Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-06 00:00:00

21.06.2013р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що згідно укладеного договору про надання позики 04 березня 2013 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в розмірі 12100 гривень терміном до 15.04.2013 року. Надання позики підтверджується борговою розпискою, складеною та власноручно підписаною [PERSON] За умовами договору позики відповідач зобов'язувався повернути вказану суму до 15 квітня 2013 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити борг, проте відповідач кошти не повернула, на його звернення не реагує. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 12327,89грн., з яких: 12100грн. сума основного боргу, 65,63грн. 3% річних, 162,26грн.процентів від суми позики. В судове засідання позивач не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. А тому суд зі згоди позивача вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного договору про надання позики від 04 березня 2013 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в розмірі 12100 гривень терміном до 15 квітня 2013 року. Надання позики підтверджується договором позики та борговою розпискою, складеною та власноручно підписаною [PERSON] Судом встановлено, що в зазначений у розписці термін відповідач грошей не повернула і ухиляється від виконання зобов'язання станом на даний час. Згідно з ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, та перевіреного судом, сума боргу відповідача перед позивачем, яка підлягає до стягнення, становить 12327,89грн., з них: 12100 грн. - сума основного боргу; 65,63 - сума 3% річних; 162,26 грн. - процент від суми позики. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за договором позики в сумі 12327,89грн. та судові витрати по справі.

Outcome: approved