Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/089081/3101/74 від 04 травня 2006 року та судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 04 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/089081/3101/74, згідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 136 000,00 доларів США строком на 240 місяців з 04 травня 2006 року по 04 травня 2026 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних відповідно до графіку. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши відповідно до розпорядження позичальника від 05 травня 2006 року кошти в розмірі 136 000,00 доларів США на його поточний рахунок. В той же час, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. Окрім того, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, 16 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №014/089081/3101/74/3 до кредитного договору, відповідно до якої останні досягли згоди про наступне: строк кредиту збільшити на 120 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту - 04 травня 2036 року, строк кредиту складає 360 місяців. На підставі цієї додаткової угоди (п.3.3.) з 16 грудня 2010 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих.№8722 від 03 травня 2012 року про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором у шестидесятиденний строк, але відповідач своїх зобов'язань не виконав. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №014/089081/3101/74 від 04 травня 2006 року станом на 13 листопада 2012 року складає 181 719,72 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 1 452 485,72 гривень. Ухвалою від 02 липня 2013 року провадження у справі було зупинено до прийняття рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про встановлення факту проживання однією сім'єю та розподіл між колишнім подружжям: прав власності на заставне майно та обов'язків по укладеним в спірний період договорам (а.с. 53). 09 жовтня 2013 року провадження по справі було відновлено та справа призначена до розгляду (а.с. 62). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце призначення справи до розгляду повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечував. Відповідач в судове 30 жовтня 2013 року відповідач не з'явився, надіслав суду заяву про перенесення розгляду справи, посилаючись на перебування у службовому відрядженні в м. Києві (а.с. 70). Це клопотання відповідача судом було задоволено, розгляд справи відкладено до 09 години 00 хвилин 17 грудня 2013 року, про що повідомлено сторони. 17 грудня 2013 року відповідач повторно не з'явився, надіслав суду заяву про перенесення розгляду справи, посилаючись на спробу сторін розв'язання спору в позасудовому порядку. Дане клопотання відповідача судом також було задоволено, розгляд справи відкладено до 09 години 00 хвилин 25 грудня 2013 року, про що повідомлено сторони. В судове засідання 25 грудня 2013 року відповідач втретє не з'явився, жодних доказів поважності причин минулих неявок суду не надав, заяв, клопотань на адресу суду не направив. За таких обставин, враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу в заочному порядку за згодою представника позивача. Крім того, враховуючи викладене у письмовій заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, 04 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 17-22) та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/089081/3101/74 (а.с. 4), згідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 136 000,00 доларів США строком на 240 місяців з 04 травня 2006 року по 04 травня 2026 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних відповідно до графіку (а.с. 5-8). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши відповідно до розпорядження позичальника від 05 травня 2006 року (а.с. 9) кошти в розмірі 136 000,00 доларів США на його поточний рахунок. В той же час, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. Окрім того, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, 16 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №014/089081/3101/74/3 до кредитного договору (а.с. 10-11), відповідно до якої останні досягли згоди про наступне: строк кредиту збільшити на 120 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту - 04 травня 2036 року, строк кредиту складає 360 місяців. На підставі цієї додаткової угоди (п.3.3.) з 16 грудня 2010 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих.№8722 від 03 травня 2012 року про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором у шестидесятиденний строк (а.с. 23), але відповідач своїх зобов'язань не виконав. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №014/089081/3101/74 від 04 травня 2006 року станом на 13 листопада 2012 року складає 181 719,72 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 1 452 485,72 гривень (а.с. 13-14), з яких: - 159 030,99 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 1 271 134,70 гривень - непогашена сума кредиту; - 12 673,67 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 101 300,64 гривень - несплачені проценти; - 10 015,06 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 80 050,37 гривень - нарахована пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків по кредиту. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. відповідач зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 передбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, у разі чого він відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.5.5. Кредитного договору, Позичальник зобов'язується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання Банком на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору, Кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Позичальника рекомендованим листом. Пунктом 9.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. При подачі позовної заяви Позивачем дотримана процедура, передбачена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та, відповідно до п. 6.5 Кредитного договору Відповідачу було надіслано рекомендованим листом письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання (а.с. 23), але відповідач своїх зобов'язань не виконав. Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання за договором належним чином, тому, станом на 13 листопада 2012 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції становить складає 181 719,72 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13 листопада 2012 року (1 долар США = 7,9930 гривень) складає 1 452 485,72 гривень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 441,00 гривень, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved