overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом, де посилається на те, що на підставі судового наказу від 12.03.2012 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця. Однак, відповідач аліментів своєчасно не платить, допустив заборгованість в сумі 8214,75 грн., тому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період 01.11.2012 року - 01.11.2013 року в сумі 29983,83грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 29983,83грн., а також судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що після розлучення приймав участь у вихованні та утриманні дитини, купував одяг, продукти харчування, та вважає суму пені завищеною. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає позов задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Голопристанського районного суду Херсонської області №2108/2н-801/2011 від 12.03.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO].н., у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.02.2012р. і до повноліття дитини. Згідно довідки відділу ДВС Голопристанського районного управління юстиції від 05.10.2013 року сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини складає 8214,75грн. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 28.10.2013 року і просить стягувати неустойку, починаючи з 01.11.2012 року із суми заборгованості 8214,75 грн. Таким чином, на вимогу позивачки неустойка вираховується з 01.11.2012 року по 01.11.2013 року, а саме: 8214,75грн. х 1% х 365 днів = 29983,84грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що розмір неустойки 29983,84грн. значно перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів, що відповідач приймав участь у вихованні та утриманні дитини, суд вважає за необхідне розмір неустойки зменшити до 8214,75 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області звернувся до Дергачівського районного суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним Державний акт від 15.12.2009 року серії ЯЕ№492901 на право власності на земельну ділянку загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району (кадастровий номер 6322083001:00:000:2380), виданий [PERSON] та зареєстрований Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010969300478; визнати недійсним запис № 010969300478 про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.12.2009 серії ЯЕ №492901, вчинений Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; витребувати з незаконного володіння [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6322083001:00:000:2380) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії ЯЕ №492901 від 15.12.2009 року, виданому [PERSON]. Позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів по забезпеченню позову, мотивуючи її тим, що відчуження відповідачем майна може унеможливити виконання рішення суду. У поданій до суду заяві позивач просить вжити заходи по забезпеченню позову, а саме накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6322083001:00:000:2380), яка розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області; заборонити [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) використовувати або передавати для використання земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6322083001:00:000:2380) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, у тому числі шляхом проведення земляних, будівельних та інших робіт, знесення зелених насаджень. Суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому суд вважає достатнім забезпечення позову у виді заборони відчуження майна. На підставі викладеного, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

11 листопада 2013 року позивач звернулася в суд із позовом, в якому просила: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 14 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дочка проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач здоровий, працездатний, а тому він має можливість, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, сплачувати аліменти у розмірі 14 частини, щомісячно, на користь позивачки, на утримання дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву в якій зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн., справу розглядати за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його не явки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Дочка проживає та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою з КП ДЄЗ Океан № 6398 від 08.11.2013 року (а.с.7). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. на користь позивача на утримання дітей. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ Про судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.04.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2013 року виникла заборгованість в розмірі 32707,55 грн. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 32707,55 грн. за кредитним договором; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 327,08 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи з її відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що між позивачем та [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2013 року виникла заборгованість в розмірі 32707,55 грн., що складається з: 6602,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 24071,86 грн. - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штраф (фіксована частина), 1533,69 грн. штраф (процента складова. Позивачем виконанні умови договору та сплачений судовий збір в сумі 327,08 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В частині стягнення з позивача штрафу в розмірі 500 грн. штраф - фіксована частина, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так як за змістом ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Отже, законом не передбачений такий вид неустойки, як штраф у фіксованому розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Таким чином, позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на законі та відповідають умовам кредитного договору, укладеного між сторонами та підлягає частковому задоволенню, з урахуванням вищевикладеного.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про стягнення із відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1500грн. в місяць Позов обґрунтований тим, що із відповідачем вона перебуває в шлюбі, за час шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]року. Із початку року відповідач припинив утримувати сім'ю, вона змушена повернутися на роботу, оскільки коштів, які вона отримує на дитину, не вистачає. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що аліменти в такому розмірі зможуть забезпечити належне утримання її та дитини. Просить позов задоволити Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву-заперечення, в якій просить вимоги позивачки частково задоволити шляхом присудження із нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки отримуваних ним доходів на період до досягнення неповнолітнім [PERSON], [INFO]року віку трьох років. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 27.07.1999року. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]року. Статтею 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, що слід присудити на утримання відповідачки, суд враховує матеріальне становище кожної із сторін, а саме те, що позивач перебуває в декретній відпустці, із вересня 2012року доходів не отримує (а.с.7), відповідач має стабільний значний дохід, який в сумарному розмірі за останніх півроку склав 65 681,67 грн (а.с.24). Також суд бере до уваги,що відповідач намагався затягнути розгляд даної справи, оспоривши свою приналежність до батьківства. З урахуванням наведених положень та вимог заяви позивачки, суд дійшов висновку, із відповідача слід стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною 3-х річного віку. На підставі ст.ст.1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження майном - будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний будинок на праві приватної власності належить позивачеві. В будинку також зареєстрована відповідач, яка у ньому не мешкає. З наведених підстав позивач просить суд усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримала позов, суду пояснила, що вказаний будинок належить їй на підставі рішення суду. У цьому будинку значиться зареєстрованою, але не мешкає відповідач, що перешкоджає їй у здійснені права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224-225 ЦПК ухвалює заочне рішення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що на підставі рішення Петровського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2013 р. позивач є власником будинку [ADDRESS]. (а.с. 7-8) У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, а також відповідач [PERSON]. (а.с. 5-6) У відповідності зі ст. 321 ЦК право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 317 ЦК право власності складається з права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що будучи зареєстрованою у спірному будинку, відповідач порушує право позивача на користування та розпорядження власністю як складових частин права власності. У відповідності зі ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушеного відповідачем права користування та розпоряджання позивачем будинком суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивач просить суд стягувати щомісячно аліменти із відповідачів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. з кожного, щомісячно з дня подачі заяви і до її повноліття. Свої вимоги він мотивує тим, що відповідачі являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Рішенням Радехівського районного суду від 19.05.2010 року їх було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] На даний час дитина знаходиться на повному державному утриманні та навчається в ДПТНЗ «Червоненське ВПУ». Батьки неповнолітньої [PERSON] жодної участі в її утриманні не приймають. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повній мірі та дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача на підтримку доводів позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні поясненнями представника позивача, відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Рішенням Радехівського районного суду від 19.05.2010 року їх було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] На даний час дитина знаходиться на повному державному утриманні та навчається в ДПТНЗ «Червоненське ВПУ». Згідно ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

11.10.2013 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка посилалася на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється дитиною відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у відповідача не має більше нікого на утриманні і він має можливість надавати допомогу по утриманню своєї дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмрі1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка на підставі ст. 405 ЦК України звернулась в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Сарненського району Рівненської області, який належить позивачці, оскільки відповідачка не проживає у вказаному будинку без поважної причини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що відповідачка є внучкою позивачки, і хоча зареєстрована у житловому будинку, не проживає у ньому з 2008 року. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки від відповідачки повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідачки, яка не з'явилась. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтувала свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з оглянутих письмових доказів відповідачка [PERSON] проживала та є зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] Сарненського району Рівненської області, який належить [PERSON]. Обставини реєстрації у житловому будинку відповідачки та відсутність її з 2008 року підтверджуються актом комісії від 11 листопада 2013 року № 510 виконавчого комітету Коростської сільської ради Сарненського району. Оскільки [PERSON] не проживає у житловому будинку більше одного року, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як поважних причин її відсутності судом не встановлено. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved