Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» в якій просить суд стягнути на його користь 1488грн.60коп. середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.06.2013 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позивача було поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідач рішення суду навмисно не виконував, не поновлював його на роботі. Лише 18 червня 2013 року наказом № 196-к позивача було поновлено на роботі. Таким чином, з часу винесення рішення суду до фактичного поновлення його на роботі пройшло 6 робочих днів, які він не працював з вини відповідача і ці дні є вимушеним прогулом, за який відповідач повинен сплатити йому середній заробіток. Середній заробіток на той час у нього становив 248,10 грн., що підтверджено рішенням суду від 07.06.2013 року. Отже вважає, що відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за 6 робочих днів вимушеного прогулу в загальній сумі 1488 грн. 60 коп. (6 робочих днів х 248,10 грн. = 1488,60 грн.) Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 1488 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі та не заперечував проти розгляду справи без участі відповідача при заочному розгляду справи та без застосування технічних засобів. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом досліджені докази по справі: - досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, судом достовірно встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 червня 2013 року позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ № 5-з від 11.01.2011 року, позивача поновлено на роботі на посаді заступника генерального директора з кадрових питань, стягнуто з відповідача на користь позивачса заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 150844,80 грн., заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000,00грн, та в частині поновлення на роботі рішення суду було допущено до негайного виконання. Відповідно до наказу №196-к від 18 червня 2013 року позивача було поновлено на роботі (тобто через 6 днів після винесення рішення про поновлення). Так, згідно зі ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі, стягується середній заробіток за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі. Як встановлено в судовому засіданні, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 червня 2013 року про поновлення на роботі позивача підлягало негайному виконанню, проте відповідач рішення суду не виконав. Обставин, які б свідчили про вину позивача у тому, що рішення про поновлення на роботі не виконано, судом не встановлено. Тому за правилами статтями 236 КЗпП України та відповідно рекомендацій ВСУ викладених у постановах Пленуму ВСУ від 24.12.99 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" та від 06.11.92 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток за період з 07.06.2013 року по день поновлення на роботі 18.06.2013 року, так як з 18.06.2013 року вже почала нараховуватися заробітна плата. При вирахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач посилався на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 червня 2013 року та надав розрахунок - 6 робочих днів х х 248,10 грн. = 1488,60 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1488,60 грн. середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved