Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.08.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який у 24.04.2013 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було розірвано. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з нею. Однак 16 серпня 2013 року відповідач забрав дитину та поїхав з нею до м. Кіровограда, де він на цей час фактично мешкає, пообіцявши повернути дитину через тиждень, але цього не зробив та повідомив її про те, що тепер дитина буде проживати разом із ним, а вона її бачити більше не буде. Неодноразові її звернення до відповідача з питання вирішення спору щодо місця проживання їхньої дитини були залишені останнім поза увагою, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Позивач та її представники у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та пояснили, що наприкінці жовтня 2013 року позивач забрала малолітню дитину - [PERSON] та на цей час дитина проживає разом з нею. Після проживання разом із батьком дитина схудла, у неї виникли шкіряні хвороби, зі слів дитини вона проживала у несприятливих умовах та більше ніколи до батька повертатись не буде. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представник відповідача, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання також не з`явилась, отримане від неї клопотання від 04.11.2013 року про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки вказані нею причини неявки відповідача суд уважає неповажними та як такі, що не підтверджені належними доказами, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача та її представників суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є психологом КДНЗ №255, який раніше відвідувала неповнолітня [PERSON], знає її 2 роки, позивач відвідувала всі свята та батьківські збори. Дівчинка розвинута, проте на сьогоднішній день вона змінилась, стан її дуже пригнічений, вона мовчазна та схудла. Зазначила, що відповідача взагалі не бачила, а дитиною завжди цікавилась позивач, тому вважає, що дитині буде доцільно проживати разом з матір'ю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є двоюрідним братом позивача, що позивач відповідально ставиться до виховання дитини, яка має свою кімнату та завжди доглянута. Зазначив, що відповідача після розірвання шлюбу з позивачем взагалі не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою позивача, що позивач відповідально ставиться до виховання дитини, дитина завжди доглянута, у неї є своя кімната, іграшки, окрім того вона ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дочкою, однак останній взяв дитину та не повернув її матері, попередивши її, що дитину не віддасть. Зазначила, що після того, як позивач забрала у відповідача дитину, вони її не впізнали, позаяк дитина була дуже пригнічена, залякана, та в неї склалось таке враження, що дитина не бажає повертатись до батька. Заслухавши пояснення позивача, її представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач з 18.08.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 24.04.2013 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем (а.с.7). Однак 16 серпня 2013 року відповідач забрав дитину від позивача та поїхав з нею до м. Кіровограда, де він на фактично мешкає, пообіцявши повернути її через тиждень, але цього не зробив та повідомив позивача про те, що тепер дитина буде мешкати разом із ним, а вона її бачити більше не буде. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що у місці проживання дитини створено всі належні умови для її виховання, розвитку та проживання (а.с.35). Згідно показань свідків - дитина доглянута, охайна та розвинута, позивач постійно цікавиться дитиною, приймає активну участь у її вихованні, однак після того, як дитина проживала у відповідача, її стан змінився, вона стала пригніченою, мовчазною та схудла. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. При цьому суд бере до уваги вік дитини та ті обставини, що стан дитини за час проживання з батьком змінився в гіршу сторону, а також житлово-побутові умови проживання дитини, створені позивачем, у зв'язку з чим суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виключних обставин, які б указували на неможливість проживання дитини окремо від позивача, в судовому засіданні не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved