Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений з поважних причин річний строк для відчуження земельної ділянки площею 4,4571 га, розташованої на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,4571 га, укладений між нею та відповідачем 25.05.2013 року, дійсним, таким, що відбувся, та визнати за нею право власності на вище вказану земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №598905, виданого на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 листопада 2007 року справа №2-1252/2007 на імя [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 5120684400:01:001:0273, розташовану на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що відповідачу [PERSON] перейшла у спадщину земельна ділянка площею 4,4571 га на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, 25.03.2011 року позивач уклала з відповідачем усну угоду купівлі-продажу вище вказаної земельної ділянки, згідно якої позивач сплатила відповідачу гроші у сумі 10000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передав їй державний акт на право власності на земельну ділянку, пообіцяв в місячний термін зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але по причині проживання відповідача в республіці Молдова він своєчасно не зміг зявитися на територію України для належного оформлення угоди, рішенням Балтського районного суду Одеської області від 02 серпня 2012 року позивачу та відповідачу поновлено пропущений з поважних причин річний строк для відчуження земельної ділянки площею 4,4571 га на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, приватний нотаріус [PERSON] зобовязана посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, але й після цього відповідач лише в травні 2013 року зявився в м. Балта Одеської області, сторони 25.05.2013 року уклали письмовий договір купівлі-продажу, проте приватний нотаріус [PERSON] відмовилася посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаною земельною ділянкою, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини, просить справу розглянути за його відсутності по причині неможливості зявитися на територію України. Треті особи у справі до судового засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №598905, виданого на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 листопада 2007 року справа №2-1252/2007, належала земельна ділянка площею 4,4571 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120684400:01:001:0273, розташована на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, що 25.03.2011 року позивач уклала з відповідачем усну угоду купівлі-продажу вище вказаної земельної ділянки, але посвідчити угоду у нотаріуса сторони не змогли, оскільки ними було пропущено встановлений законом річний строк відчуження земельної ділянки, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 02 серпня 2012 року позивачу та відповідачу поновлено пропущений з поважних причин річний строк для відчуження земельної ділянки площею 4,4571 га на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, приватний нотаріус [PERSON] зобовязана посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, але й після цього відповідач лише в травні 2013 року зявився в м. Балта Одеської області, сторони 25.05.2013 року уклали письмовий договір купівлі-продажу, проте приватний нотаріус [PERSON] відмовилася посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, що відповідач фактично продав, а позивач придбала вище вказану земельну ділянку за 10000 грн. і відповідно до розписки, складеної відповідачем, він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач неодноразово ухилявся від нотаріального посвідчення договору, про що повідомив в клопотанні про розгляд справи без його присутності, де вказав, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у нього не має, так як в нього виникли проблеми при перетині кордону з Україною, на даний час в нього відсутні грошові кошти для оплати послуг нотаріуса, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріальній конторі, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, відповідно до п. 4 ст. 81 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню, відповідач [PERSON] є громадянином республіки Молдова, що підтверджується ксерокопією його паспорту громадянина республіки Молдова А 2997793, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 25.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved