overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2006 року помер її чоловік [PERSON], який був за життя членом гаражного кооперативу «Автолюбитель». Членам гаражного кооперативу, та зокрема й її чоловіку, рішенням виконкому Нетішинської міської ради від 17.07.1997 року № 225 було передано у приватну власність земельні ділянки під індивідуальні гаражі. За життя її чоловік збудував гараж в означеному кооперативі, власником якого являється вона. Вказане підтверджується ордером № 336 від 20.07.2007 року. Так, як державний акт на земельну ділянку виготовлений не був, а чоловік помер, у неї виникла необхідність в оформленні права власності на земельну ділянку в гаражному кооперативі «Автолюбитель» м. Нетішина, площею 24 кв.м. на якій побудовано гараж за № 757. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду. Представник виконавчого комітету Нетішинської міської ради в судове засідання не з"явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що покійному чоловіку позивачки [PERSON], як члену гаражного кооперативу «Автолюбитель», згідно рішення виконкому Нетішинської міської ради від 17.07.1997 року № 225 було передано у приватну власність земельну ділянку під будівництво індивідуального гаража. Вказана земельна ділянка використана ним за призначенням, на ній збудовано гараж за № 747, що відповідно до ордеру № 336 від 20.07.2007 року належить позивачу. Згідно довідки відділу Держкомагенства у м. Нетішині Хмельницької області від 11.09.2013 року за № 2001 за померлим [PERSON] на території Нетішинської міської ради рахується на праві приватної власності на землю земельна ділянка, площею 0,0024 га. для ведення гаражного будівництва. Судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] не виготовляв, хоч вищеозначеним рішенням міської ради від 17.07.1997 року земельна ділянка передана у приватну власність. З довідки завідувача державної нотаріальної контори від 10.07.2013 року за № 273/01-16 слідує, що позивачка є спадкоємцем за законом майна [PERSON] Інших спадкоємців крім неї немає, тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання її чоловіка [PERSON], [INFO] недієздатним і посилалась на те, що останній в звязку з психічним захворюванням не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні №1, а тому потребує постійного нагляду і встановленню над ним відповідної опіки. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва (а.с.6) та копій паспорта та посвідки (а.с. 5,7), [PERSON] [INFO] дійсно є дружиною [PERSON] Відповідно Акту експертизи № 495 від 18.06.2013р., [PERSON] страждає органічним ураженням головного мозку нейроіфекційного ґенезу (розсіяний склероз) з деменцією та судомним синдром і за своїм психічним станом він у теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. За ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання Голови опікунської ради Дзюби В.М., в разі визнання гр. [PERSON] недієздатним, рада просила призначити його опікуном дружину останнього [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатним та призначити його опікуном [PERSON]. На підставі ч. 2 ст. 240 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі вищевикладеного ст.ст. 39-41, 60, 63 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

В 2005 році сторони зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з матірю. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча являється працездатним і в змозі сплачувати аліменти. Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2005 року в Дружківському відділі РАЦС, про що має місце актовий запис за №336. Свідоцтвом про народження серії 1-НО №251727 [PERSON], яка народилася 17 березня 2009 року, про що Дружківським відділом РАЦС зроблений актовий запис за №143, підтверджується, що її батьком вказаний [PERSON]. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти, оскільки він працює, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 229грн.40коп. в Державний бюджет міста Дружківки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з великим обсягом роботи та браком у звязку з цим часу 16 вересня 2013 року неможливо скласти рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, а тому суд відкладає складання рішення в повному обсязі до 23 вересня 2013 року. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , пов'язаного з потребою у обґрунтованості доводів сторін на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України суд відкладає складання повного рішення на строк не більше як п"ять днів з дня закінчення розгляду справи та проголошує вступну та резолютивну частини рішення. З повним рішенням сторони зможуть ознайомитись 20 вересня 2013 року. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2010 року, але на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Донька перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO], є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько неповнолітньої, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує доньку одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, з запропонованим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню, погодився. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

30.07.2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 27 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за № 571. Сімейне життя в них не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями, що призводило до постійних сварок. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони зявилися, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обставини справи підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 9 жовтня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 571 (а.с.3). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп., за клопотанням позивача слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суд, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши складання повного тексту рішення до 20 вересня 2013 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 05 травня 1990 року. Шлюб був зареєстрований Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 521. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Покликається на те, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На протязі тривалого часу подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу та примирення не можливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із копії свідоцтва про шлюб І-ЕГ № 432766 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 1990 року, зареєстрований Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 521 (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що 04 березня 2000 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги втрачені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться, на теперішній час шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнала повністю, просила слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2000 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 04 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO](а.с.4). Сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги втрачені, сторони не бажають перебувати у шлюбі, однією сімєю не проживають. В інтересах сторін шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з матірю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 105,112 СК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

У липні 2013 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON]Я, є його батьком та є студентом 1 курсу денної форми навчання у Київському університеті культури Запорізького факультету менеджменту і бізнесу за напрямом Дизайн , оплата здійснюється за кошти фізичної особи, стипендію не отримує. Ніде не працює, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, самостійного доходу не має. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до 30.06.2016 року. В судове засідання позивач не зявився, причину відсутності суду не повідомив, в позові зазначив, що просить слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №265286 від 20.04.1994 року. В даний час позивач навчається в Київському університеті культури .Запорізького факультету менеджменту і бізнесу за напрямом Дизайн, форма навчання платна, що підтверджується довідкою№28 від 16.05.2013року. Ніде не працює, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст.199,200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167,1172, 1190, 1193 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного судового рішення, що пов"язано з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 29.04.1977 року Ленінським відділом РАЦС м.Дніпропетровська, актовий запис № 613, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинено, наміру їх відновити у сторін немає. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-15 00:00:00

13 серпня 2013 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 12 серпня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Тадіївської сільської ради, Володарського району Київської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникають постійні суперечки та непорозуміння, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ По справі встановлено, що 12 серпня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Тадіївської сільської ради, Володарського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач пояснила, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинено, спільного господарства не ведуть, спільне майно поділили добровільно та разом не проживають з червня 2013 року, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved