Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований тим, що 3 березня 2006 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ УКраїна» було укладено договір страхування транспортного засобу № 021.05856.36, предметом якого є страхування автомобіля «Peugeot», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 19 липня 2006 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля VW, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дарницького районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. 5 жовтня 2006 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування. Позивач вважає, що в нього виникло право вимоги в межах фактичних витрат до особи відповідальної за збитки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позовної заяви. Було заявлено про застосування строків позовної давності у звязку з тим, що право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог у звязку з наступним. 3 березня 2006 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ УКраїна» було укладено договір страхування транспортних засобів № 021.05856.36, предметом якого є страхування автомобіля «Peugeot», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5). 19 липня 2006 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля VW, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дарницького районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 25). 19 липня 2006 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу у звязку із дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком. 5 жовтня 2006 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування (а.с.42-44). Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В даному випадку пошкоджений автомобіль «Peugeot», державний реєстраційний номер [NUMBER] є предметом договору добровільного страхування майнових інтересів страхувальника. Перехід права вимоги страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобовязання із відшкодування збитків не виникає відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. За суброгації відбувається лише заміна у вже наявному зобовязанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобовязання. Це означає, що одна особа набуває прав і обовязків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. Страховий випадок відбувся 3 березня 2006 року. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом до суду 5 жовтня 2009 року (відбиток штампу пошти на конверті), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строків позовної давності. Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed