overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що між сторонами 13.09.2011 року було укладено договір Банківського обслуговування №BLаЖГА 000073804 в сумі 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) гривень, зі сплатою 15 % річних та сплатою комісії за управлінням кредитом, що складає 1,75 % від суми кредиту, строком до 13.09.2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 05.04.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 64 142 грн.21 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного [PERSON] Товариства Всеукраїнський [PERSON] заборгованість в розмірі 64 142, 21 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 641,42 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач свого представника не направив, однак направив заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалити рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 13.09.2011 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір Банківського обслуговування №BLаЖГА 00073804. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 24 500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот) грн. зі сплатою 15,00 % річних, строком до 13.09.2014 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 05.04.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 64 142 (шістдесят чотири тисячі сто сорок дві) гривні, яка складається з: 23 935 грн. кредитної заборгованості, 5313,89 грн. відсотків, 7717,50 грн. комісії за РО, 27175,82 грн. штрафу (пені) за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], та заявою про зменшення позовних вимог від 16.12.2013 року, у яких просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6500 гривень у рахунок часткової оплати вартості навчання за другий навчальний рік в кінці серпня 2014 року та судові витрати, оскільки їх спільна донька [PERSON] вступила до медичного коледжу «Монада», м.Хуст, із платною формою навчання строком два роки, що підтверджено контрактом від 14.08.2013 року, вартість навчання за перший навчальний рік оплачено, в тому числі відповідачем у розмірі 5950 гривень. В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити зменшені позовні вимоги на підставі повідомлених обставин та поданих доказів. Відповідач подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі та заявив про визнання зменшених позовних вимог. Судовий розгляд справи проведено у відсутності осіб, що беруть участь у справі відповідно до ст.169 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами докази та встановивши підтверджені ними фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, сторони не проживають разом, дитина залишилася проживати разом із матірю. Встановлено, що донька сторін [PERSON] вступила до медичного коледжу «Монада» м.Хуст на відділення фармації для набуття кваліфікації «Фармацевт», із платною формою навчання строком два роки. Відповідно до п.3.3 Контракту про навчання у Хустській філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада» вартість навчання за перший навчальний рік становить 11950 гривень, а за другий навчальний рік 12950 гривень. Встановлено, що відповідач [PERSON] вніс грошові кошти у рахунок оплати за навчання доньки [PERSON] за перший навчальний рік у розмірі 5950 гривень. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини по справі, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За правилами, встановленими ст.185 СК України, батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Такі витрати можуть фінансуватися наперед разово, періодично або постійно. Отже, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний брати участь у оплаті за навчання доньки у навчальному закладі, що є додатковими витратами на її утримання, та законом передбачена можливість стягнення коштів на фінансування таких витрат наперед. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів, проаналізувавши у сукупності встановлені по справі фактичні обставини, суд прийшов до переконання, що зменшені відповідно до заяви від 16.12.2013 року вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року позивач з дітьми приживає окремо від відповідача й з того часу останній відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, однак не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що його заробітна плата складає 1170 грн., він проходить дороге лікування і не має можливості оплачувати аліменти в заявленій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зі свідоцтв про народження від 03.11.2004 року (а.с.2) та від 15.09.2006 року(а.с. 3) видно, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON]В, [INFO], є позивач та відповідач по даній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що діти проживають з матірю за адресою: [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати дітей, тому з нього підлягають стягненню аліменти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 184 СК України передбачає, що у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач не взяла до уваги, що відповідач працює в ТОВ «[PERSON], ЛТД» на посаді заступника генерального директора та отримує заробітну плату розмір якої складає 1158,80 грн. (а.с.29). Не надала суду доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. За таких обставин і на підставі ст.183 СК України з [PERSON] підлягають стягненню аліменти в частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи обставини, що передбачені ст. 182 СК України, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому зазначає, що з 1989 по 2011 роки вони перебували у шлюбі. 28.03.2011 року ними було поділено спільне майно, а саме: 42/100 частин б.14 по пров.Упорному в м.Запоріжжі. Вони вирішили цей договір не посвідчувати у нотаріуса. Тепер відповідач ухиляється від посвідчення договору. Тому просить визнати цей договір дійсним. В судовому засідання позивач та її представник на задоволенні позову наполягає, на підставах, викладених в ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв, 31.03.1089 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано 12.05.2011 року. 28.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спільного майна подружжя, а саме: 42/100 частин б.14 по пров.Упорному в м.Запоріжжі Згідно з ч.2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Частиною 4 ст. 372 ЦК України встановлено, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідач зявився в судове засідання, проти поділу майна не заперечує, тому сторони можуть посвідчити договір про поділ спільного майна подружжя у нотаріуса. Оскільки договір від 28.03.2011 року є нікчемним, то не може бути визнаний дійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що з відповідачем вони уклали шлюб 24 жовтня 2003 року та мешкали разом до 2010 року, коли рішенням суду від 20.12.2010 року шлюб було розірвано . Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Зараз вони з відповідачем проживають окремо. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає , тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця до повноліття доньки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання позивачка не зявилася, надала письмову заяву, в якій на задоволенні позову наполягала, просила суд розглянути справу за її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Надав письмову заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії 1-АМ № 210225 ( а.с. 4) судом встановлено, що відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO], і не заперечує цей факт. Згідно наданої позивачкою № 810 від 13 листопада 2013 року, донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітної плати до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач інших аліментних зобов»язань не має. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частку заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначає суд. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 229 гривень 40 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 березня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві між ним та відповідачкою зареєстрований шлюб. Від шлюбу з відповідачкою мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує на те, що з відповідачкою сімейні стосунки є припиненими з 01.03.2013 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а також інтересам малолітньої дитини. Послався на те, що за попередньою домовленістю з відповідачкою вирішено питання про утримання дитини та умови про здійснення ії виховання. В ході судового розгляду позивач підтримав позов та просив його задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, вказав на те, що строк для примирення їй не потрібний. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засідання сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2011 року ,який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 378. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зважаючи , що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення подружжя щодо подальшого збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

враховуючи винятковість, складність справи та необхідність значного часу для виготовлення повного рішення суд вважає за можливе в даному судовому засіданні проголосити вступну та резолютивну частини рішення, складання повного рішення відклавши на п'ять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 20 січня 2001 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сімї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивачки налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сімї стало неможливим. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011 року, від якого 08 травня 2012 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проживає окремо від сімї. [PERSON] працездатний, але офіційно не працевлаштований, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що офіційно не працює, однак погоджується сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідач мешкає за іншою адресою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, але офіційно не працює, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2013 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивачка у грудні 2013 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, не бере участі у її вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а в разі продовження ним навчання до досягнення 23-річного віку. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 112316, виданого Жовтневим ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 345. Згідно свідоцтва про народження у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дитини, тому що відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний його матеріально утримувати. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 229,40. Вимога щодо стягнення аліментів до досягнення 23-річного віку у випадку продовження навчання [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки такі позовні вимоги подаються окремою позовною заявою та розглядаються, коли дитина дійсно навчається в учбовому закладі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

03 липня 2012 року заочним рішенням суду у позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції задоволено, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. У грудні 2013 року позивач [PERSON] акціонерне товариства «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що в рішенні суду не зазначено про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія». Судом встановлено, що при ухвалені зазначеного рішення не було зазначено про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія». Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved