Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 49 478, 10 гривень за кредитним договором № HEHLG50000002479 від 19.12.2007 року та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: Відповідно до укладеного договору № HEHLG50000002479 від 19.12.2007 року [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 26 512, 50 грн. шляхом видачі готівки через касу ПАТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.1922 року. Відповідно до умов укладеного договору договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 07.02.2012 року має заборгованість 49 478, 10 грн., яка складається із наступного: 25 459, 91грн. - заборгованість за кредитом; 16 436, 92 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 7 581, 27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд його задовільнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, просив у позові відмовити. На обґрунтування заперечень послався на те, що кошти за кредитним договором через касу позичальнику не видавалися. У позивача є інший кредит (іпотечний), і для того, щоб зробити первісний внесок за іншим (основним) кредитом у цьому ж банку, він уклав договір № HEHLG50000002479. За повідомленням банку кредитні кошти за вказаним договором банк перерахував в рахунок платежів за іншим кредитом, але на вимогу позивача доказів цього не надав. Щомісячні платежі за Основним договором та даним договором вносилися позичальником єдиним платежем, визначеним банком, щомісячно, а тому йому незрозуміло чому утворилася заборгованість. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 19.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № HEHLG50000002479 . Відповідно до п.1.1 Договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у п.7.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, розмір кредиту, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 договору (а.с.8). У п.7.1 кредитного договору зазначено, що кредитні кошти позичальнику банк зобов'язується надати шляхом видачі готівки на строк з 19.12.2007 року по 19.12.2022 року включно у розмірі 26 512, 50 гривень, зі сплатою за користування кредитними коштами 1,25 % на місяць на суму залишку за кредитом (а.с.12). Згідно абз. 2. того ж пункту погашення заборгованості за кредитним договором повинно здійснювати шляхом внесення щомісячно платежів у розмірі 374, 86 грн. та нарахованих відсотків. На обґрунтування доводів про те, що кредитні кошти позичальник отримав шляхом видачі готівки через касу ПАТ КБ «Приватбанк», позивач не надав суду жодних доказів. Таким чином, доводи представника відповідача, що він не отримував коштів, зазначених позивачем, не були спростовані. Суду не було надано доказів того, що кредитні кошти були видані позичальнику в інший спосіб. Представник відповідача надав суду квитанції про внесення ним коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Суду не надано розрахунку заборгованості за кредитом, з якого було б видно, яку суму коштів відповідач сплатив. Таким чином, банк не довів, як суму видачі коштів позичальнику, так і суму заборгованості за кредитом. За клопотанням представника позивача судом призначалася судово-економічна експертиза, але з причин ненадання банком документів, експертиза експертом виконана не була, тобто банк ухилився від проведення експертизи. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає через недоведеність обставин, на які, як на підставу своїх вимог, послався позивач.

Outcome: dismissed