Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-15 00:00:00

13 червня 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та встановлення порядку користування будинком з надвірними будівлями. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 листопада 1987 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON]. Від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. 02 червня 1990 року вони з [PERSON] придбали будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Сумська область, м. Білопілля, провул. Толбухіна, 10, який на праві власності зареєстрували за чоловіком. 19 травня 2009 року [PERSON] помер. Вона та її син [PERSON] як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. При видачі вказаних свідоцтв нотаріус незаконно збільшила долю відповідача у спадковому майні, видавши йому свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Білопілля Сумської області по провул. Толбухіна, 10, замість 1/4 частини, не врахувавши ту обставину, що даний будинок був придбаний під час подружнього життя із спадкодавцем, у звязку з чим їй належить 1/2 частина, а після смерті чоловіка відкрилася спадщина лише на 1/2 частину, на яку мають право вона та відповідач, тому кожному із них потрібно було видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового будинку. Крім цього, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідач створив її неможливі умови для користування будинком, не дозволяє їй користуватися надвірними будівлями, забороняє вести підсобне господарство. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати свідоцтво про право на спадщину за законом частково недійсним та встановити порядок користування будинком з надвірними будівлями, розташований за адресою: Сумська область, м. Білопілля, провул. Толбухіна, 10, виходячи з розрахунку, що відповідачу належить 1/4 його частина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, надіславши заяву про розгляд справи без участі нотаріуса. Заслухавши позивачку [PERSON], відповідача [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. За приписами ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо право на спадщину прийняло кілька спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до розяснень, які містяться в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» іншими підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним. Визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-БП №253611 [PERSON] народився 19 серпня 1986 року. Його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а. с. 27). У відповідності до свідоцтва про шлюб серії БП №000016, 14 листопада 1987 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори 02 червня 1990 року, зареєстрованого за №842, [PERSON] придбав житловий будинок з побутовими і господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Білопілля, вул. Толбухіна, 10, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв. м (а. с. 28-31). 19 травня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №113653 (а. с. 8). З наданої Білопільською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області спадкової справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер 19 травня 2009 року, заведена за заявами: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22-23). Відповідно до заяви позивачки [PERSON], поданої 06 жовтня 2010 року до Білопільської державної нотаріальної контори, остання на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує (а. с. 24). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРВ №260376, виданого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори 06 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1679, спадкоємцями майна [PERSON], [INFO], який помер 19 травня 2009 року, є його дружина [PERSON] на 1/2 частку та син [PERSON] на 1/2 частку. Спадщина, на яку у вказаних частках видано дане свідоцтво, складається з житлового будинку з прибудовою під №10, розташованого в м. Білопілля Сумської області, провул. Толбухіна (а. с. 9). Відповідно до реєстраційного посвідчення філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», за позивачкою, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку, розташованого в м. Білопілля Сумської області, провул. Толбухіна, 10 (а. с. 10). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 жовтня 2010 року Білопільською державною нотаріальною конторою з дотриманням вимог діючого цивільного законодавства, у звязку з чим підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним не вбачається, оскільки [PERSON] добровільно відмовилася від частки в спільному майні подружжя після смерті свого чоловіка [PERSON] Протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини заява про відмову від частки у спадщині, яка є спільним майном подружжя, позивачкою відкликана не була. В установленому законом порядку відмова від прийняття спадщини недійсною також не визнана. Доводи позивачки стосовно того, що відповідач перешкоджає їй вільно користуватися спадковим майном всупереч ст. 60 ЦПК України також нічим не підтверджені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним. Позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення порядку користування будинком з надвірними будівлями, розташованими в м. Білопілля Сумської області по провул. Толбухіна, 10, виходячи з розрахунку, що відповідачу належить 1/4 частина спірного будинку з надвірними будівлями, задоволенню також не підлягають, оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом останній має право на спадщину на 1/2 частину вказаного будинку. З вимогою про встановлення порядку користування домогосподарством, що знаходиться за вказаною вище адресою, виходячи з часток, визначених свідоцтвом про право на спадщину за законом, тобто, по 1/2, позивачка до суду не зверталась. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed