Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 04471-20-08 від 02 червня 2008 року в сумі 18421,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.06.2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 04471-20-08 про надання кредиту, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 6 500,00 грн., з кінцевим строком повернення до 02 червня 2010 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 40% річних. На думку позивача, [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 10.06.2013 року має прострочену заборгованість в сумі 18 421,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі а також стягнути витрати на отправку телеграми щодо виклику відповідача в судове засідання в сумі 68 грн 16 коп. та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неяки суду не відомі. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 02.06.2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 04471-20-08 про надання кредиту (далі - Кредитний договір), згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в національній валюті в сумі 6 500 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення до 02 червня 2010 року, та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 40% річних.(а.с.4-5). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 102.06.2008 року, проте відповідач [PERSON] на даний час свої обов'язки за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.06.2013 року відповідачем [PERSON] за Кредитним договором заборговано позивачу суму 18 421,00 грн., в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту 6 500 грн. 00 коп.; заборгованість по нарахованих відсотках за період з 03.06.2008 року по 10.06.2013 року 11 921,00 грн. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати в сумі 297,56 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, вищезазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved