Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-28 00:00:00

В лютому 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що залишилися після смерті його матері - [PERSON], померлої [INFO]. В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача - [PERSON] послалася на наступне. В [INFO] у віці 73 років померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] на майно, що їй належало, правовстановлюючі документи не оформила і заповіту не склала, інших спадкоємців, крім позивача, в неї не залишилося. З питання оформлення спадщини [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що на спадковий житловий будинок та земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність цього майна на праві власності [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Представник відповідача - Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутністю представника сільської ради /а. с. 57/. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Судом установлено, що наказом радгоспу «Одеський» с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області від 13.09.1989 року за №119п робочій радгоспу «Одеський» [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0.20 га для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] /а.с.41/. Згідно запису у погосподарській книзі Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №19, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], [INFO], (померлої [INFO]) на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], де вона проживала і була зареєстрована до дня своєї смерті. Земельна ділянка площею 0.19 га знаходиться у користуванні, державний акт на землю не видавався /а.с.13,14,15,40/. З довідки виконкому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 21.12.2012 року убачається, що разом з [PERSON] по [ADDRESS] постійно проживав і був зареєстрований її син - [PERSON], [INFO], разом зі своєю сім'єю /а.с.42/. [INFO] у віці 73 роки [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за № 15 /а. с. 17/. Згідно копії технічного паспорта, виготовленого Комінтернівським РБТІ 10.04.2013 року на житловий будинок [ADDRESS], власником якого значиться [PERSON], підтверджується, що за вищезазначеною адресою знаходиться житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, 1960 року забудови, інвентаризаційна вартість якого становить - 115 875 гривень /а. с. 60-64/. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], де у графі «батьки» російською мовою записано - мати «[PERSON]» /а. с. 39/. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №33 до майна померлої [INFO] [PERSON], спадкова справа відкрита 26.12.2012 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за заявою спадкоємця першої черги [PERSON] від 05.07.2012 року про прийняття спадщини /а. с. 36/. Листом приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу від 26.12.2012 року, [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало його матері [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з тим, що на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: [ADDRESS], відсутні правовстановлюючі документи і рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання /а.с.49-50/. Пунктом 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року та нормативно-правовими актами виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права, записи у погосподарських книгах органів місцевого самоврядування визнавалися такими, що підтверджують право приватної власності на житлові будинки. Вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування на присадибну земельну ділянку задоволенню не підлягає, оскільки при житті [PERSON] не набула на цю земельну ділянку право приватної власності. У п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З урахуванням викладеного вище, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, надавши відповідну оцінку доказам, наданим позивачем, суд позов задовольняє частково. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, і

Outcome: partial