Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 листопада 2013 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який при житті являвся членом колгоспу імені Горького, в подальшому реорганізованого в Мурафське КСП. Під час складання списків до Державного акту на землю його прізвище не було включено до списку - додатку і у зв'язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім'я не був виготовлений і йому не видавався, а відповідно і земельної частки (паю) він не отримав, хоча як член даного господарства набув законне право на її отримання. Про порушене право на отримання земельної частки померлого батька позивачу стало відомо лише в листопаді 2013 року, коли він звернувся до Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, де і дізнався, що прізвище батька помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю, тому просить суд поновити строк для звернення з заявою до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], зобов'язати Краснокутську районну державну адміністрацію надати земельну частку (пай) за рахунок не витребуваних паїв, розташованих на території Мурафської сільської ради Краснокутського району, за межами населених пунктів. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву про підтримання позову та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Мурафському КСП та був уповноваженим пайовиків - співвласників КСП, про що свідчить архівний витяг № 01-48/383 від 04.12.2013 року з протоколу № 1 зборів уповноважених пайовиків - співвласників Мурафського КСП від 1 лютого 1995 року. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /паю/, так як працював в колгоспі, але помилково не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] по КСП "Мурафське", що підтверджується відповіддю Держземагенства в Краснокутському районі Харківської області від 20.12.2013 року за № 1-15/2992. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого Мурафською сільською радою, Краснокутського району, Харківської області, в зв'язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім'я не був виготовлений і не видавався. За життя [PERSON] заповіт складений не був. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт, що позивач являється сином померлого [PERSON] підтверджується його свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. На даний час [PERSON] виявив намір оформити спадщину, але відсутність правовстановлюючого документу - Державного акту на земельну ділянку, перешкоджає йому звернутися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини у вигляді земельної частки та отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивачу не було відомо про те, що його батько мав право на земельну частку (пай), але не був включений до Державного акту на землю, а дізнався про це, коли звернувся до відділу Держземагенства в Краснокутському районі Харківської області. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved