Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-21 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд визнати за нею, [PERSON], право власності на реконструйоване приміщення перукарні загальною площею 12,6 кв.м. з влаштованим окремим входом, розташоване в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви. Представник відповідача Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Гарник С.Ю. проти задоволення позову заперечувала, про що надала письмові заперечення. Представник відповідача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Сапицька Д.Є. в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи Фонду міського майна Кременчуцької міської ради Думчикова Т.В. в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду лист в якому покладались на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, зі слідуючих підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих Положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» документи на введення об'єктів в експлуатацію та їх сертифікацію, розроблені та/або оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом. Згідно ст.325 Цивільного кодексу України суб'єктами права власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом достовірно встановлено, що з 1999 року по 27.05.2013 року вона, [PERSON], користувалася нежитловим приміщенням комунальної власності територіальної громади М.Кременчука площею загальною площею 8,9 кв.м. по [ADDRESS] на підставі договорів оренди, укладеними між мною та виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 911 від 25.06.1999 року їй було надано дозвіл на реконструкцію вказаного приміщення з влаштуванням окремого входу до нього. Відповідно до акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.02.2002р. об'єкт загальною площею 12,60 кв.м. в т.ч. орендовані 8,9 кв.м. по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію. Зареєструвати право власності за собою на вказаний об'єкт як єдине ціле вона не мала можливості, оскільки частина приміщення площею 8,9 кв.м. належала Кременчуцькій міській раді, а добудований коридор площею 3,7 кв.м. та ґанок виконані та введені нею в експлуатацію. 27.05.2013 року між Фондом міського майна та нею був укладений договір № 7 купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 8,9 кв.м.. розташованого по [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] На підставі даного договору на її ім'я було видано свідоцтво про право власності № 9. Відповідно до технічного паспорту на вказаний об'єкт його загальна площа складає 12,6 кв.м. Згідно вказаного договору нею було приватизовано нежитлове приміщення площею 8,9 кв.м., яке являлося комунальною власністю територіальної громади М.Кременчука і орендувалося мною. А останні 3,7 кв.м. були збудовані нею та введені в експлуатацію на ім'я позивача. З метою впорядкування документації по вищевказаному об'єкту та проведення державної реєстрації права власності на нього я звернулася до реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ. В усній формі мені було відмовлено в реєстрації, оскільки такого документу як Акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію діючим законодавством України не передбачено. Для більш детального роз'яснення щодо реєстрації за мною права власності на реконструйоване майно (нежитлове приміщення перукарні площею 12,6 кв.м. по [ADDRESS]), я звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кременчуцького МУЮ з відповідною заявою. Листом № 04-04-19/92 від 05.08.2013р. мені було повідомлено, що оскільки у мене відсутній документ, який би посвідчував право власності на нежитлове приміщення на момент початку його реконструкції та відсутні декларація про готовність об'єкта до експлуатації та сертифікат, провести державну реєстрацію права власності на реконструйоване приміщення не має можливості. При цьому не було враховано, що на час закінчення реконструкції вказаного приміщення (станом на 05.02.2002р.) документом на підставі якого проводилася державна реєстрація права власності був саме акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію. З метою отримання роз'яснення щодо дійсності на даний час акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію позивач звернулася до Інспекції ДАБК у Полтавській області. Листом № 7/16-03/1-16/2651 від 12.09.2013р. їй було повідомлено, що згідно вищевказаного акту державної технічної комісії будівельно-монтажні роботи реконструйованого нежитлового приміщення перукарні по [ADDRESS] виконані згідно з проектом та виданими технічними рішеннями з показниками загальної площі 12,6 кв.м. Побудований тамбур площею 3,7 кв.м. входить в загальну площу об'єкта і додаткового введення в експлуатацію не потребує. Враховуючи наведені обставини та на підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved