Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

Позивач 03.06.20013 р. звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати повязані із розглядом справи судом. При цьому посилається на те, що 23.03.2009 р. між АТ «Індустріально [PERSON]» (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» /а.с. 33-34/) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014, за яким останній отримав кредит у сумі 5 тис. грн. за умов погашення 28 відсотків річних і остаточним терміном повернення не пізніше ніж 22.03.2012 р. З метою забезпечення виконання умов договору 23.03.2009 р. було укладено договір поруки із [PERSON] У звязку із порушенням [PERSON] обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, тобто, неналежним виконанням обовязків за договором, станом на 24.04.2013 р. утворилась заборгованість у сумі 4082,42 грн., яку у добровільному порядку відповідачі погасити відмовляються. Сторони у судове засідання 08.08.2013 р. не зявились. Уповноважений представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 47/ У судове засідання, яке відбулось 08.08.2013 р. відповідачі не зявились, про день, час та місце розгляду справи завчасно повідомлялись судом у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутими за закінченням терміну зберігання рекомендованими листами. /а.с. 43-46/ При цьому, заперечень на позов до суду не надходило, про поважність причин неявки суд не повідомляли. Відповідно до положень частини другої ст. 197 ЦПК України у звязку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. /а.с. 77/ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенням ст. 224, ч. 2 ст. 158 та ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Так, вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні юридичні факти. 23.03.2009 р. АТ «Індустріально [PERSON]» і [PERSON] уклали кредитний договір за № 014, на підставі якого останньому надано кредит у сумі 5 (пяти) тис. грн., за умов погашення тіла кредиту і сплатою 28 відсотків річних та остаточним терміном повернення 22.03.2012 р. /а.с. 6-11, 16-17/ З метою забезпечення виконання умов договору 23.03.2009 р. було укладено договір поруки із [PERSON]. /а.с. 14-15/ У звязку із порушенням [PERSON] обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків /а.с. 12-13/, станом на 24.04.2013 р. утворилась заборгованість у сумі 4082 грн. 42 коп., з яких: прострочена строкова заборгованість 1650,20 грн., комісія 57,53 грн., нараховані відсотки 31,65 грн., прострочена комісія 1190,79 грн., прострочені відсотки 772,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 379,40 грн. /а.с. 5/ Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Факт отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] підтверджується дублікатом меморіального ордеру за № 014 від 23.03.2009 р. /а.с. 49/ Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 207 цього ж Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Частиною другою згаданої статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як вбачається із матеріалів справи, вимогу банку з проханням погасити заборгованість із попередженням про звернення до суду та стягненням боргу у примусовому порядку, боржники проігнорували. /а.с. 18-20/ Згідно статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зі змісту ст. 610 цього ж Кодексу вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки пункт третій частина перша ст. 611 ЦК України. У відповідності до ч.ч. 1 і 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. У відповідності до положень, що передбачені частиною першою ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved