Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-01 00:00:00

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2007 року ТОВ «Український промисловий банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 950/ФК-07 згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошт у розмірі 6100,00 грн, з розрахунку 23% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 29 жовтня 2009 року на споживчі цілі. 30.06.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та Національний банк України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, що належали ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» відповідно до якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договором, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях разом з переходом права вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним и договорами. Таким чином позивач набув права вимоги за кредитним договором № 950/ФК-07 від 30.10.2007 року. Відповідно до умов договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менше як 254,17 грн. по 20 число включно кожного місяця, починаючи з наступного місяця за місяцем отримання кредиту, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Відповідач станом на 05.02.2013 року не виконував належним чином умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідач неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості, однак кредитна заборгованість погашена не була. Заборгованість станом на 05.02.2013 року по договору № 950/ФК-07 укладеному 30.10.2007р. становить: 8674,06 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5029,40 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3533,73 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року ТОВ «Український промисловий банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 950/ФК-07 згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошт у розмірі 6100,00 грн, з розрахунку 23% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 29 жовтня 2009 року на споживчі цілі. Як вбачається з матеріалів справи 30.06.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та Національний банк України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, що належали ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку» відповідно до якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договором, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях разом з переходом права вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним и договорами. Таким чином позивач набув права вимоги за кредитним договором № 950/ФК-07 від 30.10.2007 року. Судом встановлено, що позивачем неодноразово направлялися нагадування відповідачу про порушення виконання умов договору, але відповідачем умови договору не виконуються. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 05.02.2013 року по договору № 950/ФК-07 укладеному 30.10.2007р. становить: 8674,06 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5029,40 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3533,73 грн. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тому, коли позичальник не здійснив у повному обсязі сплату кредиту, позивач по справі набув право вимагати погашення кредиту. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. З боку відповідачів по справі не надійшло заперечень та доказів у спростування позовних вимог, тому суд діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved