Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

18.11.2013 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивований тим, що 14.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у письмовій формі було укладено договір позики на загальну суму сто тисяч гривень, про що відповідачем. власноручно була складена розписка про отримання коштів За умовами вказаної вище розписки Строк повернення позики був визначений сторонами не пізніше 01 червня 2013 року. В порушення умов укладеного договору відповідач борг не повернув, зобов'язання не виконав. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання, мотивуючи тим, що у нього відсутні кошти для повернення боргу. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2013 року до початку розгляду справи по суті, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача за договором адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], не заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 11 листопада 2011 року складеної та підписаної [PERSON], останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 ( сто тисяч) грн. За умовами вказаної вище розписки [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 01 червня 2013 року. В порушення умов вказаної вище розписки відповідач борг не порвернув. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до положень статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання підлягають виконанню у строки, встановлені договором. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене та враховуючи безумовне визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 100 000, 00 (сто тисяч гривень 00 коп.). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved