Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

13 березня 2008 [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном. 14.07.2008 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON], Київської міської ради, Садівничого товариства «Будівельник-1», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. про відновлення права користування частиною земельної ділянки, часткового скасування державного акту на право власності на землю та часткового визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. 09.10.2008 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Київської міської ради, треті особи: Садівнича товариство «Будівельник-1», приватний нотаріус Заєць І.О. про відновлення права користування частиною земельної ділянки, часткового скасування державного акту на право власності на землю та часткового визнання договору-купівлі-продажу недійсним та справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у здійсненні права користування майном - обєднано в одне провадження ( а. с. 48 т.2). Представник [PERSON] у судовому засіданні просив залишити позовну заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном без розгляду. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про відновлення права користування частиною земельної ділянки, часткового скасування державного акту на право власності на землю та часткового визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним підтримала та просила задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки до виготовлення державного акту на земельній ділянці було збудовано цегляний будинок, проте після виготовлення державного акту виявилось, що розмір земельної ділянки складає 0.0512 га у звязку з тим, що державний акт [PERSON] одержала майже через два роки після подачі заяви та тривалим лікуванням у період якої [PERSON] займався приватизацією земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні, після приватизації у власності якого виявилось 0,0543 га. Після одержання державного акту позивачка виявила, що розмір її земельної ділянки, зазначений у державному акті не відповідає з розміром, визначеним у плані СТ «Будівельник-1», [PERSON] не є належним відповідачем у звязку з тим, що належними відповідачами є спадкоємець [PERSON], його син, який діяв на підставі довіреності під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] та який повинен відповідати за продаж товару з недоліками, оскільки відносини щодо землекористування між [PERSON] та [PERSON] склались протягом 15 років. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном не визнав та просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки володіння та користування земельною ділянкою [ADDRESS] розпочалось ще з 1957 року та пояснив що у звязку із смертю [PERSON] у порядку спадкування земельної ділянки 20.07.2006 року було видано йому відповідний державний акт під час виготовленні якого представники Головного управління земельних ресурсів здійснювали виїзд на місцевість, перемірювали межі, які співпали з державним актом на земельну ділянку виданим 23.05.2000 року, зауважень під час переоформлення від сусідів не надійшло. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині, що стосуються Головного управління, посилаючись на те, що рішенням Київської міської ради від 28.01.1999 року №114-13/215 «Про приватизацію земельних ділянок Садівничого товариства «Будівельник-1» Харківського району» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS], на підставі якого було виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 18.09.2001 року, на підставі цього ж рішення від 28.01.1999 року №114-13/215 «Про приватизацію земельних ділянок садівничого товариства «Будівельник-1 Харківського району» громадянину [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS]. Рішення приймалось на підставі ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №1592 «Про приватизацію земельних ділянок», заяв [PERSON] та [PERSON] та актів встановлення та погодження меж землекористування [ADDRESS] та [ADDRESS], які було підписано сусідами, тому інтереси не порушено Головним управлінням земельних ресурсів. Представник Київської міської ради просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки в 1999 році земельну ділянку, що перебувала у її користуванні вона приватизувала, але одержала державний акт на право власності через 2 роки, а до суду з позовними вимогами звернулась через 9 років, після висунення претензій з боку нового власника і тим самим порушила вимоги ст. 71 ЦК УРСР про загальний строк позовної давності, отже уклавши договір купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] висловили згоду щодо правочину, скріпивши його своїми підписами, тому не вбачається порушень прав та інтересів Київською міською радою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2007 року [PERSON] від імені та в інтересах якого діяв [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони уклали договір відповідно до умов якого продавець передав у власність, а покупець прийняла у власність земельну ділянку площею 0.0543 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] (с/т «Будівельник-1», цей договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. 14.03.2007 року та зареєстровано в реєстрі за №419( а. с. 85 т.2 ). Згідно із пояснювальною запискою до технічної документації для складання державного акта [PERSON],межі земельної діл.[ADDRESS] погоджено із суміжними землекористувачами : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте відсутній підпис [PERSON] та [PERSON] при складенні акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки [ADDRESS] Садівничого товариства «Будівельник-1» ( а. с. 99). [PERSON] помер [INFO], про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №10165 ( а. с. 100 т.2). 07.12.2009 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори ( а. с.100). Відповідно до довідки виданої [PERSON] 05.04.2008 року Садівницьким товариством «Будівельник-1», садова ділянка [ADDRESS] була відведена їй на підставі членства у Товаристві площею 0.0600 га для ведення садівництва у межах згідно з Планом земельної ділянки в м. Києві між [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно з рішенням Виконкому Київської міської ради народних депутатів від 08 жовтня 1957 року №171530 ( а. с. 10,19 т.2). Згідно з довідкою виданої [PERSON] 05.04.2008 року Садівницьким товариством «Будівельник-1», в тому що вона дійсно є членом Садівницького товариства «Будівельник-1» за адресою: [ADDRESS] у Дарницькому районі м. Києва ( а. с. 11 т.2). Згідно із заявою [PERSON] від 23.11.2007 року просила передати їй безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею,0.06 га для садівництва та інших потреб. яка розташована в Харківському районі, ур. Осокорки, Садовому Товаристві «Будівельник-1» по [ADDRESS] а. с. 126). Проте згідно з державним актом на право приватної власності на землю виданого [PERSON] у тому що на підставі рішення Київської міської ради від 28.01.1999 року їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.0512 га у Харківському районі по [ADDRESS] (с/т «Будівельник-1») для ведення садівництва ( а. с. 18). Згідно із ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1999 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. г ч.1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно із ч. ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України. Згідно з ч.3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом із тим ч. 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч.5 ст. 258 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, суд вважає визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з позовною заявою, оскільки в період з 15.03.2000 року та з 27.06.2000 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні і не могла реалізувати своє право на оскарження процедури оформлення державних актів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею право користування частиною земельної ділянки, розташованої в Садівничому товаристві «Буревісник-1» в Дарницькому районі м. Києва по [ADDRESS], площею 0,0072 га;визнати частково недійсним рішення Київської міської ради від 28.01.1999 року №114-13/215 «Про приватизацію земельних ділянок Садівничого товариства «Буревісник-1» Харківського району» в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON]; скасувати державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована в Садівничому товаристві «Буревісник-1» в Дарницькому районі м. Києва по [ADDRESS], який виданий [PERSON];визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки. яка розташована по [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. 14.03.2007 року за реєстровим №419; скасувати державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована в Садівничому товаристві «Буревісник-1» в Дарницькому районі м. Києва по [ADDRESS], виданого [PERSON].

Outcome: approved