Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

У жовтні 2013 року до Заводського районного суду звернулася позивач з позовною заявою до Територіальної громади Дніпродзержинської міської Ради, третя особа: Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора, в якій просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS], житловою площею 53,3 кв.м., загальна площа 89,9 кв.м., який складається з А-1 житловий будинок глинобитний; Б-1 - сарай шлакобетонний; В-1 - сарай глиновальковий; Д-1 - сарай металевий; г-1 - сарай металевий; Г-1 - літня кухня глиновалькова; 3-1- вбиральна дощата, що розташований на земельній ділянці площею 710 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], спадщину після померлого позивач прийняла, подавши відповідну заяву до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 24 квітня 2007 року, на підставі якої заведена спадкова справа № 357/2007. Крім позивачки інших спадкоємців у померлого немає. До складу спадкового майна входить 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. 20 вересня 2013 року позивач звернулась до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 27/100 часток житлового будинку, що залишились після померлого. Постановою від 20.09.2013 року державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані 27/100 часток житлового будинку зв'язку з відсутністю документів, необхідних для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину. Позиваеч до нотаріальної контори були надані наступні документи: договір купівлі-продажу 27/100 часток житлового будинку, посвідчений 12.01.1990 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 993, укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), але у зв'язку з юридичною необізнаністю, вказаний договір не був зареєстрований померлим, чоловіком позивачки у Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська. Державним нотаріусом був зроблений запит до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про те, за ким та на підставі якого документу зареєстроване право власності на 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. Листом від 17.09.2013 року за вих. № 1380, ОКП «Дніпродзержинське БТІ» повідомило, що право власності на 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. З 01 січня 2013 року державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами, які є органами державної реєстрації прав на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обмежень». У зв'язку з цим законом державна реєстрація, права власності на нерухоме майно за померлими не передбачена, тому позивач змушена звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS], належних [PERSON]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, але надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримували в повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи без застосування технічних засобів та без участі відповідача та третіх осіб винести заочне рішення. Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, але надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, які долучені до матеріалів справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом досліджені докази по справі: - досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 листопада 2006 року Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського районного управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER] та актовим записом № 1345. З матеріалів справи вбачається, що позивач та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу від 24 грудня 1988 року, серія [NUMBER], виданим Баглійським відділом ЗАГС 10.11.1951 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу 27/100 часток житлового будинку, посвідченого 12.01.1990 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 993, [PERSON] продав а [PERSON] придбав, 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS], але вказаний договір не був зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 27/100 часток вказаного житлового будинку. Так як, заповіт померлою не складався, то, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом є позивач, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вона не заявляла відмову від неї. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Суд дослідивши матеріали цивільної справи вважає вимоги позивачів обґрунтованими, законними та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки, до позивачів, як до спадкоємців, перейшли усі права та обов'язки спадкодавця. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс України, чітко не врегульовує питання визначення часток у праві спільній сумісній власності, суд прийшов до висновку про визначення часток в праві спільній сумісній власності рівними виходячи з наступного: У відповідності зі п. 2 ст. 8 Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи те, що позивач є спадкоємцями і те, що інші спадкоємці відсутні, суд вважає за можливим визнати право власності на 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS], житловою площею 53,3 кв.м., загальна площа 89,9 кв.м., який складається з А-1 житловий будинок глинобитний; Б-1 - сарай шлакобетонний; В-1 - сарай глиновальковий; Д-1 - сарай металевий; г-1 - сарай металевий; Г-1 - літня кухня глиновалькова; 3-1- вбиральня дощата, що розташований на земельній ділянці площею 710 кв.м., за позивачкою з подальшою реєстрацією у відповідних державних органах. Враховуючи викладене та

Outcome: approved