Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-14 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 03.04.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 3200 доларів США з кінцевим строком повернення позики до 02.04.2010 р. під 13% річних. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідач в порушення умов договору протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів та в обумовлений строк із заборгованістю не розрахувався. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту банк має право вимагати від позичальника повернення кредит в повному обсязі. Відповідачу направлялись листи - вимоги про виконання обов'язків за кредитним договором, проте останній так і не погасив заборгованість по ньому. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 19.02.2013 р. складає 27 125,52 грн., які позивач, як правонаступник ТОВ «Укрпромбанк» просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву та додатково зазначили, що позивач пропустив строк позовної давності для пред»явлення заявлених вимог, та просили застосувати при розгляді даної справи застосувати відповідні положення Цивільного кодексу України щодо наслідків такого пропущення позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.04.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 649-100/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 3200 доларів США з кінцевим строком повернення позики до 02.04.2010 р. під 13% річних. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. В подальшому, згідно умов договору про передачу активів та Кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, укладеному 30.06.2010р. між останніми та Національним банком України, ПАТ «Дельта банк» став повним правонаступником всіх прав та обов»язків по кредитному договору, укладеному з відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та не розрахувався з боргом в повному обсязі. Таким чином, утворилась заборгованість, сума якої станом на 19.02.2013 р. складає загалом 27 125,52 грн. Сума боргу підтверджується відповідними розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, виходячи з п. 4.2.5 кредитного договору, відповідач зобов»язаний, зокрема, достроково та повністю повернути всю суму позичених коштів з усіма передбаченими договором платежами у випадку звільнення позивача з основного місця роботи (ТОВ «Укрпромбанк») за власним бажанням, якщо за три робочі дні до дати звільнення відповідач не укладе з банком відповідний договір забезпечення. Згідно копії трудової книжки [PERSON], 02.02.2009 р. його було звільнено з ТОВ «Укрпромбанк» за власним бажанням, виходячи з чого в розумінні п. 4.2.5 кредитного договору та з урахуванням того, що жодних договорів забезпечення він з банком не укладав, з 02.09.2009 р. у кредитора виникло право вимоги про стягнення всієї суми боргу. Однак, таке право використано не було, даний позов було пред»явлено до суду лише 11.03.2013 р., що враховуючи заявлене стороною відповідача клопотання дає підстави для застосування судом наслідків пропущення позовної давності, встановлених ст. 267 ЦК України. Положеннями ст. 256,257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів переривання позовної давності або поважності підстав її пропущення стороною позивача надано не було, виходячи з чого суд вбачає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв»язку з пропущенням при зверненні до суду з даним позовом строків позовної давності. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed