Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

15 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Ще за життя, 12.08.1993 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та реєстрований в реєстрі за № 6-5/40, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати, і на що за законом матиме право, заповіла - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять: земельна ділянка площею 2,7067 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передана для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний № 1-31/1488 від 03.11.2003, земельна ділянка площею 0,0310 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передана для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний № 1-31/1489 від 03.11.2003, земельна ділянка площею 0,5530 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передана для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний № 1-31/1491 від 03.11.2003 та земельна ділянка площею 0,4066 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передана для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний № 1-31/1490 від 03.11.2003. Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, але в оформленні права на успадковані земельні ділянки Козелецькою ДНК було відмовлено в зв'язку з тим, що площі земельних ділянок зазначені в Державному акті та зазначені у витягах з Державного земельного кадастру не співпадають. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї на час розгляду справи надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але попередньо надав суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позов визнає повністю. Третя особа в судове засідання не з'явилася, але попередньо надала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). Ще за життя, 12.08.1993 [PERSON] склала заповіт (а.с. 7), посвідчений секретарем виконкому Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та реєстрований в реєстрі за № 6-5/40, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати, і на що за законом матиме право, заповіла - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять чотири земельні ділянки на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передані для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки. Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON], але в оформленні права на успадковані земельні ділянки Козелецькою ДНК було відмовлено (а.с. 10,11,12,13), в зв'язку з тим, що площі земельних ділянок зазначені в Державному акті та зазначені у витягах з Державного земельного кадастру не співпадають. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття. Згідно ст. ст. 81, 126 Земельного Кодексу України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Крім того, згідно п. 3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок та внесенні до автоматизованої системи відомостей про дану земельні ділянки було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 2,7067 га, 0,0310 га, 0,5530 га та 0,4066 га. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийнявши спадщину, має право на спадкове майно - чотири земельні ділянки площею відповідно до Державного земельного кадастру, яка відповідає дійсним розмірам земельних ділянок.

Outcome: approved