Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу - [PERSON], про визначення частки у спільному сумісному майні, посилаючись на те, що [INFO] р. померла його мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить її частка квартири [ADDRESS]. У визначений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], від якого отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що між співвласниками вищевказаної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, не визначені у встановленому законом порядку належні їм частки даної квартири. Тому, позивач просить суд визначити частку померлої [INFO] року [PERSON][ADDRESS] яка належала їй на праві спільної сумісної власності. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали та не заперечили проти його задоволення. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу - [PERSON] у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання він суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] р. померла мати позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1003, виданого 12.07.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася, відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина, в склад якої входить її частка квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло, посвідченого та виданого 04.04.1997 р. Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя, на підставі розпорядження від 28.03.1997 р. № 22296, встановлено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.1 ст.368 ЦК України встановлено, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної із них. Тобто, учасники не мають наперед визначених часток, є факт відсутності існування в об'єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Статтею 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому, при визначенні часток, суд виходить із засад рівності часток кожного співвласника, а тому 1/5 ідеальна частка квартири [ADDRESS], може бути визначена як спадкове майно після смерті [PERSON] Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статей 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що спадщину прийняв [PERSON], про що свідчить факт його звернення до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та оформлення своїх спадкових прав на частку квартири [ADDRESS]. 25.11.2013 р. приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що між співвласниками вищевказаної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, не визначені у встановленому законом порядку належні їм частки даної квартири. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача, і тому, слід визначити, що [PERSON], померлої [INFO] р., належала на праві спільної сумісної власності 1/5 ідеальної частки квартири [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved