Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Дослідно-експериментальне підприємство Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" про спонукання до виконання певних дій. Просила суд визнати неправомірною відмову відповідача з проведення атестації робочих місць відповідно до висновку головного державного експерта Дніпропетровської області з умов праці від 16 травня 2012 року. У жовтні 2012 року Державне підприємство "Дослідно-експериментальне підприємство Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання безпідставно видану довідку № 5/10-468 від 16 вересня 2002 року; визнання пенсійного посвідчення [NUMBER] від 25 жовтня 2004 року недійсним; стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 22.356 гривень 42 копійок. У грудні 2012 року Державне підприємство "Дослідно-експериментальне підприємство Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" уточнило свої позовні вимоги та просило суд стягнути з [PERSON] 27.417 гривень 31 копійку. В обґрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що вона у відповідача з 03 травня 1989 року по 28 жовтня 1996 року працювала травильщиком 2-го розряду зі шкідливими умовами праці, що дало їй право на отримання пенсії за Списком № І за віком на пільгових умовах. Стаж її роботи складає 07 років 08 місяців 27 днів та, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", вона набула права на пенсію після досягнення 45 років. З 11 серпня 2004 року їй була призначена пенсія за віком на пільгових умовах на підставі результату атестації робочих місць, яка проводилась у 1995 та у 2001 роках. Результати атестації були затверджені наказами по підприємству від 27 квітня 1995 року № 80 та від 29 грудня 2001 року № 153. Головним державним експертом Дніпропетровської області з умов праці було проведено експертизу якості атестації робочих місць за умовами праці. Згідно Висновку № 3 від 16 травня 2012 року експерт вказав, що наказ № 80 не погоджений з ним, не надані протоколи дослідження факторів виробничого середовища для проведення атестації робочих місць за умовами праці, відсутні протоколи засідань комісії та спостережні листи. Тому було призупинено дію наказів № 80 від 27 квітня 1995 року та № 153 від 29 грудня 2001 року і було прийнято рішення вважати атестації такими, що не проводились. Відповідачу було запропоновано протягом місяця провести атестацію робочих місць за умовами праці. Висновок експерта був направлений до Управління Пенсійного фонду у Заводському районі м. Дніпродзержинська. Відповідачем з Управління Пенсійного Фонду були відкликані довідки, які були надані робітникам для призначення пенсії на пільгових умовах. Їй з 01 липня 2012 року виплату пенсії було зупинено. Вона звернулась до відповідача з проханням стосовно проведення атестації згідно припису державного експерта від 16 травня 2012 року та отримала відповідь, що атестацію проводити не будуть тому, що такі роботи на підприємстві вже не виконуються. У наданні письмової відмови у проведенні атестації їй було відмовлено. Відмову відповідача вона вважає неправомірною. Просить визнати відмову відповідача з проведення атестації робочих місць неправомірною та зобов* язати відповідача провести атестацію робочих місць відповідно до вимог Висновку № 3 головного державного експерта з умов праці від 16 травня 2012 року. Представник позивачки пояснив, що позивачка працювала у відповідача з 1989 року. Відповідачем проводилась атестація робочого місця позивачки і була підтверджена шкідливість умов її праці. Немає вини позивачки в тому, що відповідачем атестація була проведена з порушенням. За помилку відповідача позивачка не повинна нести відповідальності та страждати. Встановлено, що позивачка працювала в особливо шкідливих умовах і в теперішній час провести атестацію неможливо. Представник відповідача пред*явленого позову не визнала та пояснила, що позивачка у них працювала з 03 травня 1989 року по 28 жовтня 1996 року травильщиком 2-го розряду в цеху нестандартизованого обладнання зі шкідливими умовами праці. Вказана робота надавала право на отримання пенсії за Списком № 1. Стаж роботи позивачки за даною професією складає 06 років 04 місяці. Пенсію їй було призначено 11 серпня 2004 року. Разом з тим, 01 липня 2012 року Управлінням Пенсійного Фонду позивачці виплату пенсії було зупинено. Позивачці було відмовлено у проведенні атестації робочих місць згідно припису головного державного експерта тому, що на підприємстві відсутня професія травильщика і роботи по цій професії не проводяться з 2000 року і провести таку атестацію неможливо. Позивачці в період з 11 серпня 2004 року по 15 червня 2012 року підприємством відшкодовано витрат на виплату та доставку пенсії у сумі 27.417 гривень 31 копійку. Пільгова пенсія позивачці була призначена на підставі довідки № 5/10-468 від 16 вересня 2002 року. Однак, її пільговий стаж складає 06 років 04 місяці. На підставі вказаної довідки позивачці 25 жовтня 2004 року було видано пенсійне посвідчення [NUMBER]. Тому просить визнати безпідставним видану довідку № 5/10-468 від 16 вересня 2002 року, визнати недійсним пенсійне посвідчення [NUMBER] на ім*я позивачки, визнати безпідставними перераховані та виплачені позивачці з 11 серпня 2004 року по 15 червня 2012 року 27.417 гривень 31 копійки пенсії. Вказану суму просить стягнути з позивачки на їх користь. Пільгова пенсія позивачці була призначена незаконно. У задоволенні первісного позову просить відмовити. Представник 3-ї особи пояснила, що відповідач був боржником по перерахуванню в Управління Пенсійного Фонду внесків. Була проведена перевірка і було виявлено, що відповідачем у 1995 та 2001 роках була неправильно проведена атестація робочого місця позивачки і їй була призначена та виплачувалась пільгова пенсія. Відповідальність за атестацію робочого місця несе відповідач. У 2012 році позивачці виплата пільгової пенсії була зупинена. У теперішній вказана професія відсутня. Тому провести атестацію неможливо. Представник управління Пенсійного Фонду пояснила, що позивачка у 2004 році звернулась до них з заявою про призначення та нарахування пенсії за Списком № 1. На підставі наданих документів її пільговий стаж для нарахування пенсії складав з 03 травня 1989 року по 28 жовтня 1996 року - 07 років 05 місяців 26 днів, а для призначення пенсії необхідно було 07 років 06 місяців. Тобто, не вистачало 05 днів. Ці дні позивачка відпрацювала у Трамвайному управлінні. Пенсія позивачці за Списком № 1 виплачувалась по 30 червня 2012 року і її виплата була зупинена на підставі подання головного державного інспектора з умов праці Дніпропетровської області. На той час позивачці пільгова пенсія була нарахована правильно. Відповідачем неправильно була проведена атестація робочого місця позивачки і атестація робочого місця була скасована. Позивачка втратила право на отримання пільгової пенсії за Списком № 1. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Так, із наказів № 80 від 27 квітня 1995 року та № 153 від 29 грудня 2001 року "Про підтвердження шкідливості по професіях" вбачається, що на підставі карт умов праці, складених по актах замірів, фактичної наявності шкідливих засобів, був затверджений перелік професій за Списком № 1 та Списком № 2 на пільгове пенсійне забезпечення. У переліку, згідно з яким підлягають атестації робочі місця зі шкідливими умовами праці, вказана професія травильщика. При цьому, із Висновку № 3 про експертизу якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці у Державному дослідно-експериментальному підприємстві вбачається, що дія наказів від 27 квітня 1995 року № 80 та від 29 грудня 2001 року № 153 "Про підтвердження шкідливості по професіях" призупиняється, вважається неправомірною та скасовується. Вважається, що атестація робочих місць за умовами праці не проводилась. Провести у місячний термін атестацію робочих місць за умовами праці згідно документів, наведених у п.3. Контроль за виконанням Висновку № 3 головний державний експерт залишив за Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради. Разом з тим, у судовому засіданні було встановлено, що у відповідача у теперішній час професія травильщика відсутня. Роботи за вказаною професією не виконуються. Провести атестацію робочого місця позивачки, яка працювала травильщиком, неможливо. Виконати Висновок № 3 головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року за № 003/07-1-152 про експертизу якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці у Державному дослідно-експериментальному підприємстві неможливо. Із п.5 та п.6 Висновку № 3 головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року за № 003/07-1-152 про експертизу якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці у Державному дослідно-експериментальному підприємстві також вбачається, що питання, які будуть виникати у ході проведення атестації робочих місць за умовами праці, потрібно вирішувати з Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, що контроль за виконанням Висновку № 3 головний державний експерт з умов праці Дніпропетровської області залишив за Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради. Тому у визнанні відмови відповідача у проведенні атестації робочих місць відповідно до вимог Висновку № 3 головного державного експерта з умов праці Дніпропетровської області неправомірною та зобов*язання відповідача провести атестацію робочих місць відповідно до вимог Висновку № 3 необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON],суд вважає, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги Державного підприємства "Дослідно-експериментального підприємства Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області" у визнанні безпідставно виданої довідки № 5/10-468 від 16 вересня 2002 року, визнанні пенсійного посвідчення [NUMBER] від 25 жовтня 2004 року недійсним та стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих коштів у сумі 27.417 гривень 31 копійки. Відмовляючи сторонам у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на сторони.

Outcome: dismissed