Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх спільної дитини __ [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги посилаючись на письмові докази, які маються в матеріалах справи. Відповідачі в судове засідання призначене на 28.11.2013 року не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не подавали, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. По справі встановлено, що до 03 червня 2010 року відповідачі проживали у зареєстрованому шлюбі, який 03 червня 2010 року було розірвано згідно заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира (справа № 2-2884/2010 року). Рішення суду набрало чинності 14.06.2010 року, відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законодавством порядку не переглядалося та не оскаржувалося. Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 590. Рішенням суду по справі № 2-2884/2010 року, зокрема встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], з травня 2008 року проживає разом зі своєю бабою [PERSON], позивачкою по справі, у м.Сквира, Київської області, яка займається його вихованням. Вказані обставини встановлені рішенням Богунського районного суду м. Житомира (справа № 2-2884/2010 року) відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України не потребують додаткового доказування у даній справі. Матеріалами справи також встановлено, що не зважаючи на хворобу неповнолітнього [PERSON], а саме, вроджену ваду серця, що знаходить підтвердження у численних медичних документах доданих до матеріалів справи, відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу проживає окремо від дитини [PERSON] в іншому місті, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідачка - [PERSON] також проживає окремо від дитини [PERSON], сином жодного разу не цікавилася, що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира (справа № 2-2884/2010 року). Таким чином, відповідачі вихованням спільної дитини [PERSON] не займаються, не дбають про її стан здоров'я, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, тобто, фактично батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своєї дитини, а неповнолітній син [PERSON] із травня 2008 року залишився без піклування батьків. Відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 13.07.2013 року, зареєстрованою у реєстрі за № 1023. Крім того, висновками (рішеннями) третьої особи по справі - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області за №№ 40, 41 від 14.08.2013 року вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та вирішено визнати можливим, у зв`язку із позбавленням батьківських прав відповідачів, призначити позивачку [PERSON], [INFO] опікуном над онуком - [PERSON], [INFO]. Судом не встановлено будь-яких поважних обставин, які б звільняли відповідачів від обов'язку утримання дитини. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідно до ст. 171 СК України, при позбавленні батьківських прав повинна бути врахована думка дитини, проте, якщо дитина може висловити свою думку з даного приводу. Як вбачається із матеріалів справи, зважаючи на свій 6 (шести) річний вік, неповнолітній [PERSON], [INFO], свідомо не може висловити думку при вирішенні судом спору з приводу позбавлення відповідачів щодо нього батьківських прав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачами не надано до суду будь-яких доказів, що можуть підтвердити належне виконання батьківських обов'язків відносно своєї дитини. Таким чином, відповідачі не виконали вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Крім того, суд зважає на те, що відповідно до ст. 58 ЦК України над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування встановлюється опіка, а ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що саме суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Тому, зважаючи на вимоги ст.ст. 62, 63 ЦК України які передбачають, зокрема, що опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна, обставину, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, а опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника, то суд вважає встановити над [PERSON], [INFO] опіку та призначити над ним опікуна в особі його баби [PERSON], [INFO]. Третя особа по справі - представник Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області до суду не подавав будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав відповідачів, встановлення над неповнолітнім [PERSON], [INFO] опіки та призначення опікуном в особі його баби [PERSON], [INFO], а навпаки, позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи без його участі, що підтверджується листом за № 3395 від 26.11.2013 року. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виявляють щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини зважаючи на стан її здоров'я, суд вважає відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], встановити над [PERSON] опіку, та призначити над ним опікуном в особі його баби [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином,

Outcome: approved