Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що відповідач 15.03.2013 року позичив у нього грошові кошти в сумі 23 000,00 гривень, про що дав розписку, яку власноручно підписав, терміном до 01.08.2013 року, які зобов'язувався повернути протягом вказаного строку, що було засвідчено відповідною розпискою. Відповідач борг йому не повернув, та залишився винен 23 000,00 гривень. Поскільки відповідач не повернув грошові кошти, то позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 23 000,00 гривень, звільнивши його - позивача від сплати судового збору. Позивач та представник позивача до суду не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, подали до суду, через канцелярію суду, заяви в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2013 року відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 23 000,00 гривень, про що дав розписку, яку власноручно підписав, та зобов»язався повернути борг, терміном до 01.08.2013 року. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач не повернув позивачу борг, чим не виконав взяті на себе зобов»язання та винен позивачу 23 000,00 гривень. Відповідач постійно уникає зустрічей з позивачем, і тому позивач вважає, що відповідач не бажає повернути йому борг. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 534 ЦК України визначає черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, так у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Врахувавши вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 23 000,00 гривень. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 230 грн. 00 коп. судового збору. Таким чином, позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved