overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття доньки, вказавши, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2011року,який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 494. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Донька проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку, хоча зобов"язаний це робити відповідно до закону, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, з урахуванням матеріального становища позивача просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. до повноліття доньки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цих обов"язків кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку відповідно до ст.181 СК України. В судовому засіданні встановлений факт наявності у сторін неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] яку відповідач повинен утримувати матеріально до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, з тих підстав, що як стверджує [INFO] в родовому відділенні Бершадського РТМО вона народила сина [PERSON]. Дитина народилася недоношеною і [INFO] в лікарні померла. Паталогоанатомічне дослідження дитини не проводилось, дитина була видана їй за наказом головного лікаря. Свідоцтво про смерть дитини не видавалось. 09.11.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] вона народила другу дитину, дочку [PERSON] і звернулась в управління праці і соціального захисту населення Бершадського району для нарахування і виплати їй одноразової допомоги при народженні другої дитини. Однак отримала відмову в зв'язку з тим, що документи про смерть першої дитини відсутні. Просить встановити факт смерті [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву. Від представника заінтересованої особи управління праці та соціального захисту населення Головка С. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши представника заявника, свідків та дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] заявниця [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. Даний факт підтверджується довідкою Великокиріївської сільської ради Бершадського району № 714 від 25.07.2013 року, відповідно до якої на території кладовища по вул. Гагаріна Великокиріївської сільської ради знаходиться могила з написом [PERSON], [INFO] та датою смерті [INFO]. Згідно показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони знають, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], дитина була недоношена, її постійно лікували і вона померла в лікарні в січні 2000 року. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Після смерті [PERSON] документи про смерть не видавались, що підтверджується довідками Бершадської ЦРЛ. Відділ ДРАЦС Бершадського РУЮ відмовив заявниці в реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про його смерть в зв'язку з відсутністю лікарського свідоцтва, що підтверджується довідкою від 26.09.2013 року. Іншим чином в позасудовому порядку встановити факт смерті дитини [PERSON] заявниця [PERSON] позбавлена можливості, встановлення даного факту їй потрібне для отримання одноразової допомоги при народженні другої дитини. Згідно ст. 256 ч.1 п.8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи, вищезазначене, суд вважає заяву законною, обгрунтованою і такою що підлягає задоволенню. На підставі ст. 256 ч.1 п.8 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач, посилаючись на відсутність добровільної згоди відповідача знятися з реєстрації, за місце якої останній не проживає, звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності. Позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно положень ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом із ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а у разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року зазначають, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки виписки з домової книги про склад сім'ї № 432 від 6.09.2013 року, у належній на праві володіння квартирі зареєстрований відповідач, який, за Актом обстеження житлових умов від 2.09.2013 року за місцем реєстрації не проживає. У відповідності до матеріалів справи, договору про здачу в найом будинку, в порядку ст. 158 ЖК України, позивач з відповідачем не укладали. Таким чином, підстав для подальшого користування будинком у відповідача не має. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити, що за свідоцтвами про шлюб та народження, виданими заінтересованою особою, [PERSON], який записаний її чоловіком та батьком її дитини, та громадянин Лівії [PERSON], [INFO], є однією і тією ж особою, та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Заявник та третя особа подали заяви про можливість слухання справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали. Третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, будучи належно повідомленою, до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця є дружиною громадянина Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії [PERSON], який є і батьком дитини [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Києві. За свідоцтвами про шлюб та народження, виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, прізвище громадянина Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії не відповідає його прізвищу, вказаному у паспорті, переклад якого здійснено та завірено у визначеному чинним законодавством України порядком. Таким чином, беручи до уваги всі докази в їх сукупності, зокрема, те, що розбіжність у прізвищах чоловіка заявниці, який є батьком її дитини, негативно впливає на права та інтереси останніх, що за Конституцією України є непорушними, наявність належних доказів, які засвідчують те, що [PERSON] та громадянин Лівії [PERSON], [INFO], є однією і тією ж особою,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вимогами про визнання за ними в рівних частинах права власності на господарський блок "Б" загальною площею 84 кв.м. 2004 року побудови, розташованого по [ADDRESS], що входить до складу спадщини що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON]. Сторони подали до суду заяви про можливість слухання справи за їх відсутності. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно ст. 328, ч. 5 ст. 376 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З огляду матеріалів справи, позивачі, як спадкоємці, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] в рівних частинах є власниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], та земельної ділянки, що належить їм на праві безстрокового користування. Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок, інвентаризаційна справа № В-0053, а саме схематичного плану земельної ділянки по [ADDRESS], крім житлового будинку розміщений самовільно побудований господарський блок "Б" площею 84 кв.м. 2004 року побудови, що, враховуючи рік його побудови, входить до складу спадщини, а тому фактично належить позивачам як спадкоємцям. Враховуючи, що визнання відповідачем вимог позову щодо визнання права власності на господарський блок не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, така заява відповідача приймається судом. У зв'язку з наведеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття; допустити рішення до негайного виконання в межах платежу одного місяця. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча вона до нього зверталася за допомогою неодноразово. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 643. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 49, довідкою про склад сім'ї ТОВ "Абонент ХХІ" від 08.07.2013 року, актом про проживання ТОВ "Крона" від 09.07.2013 року. Відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак на утримання сина відповідач добровільно матеріальної допомоги не здійснює, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 25 серпня 2012 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області за актовим записом № 78 було зареєстровано його шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вона взяла його прізвище «[PERSON]». Подружнє життя у сторін не склалось через несумісність характерів та погляди на життя із-за чого у них часто виникали непорозумінні, що призвело до втрати почуттів одне до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем надалі не можливі, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, майнового спору не мають. Таким чином, просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 25 серпня 2012 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області за актовим записом № 78. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області за актовим записом № 78 було зареєстровано шлюб. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій до суду заяву висловила бажання у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 05 лютого 2011 року виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області за актовим записом №1 було зареєстровано його шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вона взяла його прізвище «[PERSON]». Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя із-за чого у них часто виникали непорозумінні, що призвело до втрати почуттів одне до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були остаточно припинені з весни 2012 року, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Таким чином, просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 05 лютого 2011 року виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області за актовим записом №1. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у ньому, просить розірвати шлюб та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслала до суду заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала, просить залишити їй прізвище [PERSON] та розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області за актовим записом №1 було зареєстровано шлюб. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в заяви поданій до суду висловила бажання у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, та вказав, що [INFO] помер його батько, який був інвалідом ІІ групи, та управлінням виконавчої дирекції фонду було надано на пільгових умовах автомобіль марки ЗАЗ 11037740, легковий комбі, д/н [NUMBER], після смерті якого заявник має намір викупити вказаний автомобіль. Однак при звернені до відповідача з метою придбання вказаного автомобіля йому було відмовлено, оскільки відсутні докази про те, що позивач проживав з померлим [PERSON] однією сім'єю. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні справи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення факту, пов`язаного з вирішенням спору про право, повинні розглядатися в позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 п. 1, 6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, родинних відносин між фізичними особами, та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що [INFO] помер його батько, який був інвалідом ІІ групи, та управлінням виконавчої дирекції фонду було надано на пільгових умовах автомобіль марки ЗАЗ 11037740, легковий комбі, д/н [NUMBER], після смерті якого заявник має намір викупити вказаний автомобіль, та при звернені до відповідача з метою придбання вказаного автомобіля йому було відмовлено, оскільки відсутні докази про те, що позивач проживав з померлим [PERSON] однією сім'єю, та у даний час дані обставини не дають йому можливості викупити автомобіль. Дані обставини підтверджуються: копією паспорта громадянина України заявника; копією свідоцтва про народження заявника, копією свідоцтва про смерть його батька; актами про проживання без реєстрації які наявні в матеріалах справи. Тому, суд приходить до висновку, що підстав для відкладення розгляду справи в суду немає, а позов про встановлення факту спільного проживання слід задовольнити, оскільки позов є підставним та таким, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі наведеного,

Outcome: approved