Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-01 00:00:00

В квітні 2013 року позивач звернувся в суд до відповідачів з позовом про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. В своїй заяві посилається на те, що 26.05.1997 року між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 6789 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та побудівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Південній Товарній біржі, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 6789 від 26.05.1997р. та зареєстрований 11.07.1997 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 20289. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки він не має можливості розпорядитися купленим ним на законних підставах у свій час будинком, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- він вимушений звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позові, просив визнати договір купівлі-продажу зазначеного будинку дійсним. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутність суду не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи- Південна Товарна Біржа- в судове засідання не з'явився, на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою: за терміном зберігання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 травня 1997 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 6789 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та побудівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Південній Товарній біржі, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 6789 від 26.05.1997р. 11.07.1997 р. право власності на зазначений будинок було зареєстровано на ім'я [PERSON] в Миколаївському МБТІ, та записано за реєстровим № 20289. Судом встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивач уплатив продавцям оговорену вартість будинку, вселився в нього, є зареєстрованим за цією адресою, а відповідачі отримали оговорену плату, звільнили будинок від побутового майна та здійснили виселення з нього. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved