Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, вказавши в ньому, що з 1957 року до 19 липня 1978 вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Після розірвання шлюбу її прізвище стало Кожокарь. Вказує, що з моменту розірвання шлюбу та по серпень 1986 року вони з [PERSON] підтримували фактичні шлюбні стосунки, проживали однією сім'єю в будинку № 82-а, що по вул. Заставнянській в м. Чернівці, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, виховували дітей разом будували будинок, що по вулиці Заставнянській, 186а. Розлучення носило виключно формальний характер, оскільки під час шлюбу в них народилося четверо дітей, то для того, щоб отримувати допомогу на їхнє утримання необхідно було розірвати шлюб. В кінці літа 1986 року їх стосунки із [PERSON] різко зіпсувались, тому вона вимушена була залишити будинок й переїхати проживати в інше місце. 20 листопада 1986 року вона вийшла заміж за [PERSON] та проживала разом із ним в будинку матері, але 13 травня 2002 року шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу її прізвище залишилось Мелнек. 16 лютого 2012 року, [PERSON] помер, відкрита спадкова справа № 2/2012 року після смерті [PERSON] в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняли: донька [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], батько яких [PERSON] помер 13.03.2010 року. В даний час вона проживає у доньки [PERSON] в однокімнатному аварійному дерев'яному будинку № 9 по вул. Іванківській без будь-яких зручностей, в будинку відсутнє центральне отопления, не має природного газу, будинок не облаштований водопостачанням та перебуває в аварійному стані. Спадковим майном після смерті [PERSON] є житловий будинок, який складається із двох кімнат загальної площі 81,50 кв. м та житлової площі 33,90 кв. м та знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Заставнянська, № 186-а, самовільне будівництво якого було розпочато в 1980 році, а фактично закінчено 1986 році, тобто за час фактичних шлюбних стосунків із [PERSON] за їх спільні кошти та сили. Але в силу різних обставин зданий в експлуатацію лише в 2005 році. 25 липня 2012 року на сімейних зборах вона попросила своїх синів та онуків -відповідачів по справі дозволити їй проживати в будинку, що по вулиці Заставнянській, 186-а, м. Чернівці оскільки даний будинок вона разом із покійним [PERSON] будувала та не має де проживати на старості років, а всі відповідачі мають житло, але дане прохання було сприйнято бурхливо, воно не сподобалося синам, онукам, між ними виник конфлікт. З даного приводу вона зверталась в Шевченківський РВ УМВС України в Чернівецькій області та відносно синів [PERSON] та [PERSON] було застосовано офіційне застереження про неприпустимість учинення насильства в сім'ї від 03.02.2013 року. Крім того, в травні 2001 році вона разом із [PERSON], подарували сину [PERSON] будинок № 82а по вул. Заставнянській в м. Чернівці. Обом синам [PERSON] та [PERSON] її колишній чоловік допоміг отримати земельні ділянки для будівництва, які знаходяться за адресами: м. Чернівці вул. Заставнянська, 82б та м. Чернівці вул. Онезька, 19, що підтверджується витягом з рішення № 89 від 28.03.89 року та рішенням № 472/23 від 18.12.90 року та вони допомагали в будівництві синам. Зазначає, що її сини та онуки категорично заперечують будь-яке її відношення до спірного будинку. Вона з дозволу своєї доньки [PERSON], яка є також спадкоємцем першої черги, намагалась до вирішення питання прийняття всіма спадкоємцями спадщини - будинку, що по вулиці Заставнянська, буд 186-а, заселитись, але її сини та онуки категорично заперечують проти цього. Той факт, що вони з відповідачем з жовтня 1977 року (з часу розірвання шлюбу) та по серпень 1986 року проживали однією сім'єю без шлюбу підтверджується тим, що 31 липня 1981 року вони робили разом весілля сину [PERSON] та 24 липня 1982 року разом робили весілля доньці [PERSON]. Факт спільного проживання разом також підтверджується довідкою-випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку № 1167 від 30.06.1986 року та довідкою № 795 від 14.03.2013 року в якій чітко вказано, що вона була зареєстрована за адресою [INFO] з 17.04.1989 року по 18.03.1989 року, також в цьому будинку був зареєстрований [PERSON] з 18.03.1959 року по 22.07.2005 року . Так як вони разом будували будинок № 186-а по вул. Заставнянській в м. Чернівці та його будівництво було завершено до 1986 року, але в експлуатацію він був зданий у 2005 році, що підтверджується актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку від 09 червня 2005 року й лише 05 липня 2005 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON], тому їй необхідне фактичне визнання шлюбних стосунків для визнання права власності на майно, яке було спільною сумісною власністю. За час спільного проживання та за час будівництва будинку ними за спільні кошти придбано всі необхідні матеріали та меблі, що підтверджується копіями чеків та накладних, які збереглися. Доказом того, що вони разом проживали з [PERSON] як одна сім'я та разом будували будинок, що по вул. Заставнянській , 186-а, є довідка виписка з домової книги про склад сім'ї та прописку № 1167 від 30.06.1986 року та довідка КЖРЕП-6 № 795 від 14.03.2013 року, в якій чітко, що вони з покійним разом проживали за адресою: [INFO] з 1959 рік по 1989 р.. Просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю з жовтня 1977 року по серпень 1986 року без реєстрації шлюбу. Визнати за нею, [PERSON], право спільної часткової власності на 1/2 частки будинковолодіння № 186-а, що знаходиться за адресою м. Чернівці по вул. Заставнянській. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві, крім цього позивачка відхилила пропозицію відповідачів проживати в спірному будинку без визнання за нею права власності та пояснила, що наполягає на визнанні за нею права власності на ? частину будинку. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та пояснила , що дійсно є донькою позивачки та [PERSON] і що дійсно батьки проживали однією сімєю до 1986 року і разом будували будинок по вул. Заставнянській, 186а в м. Чернівці Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представники позовні вимоги не визнали та пояснили, що обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами. Заперечуючи позовні вимоги відповідачі вказують на те, що шлюб між їх батьками був реально розірваний в жовтні 1977 року і з того часу ніяких шлюбних відносин між ними не існувало і не могло існувати, так як їх мати через декілька місяців після розірвання шлюбу стала проживати з [PERSON], з яким зареєструвала шлюб в 1986 році і проживає з ним до цього часу. Крім цього пояснили, що їх батько [PERSON] після офіційного розірвання шлюбу з матірю самостійно без її участі тривалий час будував спірний будинок, що можуть підтвердити свідки. Через неможливість проживати в [INFO] з позивачкою після розірвання шлюбу [PERSON] фактично проживав окремо від неї в старому будинку № 186 по вул. Заставнянській і будував будинок № 186а. Вважають, що право власності на спірний житловий будинок [PERSON], набув після здачі в експлуатацію зазначеного будинку і відповідної державної реєстрації спірного будинку в 2005 році, позивачка ніякого відношення до спірного будинку не має. Крім цього, позивачка при житті [PERSON] жодного разу не пред'являла претензій щодо будинку № 186-а по вул. Заставнянській м. Чернівці . Твердження позивачки про спільну організацію та святкування весіль 31.07.1981 р. [PERSON] та 24.07.1982 р. [PERSON], якими нібито підтверджується спільне проживання однією сім'єю позивачки та [PERSON], також є надуманим, так як розірвання шлюбу не припиняє виконання батьківських обов'язків. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 16 лютого 2012 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-МИ № 111389 від 17 вересня 2012 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинку № 186а по вул.. Заставнянській в м. Чернівці, який належав йому особисто, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 05.07.2005 року. Спадкоємцями за законом 1-шої черги після його смерті є троє дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє онуків [PERSON], та [PERSON] Позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з покійним [PERSON] до 19 липня 1978 року, що підтверджується копією свідоцтв про розірвання між ними шлюбу та після цього позивачка набула дівоче прізвище Кожокарь. З 1986 року по 2002 рік позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст..74 КпСШ України якщо жінка та чоловіку проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для застосування зазначених наслідків до прав та обовязків подружжя на майно, що їм належить, фактичному подружжю необхідно довести наявність співжиття, спільного господарства, прояву подружніх відносин перед третіми особами (тощо). Дослідивши в судовому засіданні всі надані сторонами докази, суд дійшов висновку, про відсутність належних і допустимих доказів, які б стверджували факт сумісного проживання після розірвання шлюбу в 1977 році позивачки [PERSON] та покійного [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON] сусіди покійного [PERSON], [PERSON], [PERSON] свати позивачки, [PERSON] рідний брат покійного [PERSON] , [PERSON] дружина [PERSON], [PERSON] рідна сестра позивачки, зазначили, що після розірвання шлюбу в 1977 році [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, не вели спільного господарства, не будували разом будинок № 186а по вул.. Застаавнянській в м. Чернівці, що через декілька місяців після розірвання шлюбу [PERSON] перейшла проживати до свого другого чоловіка [PERSON], з яким пізніше вже в 1986 році зареєструвала шлюб. Свідок [PERSON] - колишній чоловік відповідачки [PERSON] та свідок [PERSON] - знайома позивачки, пояснили, що позивачка проживала разом з [PERSON] до 1986 року, Як вбачається з копії рішення Ленінського народного суду м. Чернівці від 28 листопада 1977 року позивачка та покійний [PERSON] після розірвання шлюбу поділили житловий будинок № 82а по вул. Завнянській в м. Чернівці, і внаслідок цього поділу позивачка отримала 61/100 цього будинку у власність, а покійний [PERSON] отримав 39/100 цього ж будинку. Крім цього рішення Ленінського народного суду м. Чернівці від 4 жовтня 1977 року стягнуто з [PERSON] івановича аліменти на користь [PERSON] на утримання 4 неповнолітніх дітей. Зазначені докази стверджують той факт, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюбні і сімейні стосунки і хоча продовжували проживати і бути зареєстрованими в одному будинку, однак не проживали однією сімєю як чоловік та жінка без шлюбу. Факт реєстрації позивачки за адресою Заставнянська, 82а в м. Чернівці до 03.01.1989 року суд не може розцінювати як доказ її проживання однією сімєю з [PERSON], так як з 1986 року вона була одружена вже з іншим чоловіком, а крім цього допитані в судовому засіданні свідки спростували зазначену обставину. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі-споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна) якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації Як вбачається з копії акту прийняття будинку № 186а по вул.. Заставнянській в м. Чернівці в експлуатацію він був прийнятий тільки 9 червня 2005 року, так як будувався починаючи з 1980 року до 2000 року, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 липня 2005 року власником цього будинку [PERSON] став лише в липні 2005 року. Виходячи з вищенаведених доказів, суд вважає, що позивачкою [PERSON] не доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed