Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту нещасного випадку на виробництві. Вимоги мотивував тим, що він [PERSON] 06 червня 1959 року працюючи в колгоспі ім. Калініна в с. Трубайці Хорольського району Полтавської області отримав травму лівої ноги. Внаслідок вказаної травми заявнику було ампутовано ліву ногу до коліна. Факт даного нещасного випадку на виробництві підтверджується актом комісії від 31 травня 1965 року. Заявник став інвалідом III групи, яка в 2002 році йому встановлена довічно на загальних підставах. Для більш повного соціального захисту [PERSON] необхідно встановити факт, що його інвалідність пов'язана з нещасним випадком на виробництві. Згідно довідки сільськогосподарського виробничого кооперативу «Трубайцівський» (правонаступника колгоспу ім. Калініна) Хорольського району акта форми Н-1 передбаченого порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N1112 не має. Згідно довідок Хорольської центральної-районної лікарні Полтавської області та Трубайцівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини інформації про причину інвалідності [PERSON] немає, оскільки історії хвороби зберігаються тільки 25 років. Причину травми, яка привела до інвалідності заявника можуть підтвердити свідки: [PERSON] та [PERSON] - мешканці с.Трубайці Хорольського району Полтавської області. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив встановити факт нещасного випадку на виробництві 06.06.1959 року, оскільки це необхідно для здійснення виплат Управлінням пенсійного фонду в Хорольському районі Головного управління в Полтавській області. Представники заінтересованих осіб, в судове засідання не з'явились, хоча вчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, але надали на адресу суду заяви в яких просили провести розгляд за їх відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що 06.06.1959 року під час їх роботи в колгоспі ім. Калініна в с. Трубайці, вони почули крик, діставшись місця водної свердловини вони побачили [PERSON] який лежав на землі, в шоковому стані, ліва нога заявника була відсутньою, оскільки її відтяло механічним приводом водяного насоса. Матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено наступне. [PERSON] 06 червня 1959 року працюючи в колгоспі ім. Калініна в с. Трубайці Хорольського району Полтавської області отримав травму лівої ноги. Внаслідок вказаної травми заявнику було ампутовано ліву ногу до коліна. Факт даного нещасного випадку на виробництві підтверджується актом комісії від 31 травня 1965 року. Заявник став інвалідом III групи, яка в 2002 році йому встановлена довічно на загальних підставах. Згідно довідки сільськогосподарського виробничого кооперативу «Трубайцівський» (правонаступника колгоспу ім. Калініна) Хорольського району акта форми Н-1 передбаченого порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N1112 не має. Згідно довідок Хорольської центральної-районної лікарні Полтавської області та Трубайцівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини інформації про причину інвалідності [PERSON] немає, оскільки історії хвороби зберігаються тільки 25 років. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначених законом України (ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими обєднаннями профспілок. Статтями 13, 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначено поняття страхового випадку та нещасного випадку. Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, в наслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Згідно з п. 13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1112 від 25 серпня 2004 року, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, зясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи повязаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку. Пунктом 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25.08.2004р. визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками пiд час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відряджені, а також тi, що сталися у період: перебування на робочому мiсцi, на території підприємства або в іншому мiсцi, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числi протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, пiд час відпустки, у вихiднi, святковi та неробочi дні; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, захисту, а також виконання заходів особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення. Відповідно до ч.2 ст.26 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25.08.2004 р. у разі реорганізації підприємства, на якому стався такий випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Факт встановлення нещасного випадку з [PERSON] на виробництві підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме, актом комісії 31 травня 1965 року та показаннями свідків даними в судовому засіданні. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на призначення та отримання соціальних виплат та встановлення відсотку втрати працездатності. Встановлення факту нещасного випадку іншим способом, окрім судового, не виявляється за можливе, оскільки відповідно довідки СВК «Трубайцівський» про те що акт форми Н-1 за 1959 рік відносно даного нещасного випадку не складався, а також оскільки згідно довідки № 821 від 12.07.2013 року виданої Хорольською ЦРЛ історія хвороби відносно заявника в архівах не збереглася, оскільки з моменту нещасного випадку минув понад 25 рік. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що вимоги про встановлення факту нещасного випадку на виробництві є законними, обгрутованними та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved