Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

05.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Харківської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вулиці Підгірній,9 с. Березівка Золочівського району Харківської області. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона протягом 1963 - 1978 р.р. з метою поліпшення житлових та побутових умов, самочинно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації на особисті кошти побудувала житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою. Факт володіння було визнано органом місцевої влади - [PERSON] селищною радою шляхом внесення відповідного запису в погосподарську книгу № 6. При цьому свідоцтво про право власності на зазначений будинок не оформлювалося, реєстрація права в БТІ не проводилась. Від представника позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу без його присутності. Від відповідача- Золочівської селищної ради- надійшла письмова заява про згоду з позовними вимогами та просить суд слухати справу без присутності представника. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно інформації, наданої КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» житловий будинок по вул. Підгірній,9 в с. Березівка Золочівського району Харківської області, 1963 року забудови числився за [PERSON] та [PERSON]. При проведенні інвентаризації на теперішній час житловий будинок рахується за [PERSON]. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 09.08.2013 року становить 58238 грн.. Право власності на даний будинок не встановлено.(а.с. 13) Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень –офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону “Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР”від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім’я, по батькові голови родини, на ім’я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володіє будинком № 9 по вул.Підгірній с.Березівка Золочівського району Харківської області на праві власності. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. На підставі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь -які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Загальні засади здійснення правомірного будівництва об'єктів нерухомості визначені ст.375 ЦПК України. Згідно положеннями якої власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїм ділянкам іншим особам. В дійсний час позивачка користується зазначеним житловим будинком, постійно проживаючи в ньому разом зі своєю сім'єю. Згідно ст. 376 п.5 ЦК України житловий будинок, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. Згідно ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначене рішення суду є підставою для реєстрації права власності та покладається на державну реєстраційну службу. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 328 ч.2, 331, 376 п.5 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" -

Outcome: approved