Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, яке було набуто під час шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 5 вересня 1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів одруження за № 1415. На даний час шлюб не розірвано. Під час шлюбу подружжям за спільно збережені кошти було придбано нерухомість, а саме:14 серпня 2003 року за договором купівлі - продажу подружжям придбано житловий будинок [ADDRESS] ринковою вартістю 423 300 грн. 24 лютого 2009 року за Відповідачкою було зареєстроване нежитлове приміщення 1-го поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14» загальною площею 31,8 кв.м. в будинку [ADDRESS], яке було придбано у зв'язку з дольовою фінансовою участю в будівництві будинку [ADDRESS]. Вартість нежитлової будівлі становить 446 000 грн. Відповідно до ст.ст. 60, 69 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до змісту ст.ст. 357 ЦК та 70 СК України частки у праві спільної часткової власності подружжя вважаються рівними якщо інше не встановлено зо домовленістю співвласників або законом. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частину нежитлового приміщення 1-го поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14» загальною площею 31,8 кв.м. в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви. В судовому засіданні представник відповідачки проти позову заперечував, вважаючи, що відсутній спір між сторонами і, крім того, необхідно спочатку визнати за позивачем право спільної сумісної власності, а потім звертатися до суду з позовом про визнання права власності на частку майна. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 5 вересня 1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів одруження за № 1415. На даний час шлюб не розірвано. Під час шлюбу подружжям за спільно збережені кошти було придбано нерухомість, а саме:14 серпня 2003 року за договором купівлі - продажу подружжям придбано житловий будинок [ADDRESS] ринковою вартістю 423 300 грн. 24 лютого 2009 року за Відповідачкою було зареєстроване нежитлове приміщення 1-го поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14» загальною площею 31,8 кв.м. в будинку [ADDRESS], яке було придбано у зв'язку з дольовою фінансовою участю в будівництві будинку [ADDRESS]. Вартість нежитлової будівлі становить 446 000 грн. Згідно із п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) - Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 60, 69 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до змісту ст.ст. 357 ЦК та 70 СК України частки у праві спільної часткової власності подружжя вважаються рівними якщо інше не встановлено зо домовленістю співвласників або законом. Згідно з п. 23 Постанови - Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, позивач є власником вказаного майна, спільно нажитого за час шлюбу з відповідачкою на підставі права спільної сумісної власності і має право на визначення та виділення своєї ? частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved