Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.07.1982 року між сторонами був укладений шлюб, який на даний час розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1540 від 08.12.2006 року та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.2006 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу у червні 1995 року за спільні кошти сторонами було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якої становила 26040 грн. На сьогодні сторони не домовились про порядок поділу майна, тому позивач змушений звернутися із даним позовом до суду. В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Понесені позивачем судові витрати просив залишити за ним. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з"явиявся, до суду надійшла його заява із зазначенням причин неможливості бути присутнім в судовому засіданні, однак з урахуванням розумних строків розгялду справи суд розглянув справу у відсутність третьої особи. Вислухавши представників сторін та дослідивши письмові докази в справі, суд встановив наступне. 10.07.1982 року між сторонами був укладений шлюб, який на даний час розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1540 від 08.12.2006 року та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.2006 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у червні 1995 року за спільні кошти сторонами було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі Біржового контракту № 303 на купівлю-продаж нерухомості від 23 червня 1995 року, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 05 липня 1995 року в реєстрову книгу №159 за № 1139/7653. Дана квартира складається з коридору 61-1, санвузла 61-3, кухні 61-5, жилих кімнат 61-6,61-7,61-8, житловою площею 38,8 кв.м. частини підвалу під сарай площею 1,5 кв.м., вартість якого становила 26040 грн. Відповідно до висновків проведеної в ході судового розгляду судової будівельно-технічної експертизи № 1872/1873/13-21 від 21.10.2013 року, вчиненої Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] в м. Вінниці, станом на час проведення дослідження, складає 296 143 грн.; при проведенні дослідження встановлено, що визначити можливі варіанти поділу на 1/2 частки вказаної квартири не вбачається можливим. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частина 1 ст. 71 СК України, зазначає, що майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. П. 2 ст. 183 ЦК України визначає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Ст. 365 ЦК України передбачено право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. Така ж позиція була закріплена в нормах КЗпШС України, чинному на момент придбання спірної квартири. З огляду на вищевикладене, суд приводить до висновку про можливість виділу 1/2 частини спірної квартири кожному із співвласників без її реального поділу. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси. Також судом враховані права третьої особи, які залишаються непорушеними, так як даний виділ часток не звільняє від відповідальності за грошовим зобов"язанням. Крім того, як вбачається з оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи № 105590 квартира не є іпотечним майном, не перебуває під арештом, загальна і житлова площа квартири змінились в звязку з внутрішнім переплануванням, що не є самовільним. У зв"язку із тим, що позивач не наполягав на поверненні судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved