Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, мотивуючі позовні вимоги тим, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS]. У сусідній квартирі [ADDRESS] проживає відповідачка. Відповідачка самовільно збудувала стіну і встановила двері своєї квартири таким чином, що вона знаходиться впритул до дверей у квартиру позивача. Таке розташування дверей відповідачки виключає можливість одночасного знаходження у відкритому стані дверей у квартиру позивача та дверей у квартиру відповідачки, що є порушенням норм протипожежної безпеки та погрожує життям мешканців квартир [ADDRESS], [ADDRESS] в разі виникнення пожежі, і також підтверджується відповідним актом ЖЕО. Однак, відповідачка самовільно, без відповідних погоджень, провела переобладнання вхідної двері своєї квартири, чим перешкоджає вільному користуванню позивачу своєю квартирою. У добровільному порядку усунути зазначені перешкоди відповідачка відмовляється. З урахуванням наведеного та з посиланням на статті 382, 386, 391 ЦК України позивач просив суд: усунути йому перешкоди у здійсненні права власності, права користування при квартирною площею загального користування шляхом демонтажу самовільно збудованої відповідачкою вхідної двері та стіни, в якій зведені вхідні двері до квартири [ADDRESS]. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений відповідно до вимог діючого законодавства, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутність або ж відкладення судового засідання не надавав. Цивільна справа розглядається судом у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. З урахуванням згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарної справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог статті 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 ЦПК України, якою закріплений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від04.12.1998 року (а.с.7). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04.12.1998 року. В квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] (а.с.13). Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з частиною 2 статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно акту обстеження комісії ЖЕУ-6 від 16.09.2013 року власник квартири [ADDRESS] самовільно переобладнав вхідні двері, висунув її на 1 метр до квартири [ADDRESS]. За цим фактом складено припис щодо зобов'язання власника квартири [ADDRESS] демонтажу самовільно зведеної будови. Крім цього, пункт 2.34 ДБН України В.2.2-15-2005, передбачає, що двері квартир у відчиненому положенні не повинні зменшувати розрахункову ширину сходових площадок і маршів. Згідно приміток 1 та 2 п.2.12 ДБН ширина сходового маршу визначається як відстань між стіною і його огорожею або між його огорожами. Така ширина не повинна перевищувати довжину проступів. Ширина сходової площадки повинна бути не меншою від ширини маршу. Тобто ширина внутрішньої сходової площадки буде розраховуватися від стіни до стіни. З огляду на зазначені норми, двері квартири [ADDRESS] у відчиненому положенні зменшують розрахункову ширину сходової площадки, чим істотно порушується право позивача, що підтверджується актом обстеження від 16.09.2013 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки протиправними діями [PERSON] порушуються права власності та користування [PERSON] належною йому квартирою [ADDRESS]. Згідно зі статтею 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення, суд повинен, у тому числі, й вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до частин 1, 3 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 114,70 грн. На підставі статей 41, 55 Конституції України, статей 16, 319, 386, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved