Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

10.06.2013 року ПАТ КБ "Приватбанк"/далі Банк/ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та виселення. В обґрунтування вказує, що згідно умов договору № KRT0GA00150861 від 12.07.2007 року далі /Договір/ Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 66000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за Договором з відповідачем 12.07.2007 року було укладено договір іпотеки квартири /Договір 2/ по умовам якого відповідач [PERSON] передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань по кредитному договору, заборгованість по якому станом на 25.04.2013 року складає 262009,39 грн. Банк відповідно ст.ст. 525, 611, 1050 ЦК України має право вимагати термін повернення кредиту таким що настав. В зв'язку з невиконанням вимог, не повернення кредиту та не виконання всіх зобов'язань в термін - відповідно до ст.35 Закону України "Про іпотеку", ст.590 ЦК України Банк має право та вимагає звернути стягнення на заставлене майно згідно рішення суду. Надання Банку права управління, доступу до об'єкта іпотеки, права його продажу від свого імені, встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки, стягнення судових витрат. Позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки, що належить [PERSON] на праві власності - квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м. для погашення заборгованості по кредитному договору №KRT0GА00150861 від 12.07.2007 року в сумі 262009,39 грн. станом на 25.04.2013 р., шляхом продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» вказаного предмету іпотеки, з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності , з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки, та виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають у [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 12.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір № KRT0GA00150861, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 66000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року - а.с.12-13. [PERSON] взяті на себе зобов'язання передбачені Договором по поверненню кредиту, процентів за користування кредитом, які нараховуються щомісяця, штрафних санкцій у встановлені строки не виконує, має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 262009,39 станом на 25.04.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості - а.с.7-8. З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредиту з відповідачем [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено 12.07.2007 року договір іпотеки квартири, за умовами якого відповідач передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки - а.с.14-16. Згідно листа № 30.1.0.0/2-923 від 07.03.2013 року та реєстру поштових відправок від 20.03.2013 року, [PERSON] повідомлялася про добровільне звільнення квартири [ADDRESS] в тридцяти денний строк-9,10,11. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Не повернення кредиту та не виконання всіх зобов'язань в термін - відповідно до кредитного договору, договору іпотеки та ст.ст.12, 35 Закону України «Про іпотеку» строк повернення кредиту визнається таким що настав, Банк має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, на тридцять перший день, яке на розсуд Банку може бути здійснене на підставі рішення суду. При чому Банк як іпотекодержатель самостійно обирає способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 589, 590 ч. 1, 2 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки відповідач не виконує умови договору, суд вважає необхідним звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., забезпечене іпотекою, шляхом продажу Банком предмета іпотеки від свого імені будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу, згідно ст.8 Закону України «Про іпотеку», передавши вказану нерухомість в управління Банку на період його реалізації, надавши право Банку на безперешкодний доступ до об'єкта іпотеки з метою його продажу. Відповідно до ст.109 ЖК України та ст.ст.39,40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, квартира в якій вона проживає передано в іпотеку, та на неї, згідно рішення суду звернено стягнення, на вимогу позивача про добровільне звільнення житлового приміщення [PERSON] не відреагувала належним чином і не звільнила у добровільному порядку квартиру та не подала заяву про зняття з реєстраційного обліку, тому суд вважає необхідним виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] задовольнивши позов частково. Щодо вимоги Банку про виселення інших осіб, які зареєстровані та проживають у [ADDRESS], суд вважає необхідним відмовити, оскільки в позові не вказані прізвища осіб яких необхідно виселити, вони не є відповідачами по справі і не несуть зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки, які укладені між Банком та відповідачем [PERSON] При частковому задоволенні позову, згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь Банку судові витрати сплачені Банком при зверненні до суду - судовий збір в сумі 2734,79 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.525, 526, 611, 589-591 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 35, 38 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України,

Outcome: partial