Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

29.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просило зняти арешт, накладений Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, автомобіль Mercedes-Benz, 2002 року випуску, д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Інші відповідачі в судове засідання не з’явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 18.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №NKSDAE00000037, на положеннях та умовах якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 32544,77 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2012. року. В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором 18.04.2007 року між банком і відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого відповідач надав в заставу автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 413 CDI, рік випуску: 2002, тип ТЗ: автобус - D, № кузова/шасі: WDB9046631R418872, реєстраційний номер: ВЕ4069АА, що належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ BEC №008088 від 03.04.2007р. 07.06.2010 року Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» постановою №АА 170466 накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], в тому числі на вищевказаний автомобіль. Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Судом встановлено, що право застави у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло 18.04.2007р., а постанови про накладення арешту на все рухоме майно винесено 07.06.2010р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в заставу позивачу. Крім того позивачу надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2012 р. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з – під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з – під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має позивач, оскільки саме позивач раніше зареєстрував обтяження на предмет застави. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved