Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивачка вказує на те, що 17 грудня 2011 року відповідач, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/з ВЕ6588АТ, по пр. Жовтневому – вул. Молодогвардійській у м. Миколаєві здійснив поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, не надавши дороги зустрічному транспортному засобу, чим порушив вимоги п.16.6, 16.8 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким вона керувала. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. В результаті механічних пошкоджень автомобіля їй завдано матеріальну шкоду: 20117 грн. 20 коп. (втрата товарної вартості автомобіля – 16977 грн. 20 коп., проведення товарознавчого дослідження – 600 грн., послуги евакуатора і стоянки – 2540 грн., юридична допомога – 6000 грн.). Крім того, внаслідок зіткнення їй було заподіяно тілесне ушкодження. Для лікування отриманих травм, вона придбала ліки на загальну суму 3524 грн. 88 коп. Також діями відповідача їй завдано моральну шкоду, пов’язану з моральними стражданнями, оскільки вона тривалий час не могла користуватися автомобілем та відповідач не вжив заходів по відшкодуванню їй матеріальних збитків. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути на свою користь з відповідача 16977 грн. 20 коп. майнової шкоди, 3524 грн. 88 коп. у відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю, 600 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 2540 грн. витрат за сплачену стоянку автомобіля та послуги евакуатора, 6000 грн. – вартість юридичних послуг за договором від 06.01.2012 року, 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. Ухвалою суду від 17.10.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон». В подальшому позивачка уточнила свої вимоги, зменшивши їх в частині вимог про відшкодування на її користь 16977 грн. 20 коп. майнової шкоди, вказуючи на те, що, звертаючись до суду з даним позовом вона просила стягнути з відповідача саме розмір майнової шкоди, завданої у зв’язку з пошкодженням автомобіля, визначеної висновком автотоварознавчого дослідження від 15.01.2013 року, помилково зазначивши її як втрату товарної вартості автомобіля, оскільки суму відшкодування майнової шкоди було виплачено страховою компанією «Еталон» на користь власника автомобіля [PERSON] Остаточно позивачка просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь 600 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 2540 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу і плати за послуги стоянки, 6000 грн. витрат на юридичні послуги за договором від 06.01.2012 року, 3524 грн. 88 коп. витрачених нею на лікування, 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, якої вона зазнала у зв’язку з ушкодженням її здоров’я. Ухвалою суду від 25.11.2013 року до участі в справі в якості третьої особи з самостійними вимогами було залучено власника автомобіля «ВАЗ 21113» - [PERSON] В грудні 2013 року [PERSON] подала до суду самостійну позовну заяву до [PERSON] та ПАТ СК «Еталон», в якій просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 2050 грн. 43 коп., вказуючи на те, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 15.01.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 16977 грн. 20 коп., але їй було виплачено страхове відшкодування лише в розмірі 14926 грн. 77 коп. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили про його задоволення. Третя особа [PERSON] просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] та його представник повністю заперечували проти позовів, просили в їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної та адміністративної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ст.6 Закону України» Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (далі –Закон) передбачає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Стаття 22 Закону визначає відшкодування шкоди, заподіяної третій особі. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 ЦК України (моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім’ї чи близьких родичів). Згідно зі ст.29 Закону у зв’язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов’язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2011 року, близько 18 год. 00 хв. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Мітсубісі», д/з ВЕ6588АТ, рухаючись зі сторони вул..Космонавтів в бік вул..Васляєва в місті Миколаєві, в районі регульованого перехрестя пр..Жовтневого з вул.. Молодогвардійська, порушив вимоги п.16.6, 16.8 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керувала позивачка [PERSON] на підставі тимчасового реєстраційного талону. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 15.01.2013 року вартість поновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнту зношення деталей склала 16977 грн. 20 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мітсубісі», на якому було скоєно ДТП, була застрахована в ПАТ СК «Еталон» за полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/ 3727345. Згідно з цим договором ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., за шкоду, заподіяну здоров’ю – 100000 грн. Розмір франшизи становить 500 грн. Згідно страхового акта від 24.05.2013 року та розрахунку коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ автомобіля ВАЗ 1113, який є його додатком, сума матеріального збитку з врахуванням зносу деталей склала 15426 грн. На підставі заяви власника транспортного засобу [PERSON] від 24.05.2013 року страховою компанією «Еталон» останній було виплачено страхове відшкодування у зв’язку з пошкодженням її автомобіля у розмірі 14926 грн. 77 коп. за вирахуванням розміру франшизи - 500 грн. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мітсубісі», д/з ВЕ6588АТ, на якому було скоєно ДТП, була застрахована СК «Еталон» і протягом строку дії договору стався страховий випадок, то відповідач ПАТ СК «Еталон» має сплатити позивачці 600 грн. 00 коп. понесених нею витрат на автотоварознавче дослідження, а також 2540 грн. 00 коп. витрат на евакуацію транспортного засобу і плати за послуги стоянки, а всього 3140 грн. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В обґрунтування своїх вимог про відшкодування майнової шкоди, понесеної позивачкою у зв’язку з її лікуванням, вона посилалася на виписний епікриз із історії її хвороби неврологічного відділення Миколаївської міської лікарні №3, згідно якого вбачається, що з 20.02.2012 року по 02.03.2012 року [PERSON] перебувала на лікуванні в лікарні та їй було поставлено діагноз: наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (струс головного мозку 17.12.2011 р.) у вигляді гипертензіонно-лікворного синдрому, часті ангиодистонічні, вестибулярні пароксизми, астенно-депресивний синдром. ДДП шийного, грудного відділу хребта, стійкий болісний м’язево-тонічний синдром, з приводу якого вона лікувалася та понесла витрати на лікування. В той же час в наявних у справі актах судово-медичного дослідження від 20.12.2011 року та від 05.06.2012 року, проведеного судово-медичним експертом Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи на підставі наданих на експертизу медичних документів зазначено, що поставлений [PERSON]В діагноз – наслідки черепно-мозкової травми (струс головного мозку 17.12.11 р.) у вигляді гипертензіонно-лікворного синдрому, часті ангиодистонічні вестибулярні пароксизми, астенно-депресивний синдром, забій і дисторзія шийного і грудного відділу хребта до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень судово-медичним експертом не брався в зв’язку з тривалою перервою між зверненням [PERSON] за медичною допомогою та початком її лікування у лікаря-невролога, крім того цей діагноз не підтверджено об’єктивною симптоматикою. Діагноз – деструктивно-дегенеративний процес шийного грудного відділу хребта, стійкий больовий м’язево-тонічний синдром - при оцінці ступеня тяжкості до уваги не брався, оскільки відсутній будь-який причинний зв'язок між ним і травмою від 17.12.2011 року. У зв’язку з суперечливими даними про наявність у позивачки струсу головного мозку і його наслідками, за висновком судово-медичного обстеження від 18.05.2012 – 05.06.2012 року судово-медичним експертом рекомендовано провести комісійну судово-медичну експертизу з участю лікаря-невропатолога або нейрохірурга. Відповідно до положення ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди. Завдання шкоди включає в себе такі елементи: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; г)вина завдавача шкоди. Перераховані підстави є загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що наявні у справі відомості про отримані позивачкою ушкодження під час дорожньо - транспорної пригоди 17.12.2011 року є суперечливими, а інших доказів, як це передбачено ст..60 ЦПК України, що витрати на придбання ліків та лікарських засобів є саме наслідком протиправних дій [PERSON], позивачкою суду не надано, суд приходить до висновку, що її вимоги про відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди є недоведеними, а відтак не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про відшкодування 6000 витрат на юридичну допомогу за договором від 06.01.2012 року, оскільки такі витрати на правову допомогу не стосуються розгляду даної цивільної справи, а також позивачкою не доведена наявність правових підстав для їх стягнення. Що стосується позову третьої особи з самостійними вимогами, то він підлягає частковому задоволенню. За положеннями ст.36 вказаного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором. Як вбачається з матеріалів справи страховою компанією «Еталон» власнику автомобіля [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 14926 грн. 77 коп., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, застосованого до вартості відновлювального ремонту – 16977 грн. 20 коп., визначеної на підставі висновку автотоварознавчого дослідження від 15.01.2013 року, за вирахуванням франшизи у розмірі 500 грн., яку і слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь третьої особи з самостійними вимогами. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial