Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-18 00:00:00

30.04.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що Дніпродзержинською міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства, згідно якої виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки. Згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, користувачем земельної ділянки, яка розташована у Верхньодніпровському районі, урочище Романово землі лісового фонду квартал 26 виділ 31 є ДП Верхньодніпровське лісове господарство. У поточному році відповідачем земельна ділянка використовувалася для ведення пасіки. Крім того, самовільно зайнята земельна ділянка огороджена парканом. Жодні договори, які б надавали право користування цією ділянкою відповідачу відсутні, на підставі чого просить зобовязати відповідача звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення рухомого та нерухомого майна, земельну ділянку, площею 0,0269 га, яка розташована у Верхньодніпровському районі, урочище Романово землі лісового фонду квартал 26 виділ 31 та стягнути на користь держави судові витрати. В судове засідання прокурор зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що просить зобовязати відповідача звільнити земельну ділянку, площею 0,0269 га, яка розташована у Верхньодніпровському районі, урочище Романово землі лісового фонду квартал 26 виділ 31, та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення рухомого та нерухомого майна, а саме вуликів та огорожі. Представник позивача - державного підприємства Верхньодніпровське лісове господарство, який діє на підставі доручення від 19.08.2013р. за №207, в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач звільнив вказану в позові земельну ділянку та убрав вулики та огорожу, сплатив штрафи, тому будь-яких претензій з боку ДП Верхньодніпровське лісове господарство до відповідача не має. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що він вже убрав вулики та огорожу зі вказаної в позові земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як убачається із пояснень відповідача він вже звільнив самовільно зайняту земельну ділянку та до прийняття рішення по справі добровільно убрав вулики та огорожу. Вказані відповідачем обставини також підтвердив представник позивача по справі - лісничий Верхньодніпровського лісництва Державного підприємства Верхньодніпровського лісового господарства [PERSON] та вказав, що дійсно відповідач по справі, до ухвалення Рішення суду звільнив самовільно зайняту земельну ділянку та убрав вулики та огорожу. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку, до ухвалення рішення суду, задоволені вимоги позивача, то відсутні підстави для судового захисту інтересів позивача шляхом зобовязання вчинити дії, які він вже вчинив, тому суд відмовляє в задоволенні позову. Оскільки відповідач задовольнив вимоги позивача після предявлення позову до суду то в силу ст. 89 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Outcome: approved