Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину. В обґрунтування позовних вимог вказали, що [INFO] померла [PERSON], на підставі чого, та у відповідності до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на ? частину двокімнатної житлової квартири [ADDRESS], загальною площею - 38,4 м2 , в тому числі житловою площею - 22, 6 м2 . Частина двокімнатної житлової квартири [ADDRESS], належала спадкодавцю [PERSON] по праву сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2/45-1366, виданого Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля» 24.10.1994 р., зареєстрованого в БТІ м. Димитров 23.01.1995 р. у реєстрову книгу за № 10 р. № 6 стор. 43, що підтверджується наявністю відповідного запису про держреєстрацію. Інша частина зазначеної квартири належала по праву сумісної власності [PERSON], також на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.10.1994 р № 2/45-1366, зареєстрованого в БТІ м. Димитрова 23.01.1995 р. у реєстрову книгу за № 10 р. № 6 стор. 43., що підтверджує зареєстроване право спільної власності на вищевказану квартиру у відповідності до діючого законодавства. Позивачі звернули увагу суду, що син спадкодавця [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження від 18.09.1963 р. видане Димитровським ЗАГСом м. Красноармійська, актовий запис № 213) у встановлений законом строк не здійснив будь-якої дії яка б свідчила про прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку із чим вважається такими, що відмовився від прийняття спадщини. Донька спадкодавця [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження від 12.01.1960 р. видане ЗАГС Димитровоської селищної Ради Сталінської області, актовий запис № 6; актовий запис про шлюб № 175 від 05.05.1979 р.; свідоцтво про шлюб від 05.12.1988 р. видане Димитровським виконкомом, актовий запис № 86) померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 28.01.2003 р. Приписами абзацу 1 ст. 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Онучки спадкодавця, [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження від 12.04.1983 р., видане Димитровським міськвиконкомом, актовий запис №784 від 13.10.1981 р.; свідоцтво про одруження видане відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції , актовий запис № 342 від 20.12.2002 р.) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження від 28.09.1983 р. видане Димитровським міськвиконкомом, актовий запис № 825; свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 328 від 25.10.2008 р.) у встановлений законом строк не здійснили будь-якої дії, що свідчила б про прийняття ними спадщини, у зв'язку із чим вважаються такими, що відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] Чоловік спадкодавця [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу від 16.11.1992 р. видане Димитровським відділом ЗАГС, актовий запис № 17 від 10.02.1959 р.) та онука спадкодавця [PERSON], [INFO], по праву спадкової трансмісії (свідоцтво про народження від 06.03.1990 року видане Димитровським міськвиконкомом, актовий запис №148), прийняли спадщину, яка складалася із ? частини двокімнатної житлової квартири [ADDRESS], загальною площею - 38,4 м2 , в тому числі житловою площею - 22, 6 м2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою за місцем реєстрації, виданою Приватним підприємством «ДОМІНАНТ -СЕРВІС» № 2299 від 05.11.2013 р. За змістом положень ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Протягом строку встановленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] та онука [PERSON] не заявляли. Таким чином, [PERSON] стало належати по праву власності майно його дружини, що складалося з ? частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] стало належати по праву власності в порядку спадкування майно бабусі, що складається також з ? частини квартири за тією же адресою. Незважаючи на факт прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON], ними не були оформлені правовстановлюючі документи, а саме не отримані свідоцтва про право на спадщину за законом. 01.04.2013 року помер [PERSON] на підставі чого, та у відповідності до положень ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на ? частини двокімнатної житлової квартири [ADDRESS], загальною площею - 38,4 м2, в тому числі житловою площею - 22, 6 м2, оціночною вартістю - 37 521 гривня (станом на 25.10.2013 р.). Відповідно до статей 1261, 1268 ЦК України, як спадкоємці першої черги за законом ми, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, прийняли спадщину, після смерті спадкодавця [PERSON], шляхом подання письмових заяв про прийняття спадщини до Димитровської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 31.07.2013 р. № 34713715. [PERSON], у відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, протягом встановленого законом строку, подала до Димитровської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частики у спадщині на користь [PERSON]. Протягом строку встановленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ми, спадкоємці першої черги за законом: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] не заявляли. Позивачі звернули увагу, що окрім [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. [PERSON] також звернулася до Димитровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 31.07.2013 р. № 34713273. Однак, незважаючи на факти які свідчать про прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? ( одну другу) частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] у встановленому законом порядку державним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що державним нотаріусом не прийнятий для вчинення нотаріальних дій правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавців на спадкове майно через невідповідність його вимогам , встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат» та видала на підтвердження зазначеної обставини відповідну постанову від 19.08.2013 р. Позивачі звернули увагу, що [PERSON] та [PERSON], хоча і прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] відповідно до статей 1269,1270 ЦК України, також не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом кожний , відповідно на 3/8 (три восьмі) частини та 1/8 (одну восьму) частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], також з причини наявності у спільному правовстановлюючому документі спадкодавців, а саме в Свідоцтві про право власності на житло № 2/45-1366, виданому Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля» 24.10.1994 р. рукописних слів, зроблених сторонньою особою, а не органом приватизації, що надає державному нотаріусу право вважати наведений правовстановлюючий документ пошкодженим та не приймати його для вчинення нотаріальних дій, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2013 р. Згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 01.03. 2013 р. «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», судовою палатою у цивільних справах був підготовлений і доведений до відома апеляційних судів інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», приписами абзацу 1 пункту 3.1. якого передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Відповідно до статей 1218, 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із змісту приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Наведені спірні обставини спричиняють для [PERSON], [PERSON], [PERSON] неможливість в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, шляхом отримання в Димитровській державній нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину за законом відповідно на 3/8 (три восьмих), 1/8 (одну восьму) та 1/2 (одну другу) частини квартири кожному яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON], та надає їм право звертатися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позивачі до судового засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, наполягали на задоволені позовних вимог. Представник відповідача до суду не з'явився, надав суду заяву про те, що з позовом згоден та просить розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 10). Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 11). Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 12). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер [INFO] про що у відповідній книзі зроблено запис № 230 від 01.04.2013 р. (а. с. 13) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] про що у відповідній книзі зроблено запис № 253 від 08.04.2009 р. (а. с. 15) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] про що у відповідній книзі зроблено запис № 89 від 28.01.2003 р. (а. с. 17). Згідно Свідоцтва № 2/45-1366 від 24.10.1994 р., виданого Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля» 24.10.1994 р. Двокімнатна житлова квартира [ADDRESS], належала спадкодавцям [PERSON], [PERSON] по праву сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 2/45-1366, виданого Виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля» 24.10.1994 р., зареєстрованого в БТІ м. Димитров 23.01.1995 р. у реєстрову книгу за № 10 р. № 6 стор. 43, що підтверджується наявністю відповідного запису про держреєстрацію. Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність. Положеннями ст. 355 ЦК України зокрема передбачено, що майно яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, аналогічна норма передбачена ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Приписами п. 2 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Положеннями ч. 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Виходячи із змісту ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину. На підставі наведеного, відповідно до статей 16, 321, 328, 331, 355,368, 392, 1218, 1220, 1226,1261, 1268, 1269,1270,1276 ЦК України,

Outcome: approved