Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.06.1990 р. виконавчим комітетом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №04. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16.06.1990 року він уклав шлюб із відповідачем по справі. Від даного шлюбу у позивача із відповідачем народилося четверо дітей, дочки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та син [PERSON]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на життя та частих сварок які виникали між сторонами. Спільне життя з відповідачкою стало неможливим, оскільки сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, погодився на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи через Звенячинську сільську раду Заставнівського району Чернівецької області у відповідності до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала, причини своєї неявки до суду не повідомила. Розгляд справи проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи в порядку заочного провадження, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 червня 1990 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №04 (а.с. 4). Від шлюбу є четверо дітей, дочки: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та син [PERSON] [INFO] (а.с. 6-9). Причиною розпаду сім'ї є те, що у сторін різні погляди на життя та часті сварки, втрата почуттів поваги, любові та довіри, небажання відповідача розуміти сутності проблем, що виникають у сім»ї. Таким чином, шлюб розпався, носить формальний характер. За таких обставин, враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім»ю суд вважає, що подальше спільне життя подружжя не можливе, збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Оскільки від відповідача не надходило заяв про зміну прізвища після розірвання шлюбу, тому суд не вирішує це питання в судовому засіданні про зміну її прізвища.

Outcome: approved