Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся із заявою, якою просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній добровільно не виконує взяті на себе зобов'язання. В судове засідання з'явилися представники сторін у справі. Представник позивача позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Між банком та відповідачем [PERSON] 3 березня 2007 року (на той час як керівником СУАП "Bicko International" у формі товариства із обмеженою відповідальністю) був укладений кредитний договір на відкриття кредитної лінії №107 із змінами та доповненнями. Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору передбачено, що кредит надається у вигляді відкличної не відновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі, збільшеної за час відносин, до 2 114 938,43 гривень. 28 грудня 2012 року було укладено договори за якими було змінено позичальника, яким стало ТОВ "БІКА". Розмір заборгованості не змінився. Того ж числі між відповідачем і позивачем було укладено договір поруки, за яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання взятих на себе зобов'язань ТОВ "БІКА". На адресу відповідача та позичальника, банком, направлялись вимоги про виконання взятих на себе зобов'язань. Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач та позичальник не виконували, що потягнуло за собою створення заборгованості. За розрахунком наданим банком загальна заборгованість становить 2 193 618,65 гривень. В свою чергу така заборгованість складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 114 938,43 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 74 399,48 гривень; пеня за прострочення сплати відсотків 1 190,61 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 3 090,14 гривень. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані дані правовідносини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для повного задоволення позову, виходячи з наступного. Між банком та позичальником був укладений кредитний договір. Відповідач взяв на себе зобов'язання перед банком належно та своєчасно виконувати зобов'язань позичальника, підписавши договір поруки. Як свідчать не спростовувані відповідачем і досліджені судом матеріали справи на час розгляду справи існують не виконані зобов'язання за укладеним правочином. Банк, за наголошеними нормами матеріального права, правомірно обрав спосіб захисту порушених прав, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості із поручителя, яким є відповідач. Враховуючи, що наявність легітимного кредитного правочину, як і заборгованості, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, обраний спосіб захисту порушених прав банку відповідає закону, вимоги підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути встановлену і зазначену суму заборгованості. В подальшому, як зазначалось вимогами норм матеріального закону, у випадку виконання вимог зобов'язання, до такого поручителя переходять усі права кредитора за основним зобов'язанням із усіма юридичними наслідками. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, з відповідача, слід стягнути на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі положень ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються із судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 3441 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved