Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, посилаючись на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS], 26 травня 2013 року його сусід [PERSON] близько о 06:00 годині після включення водної мережі залив його квартиру, внаслідок чого, були завдані матеріальні збитки позивачу. Крім того, позивач стверджує, що йому завдано значної моральної шкоди, що полягає у перенесенні тяжкого нервового стресу, що вплинуло на стан його здоров'я, душевні страждання пов'язані з відмовою відповідача сплатити вартість відновлювального ремонту квартири, що змусило звертатися в різні установи та організації, зокрема, за юридичною допомогою до адвоката та інш. Моральну шкоду, завдану йому, оцінює у 3000 грн. Просив суд стягнути на його користь з відповідача зазначені суми матеріальної та моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати у справі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не підтримав, просив суд відмовити у задоволенні у повному обсязі. Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 21.01.2010 року. Відповідач [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] тобто поверхом вище відносно квартири позивача [PERSON] 26 травня 2013 року, близько о 06:00 годині, в квартирі позивача відбулося залиття, внаслідок чого, видно сліди потьоків в приміщеннях санвузла та спальні, що підтверджується актом №510 від 28 травня 2013 року, який складено інженером по жилому фонду КП «ЖЄО-1» в присутності [PERSON] та [PERSON] (мешкає у квартирі [ADDRESS]). У відповідності із ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належному йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 2 Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з висновку судової будівельно - технічної експертизи №52/10 від 28.10.2013 року, причиною залиття квартири [ADDRESS] є - розгерметизація шлангу, що сполучає трубопровід холодного постачання із зливним бачком унітазу у санвузлі, в квартирі [NUMBER] в якій мешкає відповідач [PERSON] Джерелом залиття є холодна вода, яка при розгерметизації шлангу трубопроводу витекла на підлогу санвузлу квартири [NUMBER] і через перекриття залила санвузол і житлову кімнату квартири позивача. При залитті квартири приміщення отримали пошкодження, а саме: в туалеті та ванній стеля із гіпсокартонних листів по всій площі має скрізні отвори, здуття шару фарби в місці установки плафона, відставання шпаклівки в місці стиків багету із полістиролу зі стінами , в житловій кімнаті літ. 7 на стінах над вікном шпалери відстали від стіни, водоемульсивне забарвлення віконних отворів має сухі жовті та чорні плями. Вартість відновлювальних робіт із урахуванням вартості витрачених будівельних матеріалів та оплати праці, складає 3 356,00 гривень. Окрім цього, позивачем було витрачено: - вартість люстри, яка впала та розбилася, відповідно до чеку магазина «Ексклюзив» від 14.05.2012 року - 485 гривень; - вихід комісії та складання акту №510 КП «ЖЄО-1» у сумі - 60 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №888 від 28.05.2013 року; - роздруківку фотографій у сумі - 42 гривні, що підтверджується товарним чеком від 06.06.2013 року; - за послуги кур'єрської служби доставки за виклик відповідача до експерта у сумі 60 гривень; - за проведення судової будівельної технічної експертизи,, відповідно до якої позивач сплатив кошти у сумі 1500 гривень, згідно рахунку від 24.01.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до частини 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України). Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України , Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого часу адвокатом або іншим фахівцем в галузі права. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи надано: - виписка з угоди №34, укладеної між позивачем та адвокатом 05 грудня 2013 року; - квитанцією № 33, відповідно до якої [PERSON] сплатив 1600 гривень за юридичну допомогу; Тобто наданими позивачем документами підтверджено факт понесення ним витрат на правову допомогу, а тому підстави для відмови його вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1600 гривень відсутні. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач обґрунтовує завдання йому моральної шкоди, оскільки сума відновлювального ремонту для нього є досить значною, тобто йому були спричинений ряд негативних наслідків та моральні втрати, та при відмові відповідача сплатити відповідну завдані збитки. За таких обставин, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в силу ст. 60 ЦПК України, позивач не довів тих обставин, доказів та фактів, на які він посилається. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав. При визначенні моральної шкоди суд з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв'язку з наслідками, що настали.

Outcome: partial