Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися у суд з позовною заявою до Велицької сільської ради, про визнання права власності в порядку успадкування. На обґрунтування своїх позовних вимог вказують на те, що в с. Велицьк Ковельського району є житловий будинок з господарськими будівлями, який залишився їм у спадок після смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO], однак вони не можуть прийняти вказане майно через відсутність правовстановлюючих документів на будівлі. Просять визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS], в порядку успадкування за законом після смерті [INFO] їх матері [PERSON]. У судовому засідання позивачі позов підтримали повністю та просять його задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача - Велицької сільської ради в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьки позивачів проживали у своєму будинку по [ADDRESS]. [INFO] помер батько [PERSON], а [INFO] мати - [PERSON]. Після смерті матері позивачі продовжили користуватися спадковим майном, пройняли у спадок зальну частку (пай). Суд вважає, що позивачі не можуть вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку і господарських будівель через відсутні правовстановлюючих документів на право власності за спадкодавцем. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, фактично зареєстрований за спадкодавцем, з того часу він став власником цього житлового будинку і господарських споруд. Після смерті спадкодавця все майно фактично успадкували позивачі по даній справі, які продовжують доглядати за будинком, користуватися господарськими спорудами, засаджувати огород. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до чинного законодавства України позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Суд вважає, що позивачі, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України та п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті фактично була власником житлового будинку з господарськими будівлями, її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за законом до позивачів. Таким чином, на підставі доказів досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за ними права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS], в порядку успадкування після смерті матері [PERSON]. Визнання права власності за позивачами не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати понесені позивачами при поданні позовної заяви, слід залишити за ними, згідно їх клопотання. На підставі ст.ст. 1216, 1266 ЦК України,

Outcome: approved