Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

Лікар-психіатр Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, зазначивши, що громадянин [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Луганськ, вул. М. Горького, 28, перебуває на обліку з 2001 року, був оглянутий комісією лікарів-психіатрів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]., після огляду гр. [PERSON] комісія зробила висновок про необхідність продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Рішенням Ленінського райсуду м. Луганська від 18.09.2012 року [PERSON] призначено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку уперше. Згідно рішення Ленінського райсуду м. Луганська від 29.04.2013 року [PERSON] продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник ЛОКПЛ [PERSON] підтримала заяву в повному обсязі, надала медичну карту хворого [PERSON], яка була оглянута судом, та пояснила, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 2001 року, багаторазово лікувався в психіатричному стаціонарі (всього близько 12 разів), остання госпіталізація була 09.08.2012 року по 21.09.2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 29.04.2013 року [PERSON] подовжено надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. За останні шість місяців у хворого спостерігається динаміка стану: утримуються афективні коливання від апатії до гіпоманії. [PERSON] являється інвалідом по психічному захворюванню, та до роботи не приступив. Соціальні контакти обмежені колом родини, але необхідність підтримуючої терапії не визнає, потребує вмовлянь, а тому [PERSON] потребує в подовженні судом амбулаторного примусового психіатричного допомоги. Хворий орієнтується в місці, часі та особистості. память та інтелект збережені. Вимовляє маячні ідеї на адресу матері, афективний стан дуже нестійкий, на час огляду домінує гіпоманіакальний афект, відчуває прилив сил, спостерігається енергійність , гіперактивність, настирливість, а тому потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви, вважаючи її обгрунтованою. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думку прокурора, оглянувши медичну карту хворого [PERSON], дослідивши матеріали справи: висновок комісії лікарів-психіатрів, згідно якому [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Луганськ, вул. М. Горького, 28. потребує продовження надання амбулаторного лікування та нагляду у примусовому порядку відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Як встановлено у судовому засіданні, 25 жовтня 2013 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів № 89 у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON]., після огляду гр. [PERSON] комісія зробила висновок про необхідність продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку є відомості про поведінку [PERSON] Рішенням Ленінського райсуду м. Луганська від 18.09.2012 року [PERSON] призначено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно рішення Ленінського райсуду м. Луганська від 29.04.2013 року [PERSON] продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд вважає, що у судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON] потребує надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах стаціонару, тому вимоги лікаря-психіатра Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved