Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

01 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Межівського районного суду з позовом до Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона зареєстрована та проживає житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] з 19 листопада 1989 року. Цей факт підтверджується реєстраційним записом в її паспорті та копією особового рахунку [NUMBER] по господарській книзі №4 Зорянської сільської ради Дніпропетровської області. Земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком та господарськими будівлями, нею орендується. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями належав [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Добропілля Донецької області. Позивачка після звертання до ДОКП «Межівський комун сервіс» отримала виготовлений в БТІ технічний паспорт на житловий будинок та господарські будівлі, але їй відмовили в державній реєстрації у зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок та господарські будівлі. Вона зареєстрована і проживає більше десяти років після смерті попереднього власника в цьому житловому будинку, і фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє чужим майном, що згідно ст.344 ЦК України, надає їй право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння від 01 червня 1990 року, видане виконкомом Межівської районної Ради народних депутатів, підтверджується, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14 лютого 1996 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Добропілля, підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Технічним паспортом на житловий будинок за вищевказаною адресою, виданий 11 вересня 2013 року на ім'я [PERSON], підтверджується, що самовільні забудови відсутні. Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області № 23 від 26 вересня 2013 року підтверджується, що [PERSON] орендує земельну ділянку площею 0,19 га, та проживає за адресою: [ADDRESS] Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області № 47 від 26 вересня 2013 року підтверджується, що [PERSON] проживає одна за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачка добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном, оскільки після смерті власника продовжувала там відкрито та безперервно проживати, орендувала у відповідача земельну ділянку для обслуговування цього майна, останній своє право на нього не оспорює. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, то строк в десять років почав обчислюватися з 01 січня 2001 року, отже на час подання цього позову строк володіння позивачем спірним домоволодінням, складає десять років. З огляду на викладене є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Оскільки позивач судові витрати просив віднести на його користь, суд, в межах заявлених позовних вимог не застосовує положення ч.1 ст.88 ЦПК України в частині стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved