Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 листопада 1991 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка проживає з нею. У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім"ї відсутнє взаєморозуміння, матеріальної допомоги для належного утримання дитини відповідач не надає, позивач просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти. Позивач в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини 1200 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги дитині не надає та розірвати шлюб, так як вони з чоловіком спільно не проживають та не ведуть спільного господарства протягом 7 років, втратили один до одного почуття любові та поваги. Просить після розірвання шлюбу дитину залишити з нею на проживання, після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1991 року, від якого, згідно поданого свідоцтва про народження мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги отже шлюб існує формально. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище малолітньої дитини, позивачки, з якою вона проживає, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки, визначивши їх сплату у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 182, 184 СК України,

Outcome: approved