Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про захист прав споживачів та повернення коштів. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 18 травня 2011 року уклала з відповідачем договір (контракт) № 0701712 про надання послуг з метою придбання легкового автомобіля «ВАЗ 21101» вартістю 70700 грн. На виконання своїх зобов'язань, станом на 01.07.2013 року, сплатила відповідачу 98356,36 гривень, але сам автомобіль так і не отримала та зазначає, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за контрактом, а тому звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач та представник позивача за договором про правову допомогу - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та уточнили, що станом на 01.07.2013 року сплатили відповідачу 89356 грн. 36 коп., які просять стягнути. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Третя особа - Хмельницьке обласне управління захисту прав споживачів до суду не з'явилися, про причини не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 18 травня 2011 року уклала з відповідачем договір (контракт) № 0701712 про надання послуг з метою придбання легкового автомобіля «ВАЗ 21101» вартістю 70700 грн. 4 червня 2008 року до вказаного контракту укладено додаткову угоду. За умовами контракту [PERSON], як клієнт, вступає в систему після сплати вступного внеску та поточного щомісячного внеску. На виконання своїх зобов'язань, [PERSON], як клієнт системи, сплачувала вступний внесок та кошти відповідно у строк, встановлений контрактом, але сам автомобіль так і не отримала. В подальшому, згідно результатів акту визнання від 28.09.2012 року за позивачкою було визнано автомобіль та сплачено ще 39742,68 грн.( 02.10.2013 р.-31486,20 грн.; 03.10.2013 р. - 7753, 20 грн.; 11.01.2013 р. - 503, 28 грн.). 28 січня 2013 року [PERSON] направила Претензію з приводу виконання відповідачем оскаржуваного договору (контракту), проте відповідач заявив на отриману претензію, що не має можливості виконати договір (контракт), оскільки автомобіль, який визначений контрактом, а саме «ВАЗ 21101» знятий із виробництва. Судом встановлено, що система придбання автомобіля побудована так, що один клієнт за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує вартість автомобіля іншому клієнту системи. На виконання своїх зобов'язань, станом на 01.07.2013 року, [PERSON] сплатила відповідачу 89356,36 гривень, але сам автомобіль так і не отримала. Дані обставини підтверджуються: копіями банківських квитанцій про перерахунок коштів у кількості 24 шт.; паспортними даними позивачки; повідомленням приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» №64 від 04.03.2013 р. та №188 від 01.07.2013 року; Контрактом № 0701712 від 18.05.2011 р.; додатковою угодою до контракту №0701712 від 18.05.2011 р. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, ч.5 та ч.6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За правилами ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом. Таким чином, зі змісту зазначених норм вбачається, що правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не спричиняє правових наслідків, крім наслідків його недійсності. Відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.05.2012 р., ухваленою за наслідками перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2011р. у справі за позовом фізичної особи до ПАТ «Філдес Україна» про визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди встановлено, що контракт, укладений між фізичною особою та ПАТ «Філдес Україна», не можна вважати угодою про посередницьку діяльність, яка не порушує права фізичної особи, а діяльність ПАТ «Філдес Україна» такою, що не порушує права споживачів та не вводить останніх в оману. Вказане випливає з того, що відповідно до умов контракту (угоди) фізична особа сплачує кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на його купівлю. При цьому ПАТ «Філдес Україна», яке нібито здійснює посередницьку діяльність, без залучення власних коштів формує групи клієнтів, за рахунок внесків яких здійснюється передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи. Тому, при укладенні контракту одночасно порушенні вимоги ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо включення в нього умов, що є несправедливими, тобто такими, що вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу, а також встановлена його нікчемність в силу ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 цього ж закону. Крім того, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» на користь [PERSON] 89 356 грн. 36 коп. При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, згідно якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог та стягує з Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» 893 грн. 56 коп. судового збору.

Outcome: approved