Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 17.08.2011 року його батько [PERSON] склав у Білоцерківській сільській раді Великобагачанського району заповіт, відповідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і яке буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів онукам (донькам позивача [PERSON]) - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року, [PERSON] належать земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га. Земельна ділянка площею 0,2311 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,1893 га для ведення особистого селянського господарства розташована в [ADDRESS]-а, а земельна ділянка площею 0,1817 для ведення особистого селянського господарства розташована в [ADDRESS]. Крім цього, як вказує позивача, [PERSON] заповів онукам [PERSON] та [PERSON] належну йому на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] року батько позивача [PERSON] помер, останнім постійним місцем проживання батька було с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області. Спадкову справу (№ витягу 33220386) було відкрито у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача-їх батька [PERSON], про що подали відповідні заяви приватному нотаріусу. Позивач [PERSON] вказує, що 16.10.2013 року він звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину: на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, які належали відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року його померлому батькові [PERSON], однак приватний нотаріус [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно після смерті [INFO] року його батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру та витягу про обмеження та обтяження даних земельних ділянок. Також, державний кадастровий реєстратор Держземагенства у Великобагачанському районі Левчук С.В. повідомив, що вищевказаним земельним ділянкам кадастрові номери не присвоювались і вони не зареєстровані в Національній кадастровій системі, а також у зв'язку зі смертю власника зареєструвати дані земельні ділянки та присвоїти їм кадастрові номера не представляється можливим. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року його батька [PERSON] визнати за ним, [PERSON] право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, в тому числі: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2311 га в [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1893 га в [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1817 га в [ADDRESS], які згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року належали померлому [PERSON] (а.с.2-4). В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи на підставі письмових доказів по справі і просив заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.50). Представник відповідача Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника селищної ради (а.с.42). Від третіх осіб у справі надійшли письмові заяви про не заперечення щодо задоволення позову [PERSON] та про розгляд справи у їх відсутність (а.с.а.с.43-44,45-46,49). Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 09.12.2013 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області, приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що батько позивача у справі [PERSON] - [PERSON], останнім постійним місцем проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області помер [INFO], про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.5). На ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року, згідно якого останній є власником земельної ділянки площею 0,60 га, в т.ч. земельна ділянка площею 0,2311 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,1893 га для ведення особистого селянського господарства розташована в [ADDRESS], а земельна ділянка площею 0,1817 для ведення особистого селянського господарства розташована в [ADDRESS] (а.с.8). При цьому, в даному державному акті не вказаний кадастровий номер земельної ділянки. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Дубиною Т.А., реєстровий № 134, [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і яке буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів онукам (донькам позивача [PERSON]) - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №931 від 16.10.2013 року вбачається, що [PERSON] на день смерті ([INFO] року) проживав разом з дружиною [PERSON] і був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.12). Згідно повідомлень виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району від 16.10.2013 року та від 05.11.2013 року, за [PERSON] значиться: земельна ділянка площею 0,2311 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,1893 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,1817 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с.а.с.13-15). Державний кадастровий реєстратор Левчук С.В. 16.10.2013 року листом №01-05-33/843 відмовив у наданні нотаріусу витягу з Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка площею 0,60 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року не внесена до Державного земельного кадастру кадастровий номер даній земельній ділянці не присвоювався (а.с.10), тому, приватний нотаріус не може видати спадкоємцю за законом померлого [PERSON] - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, оскільки земельна ділянка не внесена до державного земельного кадастру (а.с.10). Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 16.10.2013 року відмовила спадкоємцю за законом померлого [PERSON] - [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,60 га, у зв'язку з відсутністю витягів з Державного земельного кадастру, а також витяг про обмеження та обтяження даних земельних ділянок (а.с.11). З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] №1101/01-16 від 05.12.2013 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копії матеріалів спадкової справи вбачається, що після померлого [PERSON], який помер [INFO] року, останнє місце проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області, надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від імені спадкоємця по заповіту [PERSON] та [PERSON], а також заява про відмову від прийняття спадщини від імені дружини померлого [PERSON] та надійшла заява про прийняття спадщини від імені спадкоємця першої черги згідно ст.1261 ЦК України [PERSON]; інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів (а.с.а.с.34-38). Також вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом-син померлого [PERSON] - [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом (на приватизовані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва-а.с.а.с.39-41). Тобто, після відмови спадкоємців за заповітом [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за законом, а також відмови дружини померлого [PERSON] - [PERSON] від прийняття спадщини як спадкоємиці за законом першої черги, спадщину після смерті батька [PERSON] за законом прийняв син померлого - [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Отже, з досліджених матеріалів справи, виходячи з положень ст.ст.1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкоємець за законом померлого [PERSON] - [PERSON], який у встановленому порядку за законом як спадкоємець першої черги (з урахуванням відмови [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини) прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], але у зв'язку з відсутністю витягів з Державного земельного кадастру та витягу про обмеження та обтяження вказаної земельної ділянки, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (земельну ділянку площею 0,60 га), яка належала померлому [PERSON] згідно виданого Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку серія ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року. Також, у зв'язку зі смертю [PERSON] можливість внести земельну ділянку до земельного кадастру втрачена, що випливає зі змісту ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Діюче законодавство передбачає державну реєстрацію земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише за заявами осіб, що вже набули вказані права (право набувачів) чи за заявами уповноважених ними представників, а не за заявами спадкоємців чи інших осіб, які лише претендують на здобуття вказаних прав. Статтею 125 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельних ділянок виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування як спадкоємцем за законом після померлого [INFO] року [PERSON] право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, в тому числі: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2311 га в [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1893 га в [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1817 га в [ADDRESS], які згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ №011997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №221 від 14.02.2000 року належали померлому [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, аналізуючи безпосередньо визнання відповідачем позовних вимог [PERSON] з позиції ч.4 ст.174 ЦПК України суд, виходячи з меж та суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, з урахуванням досліджених матеріалів справи, приймає визнання відповідачем Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області позову [PERSON], оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову [PERSON] до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved