Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить суд скасувати ухвалу від 12.03.2012 року, якою його було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, до повного виконання ним своїх зобов'язань за зведеним виконавчим провадженням ЄДРВП №27345088. Заява обґрунтована тим, що обмеження у праві виїзду за межі України порушує конституційні права заявника. Встановлене обмеження позбавляє заявника можливості утримувати себе та свою родину. Заявник також зазначає, що обмеження у праві виїзду за межі України має місце лише тоді, коли боржник ухиляється від виконання рішення суду. На даний час, обставини по відкритому відносно нього виконавчому провадженню змінились - виконавче провадження зупинено у зв'язку з розшуком автомобіля. Виконавче провадження зупинено на невизначений термін і виконавчі дії в цей період не проводяться. Заявник вважає такі підстави достатніми для скасування встановленого щодо нього обмеження. Заявник звернувся до суду з посиланням на ст. 377-1 ЦПК України. В судовому засіданні [PERSON] підтримує вимоги заяви і просить суд її задовольнити. Викликаний в судове засідання представник ВДВС Карлівського РУЮ - не з'явився. Виходячи з положень ст. 377-1 ЦПК, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав. В судовому засіданні досліджено матеріали справи №1608/1117/2012 по якій було винесено ухвалу від 12.03.2012 року, якою обмежено [PERSON] у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх зобов'язань за зведеним виконавчим провадженням ЄДРВП №27345088. Копію вказаної ухвали долучено до матеріалів справи, що розглядається. (а.с. 4) Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що виконавче провадження на даний час зупинено. На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено копію постанови ДВС від 01.11.2012 року. (а.с. 5) Статтею 377-1 ЦПК України, на підставі якої позивач звернувся до суду, визначено порядок обмеження особи у праві виїзду за межі України. Дана стаття не містить положень про порядок скасування такого обмеження. При винесенні ухвали від 12.03.2012 року суд керувався положеннями ЦПК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ЗУ «Про Державну прикордонну службу України» та ЗУ «Про виконавче провадження». Встановивши факт ухилення боржника від виконання рішень, суд виніс вмотивовану ухвалу про обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України, до повного виконання ним своїх зобов'язань по зведеному виконавчому провадженню №32540511. Право державного виконавця звертатися до суду з поданням про обмеження, передбачено ст. 377-1 ЦПК та ст. 11 ч. 2 п. 3 ЗУ «Про виконавче провадження». Виходячи з зазначених норм Закону, обмеження у праві виїзду за межі України, є засобом забезпечення виконання боржниками своїх зобов'язань. Законом визначено, що обмеження встановлюється до повного виконання зобов'язань за рішенням (що вказано в резолютивній частині ухвали). Згідно з положеннями ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення (в тому числі і обмеження у праві виїзду за кордон), скасовуються у разі закінчення виконавчого провадження. Інших підстав для скасування встановленого судом обмеження Закон не передбачає. Згідно спільного листа Міністерства Юстиції України та Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року, №25-32/463 і №25-5347, у разі виконання боржником відповідних зобов'язань та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України, для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю. Таке саме роз'яснення дано в листі Міністерства Юстиції від 06.06.2008 року №25-32/507. Таким чином, обов'язок по скасуванню обмеження у праві виїзду за межі України покладено на органи ДВС, а саме скасування має місце тільки після виконання боржником своїх зобов'язань та закінчення у зв'язку з цим виконавчого провадження. Зупинення виконавчого провадження не є підставою для скасування обмеження у праві виїзду за межі України. Вищенаведене є свідченням того, що звернення до суду з заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, на підставі ст. 377-1 ЦПК , є необґрунтованим. Тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed