Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

15.10.2013 р. позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної шкоди суму в розмірі 3981,46 грн., а також судовий збір в розмірі 229,40 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17.09.2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 005025/0431/0000016, у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час експлуатації автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER], була застрахована ПрАТ «СК «Уніка». 12.08.2010 року о 17 год. 00 хв. на перехресті вул. Горького та вул. Чкалова, в с. Богданівна, Павлоградського району за участю автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER], яким керував [PERSON] за участю мопеда «Дельта» номер шасі [NUMBER], яким керував [PERSON] відбулась ДТП, в наслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2010 року [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеного ДТП. Позивач зазначає, що в зв'язку із зверненням [PERSON] до позивача із заявою щодо виплати страхового відшкодування, позивачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 3981,46 грн. безпосередньо для відновлення пошкодженого автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER]. В зв'язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 3981,46 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. [PERSON] позов не визнав, пояснив, що сплатив [PERSON] 1550 грн. за пошкоджену шину, що підтверджується розпискою, тому позов не визнає повністю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.09.2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик» правонаступником якого є ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 005025/0431/0000016, у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час експлуатації автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER], була застрахована ПрАТ «СК «Уніка». 12.08.2010 року о 17 год. 00 хв. на перехресті вул. Горького та вул. Калова, в с. Богданівна, Павлоградського району за участю автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER], яким керував [PERSON] за участю мопеда «Дельта» номер шасі [NUMBER], яким керував [PERSON] відбулась ДТП, в наслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2010 року [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеного ДТП. Після настання ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою щодо виплати страхового відшкодування на підставі укладеного договору № 005025/0431/0000016 від 17.09.2009 року Вбачається, що згідно наказу № 50336 від 11.10.2010 року, платіжним дорученням № 027859 від 13 жовтня 2010 року, було перераховано страхове відшкодування в сумі 3981,46 грн. безпосередньо для відновлення пошкодженого автомобіля «Kia Corento», р/н [NUMBER] у відповідності до заяви страхувальника та страхового акту № 00050336/1 від 29.09.2010 року. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст. 993 Цивільного кодексу України також передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки. Вбачається, що до позивача перейшло право вимоги яке страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди, тобто, до відповідача. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3981,46 грн. При цьому сплата позивачем у сумі 1550 грн. [PERSON] за автошину не може бути обставиною для звільнення відповідача від обов'язку по сплаті коштів позивачу у цій справі та не спростовує докази, наданні останнім. До тогож п.4.1.2. договору добровільного страхування транспортних засобів № 005025/0431/0000016, укладений між позивачем та [PERSON], передбачає, що страховому відшкодуванню не підлягає пошкодження колісних покришок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved