Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 13 жовтня 2008 року [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON] отримав від неї в позику кошти в сумі 23\~ 000т. доларів США на придбання житла, що підтверджується розпискою. Вказана сума 13 жовтня 2008 року була знята позивачкою з банківського рахунку у другому Херсонському відділенні Райффайзен банк Аваль та у той же день передана відповідачу, який поклав їх до банківського сейфу. Також позивачка зазначила, що отримавши вказану суму відповідачі гарантували, що після придбання житла, розрахуються з позивачкою до жовтня 2011 року, проте кошти до теперішнього часу не повернуті. Вважає, що у відповідності до ст.ст.61,65 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, од же вказаний договір позики, на думку позивачки, створює також обовязки для другого з подружжя, а саме [PERSON] З огляду на наведене просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 183\~ 839грн. відповідно до умов договору від 13 жовтня 2008 року. В судовому засіданні представник позиваки [PERSON] вимоги позову підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви визнав, проти задоволення позову не заперечував. В судовому засіданні адвокат [PERSON] [PERSON] проти задоволення вказаного позову не заперечувала. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] в задоволенні вимог, щодо стягнення з неї на користь позивачки суми боргу, просила суд відмовити у звязку з необгрунтовністю, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу відповідно до розписки від 13.10.2008 року не заперечувала, одночасно в судовому засіданні надала заперечення на вказаний позов. В судовому засіданні адвокат [PERSON] [PERSON] заперечила проти вимоги, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 23000дол. СЩА в рахунок погашення зобовязань [PERSON], оскільки вказані гроші не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а отримані [PERSON] в приватну власність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, суд вважає що вказаний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 13 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, про що останній написав розписку, відповідно до якого [PERSON] надала, а [PERSON] отримав кошти в розмірі 23 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 13.10.2011 р. На теперішній час [PERSON] умови договору не виконав, коти позивачці не повернув. Факт укладення договору позики підтверджується підписаною [PERSON] та [PERSON] розпискою, що не заперечувалось [PERSON] в судовому засіданні. Оскільки відповідач до теперішнього часу своє грошове зобовязання перед позивачем не виконав, суму боргу за договором позики 23000 дол. США. не повернув, остання підлягає безумовному стягненню з [PERSON] на корить [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання [PERSON] в своєму позові та [PERSON]П в судовому засіданні, що у відповідності до п.1,3 ст.61 та п.2 ст.65 СК України, вказаний договір був укладений в інтересах сімї, а сума коштів отримана [PERSON] на придбання квартири та є обєктом спільної сумісної власності судом не беруться до уваги, оскільки у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини щодо отримання відповідачем коштів на придбання житла встановленні рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2013 року та залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року, та не потребують доказуванню. Відповідно до п.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Так судом встановлено, що [PERSON] про укладення вказаного договору між [PERSON] та [PERSON] не була обізнана та згоди на його укладення не надавала, од же при укладенні вказаного договору позики [PERSON] не здійснював розпорядження спільним майном подружжя, а на основі свого волевиявлення набув у приватну власність вказані кошти. З огляду на наведене позивака [PERSON] та відповідач [PERSON] не надали жодного доказу на підтвердження укладення вказаного договору позики в інтересах сімї [PERSON], од же у суду відсутні підстави для задоволення вказаної заяви щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу.

Outcome: partial