Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області 07.08.2008 року з позовом до відповідача [PERSON] та просив визнати спільною сумісною власністю подружжя його та [PERSON] гроші в сумі 391 800 грн. вкладені ними в реконструкцію з переобладнанням орендованої частки приміщення кафе-магазину «Нікон» в смт.Квасилів, вул.Рівненська, 1 в 1998 році; визнати за [PERSON] право в спільній сумісній власності подружжя в сумі 195 900 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] гроші в сумі 195 900 грн. В суді представник правонаступника позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала повністю. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 року. 12.02.2003 року [PERSON] загинула в ДТП, а він тривалий час лікувався. Відповідно до розпорядження райдержадміністрації [PERSON] мала дозвіл на оренду двох кімнат в смт.Квасилів по вул. Рівненській,1 та згідно рішення Квасилівської селищної ради №101 від 04.12.1997 року дружині було дозволено реконструкцію орендованого приміщення та добудову з подальшим відкриттям бар магазину «Нікон». За спільні кошти подружжям була проведена добудова приміщення і повна реконструкція з переобладнанням орендованої частки приміщення, що стверджується актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєктів до експлуатації 08.12.1998 року. Добудова та поліпшення орендованого майна стали невідємними і його вартість збільшилася більш як на 75% без врахування обладнання. З 1998 року подружжя, будучи підприємцями, разом працювали і вкладали спільні кошти в розвиток бар-магазину «Нікон». [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно подружжя. 27.07.2004 року викупила у Клеванської селищної ради бар-магазин «Нікон», реальна вартість якого на даний час становить 391800 грн. 04.12.2006 року [PERSON] відмовився від позову про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним і подав позовну заяву про визнання спільною сумісною власністю подружжя грошей, витрачений ними на реконструкцію бар-магазину в 1998 році та визнання за ним права на ? частину спільної сумісної власності подружжя, який фактично згідно рішення Рівненського районного суду залишився без розгляду 27.11.2007 року і він знову звернувся до суду. В суді представник правонаступника адвокат [PERSON] не заперечила проти закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, решту позовних вимог підтримала повністю з підстав, які вказані у позові та просить його задоволити. Крім того, пояснювала про оспорення заповіту [PERSON] щодо спадкового майна - житлового будинку. В суді представник відповідача адвокат [PERSON] позов не визнала, зокрема вказуючи, що [PERSON] не є належним відповідачем у цій справі, оскільки згідно договору купівлі-продажу вона придбала вказане спірне майно в 2007 році у Квасилівської селищної ради, який на даний час є чинним. Відповідач подала письмові заперечення проти позову, в яких просить у позові відмовити. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, у позові слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.10.1977 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача [PERSON], (а.с.4), та сторонами не оспорюється. Розпорядженням Квасилівської селищної ради народних депутатів Рівненського району Рівненської області від 21.10.1996 року №86-а «Про передачу житлового фонду ВАТ «Рівнесільмаш» на баланс Квасилівському виробничого управління житлово-комунального господарства», передано у власність Квасилівського ВУЖКГ житловий будинок по вул.Рівненській,1 смт.Квасилів Рівненського району (а.с.21). Відповідно до рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №101 від 4.12.1998 року згідно заяви підприємця [PERSON] надано дозвіл підприємцю [PERSON] на реконструкцію орендованого приміщення, яке знаходиться в смт.Квасилів по вул.Рівненській,1. (а.с.9). В суді сторонами визнавалася обставина, що вказане приміщення приватний підприємець [PERSON] орендувала в Квасилівської селищної ради. Сторонами вказаного договору оренди до суду для дослідження не подан. Актом Державної технічної комісії від 08.12.1998 року встановлено готовність закінченого будівництвом обєкта магазина та бару до експлуатації (а.с.27). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.12.1998 року №1012 Про відкриття торгових точок магазину та кафе-бару «Никон» в смт.Квасилів, вул. Рівненська,1 підприємця [PERSON] надано дозвіл на відкриття магазину та кафе-бару «Никон». [PERSON] померла 12.02.2003 року (свідоцтво про смерть №119763). Згідно договору оренди від 01.04.2003 року, укладеного між Квасилівське КП «Житловик-1» та п/п [PERSON] вартість магазину-бару «Нікон» становить 20843 грн. (а.с.14) Станом на липень 2004 року, згідно довідки, виданої Квасилівською селищною радою №1849 власником будинку по вул.Рівненська,1 є Квасилівська селищна рада, котра передала в оперативне відання цей житловий будинок з вбудованими приміщеннями першого поверху Кувасилівському ВУЖКГ і в подальшому КП «Житловик-1», вартість орендованого приміщення бару-магазину складала 46 400 грн. (а.с.17 зворот, а.с.20). Згідно рішення виконавчого комітету Квасилівської селищної ради №144 від 27.07.2004 року власником приміщення магазину з баром в смт.Квасилів, вул.Рівненська,1 була Квасилівська селищна рада (а.с.23,24), загальна вартість якого складала 17047 грн., яка відчужила на підставі договору купівлі продажу від 29.07.2004 року відповідачу [PERSON] вказану нерухомість. Відповідно до ст.238 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як пояснили в суді представники сторін, вказаний останній договір купівлі-продажу від 29.07.2004 року на даний час є чинним. В судовому засіданні представник правонаступника [PERSON] адвокат [PERSON] пояснювала, що [PERSON] фактично здійснював вкладення своїх коштів та фізичної праці в поліпшення магазину бару при житті дружини, тобто на час оренди вказаної нерухомості приватним підприємцем [PERSON], коли власником приміщення фактично залишалася Квасилівська селищна рада Рівненського району Рівненської області. На думку суду, не має підстав для надання однозначного висновку про здійснення [PERSON] підприємницької діяльності, як стверджувала в суді представник правонаступника адвокат [PERSON] та вкладення ним коштів від підприємницької діяльності, оскільки згідно записів №13-16 з його трудової книжки, оригінал якої був досліджений в суді, лише вбачається, що він був прийнятий на роботу продавцем, пізніше водієм за трудовим договором з підприємцем [PERSON] До суду не подано жодного належного та допустимого доказу вкладення [PERSON] коштів в реконструкцію бар-магазину «Нікон». Адже посилання, що ця сума становить 391800 грн., як зазначено у висновку судової будівельно-технічної експертизи №70117/1 від 10.08.2007 року (а.с.8-9), на якій наполягала в суді адвокат [PERSON], суд не може оцінити як допустимий доказ в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду, предметом доказування у вказаній справі є виникнення, набуття та визнання права спільної сумісної власності подружжя на певний обєкт в даному випадку - це кошти, а наданим до суду висновком експерта лише встановлено, що ринкова вартість бар-магазину «Нікон» в смт.Квасилів по вул.Рівненській,1 станом на 31.07.2007 року складає 391 800 грн., що фактично не можна розцінити як вартість понесених витрат на реконструкцію. На думку суду, право позивача відповідачем у вказаному спорі не порушено, оскільки відповідач [PERSON] є власником спірної нерухомості з 29.07.2004 року, тоді як на підставу своїх доводів позивач посилається на вкладення ним спільних коштів подружжя у реконструкцію спірної нерухомості на період її перебування в оренді його дружини приватного підприємця [PERSON], власником якої увесь час до відчуження 29.07.2004 року була Клеванська селищна рада Рівненського району Рівненської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved