Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зобов’язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні власністю з боку відповідачів, земельною ділянкою №239 розташовану в межах СТ «Бастіон» шляхом знесення будівель, розташованих на дорозі, що примикає до земельної ділянки №200 в межах товариства та забезпечує доступ до ділянки, належній позивачеві; зобов’язати відповідачів привести дорогу, яка забезпечує доступ до земельній ділянці, належній відповідачеві у первинний стан. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки №239 розташованої в межах СТ «Бастіон», а відповідачі власниками та користувачами земельної ділянки №200 в межах того товариства. Відповідачі, вийшовши за межі належної їм земельної ділянки самовільно зайняли дорогу загального користування, яка є єдино, що веде до земельної ділянки позивача. У судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, а відповідач [PERSON] та представник відповідача заперечували проти заявлених вимог, мотивуючи існуючим правом власності на земельну ділянку №200 в межах землекористування СТ «Бастіон». СТ «Бастіон» надало суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує. Інші сторони у судове засідання не прибули, проте, наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін суд визнає достатніми, щоб розглянути справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. На підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №309227 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0473га, яка розташована у м. Севастополі, Балаклавський район у межах землекористування СТ «Бастіон», ділянка №239. Відповідачі [PERSON], [PERSON] згідно державного акуту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №940826 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є співвласниками земельної ділянки площею 0,0691га, яка розташована у м. Севастополі, Балаклавський район у межах землекористування СТ «Бастіон», ділянка №200. Наведена земельна ділянка раніше належала [PERSON], який помер 12 липня 2004 року, на підставі державного акту ІІ-КМ №100909 на право приватної власності на землю, виданого 30 вересня 1999 року Балаклавською районною державною адміністрацією на підставі рішення Балаклавської райдержадміністрації від 04 червня 1999 року за №497. Земельною ділянкою №200 у межах СТ «Бастіон» також користується відповідач [PERSON] Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року в справі за адміністративним позовом [PERSON] до Балаклавської районної державної адміністрації, треті особи Севастопольська міська Рада, [PERSON], [PERSON], Садівниче товариство «Бастіон» про визнання протиправним та скасування розпорядження – позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано розпорядження Балаклавської районної державної адміністрації м. Севастополя від 04.06.1999 року №497 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки №200 в межах землекористування СТ «Бастіон». Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної та землевпорядної експертизи №347 від 14.09.2011 року: земельна ділянка №200, що розташована в м. Севастополі в СТ «Бастіон», яка знаходиться у фактичному користування власників [PERSON], [PERSON] та користувача [PERSON] на місцевості значно більше, ніж зазначено у державному акті серії ЯА №940826 від 30.11.2005 року, фактичні межі земельної ділянки №200 не співпадають з межами, що зазначені у державному акті; земельна ділянка № 200, що розташована в м. Севастополі в СТ «Бастіон», яка знаходиться у фактичному користування власників [PERSON] та [PERSON] та користувача [PERSON], на місцевості частково знаходиться в межах землекористування СТ «Бастіон», а частково за межами землекористування СТ «Бастіон»; відповідно до генерального плану організації території СТ «Бастіон» та схеми генерального плану вулиць, доріг, проїздів, ділянок в межах землекористування СТ «Бастіон», проведених геодезичних вимірів встановлено, що спірна земельна ділянка площею - 0,0243 га відноситься до проїзду (дороги), що забезпечує доступ до земельної ділянки №239 в межах землекористування СТ «Бастіон», однак фактично вказаній проїзд (дорога) включено до складу земельної ділянки №200 за державним актом ЯА №940826 та використовується [PERSON], [PERSON], [PERSON]; відповідно до генерального плану організації території СТ «Бастіон» та схеми генерального плану вулиць, доріг, проїздів, ділянок в межах землекористування СТ «Бастіон» встановлено, що у межах землекористування СТ «Бастіон» був передбачений проїзд (дорога) площею - 0,0243 га, до земельної ділянки №239 повздовж меж земельних ділянок №195, №202, №200, однак фактично цієї проїзд (дорога) на місцевості входить до складу земельної ділянки №200 та використовується [PERSON], [PERSON], [PERSON]; доріг, проїздів або проходів до земельної ділянки № 239, що розташовано в м. Севастополі в СТ «Бастіон», на місцевості фактично не існує, інших доріг, проїздів, проходів до земельної ділянки №239 в межах землекористування СТ «Бастіон», передбачити не можливо, крім спірної земельної ділянки яка була передбачена як проїзд (дорога) загального користування та включена до складу земельної ділянки №200 (по акту ЯА №940826), та фактично використовується [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, слід прийти до висновку, що відповідачі, самовільно зайнявши проїзд (дорогу) загального користування СТ «Бастіон» перешкоджають позивачеві потрапляти до належної йому земельної ділянки, тобто користуватися своїм майном, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зобов’язання відповідачів знести збудовані на спірній земельній ділянці металеві ворота, кам’яний гараж, господарські будівлі, то ці вимоги у заявленому змісті не можуть бути задоволенні, оскільки суду не надано доказів перебування на спірній земельній ділянці усіх таких споруд, та як вбачається з описової частини експертизи від 14.09.2011 року, на спірній земельній ділянці, що була передбачена як проїзд (дорога) до земельної ділянці №239 та входить до складу земельної ділянки №200 та фактично використовується відповідачами, розташовані металеві ворота, які встановлені на огорожі з бутобетону, насаджені фруктові дерева, кущі, однорічні рослини. Вимоги позивача про зобов’язання відповідачів привести дорогу, яка забезпечує доступ до належній йому земельній ділянці у первинний стан, придатний для її подальшого використання у заявленому змісті не можуть бути задоволені судом, оскільки суду не надано доказів первинного стану такої дороги тоді як вимоги про звільнення самовільно зайнятої спірної земельної ділянки охоплюють приведення дороги у придатний для її користування стан. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 51грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн., що разом становить 171грн. Суд не приймає рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи, оскільки, як вбачається з повідомлення експертної установи, вартість експертиз сплачена представником позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial