overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 серпня 2005 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 76. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 21 серпня 2013 року вони проживають окремо. Спільне проживання не склалося по причині несумісності характерів, відсутнє взаєморозуміння, кожен живе своїм життям. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 серпня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 76 (а.с. 4); від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] р.н (а.с. 5,6). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як більше місяця сторони сімейні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 липня 2008 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 82. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 02 грудня 2012 року вони проживають окремо. Спільне проживання не склалося по причині несумісності характерів, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого відповідач покинув їх, кожен живе своїм життям. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 липня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 82 (а.с. 3); від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 4,5). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як майже рік сторони сімейні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання з відповідачкою шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони є зовсім різними людьми, кожен з своїми поглядами на життя. Між сторонами часто виникають сварки та інші непорозуміння, на даний час проживають окремо. Розірвати шлюб за спільною заявою в органі РАЦСу позивач не може, оскільки сторони подали до відділу РАЦСу заяву про розірвання шлюбу, однак відповідачка не з'явилася для реєстрації розірвання шлюбу. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу, зазначивши, що на протязі півтора місяця з відповідачкою проживає окремо, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка позов не визнала, про що надала суду письмову заяву, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 11.08.2012 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач не проживає та не бажає проживати разом з відповідачкою, наполягає на розірванні шлюбу і подальше збереження шлюбу, суд вважає суперечило б його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 червня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем у виконкомі Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 04. Від спільного життя з відповідачем у них неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя не склалося по причині несумісності характерів. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені з січня 2012р. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач - надавши письмову заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутність, наполягає на задоволенні позову, на примирення не згодна, прохає шлюб розірвати, прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - "[PERSON]", відповідач - не повідомивши причини неявки. Про день та час розгляду сповіщено належним чином. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 червня 2010 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконкому Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області того ж дня зроблено відповідний запис № 04. Від спільного сімейного життя у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2012 року припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 14 частини всіх видів заробітку до досягнення дитини віку трьох років, оскільки неповнолітня дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини і до теперішнього часу вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач після народження дитини з нею та дитиною не проживає, матеріальної допомоги не надавє, не приймає участі у її вихованні та утриманні. При таких обставинах вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Окрім цього відповідач ухиляється від покладеного на нього діючим законодавством обов`язку матеріально підтримувати дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому вона зазнає матеріальні труднощі. Позивачка в судове засідання не зґявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зґявився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі від якого, вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою вих. № 2899 від 19.07.2013 року дільниці № 22 КП «Жилкомсервіс». Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності з п.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, доходи кожної із сторін, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 14 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитини повноліття та на утримання дружини у розмірі 14 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитини трирічного віку.. З відповідача також необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 114,70 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO]. померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді права на земельну ділянку площею 8,90 в умовних кадастрових гектарах, із земель КСП ім Калініна, що посвідчується Сертифікатом на право власності на земельну ділянку (пай) серії ОД № 0083138 від 20.12.1996р. Заповіту померла не залишила, і позивач є єдиним спадкоємцем померлої за законом. Однак, в зв»язку з тим, що позивачу невідомо було про порядок прийняття спадщини, він пропустив строк для звернення за спадщиною, що і спонукало його звернутись до суду із зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, а представник відповідача позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO]., виданого виконкомом Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області та Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ОД № 0083138 від 20.12.1996р., виданого Красноокнянською райдержадміністрацією Одеської області, [PERSON], яка померла [INFO]., належало право на земельну ділянку площею 8,90 га., із земель КСП ім. Калініна; / ар.сп. 5, 6 / із повідомлення Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 18.09.2013р. №1798/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №35150455 від 18.09.2013р. видно, що після смерті [PERSON], спадкова справа не відкривались; / ар.сп. 13-14/ ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зібраних та досліджених доказів достатньо для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення за спадщиною його мати, оскільки, на думку суду, причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO]. померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді земельної ділянки розміром 6,44 га. право на яку посвідчується Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ОД № 049706 від 04.02.2004р. Померла, своїм заповітом, повідченим сільською радою, заповіла у власність йому, [PERSON]. Однак, в зв»язку з тим, що позивачу невідомо було про порядок прийняття спадщини, він пропустив строк для звернення за спадщиною, що і спонукало його звернутись до суду із зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, а представник відповідача позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO]., виданого виконавчим комітетом Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області та Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД № 049706 від 04.12.2004р., виданого Красноокнянською райдержадміністрацією Одеської області, [PERSON], яка померла [INFO]., належала земельна ділянка площею 6,44га., що розташована на території Римарівської сільської ради Одеської області; /ар.сп. 3,5 / відповідно до копії заповіту складеного 09.05.2008 року,[PERSON] заповіла належні їй земельну ділянку позивачу ; / ар.сп. 7 / із повідомлення Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 18.09.2013р. №1799/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №35150396 від 18.09.2013р. видно, що після смерті [PERSON], спадкова справа не відкривалась; /ар.сп. 14-15 / ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зібраних та досліджених доказів достатньо для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення за спадщиною його матері, оскільки, на думку суду, причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повнолітнього віку, та в розмірі 1/4 частини на її утримання, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох річного віку. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву, пояснивши що згодний сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, але немає можливості, так як перебуває в місцях позбавлення волі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котра мешкає з позивачем. З листопада 2012 року сторони мешкають окремо, відповідач є батьком неповнолітнього сина. Відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в дуже скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В УПСЗН в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, отримує допомогу по догляду за дитиною в розмірі 740, 00 гривень. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вони знайшли своє доказове підтвердження в повному обсязі, у ході розгляду даної цивільної справи, і вони є законними й обґрунтованими. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 214,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повнолітнього віку, та в розмірі 1/4 частини на її утримання, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох річного віку. Сторони звернулися до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий мешкає з позивачем. Спільне життя сторін не склалося, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач є батьком неповнолітнього сина, добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в дуже скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вони знайшли своє доказове підтвердження в повному обсязі, у ході розгляду даної цивільної справи, і вони є законними й обґрунтованими. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 214,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що з відповідачем в 2010 році було укладено кредитний договір про відкриття карткового рахунку. Позивач виконав умови договору відкривши картковий рахунок в національній валюті України та надав платіжну картку та пін-код до неї. Відповідач зі своєї сторони порушив умови договору. Представник позивача надав письмову заяву де позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився про причини своєї неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 25 червня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №004-28524-250610 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, на загальну суму 30000 грн. Відповідно до умов даного Договору позивач відкрив картковий рахунок в національній валюті та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки, тим самим виконав умови договору. Відповідно до Договору, [PERSON] зобов"язувався здійснювати погашення платежу щомісячно відповідно до Тарифів. Відповідачем були порушенні умови договору і станом на 27.06.2013 року за ним рахується заборгованість у розмірі 1309,53 грн., про що його було повідомлено. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-26 00:00:00

Рішення суду від 23 грудня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання - задоволено. Однак при постановленні рішення судом не зазначено загальна та житлова площа квартири, яка належить позивачу [PERSON], на праві приватної власності за адресою [ADDRESS]. Сторони до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ст..220 ЦПК України, суд, який прийняв рішення може за заявою особи, або з власної ініціативи, прийняти додаткове рішення, якщо по будь якій позовній вимозі надавали докази та давали пояснення, однак не прийнято рішення. Як вбачається з матеріалів справи, судом не вказано загальна та житлова площа квартири, яка після розірвання договору довічного утримання переходить у власність [PERSON]

Outcome: approved