Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-23 00:00:00

[PERSON] подав до суду позов до [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговою розпискою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11.11.2010 р. він під розписку позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США, що було еквівалентно 16000 грн., які той зобовязався повернути до 11.05.2011 р. Оскільки відповідач борг не повернув, позивач просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 16000 грн. та судові витрати в справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не подав заяви про розгляд справи в його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за наявності згоди позивача, вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали та дослідивши дійсні обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності суд вважає позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що 11.11.2010 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 2000 доларів США, що в еквіваленті на той час становили 16000 грн., які зобовязався повернути до 11.05.2011 р., про що написав розписку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При цьому, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі невиконання зобовязання по поверненню предмету позики настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії розписки, предметом договору позики виступає іноземна валюта. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач просить стягнути суму боргу еквівалентну на час укладення договору позики 11.11.2010 р., а саме 16000 грн., що є його правом, яке випливає з принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань щодо повернення позичених коштів, в тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення боргу в сумі 16000 грн. є правомірною і такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У данному випадку, в користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 227 грн. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved