Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у розмірі 1 393 грн. 79 коп., 3 % річних у розмірі 26 грн. 76 коп. 229 грн. 40 коп. судового збору. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є страховиком відповідальності [PERSON] по кредитному договору № 237-Полт від 30.08.2010 року, укладеного з АБ «Український Бізнес Банк», відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 323 грн. 46 коп. терміном по 30.08.2012 року під 33% річних за користування кредитом. Після закінчення терміну повернення кредиту відповідачка не виконала своїх зобов'язань перед банком, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2 770 грн. 89 коп. Позивач 27.09.2012 року погасив заборгованість [PERSON] перед банком у повному обсязі. У період з 13.06.2012 року по 01.02.2013 року відповідачка погасила частину боргу в розмірі 1 377 грн. 10 коп. Решту боргу, що складає 1 393 грн. 79 коп., позивач просить стягнути, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Від голови правління ПрАТ «УСК» Тюріна В.М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не прибула, будучи повідомленою належним чином про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] 30 серпня 2010 року був укладений кредитний договір № 237-Полт, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 323 грн. 46 коп. строком на 24 місяці, з 30.08.2010 року по 29.08.2012 року під 33 % річних на суму фактичної заборгованості по кредиту н умовах його повернення відповідно до Графіку погашення заборгованості (а.с. 4, 5). В якості забезпечення виданого [PERSON] кредиту між АТЗТ «Українська страхова компанія», як Страховиком, АБ «Український Бізнес Банк», як Вигодонабувачем (Кредитором) та відповідачкою [PERSON]. як Страхувальником (Позичальником), був укладений договір доровільного страхування відповідальності [PERSON] за непогашення кредиту за № 009175кр від 30.08.2010 року (а.с. 6). Відповідно до п. 2 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, ст.ст. 553, 554, 993 ЦК України ст. 27 Закону України « Про страхування» Страховик зобов'язується відповідати перед Кредитором за невиконання або неналежне виконання Боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. П. 5.4. даного договору передбачено, що після сплати страхового відшкодування до Страховика переходять у межах сплаченої суми права вимоги, які Кредитор мав по відношенню до осіб, які несуть відповідальність за заподіяння збитків. Відповідно до довідки ПАТ «Українська страхова компанія» № 96032/5583 від 10.06.2013 року у зв'язку із настанням страхового випадку ПАТ «Українська страхова компанія» здійснила на рахунок ПАТ «Український Бізнес Банк» страхову виплату за [PERSON] в розмірі 2 770 грн. 89 коп. (а.с. 7). Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON], в межах суми страхового відшкодування. Оскільки частина боргу в сумі 1 377 грн. 10 коп. сплачена, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачі її різницю, тобто 1 393 грн. 79 коп. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Роз'ясненнями, що викладені в п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вказано, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до розрахунків з відповідача на користь позивача слід стягнути 26 грн. 76 коп. за 240 днів користування коштам - з 27.09.2012 року по 27.05.2013 року (а.с. 3). Звідси, загальна сума боргу становить 1 393 грн. 79 коп. + 26 грн. 76 коп. = 1 420 грн. 55 коп. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 629 ЦКУкраїни договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved