Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

14 червня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31015,52гривень та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № А3D5RР54400072 від 22.08.2011 відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2012. Відповідно до умов вищевказаного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами укладеного між ним та банком договором своїм підписом у заяві. Однак зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом 20.02.2013 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 31015,52 грн. В досудовому порядку сума заборгованості відповідачем не повернута, у зв'язку з чи позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Справу просили розглянути заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду неповідомленні, тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. 28 серпня 2011 року між ПАТ «Акцент - Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № А3D5RР54400072, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2012. Відповідно до умов вищевказаного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно заяви [PERSON] від 22.08.2011 останній ознайомився та погодився із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»), які були надані у письмовій формі, про що свідчить його підпис. Однак, у порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 20.02.2013 заборгованість відповідача перед позивачем складає 31015,52 гривень, з них: - заборгованість за кредитом - 4500,00 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 2,59 гривень; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 1260,00 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 23299,81 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00гривень; - штраф (процентна частина) - 1453, 12 гривень. Згідно заяви позичальника строк виконання зобов'язань за кредитним договором сплинув 21.06.2012, до суду з цим позовом повивач звернувся 14.06.2013, тобто в межах строку позовної давності. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати гроші (кредит) позичальникові у розмірі та ну умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, у відповідності зі ст. 530 ЦК України якщо зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до зави кінцевий строк повернення кредиту сплинув 21.06.2012. Проте кредит позичальником [PERSON] до теперішнього часу не повернуто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, у відповідності зі ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд, приходить до висновку, що обов'язки, передбачені договором відповідач належним чином не виконав. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою - позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви, крім того Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менш 1 грн. за кожний день прострочки платежу. До суду позивач звернувся 14.06.2013. Згідно розрахунку заборгованості пеня ним нарахована за період з 20.10.2011. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи, що про порушення зобов'язання відповідачем банк дізнався ще у 2011 році, а до суду звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом лише у 2013 році, до цього будь-яких заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача не приймав, чим сприяв збільшенню розміру неустойки за кредитним договором, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до 4500,00 грн. Згідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно п. 5.3 Умов в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1453,12 грн. (процентна складова), а саме, його процентна складова нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за кредитом, заборгованості за процентами та суми пені (4500,00+2,59+1260,00+23299,81=29062.40 х 5% = 1453,12). Отже за порушення відповідачем строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штраф, при цьому останній нарахований, в тому числі, й на суму пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання., тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 10262,59грн., з яких заборгованість за кредитом - 4500,00грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1260,00грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 4500,00 грн. Підстави для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1453,12 грн. (процентна складова) відсутні. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 310,16 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в розмірі 10262,59 грн. з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 229,40 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 267, 525-527, 530, 549, 610-611, 612, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: partial