Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

10.06.2013 року Міський дитячий будинок Управління у справах сім'ї, молоді, фізичної культури та спорту Сімферопольської міської ради звернувся до суду із заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON], зазначивши заінтересованою особою - Службу у справах дітей Центральної районної ради м.Сімферополя, про визнання особи безвісно відсутньою. Вимоги мотивовані тим, що з 26.03.2012 року у Міському дитячому будинку на вихованні знаходиться неповнолітня [PERSON], [INFO] року наролження. Відповідно до рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 30.03.2012 року №668 "Про влаштування в Міський дитячий будинок неповнолітньої [PERSON]." функції органу опіки та піклування, зобов'язання по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини покладені на Міський дитячий будинок. Мати неповнолітньої [PERSON] померла, про що зроблений актовий запис про смерть від 19.08.2011 року №3282. Батько дитини [PERSON], [INFO], оголошений в розшук. У провадженні Центрального районного відділу Сімферопольського міського управління ГУ МВС України в АР Крим знаходиться оперативно-розшукова справа від 15.11.2011 року №11102045. За час перебування неповнолітньої [PERSON] в дитячому будинку батько її не відвідував, не дзвонив. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в АР Крим місце проживання [PERSON] не зареєстроване. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для встанолвення статусу неповнолітньої. Заявник просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. У судовому засіданні представник Міського дитячого будинку заявлені вимоги підтримав. Представник Служби у справах дітей Центральної районної ради м.Сімферополя, яка була присутня у попередніх судових засіданнях, вважала, що задоволення заяви відповідає інтересах дитини. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не може бути задоволена, виходчи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] ( а.с.3). У відповідності з рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 30.03.2012 року №668 неповнолітня [PERSON], позбавлена батьківського піклування, перебуває у Міському дитячому будинку на повному державному забезпеченні ( а.с.4). 17.08.2011 року мати неповнолітньої [PERSON] померла ( а.с.5). Згідно з відомостями, внесеними до актового запису про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини вказаний [PERSON], [INFO], громадянин Російської Федерації, який проживає за адресою: [ADDRESS]. За даними адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в АР Крим [PERSON], [INFO], зареєстрованим/ знятим з реєстрації не значиться. За інформацією Центрального РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим станом на 25.01.2013 року [PERSON], [INFO], оголошений в розшук, у провадженні Центрального РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим знаходиться оперативно-розшукова справа №11102045 від 15.11.2011 року ( а.с.8). Згідно зі ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст.ст.246, 247 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що діюче законодавство пов'язує можливість визнання особи безвісно відсутньою з її відсутністю за постійним місцем проживання протягом одного року та неможливості встановити місце перебування особи за допомогою засобів, прийнятих заінтересованими особами та державними органами. Міський дитячий будинок, звернувшись до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання безвісно відсутнім її батька [PERSON] з метою встановлення статусу дитини, не надав суду відомостей про його останнє відоме місце проживання, пославшись лише на те, що місце його проживання не зареєстровано, місце перебування не відомо, вжиті правоохоронними органами заходи з його розшуку не мали позитивного результату. Між тим, при розгляді справи на підставі даних актового запису про народження дитини, які булі витребувані із органу реєстрації, встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], є громадянином Російської Федерації, і його місцем проживання на момент реєстрації зазначено: м.Іркутськ Російської Федерації, [ADDRESS]. При вирішенні справи суд приймає до уваги, що у провадженні Центрального РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим знаходиться ОРС відносно [PERSON], [INFO]. Проте, батьком неповнолітньої [PERSON] є [PERSON], [INFO]. Відповідно до листа заступника начальника Центрального РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим [PERSON] в міждержавному розшуку не перебуває. На запит суду щодо оперативно-розшукових заходів, проведених для встановлення місця знаходження [PERSON], будь-яких даних не повідомлено. Факт проживання (перебування) [PERSON] за вищевказаною адресою в м.Іркутськ Російської Федерації шляхом проведення оперативно-розшукових дій не перевірявся. Таким чином, заявником при розгляді справи не надано відомостей про постійне місце проживання [PERSON], [INFO]. Даних про місце проживання його батьків чи інших родичів, розташування його майна, місце роботи також судом не встановлено. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є тіткою [PERSON], також будь-якої інформації відносно [PERSON] не повідомила. Враховуючи, що при вирішенні питання про визнання громадянина безвісно відсутнім має перевірятись відсутність громадянина в певному місці його постійного проживання, але заявником не повідомлено відомостей про постійне місце проживання( перебування) [PERSON], а за місцем проживання в Російській Федерації, яке було встановлено під час розгляду справи, його перебування не перевірялось, суд вважає, що в задоволенні заяви належить відмовити. Сам по собі факт того, що заявнику не відомо про місце знаходження [PERSON], не є підставою для визнання його безвісно відсутнім. Доводи заявника про те, що [PERSON] ніколи не відвідував дочку в дитячому будинку, не інтересувався її життям та повністю усунувся від її виховання, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не мають правового значення для вирішення даної справи, а можуть бути підставою, у разі їх доведеності, для позбавлення останнього батьківських прав. Отже, суд приходить до висновку про відсутність умов, за яких [PERSON], [INFO], може бути визнаний безвісно відсутнім.

Outcome: dismissed