Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

29.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину гаражу. В обґрунтування позову зазначає, що спільно з [PERSON] в 2009 році було збудовано гараж в сел. Пісочин на площі Торговій, 4/1. За даними технічного паспорту БТІ на збудований гараж, виготовленого 00.09.2013 р. (інв. справа 745), виготовленого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», має літеру А та загальну площу 105,20 м2. Інвентаризаційна вартість гаражу 541 357,0 грн. Рішенням 23 сесії 6 скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.08.2013 р. «Про надання дозволу на збереження самочинно збудованого гаражу гр. [PERSON] та гр. [PERSON]О.» означеному гаражу було присвоєно поштову адресу: сел. Пісочин, площа Торгова, 4/1. Рішенням ХХІІІ сесії VІ скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.08.2013 р. «Про надання дозволу на збереження самочинно збудованого гаражу гр. [PERSON] та гр. [PERSON]О.» було надано дозвіл на збереження самочинно збудованого гаражу за вказаною адресою. Згідно матеріалів технічної інвентаризації, площа забудови земельної ділянки становить 143,30 м2, що перевищує норму безоплатної приватизації, визначену п. д) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, а саме 0,01 га на одну особу. Оскільки гараж було збудовано ним з відповідачем [PERSON] спільно, то в разі визначення конкретної долі кожного із забудовників в праві власності на будівлю вони будуть мати можливість виготовити технічну документацію для оформлення права користування (власності) земельною ділянкою в встановленому Земельним кодексом порядку. Посилаючись на те, що незважаючи на погодження Пісочинської селищної ради щодо збереження будівлі гаражу, до теперішнього часу виділення земельної ділянки та укладення договору оренди чи іншого документу на право користування земельною ділянкою під спірним обєктом з боку відповідача не оформлено, що є перешкодою для оформлення права власності на новостворений обєкт у відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності в Україні» позивач [PERSON] просить суд задовольнити позов. 01.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину гаражу. Позивач [PERSON] (відповідач по зустрічному позову) в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені ним позовні вимоги підтримав, а зустрічні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] (позивач по зустрічному позову) в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Позивачем по первісному позову [PERSON] спільно з позивачем по зустрічній позовній заяві [PERSON] в 2009 році було збудовано гараж в сел. Пісочин на площі Торговій, 4/1. За даними технічного паспорту БТІ на збудований гараж, виготовленого 00.09.2013 р. (інв. справа 745), виготовленого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», має літеру А та загальну площу 105,20 м2. Інвентаризаційна вартість гаражу 541 357,0 грн. (а.с. 9) Рішенням 23 сесії 6 скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на збереження самочинно збудованого гаражу та присвоєно йому поштову адресу: сел. Пісочин, площа Торгова, 4/1.(а.с. 11). Згідно матеріалів технічної інвентаризації, площа забудови земельної ділянки становить 143,30 м2, що перевищує норму безоплатної приватизації, визначену п. д) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, а саме 0,01 га на одну особу. Оскільки гараж було збудовано нами з Відповідачем спільно, то в разі визначення конкретної долі кожного із забудовників в праві власності на будівлю ми будемо мати можливість виготовити технічну документацію для оформлення права користування (власності) земельною ділянкою в встановленому Земельним кодексом порядку. Будівля гаражу літ. А-1 загальною площею 105,20 м2 відповідає технічним нормам та побудована без порушень законодавства України у сфері містобудування, про що свідчить «Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій гаража літ. А1 та оглядової ями літ. а та лірета а-1 за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, площа Торгова, 4/1», виготовленого ТОВ «Інститут градінвестбуд» (Експерт [PERSON], реєстраційний номер №260) на замовлення [PERSON] та [PERSON], замовлення 950/13 від 24.09.2013 р. Згідно до означеного звіту, експлуатація будівлі гаражу за цільовим призначенням можлива. Незважаючи на погодження Пісочинської селищної ради щодо збереження будівлі гаражу, до теперішнього часу виділення земельної ділянки та укладення договору оренди чи іншого документу на право користування земельною ділянкою під спірним обєктом з боку не оформлено. Даний факт є перешкодою для оформлення права власності на новостворений обєкт у відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності в Україні». Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-IV від 01.07.2004 р., обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є рішення судів, що набрали законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Здійснене позивачем самочинне будівництво не порушує права інших осіб. Статтею 376 Цивільного кодексу України визначені умови, за яких будівництво вважається самочинним, а саме: 1) відсутність у забудовника документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; 2) відсутність рішення виконавчого органу відповідної ради на будівництво; 3) відсутність дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт; 4) будівництво здійснено без затвердженого проекту у встановленому порядку; 5) проведення будівництва з істотними порушеннями будівельних норм і правил, але в даному випадку заперечуючи проти позову 3-тя особа не надала доказів, наявності зазначених порушень. Згідно вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Водночас, ЦК України встановлює виключні підстави набуття права власності на новозбудоване майно. Так, згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже в даному випадку, судове рішення про визнання права власності на самочинно збудоване майно може буди правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюватиметься державна реєстрація нерухомого майна, і лише після цього позивач набуде право власності на нього. Викладене свідчить про відсутність будь яких обумовлених законом підстав для відмові в задоволенні позову про визнання права власності на майно. У разі, визнання права власності на це майно судом, єдиним можливим документом, що підтверджує виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є рішення суду. Саме таке рішення суду подається для державної реєстрації прав на нерухоме майно. При цьому документи, що підтверджують прийняття нерухомого майна до експлуатації, не вимагаються. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відсутність у позивача правовстановлюючих документів, роблять можливим порушення цього права на самочинно збудоване нежитлове приміщення іншими особами. Статтею 392.ЦК України передбачено,що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Згідно ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права.

Outcome: approved