Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.10.2013 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.01.2006 року. Від даного шлюбу вони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від її утримання, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів у заявленому розмірі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовим повістками, повторно в судове засідання не з'явився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та про розгляд справи за його відсутності. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Між сторонами склалися шлюбно-сімейні відносини, які регулюються нормами СК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2), від якого у них є спільна дитина: [PERSON], [INFO], і це підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3), в яких їх матір"ю вказано позивачку, а батьком відповідача. На день звернення до суду з позовом позивачка з відповідачем спільно не проживають. При цьому їх неповнолітня дитина знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 27.09.2013 року (а.с.4). Отже, між сторонами існують сімейні правовідносини, урегульовані Сімейним кодексом України ( ч.1. ст.2 СК ), та взаємні батьківські обов"язки щодо утримання їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття відповідно до вимог ст.180 СК України. За змістом положень ч.ч. 1- 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, відповідно до встановлених обставин, враховуючи, що домовленості про утримання неповнолітньої дитини сторони не дійшли, позивачка сама несе весь тягар по утриманню їх спільної з відповідачем дитини, а відповідач свого обов?язку по її утриманні не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд вважає, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що він на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, та що інші утримання по виконавчим листам з відповідача не проводяться. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. На підставі ст.ст. 121, 122, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved