Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

10 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 24 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], 2007 року народження, в розмірі 30 відсотків заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. На той час позивач перебував на обліку у центрі зайнятості. Вказаний розмір аліментів не відповідає матеріальному становищу позивача та негативно впливає на його матеріальне утримання та утримання членів його сім'ї. З 2002 року позивач постійної роботи немає, працює сезонно, проживає в сім'ї своєї цивільної дружини, з якою у них є спільна дочка, [INFO], і мати дитини не працює. Тому позивач просить зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів і присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] просила суд вирішити справу відповідно до вимог закону. Вона суду пояснила, що останній раз позивач бачив їхнього сина [PERSON], [INFO], коли дитині виповнився один рік. Крім того, аліменти за рішенням суду 2008 року, яке звернуто нею до примусового виконання, батько дитини систематично не сплачує і на даний час заборгованість відповідача становить приблизно 1400 грн. Вказані обставини позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому в силу вимог ст. 141 цього кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 24 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.10.2008 року, до досягнення дитиною повноліття. З копії виконавчого листа, виданого Шацьким районним судом Волинської області у вказаній справі, вбачається, що рішення суду набрало законної сили 06 січня 2009 року і звернуто відповідачем до примусового виконання. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Стаття 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З позову вбачається, що позивач фактично просить суд визначити розмір аліментів, які він сплачує згідно з рішенням суду у частці від доходу, у твердій грошовій сумі і зменшити аліменти до розміру, меншого, ніж визначений ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим позивач в судовому засіданні пояснив, що він є здоровим, працездатним, на даний час працює сезонно. Причину заборгованості зі сплати аліментів на утримання спільного з відповідачем сина він пояснив тим, що має на утриманні ще одну дитину, мати якої не працює. Інших непрацездатних членів сім'ї на його утриманні немає. Як убачається з наданого позивачем свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 12 листопада 2012 року Глухівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, дитина народилася [INFO] і батьком дитини є позивач [PERSON] (а.с. 5). Проте суду не надано доказів, що батько дитини проживає разом із нею і бере участь в її утриманні. Отже на підставі викладеного суд дійшов висновку, що за відсутності обставин, які мають істотне значення, підстав для задоволення вимоги позивача про зміну виду та зменшення аліментів до розміру меншого, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, немає. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed