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не проявляє до дочки щонайменшої, материнської турботи та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її проживання, школу не відвідує, станом навчання не цікавиться. Відповідно до статті 165 СК України особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав являються один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України вказано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене та те, що відповідачкою у судовому засідання визнані вимого щодо позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення відповідачки від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню доньки [PERSON], [INFO] і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, щодо утримання та матеріального забезпечення дитини, тому позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] до [PERSON], третя особа: Управління служби по справам дітей виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задоволенню; позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні її дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) аліменти у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання її дочки [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), починаючи стягнення з 31 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір віднести за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved