Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем одружилися 23 листопада 2000 року. Шлюб зареєстрували у виконкомі Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2012 р. шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на проживанні з позивачкою. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає, нічим не забезпечує, не турбується про їхнє життя та здоров’я, хоча фізично здоровий, працює та має можливість надавати дітям матеріальну допомогу. Крім того, нікому не сплачує аліменти. Із-за наведених обставин позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця. Позивачка в судове засідання не з’явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки ніде не працює, заробляє тимчасовими заробітками. Не згідний з тим, що взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2012 року по справі № 905/2403/2012 шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 23 листопада 2000 року у Серафинецькій сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 - розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 145871, виданого 21.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 142317, виданого 01.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою. Відповідач в достатній кількості коштів на утримання дітей не надає, не сплачує аліменти на утримання інших дітей чи непрацездатних батьків. Конституцією України визначено основні права й обов’язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобов’язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов’язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов’язків щодо дитини. Обов’язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Даних про те, що відповідач працює офіційно та має регулярний дохід суд не має. Отже, є підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду справи відповідач не працює. Згідно ст.7 Закону України “Про державний бюджет України на 2013 рік” прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2013 р. становить 1210 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину складає 363 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом 14.10.2013 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial