overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їх сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з дня реєстрації шлюбу відповідач покинув її, змінив місце проживання. За весь час відвідав сина лише двічі, участі у його вихованні не приймає, матеріально не забезпечує. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в своїй письмовій заяві просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник Служби у справах дітей Ярмолинецької райдержадміністрації Хмельницької області в судове засідання не прибув, надіслав до суду Висновок органу опіки та піклування Солобковецької сільської ради, в якому зазначено про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 07.11.2006 року Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області. З висновку Служби у справах дітей Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що останній ухиляється від виховання дитини. Так, [PERSON] проживає в [ADDRESS], а дитина на даний час проживає разом з матір'ю. Батько сина не відвідує, його життям та здоров'ям не цікавиться, матеріально не підтримує. За свідченнями сусідів з дня народження сина відвідав його лише один раз. Вказані у висновку підстави позбавлення [PERSON] батьківських прав знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та додатково підтверджуються довідкою Солобковецької сільської ради №566 від 26.07.2013 року, довідкою з Хмельницького дошкільного навчального закладу №56 «Боровичок» №22 від 04.07.2013 року, Актом обстеження умов проживання дитини від 21.03.2013 року та довідкою про склад сім'ї позивачки №296 від 21.03.2013 року. Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, також враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

11 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В заяві зазначено, що 26.08.1989 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Причиною розпаду сім'ї позивачка вважає те, що вона з відповідачем не зійшлась характером та мають різні погляди на життя. Внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Сумісне життя припинилось з 2013 року. Спільне господарство з відповідачем не ведеться. При таких обставинах збереження сім"ї позивач вважає не можливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач була відсутня хоча належним чином та своєчасно повідомлена про день час та місце судового розгляду справи, проте від неї до суду надійшов лист, згідно змісту якого [PERSON] позов підтримує та вимагає розгляд справи проводити за її відсутності, крім того не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні був відсутній, хоча належним чином повідомлений про день час та місце судового розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки - виклику. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.08.1989 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.08.1989 року, видане Ков'ягівською сільською радою Валківського району Харківській області ( а.с 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, подальше сумісне подружнє життя їх з відповідачем не можливе та суперечить її інтересам, адже в сім'ї виникають сварки та непорозуміння. Відповідно до поданої заяви, [PERSON] не має жодного заперечення проти розірвання шлюбу з відповідачем. Всі ці обставини свідчать про небажання позивача надалі мешкати однією сім'єю з відповідачем. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб на даний час носить формальний характер і повинен бути розірваний. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про зняття арешту з належної йому ? частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначає, що на даний момент відпала необхідність у арешті, як заході забезпечення належного виконання рішення суду, оскільки заборгованість по аліментах він повністю погасив. У судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримала з мотивів викладених у позові і просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Згідно з виконавчим листом № 2-4186, виданим 08 серпня 2006 року Тернопільським міським судом Тернопільської області із [PERSON] в користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 14 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 13 липня 2006 року. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції серії ВП № 2345488 від 21 серпня 2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на 14 частину квартири [ADDRESS], що належить позивачу та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна в межах суми боргу. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших, ніж передбачені частинами 1-4 цієї статті, випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З розрахунку заборгованості по аліментах здійсненого головним державним виконавцем Драпак Г.В. та затвердженого 23 грудня 2013 року начальником відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції станом на 01 грудня 2013 року вбачається, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа № 2-4186/2006. Таким чином, судом установлено, що у позивача відсутні інші, відмінні від судового, механізми для зняття арешту з зазначеного майна, а таке право у нього виникло в зв'язку з добровільним виконання рішення суду та відсутністю заборгованості в результаті вчинення таких дій.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 02.03.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №64074/06/К4, за умовами якого [PERSON] одержав грошові кошти в сумі 14000,00грн строком на 24 місяці з 02.03.2012 року по 02.03.2014 року зі сплатою 24% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. Банк свої зобов»язаня виконав належним чином, про що свідчать меморіальні ордери. Відповідач в свою чергу в порушення умов договору кредиту станом на 28.10.2013 року допустив заборгованість на загальну суму 10 143,63грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні не з"явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судовому засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки в судове засідання не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.03.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №64074/06/К4, за умовами якого [PERSON] одержав грошові кошти в сумі 14000,00грн строком на 24 місяці з 02.03.2012 року по 02.03.2014 року зі сплатою 24% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. Банк свої зобов»язаня виконав належним чином, про що свідчать меморіальні ордери №№548, 549 від 02.03.2012 року відповідно на суми 12950,00грн та 1050,00грн. [PERSON] в порушення умов договору зобов"язання належним чином не виконав, в зв"язку із чим станом на 28.10.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 10143,63грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, з яких: 7587,00грн - сума боргу за кредитом, 1156,63грн - загальна сума боргу за відсотками, 1400,00грн - сума штрафу за порушення умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитор) зобов'язується надати гроші (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсоток. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності судом встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 10143,63грн, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивачка зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 1986 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 12 вересня 1986 року Чулаковською сільською радою Голопристанського району, актовий запис № 15. В даному шлюбі у сторін [INFO] народився [PERSON], а [INFO] [PERSON]. Дані обставини, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних поглядів на життя, між ними існують формальні шлюбні стосунки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із заявою, де зазначає, що 29.04.2003 року на його ім'я було видано державний акт серії ХС №? 088741 на право власності на земельну ділянку, площею 4,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. При видачі державного акту з невідомих йому причин було допущено помилку, а саме: його ім'я записано [PERSON] замість [PERSON]. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документа. У судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, подавши письмові заяви про визнання заявлених вимог та розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом установлено, що державний акт серії ХС №? 088741 на право власності на земельну ділянку, площею 4,69 га, виданий на ім?я [PERSON], належить [PERSON]. Це підтверджується показами представника заявника, копією державного акту на право власності на земельну ділянку та іншими матеріалами справи. Встановлення факту необхідно для захисту своїх майнових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON]. За життя померлому належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Крім неї інших спадкоємців не має. При зверненні до Чаплинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлим не проведено первісну реєстрацію права власності. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що за життя [PERSON] належав на праві власності житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Після смерті батька позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним та у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач від іншого шлюбу дітей не має. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, ухиляється від утримання дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні на задоволені позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, згідно якої відповідач позов визнав, та згоден на стягнення аліментів. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 4). Згідно наданої довідки з місця проживання на утриманні позивачки знаходиться неповнолітня дитина (а.с.2). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. Тому проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, аліменти іншим стягувачам не платить, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинили. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні на задоволені позову наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебули у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвоми про народження (а.с. 6). Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, про що свідчить копія рішення суду від 17.06.2013 року (а.с. 4). Згідно наданої довідки з місця проживання на утриманні позивачки знаходиться неповнолітня дитина (а.с.2). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. Тому проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків і дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, аліменти іншим стягувачам не платить, суд вважає, згідно ст.184 СК України, доцільним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved