Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-07 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися з вищевказаним позовом до відповідача та третіх осіб про звернення стягнення на предмет застави на автомобіль марки Renault, модель: MASTER, рік випуску 2001р., тип ТЗ: вантажопасажирський -В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], що був переданий в заставу ПАТ КБ "Приватбанк", в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], з погашення заборгованості за кредитним договором №0802/29 від 27.02.2008 року укладеним між позивачем та [PERSON] В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з'явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідача. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.02.2008 року позивачем на підставі кредитного договору № 0802/98 надано [PERSON] кредит у розмірі 13 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.02.2013 року. У відповідності до ст.525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Всупереч наведеним нормам закону та умовам договору відповідачем порушено графік погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку станом на 14.03.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 28815,03 доларів США, що за курсом НБУ складає 230232,12грн. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27.02.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави автотранспорту. Згідно якого, останній надав в заставу автомобіль Renault модель: MASTERS, рік випуску: 2001, білого кольору, тип ТЗ: вантажопасажирський вантажний малотонажний-В, № кузва/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав їй на праві власності. Пунктом 17.12 договору застави передбачено обов'язок позичальника у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором передати предмет застави заставодержателю в заклад. Однак, відповідачем предмет застави в заклад банку не переданий. Таким чином, вимоги позивача про передачу в заклад заставного майна, яке зазначене в договорі застави автотранспорту, є обгрунтованими та такими, що не суперечать договору. У відповідності до ст.589, 590 ЦК України, ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 2.3.9 кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальником зобов'язання позивач має право звернути стягнення на заставне майно. Звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до п.22 договору застави шляхом безпосереднього продажу предмету застави конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу. Відтак, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави, який зазначений в договорі застави автотранспоту, не суперечать договору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, було встановлено, що в 2009р. в порушення умов п. 17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 ЗУ "Про заставу" без згоди позивача, третя особа [PERSON] реалізувала заставний автомобіль позивачу [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортого засобу. Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про заставу" застава зберігає силу, якщо майно або майнові права, що складають предмет застави, переходить у власність іншої особи. Позивач згоду на відчуження заставного майна не надавав, а отже вимоги позивача про витребування у відповідача не суперечать договору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 2302,32 грн., які підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved