Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Білокуракинської райдержадміністрації та Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування та витребування сертифікату на право на земельну частку (пай).Свої вимоги позивачка обгрунтовує наступним. Дід позивачки – [PERSON], який помер 25.11.1995 року , був членом КСП “Заріччя” та був внесений у списки до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER],виданого Білокуракинською районною [PERSON] народних депутатів згідно рішення від 20 квітня 1995 року № 26 за № 272. На момент смерті діда [PERSON],позивачка мешкала разом з ним та фактично прийняла спадщину. У вересні 2013 року позивачка дізналася,що дід мав право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) у зв”язку з чим звернулася до відділу Держземагенства у Білокуракинському районі , однак у видачі сертифікату їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду.Позивачка просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі,рівному для всіх членів КСП “Зарічча” Білокуракинського району Луганської області в порядку спадкування за законом та зобов”язати Білокуракинську району державну адміністрацію видати на її ім”я сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з”явилася. Представник позивачки. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явилася,надала суду заяву про розгляд справи без її участі.Позов визнала в повному обсязі. Представник відповідача- Лозно-Олександрівсбкої селищної ради Білокуракинського району в судове засідання не з”явився ,надав суду заяву про розгляд справи без його участі.Позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача – Білокуракинської районної державної адміністрації в судове засідання не з”явився . Представник третьої особи- відділу Держземагенства у Білокуракинському районі позов не визнав та надав суду відповідну заяву. Представник третьої особи- Головного управління Держземагенства у Луганскій області - в судове засідання не з'явився, попередньо подавши заперечення на позовну заяву,вказавши,що позов не визнає через те,що померлий [PERSON] не мав права отримувати сертифікат на земельну частку (пай) у зв”язку з тим,що помер до отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 337541 [PERSON] помер 25.11.1995 року. Згідно довідки відділу Держкомзему у Білокуракинському районі № 1160 від 06.09.2013 року, [PERSON] значиться в списках до державного акту на право колективної власності на землю по КСП “Заріччя” серії ЛГ № [NUMBER],який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності від 27 грудня 1995 року та видано 19.02.1996 року (а.с.13). Позивачка є рідною онукою спадкодавця [PERSON] ( а.с.4,5,8,11,12),яка фактично прийняла спадщину ( а.с.9). Згідно п.24 Пленуму ВС України від 16 квітня 2004 року № 7 “Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ” член колективного сільськогосподарського підприємства (далі – КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).Позови громадян, пов’язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР редакції 1963р., яка діяла на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР прийняття спадщини частками не допускається. Згідно п.5 Указу Президента України “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям“ від 8 серпня 1995 року видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Судом встановлено,що на день видачі Державного акту на право колективної власності КСП “Зарічча” 19.02.1996 року [PERSON] помер,а тому не мав права на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає у зв”язку з безпідставністю заявлених вимог.. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed