Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

У вересні 2013 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № А37КСС9Н5S0011 від 16 серпня 2011 року в розмірі 24132 грн. 43 коп., станом на 31 липня 2013 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № А37КСС9Н5S0011, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп., з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 15 серпня 2014 року зі сплатою 0,12 відсотків річних. Проте, в порушення умов кредитного договору [PERSON] прийняті на себе зобов'язання перед банком не виконує, в зв'язку з чим має перед банком станом на 31 липня 2013 року заборгованість в розмірі 24132 грн. 43 коп., яка складається з наступного : - заборгованість за кредитом в сумі 5022 грн. 80 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6 грн. 48 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2040 грн. 00 коп.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 15437 грн. 80 коп.; - штраф за порушення позичальником строків платежів (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп.; - штраф за порушення позичальником строків платежів (процентна складова) в сумі 1125 грн. 35 коп.. Всього Банк просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором № А37КСС9Н5S0011 від 16 серпня 2011 року, в розмірі 24132 грн. 43 коп.. Представник позивача надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за відомим місцем його реєстрації, встановленим згідно відомостей Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області, проте в судове засідання повторно не з'явився.На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України за згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з відсутністю сторін спору, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. З наданих Банком копій договору від 16 серпня 2011 року, розрахунків заборгованості, встановлено, що 16 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № А37КСС9Н5S0011, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп., з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 15 серпня 2014 року зі сплатою 0,12 відсотків річних. Проте, відповідач не повернув в повному обсязі отримані від Банку в кредит грошові кошти. З письмових пояснень предстаника позивача вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, в порушення умов кредитного договору [PERSON] прийняті на себе зобов'язання перед банком не виконав, з нього на користь Банку слід стягнути: - заборгованість за кредитом в сумі 5022 грн. 80 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6 грн. 48 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2040 грн. 00 коп.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 15437 грн. 80 коп.; - штраф за порушення позичальником строків платежів (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп.; - штраф за порушення позичальником строків платежів (процентна складова) в сумі 1125 грн. 35 коп.. Вирішуючи вимоги Банку про стягнення з [PERSON] неустойки за невиконання зобов'язання за кредитним договором, суд виходить з такого. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України, - право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п. 5.1. кредитного договору А37КСС9Н5S0011 від 16 серпня 2011 року за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту, сторони домовилися, що Позичальник зобов'язується сплачувати Банку пеню в розмірі 1,25 відсотків від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно п. 5.3. кредитного договору А37КСС9Н5S0011 від 16 серпня 2011 року, при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 відсотків від суми заборгованості. Загальна сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає 15437 грн. 80 коп.. Відповідно до п. 5.5. кредитного договору А37КСС9Н5S0011 від 16 серпня 2011 року, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю п'ять років. На підставі викладеного, з відповідача на користь Банку слід стягнути пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 15437 грн. 80 коп.. При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, особливості регулювання яких встановлені законом. Договір є обов'язковим для виконання, проте зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах 3, 4 статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік, яких не є вичерпним. При цьому, п.4 ч.1 ст.21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", - положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, тощо. З підстав ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку сплачений судовий збір пропорційно до розміру в сумі 241 (двісті сорок одна) грн. 32 коп.

Outcome: approved