Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 11.05.1991 року було зареєстровано шлюб, проте шлюбні стосунки між ними не склалися через його небажання мати сім'ю, вести спільне господарство та постійні сварки. На початку 1992 року відповідач [PERSON] поїхав до своєї матері в м. Душанбе і з того часу вони не проживали однією сім'єю, не вели спільного господарство та про місце його знаходження їй не відомо. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2003 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім, а в подальшому шлюб між ними було розірвано, про що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу № 306 від 16.05.2003 року, складений відділом РАЦС Богунського РУЮ м. Житомира. Починаючи з 1992 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON] та від спільного проживання з ним [INFO] народила сина [PERSON]. Але оскільки на час народження сина вона перебувала в шлюбі з [PERSON], тому батьком дитини був записаний саме він, хоча справжнім батьком її сина є відповідач [PERSON], якого її син визнає його своїм батьком, а той у свою чергу піклується за нього, бере участь у його вихованні, а також вони проживають однією сім'єю. Тому позивач просить визнати [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON]; виключити з актового запису про народження [PERSON] № 1323 від 25.06.1997 року, складеного відділом РАЦС Житомирського МУЮ відомості про батька; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 1323 від 25.06.1997 року, складеного відділом РАЦС Житомирського МУЮ, вказавши в графі «відомості про батька» - [PERSON], [INFO], громадянин України; змінити в актовому записі про народження [PERSON] № 1323 від 25.06.1997 року, складеного відділом РАЦС Житомирського МУЮ прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві та пояснила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем [PERSON] вона з 1992 року проживає однією сім'єю з відповідачем [PERSON] Представником позивача у судовому засіданні вимоги позову були підтримані. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином оголошенням у пресі, причини неявки до суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, вказавши, що він є батьком неповнолітнього [PERSON], який народився під час спільного проживання з позивачем. Представник відповідача відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, її представника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Статтею 138 СК України передбачено право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка. Цією статтею визначено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], про що Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 25.06.1997 року зроблено актовий запис за № 1323 та згідно свідоцтва про народження дитини її батьками вказані відповідач [PERSON] та позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.06.1997 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.05.2013 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] віддлом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського МУЮ у Житомирській області 11.05.1991 року зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 926. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 02.04.2003 року визнано безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця м. Волгоград. Як убачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 23.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського МУЮ у Житомирській області, 16.05.2003 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що з 1992 року позивач проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON], який є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] Показання допитаного свідка підтверджують пояснення позивача, узгоджуються з іншими доказами, не викликають сумніву у їх правдивості, є послідовними та вважається судом достовірним доказом, тому суд приймає їх до уваги. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечуючи своє батьківство відносно неповнолітнього [PERSON], і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому визнання позову приймається судом, а також враховуючи, що досліджені судом докази підтверджують факт того, що після припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON], з яким позивач перебувала у шлюбі, з 1992 року позивач проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON] та у період їхнього спільного проживання у позивача народився син [PERSON], тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 138 СК України, ст. ст. 3, 6, 10, 11, 15, 60, 61, 169, 174, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved