Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до Єнакіївського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 вересня 2013 року він позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 1000 гривень, строком повернення до 01 грудня 2013 року. На підтвердження займу відповідачка видала позивачеві розписку, згідно якої зобов'язується повернути борг до 01 грудня 2013 року. Грошові кошти у розмірі 1000 були передані відповідачу у момент підписання розписки. У встановлений строк [PERSON] борг позивачеві не повернула. З метою урегулювання спору, позивачем неодноразово телефонував позивачці, однак на телефонні дзвінки відповідачка не відповідає. Оскільки відповідачка не повертає грошову суму за договором займу добровільно, позивач просить стягнути суму боргу з неї в судовому порядку. Позивач надав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутність. На задоволенні позову наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно до копії розписки, що міститься в справі (а.с.5) [PERSON] отримала від [PERSON], в присутності двох свідків грошову суму в розмірі 1000 гривень з кінцевим терміном повернення грудня. До теперішнього часу відповідачкою не повернуто позивачеві грошову суму за договором займу. Згідно до ст.ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований і одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 629 ЦК України зазначено , що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК передбачено , що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved