Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

02.08.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації кошти, витрачені Миколаївською обласною лікарнею на лікування потерпілої, в сумі 688,88 грн. Підтримуючі позовні вимоги, прокурор у судовому засіданні вказував, що внаслідок вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, потерпілій [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. У зв'язку із цим, потерпіла двічі перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні хірургічної стоматології Миколаївського обласної лікарні в період з 29.11.2012 року по 12.12.2012 року та в період з 14.01.2013 року по 25.01.2013 року. Вартість вказаного стаціонарного лікування склала 688,88 гривень державних коштів. Представник Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації в судове засіданні не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою прокурора, вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судом встановлено, що 19 листопада 2012 року близько 19 год. 00 хв. [PERSON] і [PERSON], які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, знаходилися за місцем свого проживання в кв. № 30 по вул. Дунайської флотилії в м. Миколаєві де разом вживали спиртні напої. На ґрунті ревнощів між ними виник конфлікт, в ході якого [PERSON] завдав [PERSON] один удар правою рукою в область нижньої щелепи зліва, заподіявши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді двостороннього відкритого перелому нижньої щелепи зліва зміщенням уламків, ускладненого абсцесом області підборіддя, хронічним посттравматичним остеомієлітом нижньої щелепи в місці перелому, які потягли тривалий розлад здоров'я. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.06.2013 року у справі № 488/1514/13-к кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Однак, внаслідок вчинення [PERSON] вказаного злочину потерпілій [PERSON] спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, в зв'язку із чим потерпіла двічі перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні хірургічної стоматології Миколаївської обласної лікарні у періоди з 29.11.2012 року по 12.12.2012 р. та з 14.01.2013 р. по 14.01.2013 р. Згідно з довідками бухгалтерії МОЛ, вартість стаціонарного лікування [PERSON] склала 688,88 гривень державний коштів. Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць, на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як встановлено судом, потерпілий перебувала на лікуванні саме з приводу нанесених їй відповідачем тілесних ушкоджень, що спричинили їй розлад здоров'я, в зв'язку з чим було порушене кримінальне провадження у відношенні [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України. Суд вважає доведеним, що перебування [PERSON] на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій відповідача, які нанесли державі матеріальних збитків. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved