overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 08.08.2008 року Тисовецькою сільською радою Сторожинецького району було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем,за актовим записом №14. Причиною розпаду сім'ї являється те що сторони не змогли знайти можливості нормально підтримувати сімейні відносини та постійно сварились. Останніх два роки позивач та відповідач разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Від шлюбу у сторін спільних дітей не має. Позивач у судове засідання не з'явився, в позовних вимогах просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити. Відповідач 05.11.2013 року та повторно 13.11.2013 року в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 08.08.2008 року Тисовецькою сільською радою Сторожинецького району,за актовим записом №14, що підтверджується свідоцтвом укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін спільних дітей не має. В ч. 2 статті 3 СК України вказано, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, останніх два роки сторони разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Позивач має бажання розірвати шлюб із відповідачем. Очевидним є той факт, що шлюб між сторонами розпався, став формальним. Подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав та охоронюваних законом інтересів як позивача, так і відповідача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що спільне життя не склалося , в сім'ї виникли постійні свари, відсутнє взаєморозуміння , а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду клопотання на розірванні шлюбу наполягають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.12.2003 року. З вересня 2012 року сторони разом не мешкають. Спор про розділ подружнього майна позивач не порушує. При таких обставинах, суд вважає, що міцної і дружної сім'ї сторони не створили, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим, збереження шлюбу недоцільно та суперечить інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

05 листопада 2013 року до Центрального районного суду від Апеляційного суду Миколаївської області матеріали цивільної справи №490/1812/13-ц за позовом [PERSON] до Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди для вирішення питання стосовно ухвалення додаткового рішення. 05.11.2013 року справа передана на розгляд судді Тішка Д.А. У судове засідання сторони не з’явились, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. Ухвалою суду питання про ухвалення додаткового рішення розглянуто за відсутності сторін, оскільки у відповідності з ч. 3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обов’язковою. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. У лютому 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 в якому просив визнати незаконною бездіяльність головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 (далі - МОПЛ №1), що виразилась у несвоєчасному направленні позивача на повторний огляд до медико-соціальної експертизи для встановлення інвалідності, а також стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 262 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Рішенням Центрального районного суду від 16.10.2013 року у задоволенні позову [PERSON] до Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. При цьому, судом встановлено, що при винесенні рішення не було вирішено питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір, який не було сплачено під час подачі позову (114,7 грн. – за немайнову вимогу + 229,4 грн. – за майнову вимогу) в розмірі 344 грн. 10 коп. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, що зазначені обставини є підставою для постановлення судом додаткового рішення та з позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 334 грн. 10 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

04 вересня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 21.08.2001 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з’явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу слухати за його відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2001 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Новополтавською сільською радою Новобузького районну Миколаївської області, актовий запис № 3, від якого народилася донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і хоча проживають за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище - ,,[PERSON]''. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 114,70 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на утримання доньки [PERSON], 2009 року народження на її користь аліментів в розмірі 1/2 частки з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття доньки, вказавши, що з відповідачем вони проживали в цивільному шлюбу з жовтня 2007 року до лютого 2011 року. На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Донька проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку, хоча зобов"язаний це робити відповідно до закону, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, з урахуванням матеріального становища позивача просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття доньки . Відповідач в судовому засіданні не зявився, хоча про місце та час його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в розписках про одержання судових повісток про виклик до суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цих обов"язків кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку відповідно до ст.181 СК України. В судовому засіданні встановлений факт наявності у сторін неповнолітньої доньки [PERSON] , 2009 року народження яку відповідач повинен утримувати матеріально до досягнення нею повноліття. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у з зв'язку навчанням у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, але заперечував проти розміру позовних вимог. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши надані позивачем пояснення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 198, Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з віповідачем [PERSON], який 27 лютого 2007 року було розірвано. Від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER], актовий запис №26, виданий виконкомом Новодонецької сільської ради м.Добропілля Донецької області 16 травня 1995 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач навчається в Краматорському машинобудівельному коледжі Донбаської Державної машинобудівельної академії, про що свідчить довідка №355 від 05.09.2013 року. Відповідно до п. 17 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, позивач є повнолітнім, навчається. В той же час, відповідач на момент розгляду справи не має в достатній мірі матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини до закінчення ним навчання. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст.. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

13.08.2013 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в звязку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.4. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який в судовому засіданні підтримав та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказав, що одружився з відповідачкою 18.10.2008 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася через різні з [PERSON] уподобання та звички, відсутність почуття любові та взаємоповаги, остання не цікавиться інтересами сімї, тому вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. В судовому засіданні відповідачка позов визнала, вказавши, що не бажає зберегти сім"ю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 08.10.2008 року та протягом останнього часу не підтримують подружні стосунки через різні уподобання та звички, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є їхньою сумісною власністю не мають. Малолітня дочка сторін проживатиме з матір"ю. Наданий судом строк не примирив сторін тому позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває більше пів року. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, тому вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 21.06.2008 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася протягом останнього року, тривалий час вони спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть по причині частих сварок та непорозумінь. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, позивачка просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, вказавши, що протягом останнього року проживають з [PERSON] окремо, спільне господарство не ведуть, дочка залишилась проживати з матір»ю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 21.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницької області. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з тих підстав, що їх сім»я втратила своє призначення, так як протягом останнього року стосунки з [PERSON] не підтримують, спільне господарство не ведуть разом не проживають. Відповідач позов визнав. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, тому вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов*язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за небхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивачка прохає визнати за нею право власності на: земельну ділянку площею 4,240 га. яка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - земельну ділянку площею 4,3600 га. яка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323483700000010341. В судове засідання позивачка, її представник не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником - земельної ділянки площею 4,240 га. яка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на зелю серії ІV-ПЛ №061005; - земельної ділянки площею 4,3600 га. яка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер5323483700000010341, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯГ №686800. У 2013 році [PERSON] втратила державні акти на земельні ділянки, що підтверджується оголошенням в районній газеті „Світлиця". Позивачці потрібні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, щоб їх зареєструвати у реєстраційній службі і отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки, що і змусило її звернутися до суду. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-12 00:00:00

Позивач звернуся з позовом до відповідача, де прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,24 га., надану для обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Бондури Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, , як за спадкоємцем за заповітом після померлої 10.07.1999 року сестри [PERSON]. В судове засідання позивач, його представник не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлої 10.07.1999 року [PERSON], залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,24 га., наданої для обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Бондури Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 010262. Згідно заповіту, посвідченого 22.04.1999 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON]І, [PERSON] усе своє майно заповідала брату [PERSON], позивачу у справі. Оформити свої спадкові права позивач не має можливості, так як відсутній кадастровий номер на земельну ділянку, що підтверджується довідкою Першої Полтавської державної нотаріальної контори №1806/02-14 від 07.08.2013 року.

Outcome: approved