Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2012 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На початку спільного сімейного життя з відповідачем були нормальні подружні відносини, взаємоповага та взаєморозуміння. Але після народження дитини, у зв’язку з необхідністю приділяти увагу народженій дитині, витрачати додаткові кошти як на утримання позивачки, так і на утримання дитини, ці відносини стали погіршуватися. Все це призвело до того, що після півторарічного терміну спільного сімейного життя, в жовтні поточного року, позивачка вимушена була піти жити від чоловіка до своїх батьків і фактично розірвати з ним сімейні відносини. Разом з собою позивачка забрала і дитину, яка знаходиться у неї на утриманні. Стверджує, що відповідач, незважаючи на те, що офіційно ніде не працює, неофіційно займається підприємницькою діяльністю, пов’язаною із здачею в оренду щодобово та на тривалий строк квартир і має при цьому щомісячний дохід у сумі близько 10 тисяч грн. Дві квартири, які він здає в оренду, знаходяться в його особистій власності, а чотири квартири він орендує у інших власників. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1123 грн., щомісячно, до її повноліття, а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 561 грн. 50 коп. в місяць, а також стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини з 28 жовтня 2013 року. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вважав за можливе стягнення аліментів з відповідача у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати на утримання дитини та заперечував щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку. Зазначив, що відповідач ніде не працює, немає ніякого доходу, а перебуває на утриманні родичів. Крім того він надає регулярну допомогу на утримання доньки [PERSON], а також просить врахувати знаходження на утриманні сина [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, які з’явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження (а.с.4), свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5) та не заперечувалися сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно роз’яснень, які містяться в п. 1 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров’я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Доказів на підтвердження того, що відповідач має офіційне місце роботи та регулярний дохід суду не надано, також як і не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем доходів від оренди квартир, однак він працездатний та має задовільний стан здоров’я, а тому може надавати матеріальну допомогу як на утримання неповнолітньої доньки так і на утримання позивачки. Доводи відповідача щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] як заперечення проти заявленого позову також не підтверджуються належними доказами, до того ж відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру такої допомоги, періодичність сплати коштів та наявності домовленості між ним і позивачкою щодо порядку утримання спільної дитини. Згідно ст. 184 СК України в твердій грошовій сумі розмір аліментів може визначатися, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що суду не було надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач має офіційне місце роботи, а також відсутні докази на підтвердження того, що відповідач має регулярний дохід, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, а також на утримання дружини в розмірі 300 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач сплачує щомісячно 300 грн. на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який здійснює навчання, що не заперечувалось позивачкою в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. В той же час на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою надано угоду про надання правової допомоги, укладену з адвокатом [PERSON] 01 листопада 2013 року, та квитанцію про оплату правової допомоги в сумі 800 грн. Проте суду не було надано акту виконаних робіт на підтвердження того, яку саме правову допомогу було надано позивачці, а тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial