Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

10 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в інтересах [PERSON], відповідно до якої прохав визнати протиправною та скасувати постанову про арешт на майно боржника ВП № 29480373 від 23.08.2013 року, стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки сплачений судовий збір. Посилаючись на те, що одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження 23.08.2013 року, державний виконавець 23.08.2013 року винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника [PERSON]. Виносячи оскаржувану постанову про накладення арешту і тим самим позбавляючи боржника права на розпорядження своїм майно, проігнорував право особи на добровільне виконання рішення і відповідно своїм рішенням державний виконавець Карпенко Роман Васильович не дав можливості добровільно виконати рішення суду. У судове засідання позивач подав заяву про те, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у його відсутності. Державний виконавець проти задоволення скарги заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що на виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави № 2-1958/11 від 20.08.2013 року, про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 299525 грн. та 172725 грн. Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 23.08.2013 року. Копії постанови із зазначенням обов'язку боржника з»явитися до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ направлено сторонам виконавчого провадження за вих..№ 39052, 39053 від 23.08. 2013 року. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України " Про виконавче провадження" в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржника самостійно виконати постанову в термін до 30.08.2013 року, а також за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до ст.. 57 Закону " Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: -винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; -винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; -винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; -проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно п. 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої ст .57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС. Боржником [PERSON] відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22.07.2013 року в частині стягнення грошових сум компенсації належної [PERSON] 1/4 частки, перераховано на депозит Ленінського районного суду в рахунок компенсації 1/4 частки вартості нежитлових приміщень грошову суму у розмірі 2995525 грн., але стягувачем станом на 26.11.2013 кошти не отримані. Боржником борг сплачено частково в сумі 172 725 грн. 50 коп. На час розгляду справи, рішення суду в повному обсязі не виконано, від стягувача заява про виконання рішення суду до відділу не надходила. Отже, постанова про накладення арешту є правомірною, винесена відповідно до ст. 25 та 57 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця відсутні правові підстави для скасування постанови від 23.08.2013 про арешт майна боржника. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки дії державного виконавця є правомірними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed