Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», ПАТ банк «ОТП-БАНК», [PERSON], ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області, [PERSON], Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON], Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з вимогами про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених Харківською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» від 26 грудня 2012 року з реалізації нерухомого майна - квартири [ADDRESS]; визнання недійсним протоколу №21-0144/12 проведення прилюдних торгів від 26 грудня 2012 року з реалізації нерухомого майна - квартири [ADDRESS]; визнання недійсним Акту Старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кунєвої М.І. про реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS], затвердженого Начальником Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року, виданого на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 26 грудня 2012 року; визнання недійсним свідоцтва від 21 січня 2013 року (реєстровий номер 119) видане [PERSON] Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна, затвердженого Начальником Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 83029 від 21.01.2013 року (18:11:44) на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] 05.06.2013 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та додатково до заявлених вимог просила суд зобов'язати Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (Україна, м. Харків, вулиця Короленка, 16) внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; виселити [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач, посилаючись на положення ст. ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 73 СК України, 203, 215, 216, 366, 371, 650, 656 ЦК України, ст. 52, 60 Закону України «Про виконавче провадження», мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON]. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі вона разом із відповідачем придбали квартиру [ADDRESS], а тому вона є сумісною власністю подружжя та право спільної власності на неї виникає в силу закону. Як їй стало відомо, спірна квартира була реалізована на прилюдних торгах, які були проведені 26 грудня 2012 року Харківською філією ТОВ «Укрспецторг Групп», за адресою: 61001, м. Харків, пл. Повстання-7/8. Судом в процесі розгляду справи було залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та ТОВ «ОТП-Факторинг», оскільки рішення суду може вплинути на їх права та обов'язки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача - Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області Кунева М.І. в судове засідання не з'явилася , подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала на тій підставі, що порушення прав позивача не мало місця про вчиненні нею дій, пов"язаних з проведенням реалізації майна. Представник відповідача, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове не з'явився подав заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник Публічного акціонерного товариства банк «ОТП-БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг» в судове засідання з'явилася, проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Представник ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії, яка одночасно також є представником [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного. Позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Даний факт підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року, посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 2286. На час укладення даного договору купівлі-продажу діяв Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, а тому суд до правовідносин щодо набуття подружжям майна в шлюбі застосовує положення ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 КПШС УРСР, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя. На час проведення реалізації квартири з прилюдних торгів до правовідносин спільної сумісної власності подружжя застосовувався Сімейний Кодекс України. Так, згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно зі ст. 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд доходить висновку, що спільність подружнього майна є законним наслідком шлюбу, тобто виникає в силу закону незалежно від бажання сторін. Спільність подружнього майна виникає в силу закону, і сумісна власність подружжя має безчастковий характер виходячи з принципу рівності прав подружжя відносно нажитого ними під час шлюбу майна. В законі підкреслюється, що подружжя мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Так, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], яке виникло в силу закону. Спірна квартира була реалізована на прилюдних торгах, які були проведені 26 грудня 2012 року Харківською філією ТОВ «Укрспецторг Групп», за адресою: 61001, м. Харків, пл. Повстання-7/8. Про арешт та реалізацію спірної квартири відповідач [PERSON] позивача [PERSON] не повідомляв, а про реалізацію спірної квартири позивачу стало відомо тільки, коли невідомі особи силою виселили її з даної квартири. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, які були надані представником Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області, будь-яких повідомлень з приводу опису, арешту та передання на реалізацію квартири на адресу позивача не надсилалося. Так, державним виконавцем не було вжито заходів стосовно виявлення тих обставин, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, та вжиття відповідних заходів з метою недопущення порушення прав позивача на її власність, а саме державний виконавець мав можливість при наданні йому паспорта боржника [PERSON] (а.с. 16 виконавчого провадження) впевнитись у тому, що він до теперішнього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та спірна квартира придбана під час перебування у шлюбі. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, відповідача [PERSON] не можна вважати добросовісним покупцем спірної квартири. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038. Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції). Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Сімейного кодексу України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Згідно зі ст.ст. 371, 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів. Відповідно до ст. 6, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов'язки, передбачені законом. Працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією та законами України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, чи обмежений у його здійсненні. Внаслідок проведення спірних прилюдних торгів позивач протиправно була позбавлена права власності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч.3 п.3 Закону України «Про виконавче провадження» з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не було взято до уваги, що боржник [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі та спірна квартира придбана ним під час шлюбу, а тому є спільною частковою власністю подружжя. Згідно з п. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на частку, що визначається судом за поданням державного виконавця». Як вбачається з матеріалів зведеного виконавчого провадження (№ за ЄДРВП: 33875645), боржником в даному виконавчому провадженні визначений тільки [PERSON] . Виконавчий лист стягувачу виписаний тільки на одного боржника - [PERSON] Це також вбачається із тексту заяви стягувача- ПАТ КБ «Правекс-банк», в якій він просить відкрити виконавче провадження тільки відносно [PERSON] Будь-яких відомостей про виконавчі провадження відносно позивача [PERSON] в рамках, яких було здійснено продаж спірної квартири, суду сторонами не надано. Враховуючи, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], то стягнення з [PERSON] повинно було відбуватися шляхом накладення арешту та реалізації його особистого майна або частки у спільному майні подружжя, яку повинно було виділити державним виконавцем в натурі, відповідно до вимог законодавства. Враховуючи, що прилюдних торгах реалізована вся квартира, інші співвласники, [PERSON], не є стороною виконавчого провадження, під час проведення прилюдних торгів державним виконавцем та ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії допущено порушення прав співвласників квартири, а також недодержано вимог Закону України «Про виконавче провадження» та спеціалізованою організацією - ТОВ «Укрспецтиорггруп» вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5,. Вищевикладене призвело до порушення п. 3.9. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5, згідно з яким, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира, то в інформації додатково зазначаються: розмір житлової та нежитлової площі будинку, квартири; адресу чи місцезнаходження; правовий режим квартири, будинку; обмеження на використання квартири, будинку; відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір); матеріали стін квартири, будинку; процент зносу. Однак у даному випадку, правовий режим квартири встановлений не був, що призвело до порушення права власності позивача. Таким чином, оскаржувані прилюдні торги прилюдні торги (правочин) суперечать вищезазначеним нормам, а саме ст. 60,70,73 Сімейного кодексу України, п. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.9. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5. Враховуючи, що частки подружжя в спільному сумісному майні є рівними то спірні торги підлягають визнанню недійсними в частині продажу ? частки квартири. Таким чином позовні вимоги суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню. Видані на підставі частково недійсних проведених торгів протокол проведення прилюдних торгів, акт про реалізацію арештованого нерухомого майна, свідоцтво від 21 січня 2013 року (реєстровий номер 119) також підлягають визнанню недійсними в частині придбання з публічних торгів ? частини квартири. Вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 83029 від 21.01.2013 року (18:11:44) на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (Україна, м. Харків, вулиця Короленка, 16) внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] також підлягають задоволенню в частині придбання з публічних торгів 1/2 частини квартири , оскільки вони забезпечують відновлення права власності позивача. Зазначена правова позиція відповідає також правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в цивільній справі № 6-12768св13. Враховуючи, що прилюдні торги визнані судом недійсними, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В частині виселення відповідача [PERSON] суд відмовляє, оскільки судом торги визнані недійними в частині. Суд роз'яснює позивачу про можливість захисту її прав шляхом звернення до суду в окремому позовному провадженні із вимогами про визнання права власності на ? частину квартири, виключення майна з акту опису та вселення в спірну квартиру. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial