overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, і свої вимоги мотивує тим, що вона 15 червня 2010 року розірвала шлюб з [PERSON] - відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він періодично працює у приватних підприємців та виїжджає на заробітки до Росії, тому проконтролювати його заробіток неможливо, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на утримання його дитини, до зміни його матеріального становища. Позивачка позов підтримала повністю, справу просила розглянути без її участі (а.с.18). Відповідач позов визнав частково, мотивуючи тим, що дійсно він не працевлаштований, але інколи працює у приватних осіб та отримує незначний заробіток, що унеможливлює регулярно сплачувати аліменти на утримання його дитини, але він допомагає дитині шляхом покупок деяких продуктів харчування та одягу, та зважаючи на заявлений позов він згоден виплачувати аліменти по 350 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, який згоден сплачувати аліменти в розмірі 350 грн., дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір визначених судом аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с.4). Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої дитини,який в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, періодично працює у приватних осіб, має дохід, який проконтролювати не можливо, тому при таких обставинах дійсно з нього необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Що стосується розміру аліментів, то суд її встановлює в 350 грн. щомісячно, при цьому враховуючи, що такий розмір відповідає чинному законодавству, відповідач інколи працює у приватних осіб за місцем свого проживання та згоден сплачувати вказаний розмір аліментів та буде відповідати інтересам дитини. Розмір визначених аліментів підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПП «ГПК Потенціал» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за затримку виплати зарплати і відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.10.2008 року по 02.01.2009 року він працював робітником підземної шахтної спеціальності на приватному підприємстві ГПК «Потенціал». При розрахунку в день звільнення йому в порушення ст. 116 КЗпП України, не виплатили заробітну плату за відпрацьований час в сумі 11960,00 грн.. Також до дня звернення до суду з ним не проведений повний розрахунок, у зв'язку з чим вважав, що відповідач повинен сплатити йому середню заробітну плату за період вимушеного прогулу. Крім того, вважав, що неправомірними діями керівництва підприємства йому заподіяні моральні та фізичні страждання, які полягають у тому, що у зв'язку з тим, що йому не виплачувалась заробітна плата він не мав можливості нормально існувати, харчуватись та покупати необхідні для життя речі. Просив суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку, компенсацію за затримку виплати заробітної плати та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 20 лютого 2012 року позов [PERSON] до приватного підприємства «ГПК Потенціал» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за затримку виплати зарплати і відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства ГПК «Потенціал» на користь [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 11960,00 грн. (одинадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн. 00 коп.), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 212163,66 грн. (двісті дванадцять тисяч сто шістдесят три грн. 66 коп.), заподіяну моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.), а всього 225123,66 грн. (двісті двадцять п'ять тисяч сто двадцять три грн. 66 коп.), також вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову, відмовлено. З вказаним заочним рішенням не погодилось приватне підприємство «ГПК Потенціал» та оскаржило його в апеляційному порядку, так як вважає, що воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх позовних вимог апелянт посилається на невиконання вимог ст.ст. 27, 74-76, 224, 227 ЦПК України, тобто на думку апелянта, порушено процесуальний порядок заочного судового розгляду справи судом. Крім того, апелянт зазначає, що заробітна плата позивачу була повністю виплачена, 03.02.2009 року була порушена кримінальна справа, але 12.04.2009 року після того, як заробітна плата була виплачена у повному обсязі, суддя Київського районного суду м. Донецька припинила кримінальну справу,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. З червня 2013 року проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительки, пояснила, що примирення з відповідачем буде суперечити інтересам позивачки, а тому є неможливим, просила розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер. Відповідач до суду не з'явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій останній просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 20 жовтня 2007 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 3706 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 25.05.2012 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось і 01 березня 2013 року, тобто ще до народження дитини, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин вони з відповідачем мешкають окремо один від одного, загального бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. В зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини у добровідльному порядку, вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання сина у встановленому законом порядку. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає їй матеріальної допомоги, хоча вона до нього зверталася за допомогою неодноразово. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходитлись в зареєстрованому шлюбі з 25.05.2012 року по 01.03.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 141, свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 20. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 561. Позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ «Інфо-Ком» від 06.09.2013 року та довідкою УПСЗН Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради від 17.10.2013 року про отримання допомоги. Відповідач працює керівником підрозділу ТОВ "Нова Пошта", але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2011 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає їй матеріальної допомоги, хоча вона до нього зверталася за допомогою неодноразово. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 537. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 537. Позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за донькою, яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, що визнається сторонами по справі. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 14.07.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON]-[INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково в сумі 15%. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах. В них народилася дочка [PERSON]-[INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом з врахуванням матеріального становища обох сторін. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, інших дітей на утриманні не має, тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягаючими задоволенню відповідно до діючого законодавства. Посилання відповідача на утримання з його заробітної плати коштів на погашення кредиту судом до уваги не береться, оскільки дані кредити брались ним не на користь сім»ї. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні рішення суду у повному обсязі, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Складання рішення у повному обсязі відкласти на п'ять днів. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання з ним шлюбу, в якому вказала, що з 18 серпня 2007 р. між нею - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Кіровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Донецьку було зареєстровано шлюб та зроблено актовий запис № 645. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Від шлюбу позивачки з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В позовній заяві позивачка [PERSON] вказала, що на протязі 6 років сумісного проживання позивач з відповідачем не могли знайти спільного взаєморозуміння, вирішуючи всі питання в основному шляхом сімейних сварок. Особливо це участилось в останній час, що і призвело до ускладнення взаємостосунків. Як сім'я вони вже багато часу не проживають разом, спільний бюджет не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б моїм інтересам та інтересам дитини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність та про задоволення позову, оскільки вони за наданий судом строк на примирення не примирились. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно приєднаного до матеріалів справи свідоцтва про шлюб, 18 серпня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Укладення шлюбу зареєстровано Кіровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Донецьку було зареєстровано шлюб та зроблено актовий запис № 645 /а.с.3/. До матеріалів справи також приєднана к/копія свідоцтва про народження, з якої вбачається, що сторони мають сумісну дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою, що підтверджується доданою до справи довідкою комунального підприємства /а.с.23 /. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час сумісно не проживають, на примирення не згодні, за наданий судом час не примирились, у відповідача склалася нова сім'я, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. На підставі ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у них [INFO] року народився син - [PERSON], що мешкає разом з позивачкою. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя виявилось невдалим. Через несумісність характерів, виникали сварки. Такі відносини призвели до втрати почуттів один до одного. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 167. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

Представник позивача - « Приват-Банк» звернувся в суд із позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № HEXRRТ 00121372 від 22.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7055,76 гривень під 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом по умовам надання кредиту «розстрочка». Відповідно до умов укладеного договору, на підставі заяви позичальника, погоджених умов надання банківських послуг та правил користування кредитом боржник неналежно виконав умови договору, маючи заборгованість за кредитом, за несплаченими процентами, комісійними, а також пені за несвоєчасне виконання договору з нарахуванням штрафу, що складає загальну суму 16307,91 гривень. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] дійсно станом на 30.10.2013 року має заборгованість 16307,91 гривень, яка складається : - 4116,67 гривень - заборгованість за кредитом; - 2,76 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 10935,72 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; - 500 гривень - штраф ( фіксована частина ); - 752,76 гривень - штраф ( процентна складова). Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить суд стягнути з відповідача у примусовому порядку заборгованість за кредитним договором в сумі гривень та судові витрати у розмірі 278,16 гривень судовий збір, постановивши заочне рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причини неявки до суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 23.09.2008 року був укладений кредитний договір, умови якого відповідачем не виконано, у зв'язку з чим виникла заборгованість 16307,91 гривень по сумі кредиту та нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту за кредитним договором № HEXRRТ 00121372 від 22.06.2008 року відповідачем, який дійсно отримав кредит у розмірі 7055,76 гривень для сплати розстрочки. Відповідно до наданого розрахунку до позовної заяви, борг відповідача перед позивачем дійсно складає всього 16307,91 гривень. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, тому позов є обгрунтованим. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо причини його неявки визнані неповажними. За таких обставин, суд вважає за необхідне постановити заочне рішення суду.

Outcome: approved