Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У вересні 2013 р. до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] про стягнення з нього авансу. На підставі попередньої домовленості вони мали укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до попередньої домовленості позивач двічі передавав відповідачу кошти , що підтверджується розпискою. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги зменшили до 36 тис грн. та просили суд їх сягнути із відповідача. Відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього коштів, які він одержав як аванс від позивача. Але просив суд врахувати факт того, що позивач є приватним підприємцем та має агентство по нерухомості, та що позивач взяв на себе зобов'язання по підготовці документів до купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] користувався квартирою більше півроку та здавав її в найом за що одержував кошти, які обіцяв віддавати йому, але свої зобов'язання не виконав. Він посилався на те, що позивач тривалий час не повертав ключі від квартири, що змусило його замінити вхідні двері в квартиру, за допомогою працівників міліції, так як позивач [PERSON] не готував документи до купівлі - продажу, а квартиру здавав за що одержував прибуток, який залишав собі. Представник відповідача позов визнав та не заперечував проти стягнення коштів. Щодо пояснень відповідача заперечував та посилався на те що у відповідача відсутні докази. Із матеріалів справи вбачається, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримав ? частини квартири [ADDRESS]. (а.с.15) Відповідно до розписки про отримання завдатку [PERSON] одержав від [PERSON] кошти в сумі 32 тис. 600 грн. - 15.07.2013 р. та 4 тис.грн. - 11.09.2013 р., що складає загальну суму 36 тис. 600 грн. (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, та підтвердилося показами самого позивача та свідків [PERSON], [PERSON], що [PERSON], є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність в агентстві нерухомості «Меркурій», передав відповідачу двома сумами кошти в сумі 36 тис. 600 грн. за попередньою домовленістю за майбутнім договором купівлі-продажу квартири. Позивач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю в супереч вимогам ЦК України на що вказує форма розписки про отримання завдатку та зміст якої містить посилання на забезпечення зобов'язання, яку надано відповідачем у присутності адвоката [PERSON] Судом встановлено в квітні 2013 р. між сторонами попередньо укладено усний договір про намір здачі в найом квартири, а згодом усний договір про намір укласти договір купівлі - продажу 15.07.2013 р. позивач який є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність в агентстві нерухомості «Меркурій» передав, за участі адвоката, відповідачу двома сумами кошти в сумі 36 тис. 600 грн. як аванс за квартиру. Оскільки договори купівлі-продажу квартири, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише мали намір домовитися укласти такий договір в майбутньому, а передані відповідачеві за участі адвоката кошти та наявність розписки про отримання завдатку у позивача є авансом, який підлягає поверненню. Згідно із ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних у боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі - продажу квартири. Завдаток видається як доказ укладення договору та в забезпечення його виконання. Забезпечувальна функція завдатку заключається в тім, якщо договір не буде виконуватися в наслідок обставин. За яке відповідальна особа, яка внесла завдаток вона його втрачає, якщо за невиконання договору відповідальна особа, отримавши завдаток - вона його зобов'язана його повернути в двійному розмірі. Аванс - грошова сума, видана в рахунок майбутніх платежів за договором одною особою іншій. В відмінність від завдатку, аванс не являється способом забезпечення за договором. При виконані договору аванс зараховується в розрахунок сторонами, при невиконані договору - сторона, одержавши аванс, зобов'язана його повернути стороні, яка внесла аванс. В даному випадку домовленість сторін про купівлю - продаж квартири сторонами не було оформлено за правилами визначеними ЦК України. В зв'язку з чим так звана розписка - договір передачі завдатку (завдаток це одна із форм забезпечення зобов'язання, в тому числі договорів нарівні із порукою, неустойкою, залогом, але не сама розписка - договір оформлена. Розписка - договір за участю адвоката, яка не може являтися доказом того, що сума 36 тис. 600 грн. - завдаток, так як сума одержана відповідачем не в рахунок платежів йому належних за договором платежів і не як доказ укладення договору чи забезпечення його виконання. Як вбачається із матеріалів справи догові не був укладений сторонами в установленому законом порядку. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача авансу в сумі 36 тис. Суд роз'яснив ч.4 ст. 10 ЦПК України відповідачеві та його представникові їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення або не вчинення процесуальних дій, які останніми залишалася без реагування. Тому суд посилання відповідача щодо протиправних дій позивача при вирішені спору не вирішує. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved