Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.11.2013р. о 11 год. 07 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника заяву не підтримала заяву, прокурор та адвокат висловили думку про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню за її безпідставністю. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню по наступним підставам. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.11.2013р. о 11 год. 07 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСПНЦ»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що контакт з хворим не продуктивний через виражений когнетивний дефіцит, амневтично дезорієнтований, психічной симптоматики не виявлено. Главою 10 (ст.ст.279-282 ) ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу" врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Виходячи з вимог Закону для госпіталізації особи до психічного закладу недостатньо лише факту наявності у цієї особи психічного розладу, а повинні бути в наявності ознаки, передбачені ст. 14 Закону України " Про психіатричну допомогу". В ході розгляду справи заявником не було надано доказів тому, що лікування [PERSON] можливе лише в стаціонарних умовах або встановлено в нього тяжкого психічного розладу. Таким чином, похилий вік [PERSON] не є підставою для госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, поясненням і запереченням учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень Закону України "Про психіатричну допомогу" відсутні підстави для задоволення заяви КЗ «ДКПЛ»ДОР щодо примусової госпіталізації і лікування в умовах стаціонару психіатричної лікарні [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed