Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

30 вересня 2013 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їм, як співвласникам, на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі зазначили, що в цьому будинку зареєстрований відповідач, який, 31.08.2010 року розірвавши шлюб з їхньою матір'ю, виїхав і до цього часу фактично не проживає в будинку по [ADDRESS]. Позивачі в своєму позові вказали, що на їхнє прохання в добровільному порядку знятися з реєстрації, відповідач не реагує, а позивачам доводиться сплачувати за нього комунальні платежі, вони позбавлені можливості оформити на своє ім'я субсидію по оплаті комунальних послуг. У відповідності до вимог ст..ст. 71,72 ЖК України, просили визнати відповідача таким, що втратив право проживання в зазначеному вище житловому приміщенні. Позивачі ті їх представник в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання вкотре не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, в яких відповідач особисто поставив свій підпис про отримання поштової кореспонденції. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач суду нічого не повідомив. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст..ст.169 ч.4, 226 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивачі та їх представник наполягають на такому порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил, передбачених ст.ст.71,72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Статтею 405 ч.2 ЦК України чітко встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], належить позивачам, як співвласникам, на праві спільної часткової приватної власності згідно договору дарування, який був укладений 28.02.2008 року і був посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу [PERSON] Після укладення договору дарування, позивачі, 14.03.2008 року, зареєстрували своє право власності на житловий будинок в органах БТІ, а саме: в РКП «Новоодеське РБТІ». У зазначеному будинку, окрім позивачів, зареєстрований відповідач по справі. Цей факт підтверджується актом обстеження по факту проживання, складеного в складі депутата Баловненської сільської ради та сусідів позивачів 17.09.2013 року. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. У судове засідання відповідач не з'явився і не довів поважність своєї відсутності в житловому приміщенні на протязі тривалого строку, де зареєстрований, а саме з 2010 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше року без поважних причин, а тому, на підставі вимог ст.ст. 71,72 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, його слід вважати таким, що втратив право на проживання і користування зазначеним вище будинком. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON], яка взяла на себе обов'язок як основний позивач, по сплаті судового збору, в розмірі 115,00 гривень судових витрат.

Outcome: approved