Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 16.03.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією п.16 якого зазначена категорія споживача щодо застосування тарифу - міське населення, з тарифом, діючим на час укладання договору 0,2436 грн. за 1 кВт/год. Перевіркою приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], встановлено порушення п.19 ПКЕЕН в наслідок неправильного застосування тарифу: за зазначеною адресою розташовано магазин «[INFO]», однак розрахунки за електроенергію проводились по тарифу міського населення, а не суб'єкта підприємницької діяльності, про що складено акт №К 021384 від 01.03.13 р. Представник позивача 28.11.2013 року уточнила позовні вимоги шляхом збільшення позовної суми, оскільки на час нарахування суми боргу Білоцерківському РП було не відомо про існування договору оренди між відповідачами. На підставі договору оренди №1 від 14.11.11 р. нарахування по акту № К 021384 від 01.03.13 р., підлягає уточненню, а саме за 486 днів з дати договору оренди - 14.11.11р., що складає суму 12772,94 грн., про що комісією Білоцерківського РП складено протокол №0045 від 25.11.13 р. Представник позивача Ястребова Л.В. що діє згідно довіреності №81 від 16 травня 2013 року, на задоволенні позовних вимог наполягає. Вважає, що відповідачами порушено ПКЕЕН, а тому слід стягнути з них суму утвореної заборгованості. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], що діє згідно договору №08/11/13-01 від 08 листопада 2013 року, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що її довірителька в повному обсязі дотримувалась умов договору, який укладений між нею та позивачем. Заборгованості по оплаті послуг постачання електроенергії у неї перед позивачем відсутня. 14 листопада 2011 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення №1. Таким чином, починаючи з 14 листопада 2011 року саме [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність в [ADDRESS]. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з доданих до справи документів, ПАТ «АЕС Київобленерго», що є правонаступником всіх прав та обов*язків Закритого акціонерного товариства «А.Е.С.Київобленерго» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» , п.п.1 статуту товариства. 16 березня 2010 року між [PERSON] та ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» укладено договір № 200070714 про користування електричною енергією предметом якого є зобов*язання Енергопостачальника надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов*язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На момент звернення до суду та розгляду справи по суті зазначений договір користування електричною енергією є дійсним, умови договору ніким не оскаржуються, питання про розірвання договору сторонами не ставиться. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору позивачем складено Акт про порушення № К021384 від 01 березня 2013 року згідно з яким [PERSON], користуючись електричною енергією за адресою [ADDRESS] порушила Положення про застосування тарифів для населення. Відповідно до ч.1ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Як вбачається з матеріалів справи, Акт про порушення № К021384 від 01 березня 2013 року, [PERSON] є орендарем за адресою: [ADDRESS]. Вказаний акт складений комісією у складі [PERSON] - майстра, [PERSON]- інженер, [PERSON] - електромонтер. Враховуючи, що про наявність договору оренди вказаної квартири між [PERSON] та [PERSON] позивачу стало відомо лише під час судового слідства, як представник позивача і зазначає в заяві про уточнення позовних вимог, то не зрозуміло з яких правових підстав виходила комісія складаючи акт № К021384 від 01 березня 2013 року і зазначаючи в ньому [PERSON] як орендаря. Враховуючи наведене, суд не може прийняти акт про порушення № К021384 від 01 березня 2013 року, як доказ вини відповідачів оскільки він складений в супереч вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Маючи договірні відносини, та складаючи акт про порушення за участі іншої особи, представниками ПАТ «Київобленерго» грубо порушено права [PERSON] на з*ясування обставин та можливе оскарження дій позивача. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст.13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Посилання позивача на наявність договору оренди від 14 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] надала в користування [PERSON] майно власником якого вона є не може бути прийнято судом як доказ заміни сторони у договорі № 200070714 про користування електричною енергією. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст.19 Цивільного кодексу України, особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідками, що спричинені цим порушенням. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що перевіркою проведеною працівниками Білоцерківського РП в господарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановлено порушення п.19 ПКЕЕН в наслідок неправильного застосування тарифу: за зазначеною адресою розташовано магазин «[INFO]», однак розрахунки за електро енергію проводились по тарифу міського населення, а не суб'єкта підприємницької діяльності, про що складено акт №К 021384 від 01.03.13р. Суд вважає, що ПАТ «Київобленерго» невірно вибраний спосіб захисту порушеного права, а тому їх вимоги щодо стягнення з [PERSON] різниці між тарифами за наслідками складання акту не можуть бути задоволеними. Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов*язаний не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або на іншому об'єкті письмово повідомити енергопостачальника про розірвання договору та розрахуватися за спожиту електричну енергію, включаючи день виїзду. За таких обставин, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ПАТ «Київобленерго» про стягнення з [PERSON] коштів. Остання порушила п.42 ПКЕЕН, разом з тим, це не може бути підставою для стягнення з неї коштів за порушення, передбачені п.19 ПКЕЕН. Встановивши, відповідно до ст.215 ЦПК України, обставини порушеного права ПАТ «Київобленерго» та визначивши відповідно до них правовідносини, суд не в змозі задовольнити їх позовні вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] різниці між тарифами за наслідками складання акту оскільки визначивши правову норму яка підлягає застосуванню до цих правовідносин не має в наявності доказів на підтвердження застосування визначених нормативно-правових актів, тобто не вправі змінити підставу позову. Аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог ПАТ «Київобленерго» у контексті, зазначеному у даній позовній заяві порушує насамперед права та інтереси самого ПАТ «Київобленерго», адже належне оформлення правовідносин з електропостачання між позивачем та [PERSON] шляхом укладання договору надасть можливість ПАТ «Київобленерго» належним чином захисти свої права у разі їх порушення. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати,а саме судовий збір у сумі 577 грн.65 коп. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed