Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Авдіївської міської ради, виконавчого комітету Авдіївської міської ради про зобов'язання надати жиле приміщення, у якому просить зобов'язати відповідачів надати позивачу та її сім'ї, в якій є неповнолітня дитина, кімнату у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], площею не менш 12 кв.м. У позові зазначає, що з 1996 року мешкає та зареєстрована у сімейному гуртожитку, що є комунальною власністю. Підставою для вселення та реєстрації її сім'ї з трьох осіб був ордер міського відділу освіти від 06.03.1996 р. Ордером, виданим 11.04.2001 р. ЗОШ №2, позивачу надано у користування дві кімнати № [ADDRESS] і № [ADDRESS]. У 2010 році позивачу стало відомо, що у кімнаті № [ADDRESS] зареєстровані громадянка [PERSON] та її діти. Рішенням Авдіївського міського суду зазначений ордер визнаний недійсним та сім'ю позивача виселено з кімнати № [ADDRESS]. На теперішній час позивач зі сім'єю залишилась мешкати у кімнаті площею 12 кв.м. Позивач зазначає, що якби не було порушень законодавства з боку ЗОШ №2, її сім'я з 1996 року перебували би на квартирному обліку і мала права отримати інше житло. Позивачу відомо, що відповідач має можливість відновити порушене право шляхом надання сім'ї позивача іншої кімнати у цьому гуртожитку, бо значна кількість мешканців отримує нове житло у новозбудованому будинку. Виконавчій комітет Авдіївської міської ради з позовом не погодився та надав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі. Відповідач вказує, що згідно ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Рішенням Авдіївської міської ради від 05.03.2009 р. будівля гуртожитку передана на баланс КП «Служба єдиного замовника». Відповідач вказує, що позивач не звертався до виконавчого комітету із заявою про взяття її на облік, потребуючих поліпшення житлових умов з 2001 року до теперішнього часу. Вказує, що позивач не працює у органах місцевого самоврядування або у комунальних підприємствах Авдіївської міської ради, тому не має право на отримання жилого приміщення у гуртожитках, які належать територіальної громаді міста Авдіївка. На підставі наведеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надали суду пояснення аналогічні викладеним та наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача Колесник С.С., що діє на підставі доручення від 08.01.2013р., позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та просив у задоволені позову відмовити. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і докази в їхній сукупності, судом встановлено: 6 березня 1996 року Авдіївським міським відділом освіти на ім'я позивача, яка працює технічкою у ЗОШ № 7, виданий ордер на право заняття сім'єю у складі позивач та доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS], площею 12 кв.м. 11 квітня 2011 року Авдіївською загальноосвітньою школою №7 на ім'я позивача виданий ордер на право заняття сім'єю з 3 осіб житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] та [ADDRESS], площею 12 кв.м. та 12 кв.м. 18 червня 2012 року Авдіївським міським судом Донецької області постановлено рішення, яким визнаний недійсним ордер від 11.04.2001 р., виданий загальноосвітньою школою ІІІ ступені №7, на право зайняття позивачем кімнати № [ADDRESS]. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно із частиною другою статті 128, статті 129 ЖК, частини першої пункту 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. На підставі п. 11 Примірного положення про гуртожитки жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу. Слід зазначити, що порядок надання житлової площі в будинках державного або громадського житлового фонду значно відрізняється від порядку надання житлової площі у гуртожитку за суб'єктом прийняття рішення та за змістом цієї процедури. Надання житлової площі у гуртожитку є специфічним способом передачі майна у користування, тому таке рішення за змістом ЖК повинно прийматися у порядку черговості органом юридичної особи, до компетенції якого, відповідно до статуту, положення, іншого внутрішнього акта, входить вирішення питань про передачу майна у користування. Суд звертає увагу, що позовні вимоги заявлені позивачем до Авдіївської міської ради та виконавчого комітету Авдіївської міської ради. Позивачем не доведено, що відповідачі мають компетенцію щодо надання житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS]. Проаналізував матеріали справи, суд вважає, що за визначених у позові підставах відсутня можливість ухвалити судове рішення про зобов'язання органів самоврядування надати житлову площу у гуртожитку, який не знаходиться на балансі виконкому та міської ради. Відповідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та на підставі ч. 1 ст. 60 цього Кодексу зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Проте позивачем не доведено, що саме Авдіївська місцева рада та її виконавчий орган порушили право позивача на житло та обраний спосіб судового захисту нормативно можливий. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про зобов'язання надати кімнату у гуртожитку по [ADDRESS] слід відмовити. На підставі ст.ст. 127 - 129 Житлового кодексу, Постановою Ради Міністрів УРСР «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки»,

Outcome: dismissed