Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» посилається на те, що 06 липня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/132, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 42 300 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних з кінцевим терміном повернення 05 липня 2032 року. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 563 465 грн. 90 грн., яка складається з наступного: 334 212 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 171 615 грн.62 коп. - заборгованість за відсотками; 23 826 грн. 89 коп. - пені; 33 810 грн. 39 коп. - штрафу, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 441 грн. Не погоджуючись з зазначеним позовом, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/132 від 06 липня 2007 року, укладений між ним та ПАТ «Комерційний банк «Надра»; застосувати наслідки недійсності правочину: визнати недійсним договір іпотеки № 6/4/33/2007/980-І/132, укладений в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ним та ПАТ «Комерційний банк «Надра» 06 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4461 щодо житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1486 га за адресо: [ADDRESS] зобов'язати приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження предмету іпотеки, а саме житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1486 га за адресо: [ADDRESS] застосувати до сторін наслідки недійсності правочину - реституцію, за якою стягнути з нього на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» 213 615 грн.; стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Надра»на його користь 65 869 грн. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що при укладанні кредитного договору № 6/4/33/2007/840-К/132 від 06 липня 2007 року Банком було порушено вимоги ч.2 ст. 11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 2.1-2.4, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Всупереч вимог ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зобов'язання за кредитним договором продовжують обліковуватися у іноземній валюті. Крім того, на думку [PERSON] умови кредитного договору (п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10) щодо сплати штрафу в розмірі 10% від початкової суми кредиту, п. 4.3.12 кредитного договору щодо сплати комісії у розмірі 2% від початкової суми кредиту у разі здійснення повного дострокового погашення кредиту протягом двох років дії договору порушують його права як споживача фінансових послуг та є несправедливими. Окрім того, Банком було допущено істотне порушення його прав через невиконання вимог закону про надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у в'язку з чим, він був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Зазначене свідчить про те, що він на момент укладання договору не був обізнаний щодо істотних умов договору, у тому числі щодо умов кредитування, методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Представник позивача Аксьонова В.В., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив до суду своїх представників [PERSON] та [PERSON], які проти первісного позову заперечували, зустрічний позов просили задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/132, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 42 300 доларів США для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних з кінцевим терміном повернення 05 липня 2032 року. Свої зобов'язання за Договором позивач виконав, відповідач отримав кредитні кошти та використав їх. В свою чергу відповідач не дотримується умов кредитного договору, внаслідок чого, станом 22 травня 2013 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 563 465 грн. 90 грн., яка складається з наступного: 334 212 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 171 615 грн.62 коп. - заборгованість за відсотками; 23826 грн. 89 коп. - пеня; 33810 грн. 39 коп. - штраф. Згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За п.1 ч.2 ст. 256 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік. Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором передбачено його виконання, яке здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли [PERSON], як боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення суми пені за період з 22 травня 2012 року по 21 травня 2013 року в розмірі 23 826 грн. 89 коп. При цьому період з 22 травня 2012 року по 05 червня 2012 року, виходячи з дати здачі позовної заяви на пошту 05 червня 2013 року, знаходиться поза межами строку позовної давності. З огляду на наведене, а також враховуючи заяву представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума пені за період з 06 червня 2012 року по 21 травня 2013 року в розмірі 22 996 грн. 02 коп., яку суд розрахував таким чином: (2980,97 доларів США(заборгованість по сплаті пені за період з 22 травня 2012 року по 21 травня 2013 року ) - 103,95 доларів США(заборгованість по сплаті пені за період з 22 травня 2012 року по 05 червня 2012 року))*7,993 грн. (еквівалент по курсу НБУ за 1 долар США). В частині стягнення штрафу, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Як вбачається з матеріалів справи за порушення виконання відповідачем грошових зобов'язань позивачем одночасно нарахована пеня і штраф. Так, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеному у кредитному договорі, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строки, передбачені дговором, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. За п.5.2 кредитного договору у разі порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору, а саме: - 4.3.1 - щодо забезпечення Банку всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п.3.1 цього договору; - 4.3.2 - суворого дотримування положень цього Договору, а також Договору застави; - 4.3.7 - не здійснювання протягом дії цього договору будь-яких дій щодо зниження вартості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань по цьому договору, а також надавання Банку можливості перевірки його дійсності та грошової оцінки; - 4.3.9 - щодо явки на вимогу Банку для підписання додаткової угоди, в якій визначено розмір відсоткової ставки за користування Кредитом; - 4.3.10 - щодо надання на вимогу Банку документів, що підтверджують поточний фінансовий стан Позичальника, - Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеному у п.п. 1.1 Договору, за кожен випадок. При цьому доказів на підтвердження порушення [PERSON] п.п. 4.3.1, 4.3.2 (в частині недотримання положень договору застави), 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, Банк не надав. Що стосується п. 4.3.2 кредитного договору в частині суворого дотримання його положень, то позивач просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, оскільки штраф Банкомфактично нарахований відповідачу за порушення тих самих умов Договору, за порушення яких позивачем вже нарахована пеня. Вказане суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконує, що дає позивачу право вимоги про дострокове повернення суми за кредитним договором та нарахування штрафних санкцій, а тому суд знаходить позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 334 212 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 171 615 грн. 62 коп., пені в розмірі 22 996 грн. 02 коп. такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог за зустрічним позовом, то вони задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Так, за ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, при укладанні договору сторонами не було допущено порушень чинного законодавства, договір укладено дієздатними особами, у відповідності з вимогами закону, з додержанням законодавчо визначеної форми, умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили інтересам сторін. При укладанні договору [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору, не заперечував проти них, про що свідчить його підпис в договорі. Всупереч вимог ст.10,60 ЦПК України [PERSON] не надав суду достатніх та належних доказів на підтвердження заявлених ним вимог. Що стосується посилань відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів», то вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції Закону № 3795-VІ від 22 вересня 2011 року не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки спірний кредитний договір було укладено 06 липня 2007 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільні відповідальність особи. З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial