Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким стягнути з останніх на його користь суму боргу за договором позики від 25.11.2010р. в розмірі 527613,00 грн., 18% річних за користування коштами в розмірі 94970,34 коп., 18% річних від простроченої суми в розмірі 196113,75 грн., суму нарахувань від інфляції за термін з 18.09.2011р. по травень 2013р. в розмірі 10031,34 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3441, 00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 25.11.2010р. між [PERSON] та [PERSON] за згодою його дружини [PERSON] був укладений договір позики посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лубніною Т.І., відповідно до якого відповідачі отримали грошові кошти у розмірі 527613,00 грн., що є еквівалентом суми 66450,00 дол. США за курсом НБУ, зі сплатою 18% строком до 18.09.2011р. При цьому, крім суми позики, відповідачі зобовязалися сплатити відсотки що складають 94970,34 грн., що еквівалентно 11961,00 дол. США у термін до 18.09.2011р. В пункті 6 даного договору зазначено, що відповідач [PERSON] підтверджує та повідомляє, що згода його дружини [PERSON] на укладення цього договору отримана у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що відповідачка [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути йому позивачу грошові кошти. Оскільки відповідачі прострочили виконання грошових зобовязань на 20 місяців, а тому зобовязані повернути грошові кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 18% річних від суми позики, як це обумовлено у зазначеному договорі позики, а саме: сума нарахувань від інфляції за термін з 18 вересня 2010р. по травень 2013р. включно становить 10031,34 грн. та сума 18% річних за користування коштами на протязі 21 місяця складає 196113,75 грн. Враховуючи те, що боргові зобовязання відповідачами не виконані, та на підставі ст.ст. 11, 12, 15, 16, 610-612, 1046-1050 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачами договору позики. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, з урахуванням думки позивача та його представника, які не заперечували щодо заочного розгляду справи, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку частини 1 ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Судом встановлено, що 25.11.2010р. між [PERSON] та [PERSON] за згодою його дружини [PERSON] був укладений договір позики посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лубніною Т.І., відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 527613,00 грн., що є еквівалентом суми 66450,00 дол. США за курсом НБУ. Пунктом 2 Договору обумовлено, що позика надається під 18 відсотків річних, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики та відсотків має бути здійснено не пізніше 18.09.2011р., при цьому, крім суми позики, позичальник зобовязався сплатити відсотки що складають суму 94970, 34 грн., що еквівалентно 11961,00 дол. США за курсом НБУ у термін до 18.09.2011р. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач (позикодавець) взяті на себе зобовязання за договором позики виконав, тоді як станом на липень 2013р. відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, та гроші взяті в борг у позикодавця не повернув. На момент повернення боргу, а саме 18.09.2011р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 622583, 34 грн. Крім того, в пункті 6 Договору позики зазначено, що позичальник [PERSON] підтверджує позикодавцеві [PERSON] та повідомляє усіх зацікавлених у тому осіб про те, що згода його дружини [PERSON] на укладення цього договору отримана у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що відповідачка [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути йому позивачу грошові кошти. Пунктом 4 Договору передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 18.09.2011р.) позикодавець вправі вимагати повернення йому частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3 відсотків від простроченої суми. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене та згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу, суд вважає обґрунтованими і вимоги останнього щодо стягнення 18 відсотків річних за користування коштами з 19.09.2012р. по 19.06.2013р. в розмірі 196113,75 грн. та суму інфляційного збільшення з 18.09.2010р. по травень 2013р. в розмірі 10031,34 грн.. Оскільки відповідачі своїм правом надати суду докази, якими спростовуються вимоги позивача не скористалися, судом вирішено справу відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача доведені в повному обсязі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та є такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такими що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача і понесені останнім судові витрати в розмірі 3441,00 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на правову допомогу

Outcome: approved