Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду 15.07.2013 року з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про заборону вчиняти дії по відключенню їх від мережі водопостачання. Позивачі зіслалися на те, що наприкінці травня 2013 року вони отримали в офіційному порядку попередження від сусідів [PERSON], що проживають в [INFO], про відключення з 01 вересня 2013 року їх квартир № 1 та № 2 в буд. № 1 по вул. Лікарняній в м. Ізяслав від мережі водопостачання. В ході судового розгляду справи позивачами було збільшено позовні вимоги, згідно яких вони просять суд усунути перешкоди в користуванні спільною мережею водопостачання, оскільки їх 01.09.2013 року відключили від водопостачання [PERSON], та просили стягнути на їх користь моральну шкоду. Також, в ході розгляду справи в судовому засіданні за клопотання сторін, було замінено належного позивача – [PERSON]В, власницю квартири № 1, та допущено в якості третьої особи – [PERSON], користувача послугами водопостачання, що зареєстрований та постійно проживаючий за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачі та повноправні представники позивачів позов підтримали та суду пояснили, що вони проживають в квартирах № 1 та № 2 в буд. № 1 по вул. Лікарняній в м. Ізяслав. В квартирі № 3 проживає сім’я [PERSON]. В будинку є три квартири в яких вони та відповідачі проживають. Згідно затвердженого проектної документації мережа водопостачання проходить до квартир позивачів через квартиру [PERSON]. По надуманим підставам [PERSON] 01.09.2013 року повідомили їх за три місяці що відключать їх квартири від водопостачання станом на 01 вересня 2013 року. 01 вересня 2013 року їх відключили їх від водопостачання і на даний час вони змушені ходити по воду до криниці, просити набрати води у сусідів. Перешкоди вчинені відповідачами по відключенню їх від водопостачання примусили їх додатково вишукувати нові джерела для існування, позбавили їх можливості користування звичайними побутовими зручностями, порушенню санітарних норм та інше. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка та представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що з позовом вона не згодна. Спірні відносини з сусідами виникли давно. Через її квартиру проходить мережа водопостачанні і до сусідських квартир – [PERSON] та [PERSON]. Вони самоусунулися від спільного утримання загальної водомережі і їй прийшлося за власний кошт утримувати трубу водопостачання, яка проходила вздовж стіни її квартири, в зв’язку з чим постійний конденсат на трубах привів до грибка на стіні, мокли меблі, шпалери. В результаті цього вона з чоловіком вимушена була за власний кошт міняти водопровід та ховати його під підлогу. Позивачами не було запропоновано ні копійки за вказані роботи. В результаті цього вона попередила сусідів про відключення їх квартир за три місяці, запропонувавши їм провести в свої квартири окрему мережу водопостачання до 01.09.2013 року. З настанням цієї дати, вона відключила сусідів від водопостачання. Вважає, що позов безпідставний, оскільки вони провели окрему мережу водопостачання до своїх квартир. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він повністю підтримує позов своєї доньки, яка є власницею квартири № 1 де він постійно проживає та зареєстрований. Так, він після відключення квартири від водопостачання, і на даний час знаходиться без води. Це змусило його звернутися до КП «Водоканал» із заявою про проведення окремого водопостачання. За власний рахунок він отримав технічні умови та підвів до квартири окрему трубу. В зв’язку з відсутністю коштів на даний час, він воду в квартиру не підвів, а набирає воду на вулиці біля підведеного до будинку крана. Таким чином, [PERSON] перевищили свої права по відключенню його від водопостачання, а тому вимоги позивачки [PERSON] підтримує в повному обсязі. Повноважний представник КП «Ізяславводаканал» суду пояснив, що жильці буд. № 1 по вул. Лікарняній зверталися із письмовими заявами про їх попередження про від’єднання від водопостачання і їм було запропоновано приєднатися окремо від квартири [PERSON]. Вважає, що це буде єдиним вірним рішенням. За заявою [PERSON], водопостачання проведено за його рахунок окремо до його квартири, де встановлено колодязь. До позивачки [PERSON] водопостачання не проведено. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не безпідставний і підлягає до задоволення частково. Так, беззаперечно в судовому засіданні встановлено, що власниками багатоквартирного будинку № 1 по вул. Лікарняній в м. Ізяслав, є: в кв. № 1 – [PERSON][ADDRESS] – [PERSON][ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право власності. А.с. 40, 64. У відповідності до технічної документації на буд № 1 по вул. Лікарняній, мережа водопостачання квартир № 1 та № 2 проходить через квартиру № 3. А.с. 12-15. Факт від’єднання від водопостачання відповідачами підтверджується актом комісії КП «Ізяславводаканал», а також довідкою долученою до матеріалів справи. А.с. 66 Так, ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (ЦК), власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Стаття 369 ЦК, передбачає таке: співвласники майна володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Із матеріалів справи та пояснень сторін безспірно встановлено, що між позивачами та відповідачами не було укладено будь-якої угоди щодо від’єднання їх від мережі водопостачання, а тому суд вважає дії відповідачів є надуманими і такими, що суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ст. 321 ЦК). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право з вимогою не вчиняти певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. (ч.2 ч. 3 ст. 386 ЦК). Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. (Ст. 391 ЦК), Отже, суд вважає, що позивачі не безпідставно звернулися до суду з позовом про усунення неправомірних дій співвласників мережі водопостачання, що виразилися в самовільному від’єднанні їх від централізованого водопостачання, а тому в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні загальною мережею водопостачання, суд вважає вірним задовольнити. В частині первинних позовних вимог, а це в частині про заборону вчиняти відповідачами дій, пов’язаних з від’єднанням мережі водопостачання, суд вважає вірним відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідачами на момент розгляду справи в судовому засіданні відповідачами уже були вчинені неправомірні дії щодо від’єднання позивачів від водопостачання. Позивачкою [PERSON] по справі заявлено позов про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] моральної шкоди в сумі 1000 грн. Так, згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 і ст. 1167 ЦК України та п. 3 постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з послідуючими змінами), моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчинених відповідачами неправомірних дій, викликаних з від’єднанням позивачки від водопостачання, глибину душевних страждань, а також вимоги справедливості і розумності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 500 грн., що менше, ніж просить позивачка [PERSON] (1000 грн.). Тобто, і в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] про стягнення на його користь моральної шкоди, так, в судовому засіданні встановлено, що власником квартири є його донька – [PERSON], яка проживає постійно в м. Київ. [PERSON] є її представником по справі. Він фактично проживає у вказаній квартирі на постійній основі, але вимагати відшкодування завданої шкоди на свою користь за власника майна, яка не зазнала будь-яких моральних страждань від дій відповідачів, законом не передбачено. Також, слід відмовити в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою КМУ від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В зв’язку з відсутністю вказаних документів, суд відмовляє в задоволенні цих вимог за їх недоведеністю.

Outcome: partial