Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-04 00:00:00

Позивач звернувся у лютому 2013 року до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію. Свій позов обґрунтовує тим, що відкрито особовий рахунок [NUMBER] та квартира у якій мешкають відповідачі є приватною. Квартира відповідачів опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. Станом на 01 лютого 2010 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 2 357 грн. 22 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача борг за отриману теплову енергію у розмірі 2 357 грн. 22 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та просили їх задоволити. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не з'явилися. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює поставку теплової енергії за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], де зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. Згідно виписки з особового рахунку станом на 01 лютого 2010 року відповідачка має заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 2 357 грн. 22 коп Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Зобов'язання можуть виникати не тільки з договірних відносин, а й на підставах, передбачених ст. 11 ЦПК України, у відповідності зі звичаями ділового обороту і іншими вимогами. У відповідності до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» є актом цивільного законодавства, ст.20 Закону передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов'язаний здійснювати оплату теплопоставляючій організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 23 «Правил надання послуг з водо-теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року №1497, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивачем доведено факт наявності у відповідачки заборгованості за теплову енергію, яка підтверджується випискою з особового рахунку щодо проведених нарахувань, перерахунків, здійснених оплат та наявного залишку заборгованості. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та судовий збір.

Outcome: approved