overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, вказавши, що вона є власником 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 12.02.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.О., зареєстрованим в реєстрі за №1-189. Інша частина вказаного будинку належить [PERSON] В зазначеному будинку зареєстрований також: [PERSON]. Відповідач фактично, тривалий час не мешкає в будинку [ADDRESS], не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в його утриманні, а отже, жодних підстав для його реєстрації в належному позивачу будинку немає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Разом з цим, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач був викликаний в суд через оголошення у пресі і з опублікуванням оголошення, яке відбулося 19.12.2013 року ("Вісті Придніпров'я" №99 (1490), вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомили. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є власником 2/3 житлового будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 12.02.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Садовніковою Т.О., зареєстрованим в реєстрі за №1-189, у зазначеному будинку зареєстрований також: [PERSON]. Згідно акту від 11.09.2013 року квартального комітету №16 [PERSON], у вказаному будинку не проживає з моменту реєстрації. В зв'язку з тим, що відповідач прописаний в належному позивачеві будинку, порушуються права позивача, як власника домоволодіння та створюються перешкоди в користуванні житлом позивача. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає можливим усунути перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

27 листопада 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві зазначено: Справа про розірвання шлюбу знаходиться в провадженні Валківського районного суду Харківської області. Від шлюбу в їх сім'ї є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері та проживає разом з нею. Позивач зазначила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні була відсутня, але від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона позов підтримує та просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач, що повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, суд визнає, що відповідач не з`явився без поважних причин, а тому вирішує справу за його відсутності, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши докази, що є у справі та вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить фотокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 06, виданого 20.06.2011 року Сніжківською сільською радою Валківського району в Харківській області. (а.с. 3) Згідно довідки № 02-25/303 від 23.10.2013 року, виданої виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Необхідно стягнути з відповідача відповідно до Закону України « Про судовий збір» на користь держави витрати по справі, а саме: судовий збір - в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

14.01.2013 року Севастопольська міська державна адміністрація звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою - квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], [INFO], про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі є актовий запис про смерть № 873 від 01 серпня 1995 року. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву суду про розгляд справи за його відсутністю. На задоволенні заяви наполягає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі є актовий запис про смерть [PERSON], 1910 р.н., № 873 від 01.08.1995 року (а.с. 5). Після її смерті відкрився спадок у вигляді квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Комунального підприємства «БТІ та ДРОНМ» Севастопольської міської ради від 28.03.2012 № 3575 по обліковим даним архіву право власності на зазначене спадкове нерухоме майно зареєстровано за померлою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1992 (а.с. 6). На запит суду від Третьої Севастопольської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. З наданої копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом - [PERSON] та йому видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Оскільки відсутні обставини, які викладені в зазначеній нормі та які є підставою для визнання спадщини відумерлою, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви Севастопольської міської державної адміністрації про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

14.01.2013 року Севастопольська міська державна адміністрація звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою - квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі є актовий запис про смерть № 237 від 16 лютого 2006 року. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву суду про розгляд справи за його відсутністю. На задоволенні заяви наполягає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі є актовий запис про смерть [PERSON], 1923 р.н., № 237 від 16.02.2006року (а.с. 5). Після її смерті відкрився спадок у вигляді квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Комунального підприємства «БТІ та ДРОНМ» Севастопольської міської ради від 28.03.2012 № 3575 по обліковим даним архіву право власності на зазначене спадкове нерухоме майно зареєстровано за померлою [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.06.2004 (а.с. 6). На запит суду від Третьої Севастопольської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. З наданої копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Оскільки відсутні обставини, які викладені в зазначеній нормі та які є підставою для визнання спадщини відумерлою, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви Севастопольської міської державної адміністрації про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

13.12.2013 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 20.03.2006 відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали договір № б/н , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до кінця дії платіжної картки. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 22.09.2013 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 25016,43 гривень (двадцять п'ять тисяч шістнадцять гривень сорок три копійки). Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до наступного. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору позики, оскільки 20.03.2006 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" уклали кредитний договір № б/н , згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 5000 (п'ять тисяч) з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах та Правил надання банківських послуг строки. Згідно із ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 25016,43 гривень (двадцять п'ять тисяч шістнадцять гривень сорок три копійки).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із заявою до суду в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], в її користь, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що після розірвання шлюбу вони проживають окремо, відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка знаходяться на її повному утриманні, а їй самій важко вирішувати всі сімейні проблеми. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки, щомісячно, до повноліття дитини. До суду позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги, просить позов задоволити і також просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Від спільного подружнього життя, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, на утримані позивача [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] знаходиться дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання обов"язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує нерегулярний, мінливий дохід відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача утриманців, наявність місця роботи, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючі тим, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі, який 20 квітня 2004 року розірваний. Сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач нерегулярно та недостатньо надає матеріальну допомогу на утримання доньки . Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовну заяву, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2004 року між позивачем та відповідачем розірваний шлюб (ас.12). Сторони мають одну неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач (а.с.11). Донька знаходиться на утриманні позивачки (а.с.13), відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, що і змусило позивачку звернутись до суду (а.с.13). Відповідно до ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. За ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що дитина сторін знаходяться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за станом здоров'я спроможний це робити, інвалідом не являється, інших утриманців не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривен , щомісяця, до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи стягнення з 22 листопада 2013 року . Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 229,40 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 02.07.2011р. між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №004-07239-020711, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5206,06 грн. на придбання майна. Згідно з договором за користування кредитом відповідач сплачує проценти виходячи зі ставки 0,01% на рік, за ведення кредитної справи відповідач сплачує плату в розмірі 0,46% в місяць. Позивач виконав зобов'язання, надавши кредит, відповідач отримав майно. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, про що повідомлявся банком. Станом на 13.08.2013р. у позичальника виникла заборгованість в сумі 5743,27 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 5466,37 грн.; заборгованості по відсоткам - 0,25 грн., заборгованість за комісіями 276,65 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

зважаючи на складність у виготовленні повного тексту рішення суду, пов'язану з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Складання повного тексту рішення суду здійснити протягом п'яти днів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

03.07.2010 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON],[INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, сімейні відносини припинили з вересня 2012 року. Сім'я фактично розпалась, з цього часу мешкають окремо, збереження сім'ї неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позов визнав, просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Сторони зареєстрували шлюб 03.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.8) Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, сімейні відносини припинені, вони бажають розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сім'я фактично розпалася, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, зацікавлена особа: Великоолександрівська селищна рада, КЗ «В.Олександрівська центральна районна лікарня», вказуючи, що [PERSON] [INFO] - її рідна сестра. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії Д-71 № 375045 від 09.09.1987 року вона є інвалідом другої групи безстроково і являється інвалідом дитинства. Вона ніколи не ходила до школи, не вміє читати й писати, має фізичні вади, не керує своїми діями, веде себе неадекватно. [PERSON] перебуває на обліку в Великоолександрівській центральній районній лікарні у лікаря-психіатра. Вона систематично має періоди неадекватної поведінки, агресивна, має неадекватну поведінку. Тобто, через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви, пояснила, що [PERSON] тривалий час хворіє, вчиняє неадекватні дії, що дає підстави обмежити її в дієздатності. Представник В.Олександрівської селищної ради в судове засідання не з»явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник В.Олександрівської ЦРЛ в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, пояснив, що дійсно [PERSON] є інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Великоолександрівській центральній районній лікарні у лікаря-психіатра. Вважає, що слід визнати її недієздатною. Вислухавши заявника, представника В.Олександрівської ЦРЛ, проаналізувавши та вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими. Відповідно до ст. 237 ЦПК України справа про визнання громадянина недієздатним внаслідок психічної хвороби або недоумства може бути розпочата за заявою членів його сім'ї або близьких родичів. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 682 від 10.12.2013 року виданого Херсонською обласною психіатричною лікарнею рекомендується визнати [PERSON] недієздатною. У випадку, коли громадянин внаслідок душевної хвороби або недоумства не може розуміти значення своїх дій чи керувати ними, відповідно до ст. ч. 1 ст. 39 ЦК України, він може бути визнаний судом недієздатним. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 682 від 10.12.2013 року [PERSON] не може керувати та усвідомлювати свої дії. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved