Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивачка уточнила позовні вимоги, які прийняті судом, просить визнати за нею право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її батько [PERSON], який помер [INFO], був головою колгоспного двору в [ADDRESS], членами якого станом на 01 червня 1990 року також були її мама [PERSON], її брат [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON], чоловік [PERSON], який помер [INFO], та вона - позивачка по справі. Після смерті її батька [PERSON], який був головою колгоспного двору, спадщину ніхто не приймав. Всі інші члени колгоспного двору від своїх часток у майні колгоспного двору відмовилися на її користь, у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Долішненської сільської ради № 47 від 27.12.2012 року вирішено оформити право власності та видати їй свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. За життя її батько не провів у встановленому закон порядку реєстрацію спірного будинковолодіння та господарських споруд, а тому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька в нотаріуса вона не може, оскільки спірне господарство мало статус колгоспного двору, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду, так як виходячи з приписів ст. 16 ЦК України її право підлягає захисту в судовому порядку. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви, в яких позов визнають повністю, просять справу розглядати за їх відсутності. Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК України в редакції 1963 року. А оскільки в даній справі йдеться про колгоспний тип двору, то, на думку суду, слід керуватися статтями цього ж Кодексу, які регламентували правовідносини в колгоспному дворі до 16 грудня 1993 року і які були виключені з цього кодексу у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про власність». Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування будинковолодіння має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є будинковолодіння [ADDRESS] та станом на 15 квітня 1991 року, з часу введення в дію Закону України «Про власність», будинковолодіння належало до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір, що стверджується: свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30.08.1988 року, виданого виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, відповідно до якого право власності на вказане будинковолодіння зареєстровано за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] /а.с. 13/, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується витягом з по господарської книги с. Долішне станом на 01.06.1990 року /а.с. 15/. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належав до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір. Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об'єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов'язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів. Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється зі згоди всіх членів двору. За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З урахуванням цього спадкування в колгоспному дворі мало свої особливості. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» від 26.03.1991 року загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. За правилами ст. 563 ЦК 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок [ADDRESS] належав до суспільної групи - колгоспний двір, станом на 1991 рік головою колгоспного двору був [PERSON], а тому він був власником цього житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер, про що 16.12.2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 26 /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Долішненською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 25, [PERSON], чоловік позивачки, помер [INFO] /а.с. 20/. За змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги та відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право приймати, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги. Рішенням № 47 від 27.12.2012 року виконавчий комітет Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області року вирішив оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] позивачці [PERSON] /а.с. 14/ Як безспірно встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння в Стрийському МБТІ. Позивачка, що встановлено матеріалами справи, була донькою спадкодавця [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 вересня 1956 року, актовий запис № 48 /а.с. 11/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] - дружина та син спадкодавця не претендують на належні їм частки спадкового майна, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON], чи мали б право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Відповідачі по справі : мати [PERSON], брат [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] від своїх часток у майні колгоспного двору відмовляються на користь позивачки [PERSON] Обставин, які б вказували, що на спірне майно окрім позивачки в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. З огляду на те, що позивачка після смерті спадкодавця фактично прийняла спадщину, не заявила про відмову від спадщини у встановлені ст. 1270 ЦК України строки, відповідачі не оспорюють її право на спадщину та право на спірний житловий будинок, відмовившись від своїх часток у майні колгоспного двору на користь позивачки, позовні вимоги визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за останньою права власності на будинковолодіння [ADDRESS].

Outcome: approved