Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У серпні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана квартира є неприватизованою та належить комунальному житловому фонду. Власником особового рахунку вказаної квартири був [PERSON], який помер [INFO] Крім нього в квартирі зареєстровані сестра наймача- [PERSON], та племінники наймача [PERSON] та [PERSON] та вона. Між нею та [PERSON], як родичкою померлого наймача, був укладений в усній формі договір піднайму житлового приміщення, який рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16.04.2008р. був визнаний дійсним. З 29.01.2009 року вона зареєстрована за вищевказаною адресою та ця квартира є постійним місцем її проживання. В 2002 році відповідачі, зібравши усі свої особисті речі, добровільно покинули квартиру та до цього часу в ній не з'являлися. Місцезнаходження [PERSON] на теперішній час їй невідоме. Особистих речей відповідачів в квартирі немає, комунальні послуги вони не сплачують, тому їй приходиться сплачувати за квартиру самій за всіх зареєстрований в квартирі осіб, всі витрати, пов'язані з утриманням квартири вона несе самостійно. Перешкод в користуванні житлом відповідачам не чинилося, замки не мінялися, квартиру відповідачі залишили добровільно. В зв'язку з тим, що за їх відсутності вона не може зняти їх з реєстраційного обліку, вона змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, направила для участі у справі свого представника, який позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважаються повідомленими належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, ніяких заяв до суду не направив. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в спірній квартирі не мешкають з 2002 року та, де вони знаходяться їм невідомо. З того часу вони до квартири не навідувалися. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] не приватизована, не є службовою та знаходиться на балансі КП ДЕЗ „Пілот". Власником особового рахунку був [PERSON], який помер [INFO] та був знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю 29.07.1993 року. Згідно з довідкою форми №3, виданою КП ДЕЗ „Пілот" № 1196 від 11.05.2012р., у зазначеній квартирі також зареєстровані: відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачка [PERSON]. Між позивачкою та відповідачкою [PERSON], як родичкою померлого наймача, був укладений в усній формі договір піднайму житлового приміщення- квартири [ADDRESS] суду м.Миколаєва від 16.04.2008р. був визнаний дійсним. З 29.01.2009 року позивачка зареєстрована за вищевказаною адресою та ця квартира є постійним місцем її проживання. Актом про непроживання від 01.04.2011р підтверджується, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2002 року. Однак до теперішнього часу відповідачі із спірної квартири не знялися з реєстрації, їх речей в квартирі немає, перешкод в проживанні їм не чинили, участі в оплаті комунальних платежів вони не беруть. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі більше, ніж шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживають, ним не цікавляться, утриманням не займаються, залишили його добровільно, перешкод в користуванні їм ніхто не чинив, а тому вони втратили право користування ним. За таких обставин суд вважає позов в цій частині позовних вимог обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідачів спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Однак спору між позивачами та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби.

Outcome: partial