Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд, з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. народження, мотивуючи тим, що відповідачка, звільнившись з місць позбавлення волі, разом з дитиною, мала повернутися до місця своєї реєстрації в м.Біла Церква Київської області. Однак, вона цього не зробила, а виїхала в с.Новосамарку, Красноокнянського району Одеської області, до своєї знайомої, де через деякий час дитину покинула, а сама зникла в невідомому напрямку. 04.03.2013р. дитина була поміщена в дитяче відділення Красноокнянської ЦРЛ, а після лікування влаштована до Кодимського соціально-реабілітаційного центру для дітей, оскільки мати не з'явилася. За час знаходження дитини у вказаному центрі ні мати ні інші родичі дитиною не цікавились ні в усній ні в письмовій формі. В судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах, зазначивши, що раніше відповідачка вже була позбавлена батьківських прав відносно іншої дитини, а третя особа - прокурор Красноокнянської прокуратури, вказані вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повернуті поштові конверти з відміткою про її відсутність за зареєстрованою адресою проживання, а тому справа розглянута без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: свідок [PERSON] суду повідомив, що коли йому, як сільському голові, стало відомо про те, що відповідачка покинула свою дитину, а сама подалась в невідомому напрямі влаштовувати своє особисте життя, то він через відповідні служби вжив заходів по наданню дитині медичної допомоги, оскільки вона була в занедбаному та хворобливому стані. З того часу мати дитини жодним чином своїм сином не цікавилась; згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 17.06.2011р., виданого Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міськуправління юстиції, відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. народження; /ар.сп. 4 / відповідно до акту про покинуту чи знайдену дитину від 04.03.2013р., відповідачка залишила свого сина [PERSON], [INFO]. народження, у знайомої без догляду, і з тих пір не з'являлась і станом здоров'я не цікавилась; /ар.сп. 11 / із листа служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області від 19.03.2013р. вбачається, що відповідачка рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.08.2005р. позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження; /ар.сп. 6 / із висновку Красноокнянської РДА Одеської області від 02.07.2013р. №01-20/923, як органу опіки та піклування, видно, що мати хлопчика [PERSON], [INFO]. народження, народивши його в місцях позбавлення волі, після звільнення, до свого місця реєстрації не повернулась, а разом з дитиною виїхала до своєї знайомої в с.Новосамарка, Красноокнянського району Одеської області, де залишивши дитину зникла в невідомому напрямі. Під час лікування дитини в медичному закладі та після поміщення в соціально-реабілітаційний центр для дітей, мати дитиною не цікавилась, а тому, з метою захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити її батьківських прав; /ар.сп. 12 / висновок органу опіки та піклування підтверджується листом Новосамарської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, про те, що покинувши дитину, відповідачка на території сільської ради не з'являлась, дитиною ні в усній ні в письмовій формі не цікавилась; /ар.сп. 10 / ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або за власною ініціативою, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину; згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків, або у твердій грошовій сумі; ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов органу опіки та піклування підлягає задоволенню, оскільки відповідачка, жодним чином не піклуючись про свого малолітнього сина, ухиляється від його виховання. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.164 ч. п.2, 166 ч.2, 180, 181 ч.3, 182 ч.2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved