Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування вимог зазначав, що відповідачі є споживачами електричної енергії. 27 листопада 2009 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів було виявлено порушення ними ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. п. 42, 48 ПКЕЕН, що виразилось у самовільному підключенні розетки зі скритою електропроводкою, про що 27.11.2009 року був складений акт № 060513 про порушення (ПКЕЕН) та відповідачам було проведено нарахування у розмірі 8035 грн. 15 коп. Відповідачі у добровільному порядку суму заборгованості не погасили. Просить стягнути вказану суму з відповідачів, а також судові витрати: судовий збір в сумі 229 гривень 40 коп. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В подальшому надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Відповідачка в судовому засідання позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі. Заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що домоволодіння № 10 по вул. Новоселів в м. Маріуполі було передано для проживання її сім’ї в 1986 році. З 2001 по 2010 роки вона у будинку не проживала, хоча місце реєстрації не змінювала. В будинку мешкали її мати та чоловік матері. Після їх смерті вона почала займатися переоформленням спадщини та правом власності на домоволодіння. Тільки в лютому 2012 року вона оформила право власності на домоволодіння. До визнання за нею права власності на будинок 29.07.2010 року був укладений договір № 103/35 про використання електроенергії, відповідно до якого їй була проведена зміна електролічильника. Крім того була проведена звірка. Претензій до неї не виникало. Порушень виявлено не було, заборгованості також не було. З моменту складення акту позивач ніколи не висовував вимоги про те, що вона має заборгованість. Акт був підписаний не нею, а її співмешканцем, який до домоволодіння ніякого відношення не має. В квітні 2013 року за ініціативи позивача вона звернулась до них з заявою про проведення технічного огляду прибору обліку тоді і виявилась заборгованість в сумі 8 603, 70 грн. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строк позовної давності. Відповідач в судове засідання не з’явився з невідомих суду підстав, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вислухавши сторони, ознайомившись з позовом, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З витягу про державну реєстрацію права від 09.02.2012 року № 33124677 вбачається, що [PERSON] стала власником будинку № 10 по вул. Новоселів, ІІ відділення Совхозу «Азовський» м. Маріуполі лише 09.12.2011 року на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя. Державна реєстрація права власності була зареєстрована 09.02.2012 року. Відповідно до довідки про склад сім’ї за адресою: совхоз «Азовський», друге відділення, вул. Новоселів, б. 10 м. Маріуполь, зареєстровані та проживають [PERSON] та її син [PERSON] Договір про користування електричною енергією, № 103/35 між відповідачкою та позивачем був укладений 29.07.2010 року. При перевірці контролерами відділу збуту ПЕМ приладу обліку за адресою совхоз «Азовський», друге відділення, вул. Новоселів, б. 10 м. Маріуполь, 27.11.2009 року складено акт № 060513 (а.с. – 5) про порушення правил користування електроенергією, оскільки оглядом було встановлено, що по зазначеному адресу виявлено порушення ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. п. 42, 48 ПКЕЕН, що виразилось у самовільному підключенні розетки зі скритою електропроводкою. На підставі вказаного акту були проведенні нарахування на суму 8035 грн. 15 коп. (а.с. – 6, 7). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно зі ст. 257 ЦК України, суд зобов’язаний застосувати позовну давність, яка пропущена позивачем без поважних причин. Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2013 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску строку позовної давності, а також доказів про зупинення вказаного строку або його переривання. Крім того позивачем не надано доказів, що відповідачка була повідомлена про складений акт. Тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено тому з відповідачів не підлягає стягненню витрати понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: dismissed