Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

02 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що з 20 грудня 2003 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалося, оскільки той неодноразово допускав подружню зраду. Маючи намір зберігти сім*ю, вона пробачала чоловіку таку поведінку, кожен раз сподіваючись, що він зробить для себе відповідні висновки. Однак [PERSON] влітку 2013 року в черговий раз зрадив їй з іншою жінкою і 09 червня 2013 року пішов із сім*ї і вони припинили шлюбні відносини. З цього ж часу вони з відповідачем проживають за різними адресами, не ведуть сумісне господарство і мають окремий бюджет. У наданий судом строк вони з відповідачем не помирилися. Вона втратила до [PERSON] почуття любові та поваги. За наведених обставин вона дійшла висновку, що сім*я тривалий час існує формально, примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], понесені нею судові витрати віднести на її рахунок, змінити її прізвище на дошлюбне „[PERSON]". Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав, погодившись з викладеними у ньому обставинами та поясненнями позивачки в суді, пояснивши, що він дійсно зрадив дружині з іншою жінкою, у зв*язку з чим з 09 червня 2013 року вони з дружиною припинили шлюбні відносини. З цього ж часу вони проживають за різними адресами, не ведуть сумісне господарство і мають окремий бюджет. У наданий судом строк вони з позивачкою не помирилися, вважає, що їх сім*ю зберегти не можливо. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 грудня 2003 року у Макіївському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис за № 1922. Від сумісного проживання подружжя має неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір*ю. Даний шлюб для обох сторін перший. Наведені факти та обставини визнані позивачем під час розгляду справи, вони підтверджені наявними у справі документами, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 червня 2013 року припинили шлюбні відносини і з цього часу не ведуть сумісне господарство та мають окремий бюджет. Ухвалою суду від 09 жовтня 2013 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю 2 місяці. За цей час подружжя не здійснили жодних дій щодо збереження сімейних стосунків. За таких обставин суд вважає, що надання подружжю нового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства та інтересам обох сторін. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі позивачки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища, та не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved