Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, на обґрунтування якого послалася на наступне. 08.04.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] (сином [PERSON]) був укладений договір позики грошових коштів в розмірі 40000 доларів США на строк до 01.01.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1874. У встановлений договором позики строк 01.01.2009 р. [PERSON] позичені грошові кошти не повернув, у зв’язку з чим, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 08.04.2008 р. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12.01.2010 р. по цивільній справі № 2-1101/2010, яке набрало законної сили 27.01.2010 р., з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута сума боргу за договором позики в розмірі 238850,00 грн., що еквівалентно 30000 доларам США, судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 грн. 11.02.2010 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS], вбудоване приміщення по вул. Гагаріна, 37/19 в м. Горлівка, житловий будинок по вул. Мініна і Пожарського, 2 в м. Горлівка, будівлю торгівельного кіоску по вул. Виноградна, 10А в м. Горлівка. Зазначене спадкове майно було прийнято матір’ю померлого [PERSON] – [PERSON], оскільки відповідач постійно мешкав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вартість отриманого у спадок майна складає розмір позовних вимог – 240670 грн. Також, позивачка зазначила у своєму позові, що після смерті [PERSON], у лютому 2010 р. вона, як кредитор спадкодавця, звернулась до [PERSON], як спадкоємця [PERSON], та в присутності свідків пред’явила вимогу про погашення боргу [PERSON] в сумі 240670 грн. В свою чергу, [PERSON] визнала вимогу [PERSON] та заявила, що заборгованість буде погашена у вересні 2010 р. після оформлення та отримання в державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Однак, до цього часу заборгованість не сплачена. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 240670 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги та, будучи допитаною в якості свідка в порядку ст.ст. 57, 180-182 ЦПК України, пояснила, що після смерті 11.02.2010 р. [PERSON] у лютому 2010 р. вона разом з [PERSON] та [PERSON] зустрілась з [PERSON] в кафе «Разгуляй» в м. Горлівка, в ході розмови вона, [PERSON], пред’явила [PERSON] усну вимогу про погашення боргу [PERSON] в сумі 240670 грн., на що [PERSON] погодилась та запропонувала почекати до вересня 2010 року для можливості оформлення спадщини та її наступного продажу, щоб повернути борг [PERSON] Як було обумовлено, наприкінці 2010 року [PERSON] знов звернулась до [PERSON], яка черговий раз запропонувала почекати оформлення документів на спадщину та просила допомоги у пошуку покупців на спадкове майно, в тому числі шляхом розміщення оголошень в газетах. В березні 2011 року [PERSON], разом з [PERSON] та [PERSON], зустрілись з [PERSON] в кафе «Баварія» в м. Горлівка. В ході розмови, яка фіксувалась [PERSON] за допомогою відеокамери, [PERSON] підтвердила факт її звернення до неї у лютому 2010 р. з вимогою про сплату боргу [PERSON] та факт того, що вона зобов’язалась сплатити борг. Також в ході розмови [PERSON] знов просила її допомогти знайти покупців на майно. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник – [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 240670 грн. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, проти задоволення позову заперечували. Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач не надав доказів фактичного прийняття спадщини через факт постійного проживання відповідачки зі спадкодавцем, а в позові не зазначено місце відкриття спадщини, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також, зазначив, що належним доказом пред’явлення вимоги за ст. 1281 ЦК України є письмова заява кредитора, яка подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, а тому, показання свідків є недопустимими доказами, тим більше, що відповідачка не визнає факт пред’явлення їй усної вимоги позивачкою. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 08.04.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в розмірі 40000 доларів США на строк до 01.01.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1874 (а.с. 8-9). У встановлений договором позики строк 01.01.2009 р. [PERSON] позичені грошові кошти не повернув, у зв’язку з чим, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 08.04.2008 р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12.01.2010 р. по цивільній справі № 2-1101/2010 (а.с. 6-7), яке набрало законної сили 27.01.2010 р., з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута сума боргу за договором позики в розмірі 238850,00 грн., що еквівалентно 30000 доларам США, судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 грн. 11.02.2010 р. [PERSON] помер, що підтверджується листом Першої Горлівської державної нотаріальної контори № 1592/01-16 від 06.06.2011 р. (а.с. 35), відповідно до змісту якого, після смерті [PERSON] з питання спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 211/2010 заведена на підставі претензій кредиторів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно та транспортний засіб, а саме: частка квартири [ADDRESS], вбудоване нежитлове приміщення площею 12,0 кв.м по вул. Комсомольській, 18 в м. Горлівка, квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Горлівське міське БТІ» № 554 від 18.02.2011 р. (а.с. 19), а також транспортний засіб Мітцубісі Паджеро Вагон, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується довідкою ВРЕР м. Горлівки при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області № 2488 від 12.11.2010 р. (а.с. 14). В судовому засіданні відповідачка пояснила, що користується вищезазначеним майном, сплачує платежі для його утримання (а.с. 152-157). Такі пояснення відповідачки узгоджуються з показами свідків [PERSON], [PERSON], згідно яких, вбудоване нежитлове приміщення площею 12,0 кв.м по вул. Комсомольській, 18 в м. Горлівка здається [PERSON] в оренду фізичній особі-підприємцю [PERSON] для розміщення майстерні з ремонту мобільних телефонів, за що отримує орендну плату; квартира [ADDRESS] надається [PERSON] у найм за плату; квартири [ADDRESS] використовується [PERSON] для проживання; автомобіль Мітцубісі Паджеро Вагон, реєстраційний номер [NUMBER], після смерті [PERSON] був наданий [PERSON] у користування [PERSON]. Як зазначила позивачка, вартість вказаного майна, яке лишилось після смерті [PERSON] складає розмір її позовних вимог, а саме 240670 грн. В свою чергу, відповідачка [PERSON] цю суму не оспорювала. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його матір – [PERSON], що сторонами не заперечувалось. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою КП «Надія» № 01-04/1051 від 23.12.2013 року, відомостями адресного бюро (а.с. 16), то вона вважається такою особою, що прийняла спадщину, у зв’язку з чим, повинна відповідати за борги померлого [PERSON] в межах вартості спадкового майна. Відповідно до частини 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред’явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред’явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов’язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов’язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Позивачем [PERSON] були дотримані вимоги вищенаведеної норми закону та впродовж встановленого шестимісячного строку в лютому 2010 р. було проінформовано відповідача про заборгованість спадкодавця та пред’явлена усна вимога про погашення цієї заборгованості. Твердження відповідачки про непред’явлення позивачкою усної вимоги про погашення боргу, спростовуються поясненнями самої відповідачки, наданими в судовому засіданні, згідно яких [PERSON] підтвердила зустріч з [PERSON] після поховань [PERSON] та розмову з [PERSON] щодо погашення боргу (а.с. 152-157). Також, такі твердження відповідача спростовуються показами [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні в якості свідків. Так, [PERSON] пояснила, що після смерті 11.02.2010 р. [PERSON] у лютому 2010 р. вона разом з [PERSON] та [PERSON] зустрілась з [PERSON] в кафе «Разгуляй» в м. Горлівка, в ході розмови вона, [PERSON], пред’явила [PERSON] усну вимогу про погашення боргу [PERSON] в сумі 240670 грн., на що [PERSON] погодилась та запропонувала почекати до вересня 2010 року для можливості оформлення спадщини та її наступного продажу, щоб повернути борг [PERSON] Як було обумовлено, наприкінці 2010 року [PERSON] знов звернулась до [PERSON], яка черговий раз запропонувала почекати оформлення документів на спадщину та просила допомоги у пошуку покупців на спадкове майно, в тому числі шляхом розміщення оголошень в газетах. В березні 2011 року [PERSON], разом з [PERSON] та [PERSON], зустрілись з [PERSON] в кафе «Баварія» в м. Горлівка. В ході розмови, яка фіксувалась [PERSON] за допомогою відеокамери, [PERSON] підтвердила факт її звернення до неї у лютому 2010 р. з вимогою про сплату боргу [PERSON] та факт того, що вона зобов’язалась сплатити борг. Також в ході розмови [PERSON] знов просила її допомогти знайти покупців на майно. Аналогічні пояснення дали свідки [PERSON] та [PERSON] Крім того, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджуються висновком судової експертизи матеріалів та засобів відео, звукозапису № 6873 від 11.10.2013 р. (а.с. 167-200), відповідно до якого гр-ка [PERSON], ймовірно, приймала участь у розмовах на фонограмах № 1-2, які зафіксовані на лазерному компакт-диску ANV CD-R. Слова та фрази, що, ймовірно промовлені нею, позначені в Додатку А до цього висновку як «Невід.3». Як зазначено в мотивувальній частині вищезазначеного висновку експерта у результаті проведення аудиторного й лінгвістичного аналізу усного мовлення диктора «Невід. 3», що приймала участь в досліджуваних розмовах та їх подальшої ідентифікації з мовленням гр. [PERSON], встановлений збіг комплексу їх ознак. Однак у той же час, через недостатню кількість зразків усного мовлення гр. [PERSON] визначити стійкий характер окремих ознак мовлення диктора та провести дослідження на всіх лінгвістичних рівнях неможливо. З огляду на ту обставину, що відповідачка ухилилась від надання експерту необхідних зразків усного мовлення та співставлення проводилось із зразками мовлення [PERSON], зафіксованими в ході проведення судових засідань від 24.05.2012 р. та 07.06.2012 р., з урахуванням положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України, суд визнає факт участі відповідачки [PERSON] у розмовах на фонограмах № 1-2, які зафіксовані на лазерному компакт-диску ANV CD-R. Слова та фрази, що, промовлені нею, позначені в Додатку А до висновку експертизи як «Невід.3». З наведеного слідує, що позивачкою у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, було пред’явлено вимогу до спадкоємця [PERSON], яка прийняла спадщину. За змістом ст. 1296 ЦК України отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов’язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов’язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов’язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню та підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість в розмірі 240670 грн. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1700 грн., з оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та витрати за проведення судової експертизи в сумі 4896 грн.

Outcome: approved