Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до Державного підприємства « Укрконверсбуд » про стягнення заборгованості по заробітній платі; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку; відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди. В позовній заяві позивачка зазначила, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 05.01.2001 року по 18.10.2004 року працюючи на посаді бухгалтера у Першій філії Державного підприємства «Конверсенерго», правонаступником якого, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19.09.2007 року, є Державне підприємство «Укрконверсбуд». Зазначені обставини підтверджуються записами в трудовій книжці про прийом та звільнення з роботи. Однак роботодавець, всупереч Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, не зробив запис про звільнення позивачки. Під час звільнення з роботи відповідач з позивачкою не розрахувався, а тому позивачка просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 7229,82 гривень , 27338,52 гривень компенсації за затримку розрахунку при звільнені за період затримки з 24.09.2002 року до 24.06.2004 року, 3000.00 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав позивачки у сфері трудових відносин, а всього 37568, 37 гривень. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі . Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча двічі був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки в судове засідання. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок; про нарахування суми належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому разі повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у мiстi, мiських чи мiськрайонних судах розглядаються трудовi спори за заявами: керiвника пiдприємства, установи, органiзацiї (фiлiалу, представництва, вiддiлення та iншого вiдокремленого пiдроздiлу), його заступникiв, головного бухгалтера пiдприємства, установи, органiзацiї, його заступникiв, а також службових осiб, митних органiв, державних податкових iнспекцiй, яким присвоєно персональнi звання, i службових осiб державної контрольно-ревiзiйної служби та органiв державного контролю за цiнами; керiвних працiвникiв, якi обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами мiсцевого та регiонального самоврядування, а також громадськими органiзацiями та iншими об'єднаннями громадян, з питань звiльнення, змiни дати i формулювання причини звiльнення, переведення на iншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу i накладання дисциплiнарних стягнень, за винятком спорiв працiвникiв, вказаних у частинi третiй статтi 221 i статтi 222 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком . Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя зазначено в ст. 237-1 КЗпП України . Дослідивши письмові докази , суд приходить до висновку , що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав : Так , позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 05.01.2001 року по 18.10.2004 року , працюючи на посаді бухгалтера у Першій філії Державного підприємства «Конверсенерго», правонаступником якого, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19.09.2007 року, є Державне підприємство «Укрконверсбуд». Зазначені обставини підтверджуються записами в трудовій книжці про прийом та звільнення з роботи ( а.с. 6 ), а також довідкою про заборгованість по заробітній платі (а.с. 7). Під час звільнення з роботи відповідач з позивачкою не розрахувався, а тому позивачка просить суд стягнути на її користь: 7229,85 гривень - заборгованості по заробітній платі; 27338,52 гривень компенсації за затримку розрахунку при звільнені за період затримки з 24.09.2002 року до 24.06.2004 року; 3000.00 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав позивачки у сфері трудових відносин, а всього 37568, 37 гривень. Виходячи з доказів, які є в матеріалах справи та пояснення позивачки надані в судовому засіданні суд дійшов до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача які виразилися в несвоєчасному розрахунку при звільненні працівника-позивачки з роботи, останній була заподіяна моральна ( немайнова ) та матеріальна шкода. Задовольняючи позов в частині стягнення моральної ( немайнової ) шкоди суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3000,00 гривень заподіяної моральної ( немайнової ) шкоди. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то на підставі ч.3 ст.81, ч.3 ст. 88 ЦПК України зазначені платежі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved