Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-09 00:00:00

29 серпня 2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 15.11.2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, шлюбні стосунки повністю припинені, а тому просив розірвати між ними шлюб. Також просив визначити місце проживання їх спільної малолітньої доньки з ним,оскільки відповідач не створила належні умови для виховання, розвитку та проживання дитини, не здійснює за нею належного догляду і не займається вихованням дитини. Позивач в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] (на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги) позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що відповідач не займається вихованням дитини, не здійснює догляд за нею, позивачем створені кращі умови для нормального виховання, розвитку та проживання дитини, донька є його єдиною дитиною, а тому її місце проживання слід визначити з батьком. Відповідач позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Окрім малолітньої [PERSON], вона має ще трьох неповнолітніх дітей та матір - інваліда, з якими вона проживає у придбаному нею та її матір’ю будинку.Батьком дворічної донька [PERSON] є позивач, вона не заперечує проти участі у виховані доньки позивачем та спілкування з ним, але вважає, що дитини повинна проживати з нею, оскільки нею створені всі належні умови для догляду за нею та її виховання. Представник служби у справах дітей Березнегуватської районної державної адміністрації (за довіреністю) надав висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] Суду пояснив, що дитина відповідно до проведених ним обстежень умов проживання обох батьків повинна проживати з матір’ю. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що було складено відповідний актовий запис № 13 ( а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І – ФП №190576 виданого 08 листопада 2011 року, виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що було складено відповідний актовий запис № 19. Сторони майже півтора року проживають окремо, шлюбно - сімейні відносини між ними фактично припинені. Причиною розпаду їх сім’ї є відсутність взаєморозуміння, поновлювати шлюбні стосунки сторони не бажають. Тобто сім’я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Після фактичного припинення шлюбних відносин малолітня дитина залишилась проживати з матір’ю у с.Висунськ Березнегуватського району, яка окрім неї має трьох неповнолітніх дітей та доглядає за матір’ю – інвалідом, про що свідчать власні пояснення відповідача та довідка виконавчого комітету Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 10.04.2013 року (а.с.12) Позивач повернувся до смт.Березнегувате, де проживає [INFO] разом зі своєю матір’ю та племінницею ( а.с.13). Відповідач не перешкоджала йому спілкуватися з дитиною, малолітня [PERSON] по декілька тижнів проживала у батька. Але, оскільки стосунки між сторонами не доброзичливі, між ними не досягнуто згоди щодо місця проживання їх малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов’язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини стан її здоров’я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до наданих позивачем характеристик Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.14) та депутата Березнегуватської селищної ради (а.с.15) позивач за місцем свого проживання характеризується позитивно, веде звичайний спосіб життя, шкідливих звичок не має. Але з акту обстеження житлово – побутових умов проживання сім’ї позивача від 16 липня 2013 року, убачається, що він не є власником зазначеного будинку, незважаючи на більшу кількість кімнат у будинку ніж у відповідача, до будинку припинене газопостачання, мається тільки пічне опалення. Крім цього, з пояснень самого позивача він не здобув повну середню освіту, закінчив 6 класів загально – освітньої школи,оскільки вимушений був допомагати по господарству, заготовлювати дрова для опалення будинку. Постійного місця роботи позивач не має, в пошуках роботи вимушений виїжджати на тривалий час за межі місця проживання, відповідно не має постійного доходу, про що свідчать його пояснення про те, що він мав заборгованість по сплаті аліментів на дитину. За висновком служби у справах дітей Березнегуватської райдержадміністрації від 17 вересня 2013 року доцільним є проживання малолітньої дитини разом з її матір’ю, відповідачем по справі (а.с.22). Згідно висновку, будинок відповідача перебуває у належному стані, її діти доглянуті, забезпечені одягом, харчуванням, предметами необхідними для їх всебічного розвитку, під соціальним супроводом та на обліку у службі у справах дітей родина відповідачки не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються також показами свідка [PERSON], актом обстеження родини [PERSON] складеного депутатом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.35), характеристикою Висунської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів від 17.09.2013 року, з яких вбачається що діти відповідача відвідують школу та дошкільні навчальні заклади, гуртки, тобто зазначене свідчить, що відповідач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов’язків, як щодо малолітньої [PERSON] так і до інших своїх дітей. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо того, що відповідач негативно характеризується за місцем проживання, схильна до правопорушень, не займається доглядом та вихованням дитини оскільки вони спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні, показаннями свідків [PERSON], представника служби у справах дітей Березнегуватської райдержадміністрації [PERSON] Також суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON], які є близькими родичами позивача та перебувають у конфлікті з відповідачкою. Тобто жодних доказів які б свідчили про неналежне виконання відповідачкою своїх материнських обов’язків, недбале ставлення до доньки та негативний вплив на її особистість немає. Відповідно до положення принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року – малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена з матір’ю, тому суд оцінивши докази як кожен окремо так і всі в сукупності приходить до висновку, що відсутні такі виняткові обставини, за яких малолітня дівчинка має бути розлучена зі своєю матір’ю, тому позовні вимоги позивача, щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з ним, не підлягають задоволенню.

Outcome: partial