Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом зазначивши, що [INFO] помер її син [PERSON] Спадковим майном після його смерті є квартира [ADDRESS]. 16 листопада 2012 року державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру після смерті сина у зв'язку з тим, що між нею і [PERSON] є спір щодо кола спадкоємців, щодо встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2007 р. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав. Відповідач та її представник позов не визнали, пояснили, що відповідач перебувала у шлюбі із сином позивача на день його смерті, тому має право на спадкування 12 частини спірної квартири. Заслухавши сторони, свідків. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. [INFO] помер син позивачки [PERSON]. Спадковим майном після його смерті є квартира [ADDRESS] загальною площею 31,0 кв. м, житловою - 17,8 кв. м, що належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 7 липня 1995 року державним нотаріусом 1-ї дніпродзержинської нотаріальної контори Бузоверя С.А. за реєстровим № 3/5229, зареєстрованого 12.07.1995 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в реєстровій книзі № 156 за реєстровим № 22244. Відповідачка [PERSON] двічі перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі: з 1994 року по 16 листопада 1994 року, та з 31 березня 2000 року по [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2009 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Рішення суду набрало чинності 01 жовтня 2007 року. Заповіту [PERSON] не залишив, отже після його смерті настає спадкування за законом. І позивачка [PERSON], і відповідачка [PERSON], вважаючи себе спадкоємицями померлого [PERSON] за законом першої черги як його мати і дружина, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України подали заяву про прийняття спадщини в Першу дніпродзержинську державну нотаріальну контору. [PERSON] на підтвердження родинних стосунків із сином [PERSON] надала свідоцтво про його народження серії [NUMBER], видане 22 лютого 1963 р. с/загс Криничанського району Дніпропетровської області, а [PERSON] на підтвердження родинних стосунків з померлим надала свідоцтво про одруження серії [NUMBER] між нею і [PERSON], видане 27 березня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська та претендує на спадщину за законом після смерті [PERSON] нарівні з його матір'ю як його дружина. [PERSON] заперечує право [PERSON] на спадщину за законом після смерті [PERSON], вважаючи себе єдиною спадкоємицею свого сина, бо шлюб [PERSON] з [PERSON] розірваний рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2007 року, що набрало чинності [INFO]. У той же час розірвання шлюбу подружжя [PERSON], здійснене за рішенням суду, не було зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану. 16 листопада 2012 року державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. своєю постановою відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру після смерті сина у зв'язку з тим, що між нею і [PERSON] є спір щодо кола спадкоємців, щодо встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2007 р. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 2 ст. 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 115 СК України (у редакції, що діяла на момент набрання чинності спірним рішенням суду) розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-YI, який набрав чинності 27.07.2010 року, встановлено, що розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності цим Законом, підлягає державній реєстрації в органах ДРАЦС. Отже, як вбачаються з вищенаведених норм права, шлюб подружжя [PERSON], [PERSON] є припиненим у день набрання чинності рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2007 року про розірвання їх шлюбу, тобто 01 жовтня 2007 року, а свідоцтво про розірвання шлюбу, яке колишнє подружжя не отримало, було документом, що лише засвідчував цей юридичний факт припинення шлюбу за рішеннями суду, постановленими у період з 01.01.2004 р. по 27.07.2010 р. Таким чином, відсутність реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду в державному органі реєстрації актів цивільного стану і, відповідно, відсутність свідоцтва про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], [PERSON] не означає, що цей шлюб не є припиненим 01.10.2007 року або ж продовжувався до дня смерті [PERSON], а лише позбавляє заінтересованих осіб-спадкоємців можливості в позасудовому порядку доводити факт припинення шлюбу спадкодавця 01.10.2007р. Не мають правового значення доводи відповідачки [PERSON] та її представника про те, що розірвання 16 листопада 1994 року її первісного шлюбу із [PERSON] було фіктивним, лише для отримання нею житла в м. Дніпропетровську, що шлюб між ними, повторно зареєстрований 31 березня 2000 року і припинений за рішенням суду [INFO], тривав фактично по день смерті [PERSON], бо вони підтримували стосунки і вона приїжджала до нього. Так, в своїх поясненнях [PERSON] підтвердила, що після розірвання її первісного шлюбу з [PERSON] останній самостійно без її участі заробив гроші для купівлі спірної квартири. При цьому вона вважала, що півроку приблизно до квітня 1995 року він працював в районі Крайньої Півночі і не знала, що фактично він перебував в Дніпропетровській області. Вважає, що квартира [ADDRESS], придбана [PERSON] 07.07.1995 року на підставі договору купівлі-продажу, є їх спільним майном, бо припинення їх шлюбу 16.11.1994 року з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу було формальним і фіктивним. З такими доводами погодитися не можна, бо первісний шлюб подружжя [PERSON] припинений в органах реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя 16 листопада 1994 року у повній відповідності до вимог ст. 39, 41 КпШтС України, що діяв на той час. Більш того, подружжя повторно зареєструвало шлюб 31 березня 2000 року, тим самим погодившись з фактом припинення первісного шлюбу. Оскільки квартиру № 42, розташовану в будинку № 10-а по вулиці Комунарній в м. Дніпродзержинську [PERSON] придбав після припинення шлюбу з відповідачкою і, за її ж твердженням, за ним особисто зароблені кошти, у відповідності до ч. 1 ст. 24 КпШтС України зазначена квартира була його особистою приватною власністю і в цілому є спадковим майном після його смерті. Доводи [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та інших з приводу того, що [PERSON] і [PERSON] після 01.10.2007 р. підтримували стосунки, не мають правового значення, бо відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинений [INFO] і згідно зі ст. 1261 ЦК України [PERSON] не є спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги. Таким чином, мати померлого [PERSON] є його єдиною спадкоємицею за законом першої черги згідно із ст.1261 ЦК України. Та обставина, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] і своєчасно прийняла спадщину, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про його смерть, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті спадкодавця [PERSON], відомостями, викладеними в постанові державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. від 16.11.2012 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо подання нею та відповідачкою заяв про прийняття спадщини. Та обставина, що спадкодавцю [PERSON] в цілому на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 7 липня 1995 року державним нотаріусом 1-ї дніпродзержинської нотаріальної контори Бузоверя С.А. за реєстровим № 3/5229, реєстраційним написом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 12.07.1995 року про реєстрацію права власності [PERSON] в реєстровій книзі № 156 за реєстровим № 22244, технічним паспортом на квартиру. Той факт, що шлюб між спадкодавцем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] у відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України припинений до дня смерті [PERSON] - [INFO], підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2007 року про розірвання шлюбу між ними, що набрало чинності [INFO], листом Методично-консультативна рада Головного управління юстиції від 15 листопада 2012 року. Той факт, що позивачка позбавлена можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, підтверджується постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. від 16 листопада 2012 року про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: approved