Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов позивач обґрунтовував тим, що в травні 2012 року він дізнався про те, що з 17.01.2007 року він працює на посаді консультанта у ПАТ «Київенергоремонт». При зверненні до керівництва ПАТ «Київенергоремонт» позивачу повідомили, що він дійсно знаходиться у штаті підприємства, але відмовилися видати будь-який документ. 30.07.2012 року за заявою представника позивача дільничним інспектором міліції Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом підробки кадрових та фінансових документів працівниками ПАТ «Київенергоремонт», а 11.09.2012 року Подільським районним судом м. Києва цю постанову було скасовано. Оскільки відповідачем зарплата за період з січня 2007 року по квітень 2013 року [PERSON] не виплачена, позивач просить стягнути з ПАТ «Київенергоремонт» на його користь невиплачену зарплату в розмірі 76 800 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в розмірі 8 373 гривні 45 копійок, просили позов задовольнити частково. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 17.01.2007 року написав заяву на ім»я директора ВАТ «Київенергоремонт» Ткаченка І.О. про прийняття його на роботу на посаду консультанта з неповним двохгодинним робочим днем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу (а.с.26 - копія заяви). Наказом ВАТ «Київенергоремонт» за №5-к від 17.01.2007 року [PERSON] прийнято на роботу постійно на посаду консультанта з неповним двохгодинним робочим днем з окладом згідно штатного розпису, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу (а.с.27- копія наказу). 30.01.2012 року [PERSON] звільнено з 16.01.2012 року з посади консультанта ПАТ «Київенергоремонт» в зв»язку з прогулами без поважних причин згідно з п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.34 - копія наказу). Частиною 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] жодного дня на посаді консультанта в ПАТ «Київенергоремонт» не працював, ніякої роботи не виконував і заробітну плату жодного разу не отримував, а після написання заяви про прийняття на роботу 17.01.2007 року жодного дня на роботу не виходив і не знав про зарахування його на роботу, адже з керівництвом не дійшов згоди про розмір оплати за роботу. Дізнавшись в травні 2012 року про те, що позивач рахується працюючим у ПАТ «Київенергоремонт», представник [PERSON] звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про підробку кадрових та фінансових документів працівниками ПАТ «Київенергоремонт». З постанови слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.08.2013 року вбачається, що кримінальне провадження №12013110070002583 від 06.04.2013 року, відкрите за заявою представника [PERSON] - адвоката [PERSON], закрито у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. В постанові, зокрема, зазначено, що перебування [PERSON] на посаді консультанта жодним чином не вплинуло на діяльність підприємства, [PERSON] не зроблено запис в трудовій книжці, а отже ніяких прав йому надано не було, а оскільки останній не отримував зарплату, збитки не завдані. Судом встановлено, що крім заяви від 17.01.2007 року про прийняття на роботу, позивач ніяких документів на підприємство не надавав, особову картку [PERSON] не заповнював, трудову книжку не надавав. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні як сам позивач, так і допитаний свідок [PERSON], яка на час прийняття позивача на роботу працювала інспектором відділу кадрів. При цьому свідок [PERSON] зазначила, що саму заяву про прийняття на роботу особисто [PERSON] їй не надавав, а від директора їй передали заяву позивача, копію його паспорту і коду, а також фото. На позивача була також заведена нова трудова книжка (а.с. 137 - 138). З наказом про прийняття на роботу, а також посадовими обов'язками [PERSON] не знайомили. Представники відповідача, спростовуючи твердження позивача, на підтвердження роботи [PERSON] на підприємстві надали копії табелів виходу на роботу за період з 2007 року по 2012 рік, в яких позивач протабельований як працівник ПАТ «Київенергоремонт», який відпрацював зазначену в табелі кількість годин. Між тим, як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] - інспектор відділу кадрів - і [PERSON] - заступник директора ПАТ «Київенергоремонт», табелювали позивача у щомісячних табелях вони за вказівкою директора, не перевіряючи при цьому знаходження [PERSON] на роботі і виконання ним роботи. З наданих копій табелів виходу на роботу за 2007 - 2012 роки вбачається, що за деякі дні у позивача проставлені додаткові вихідні. Між тим представники відповідача не надали суду доказів на підтвердження того, що позивач писав заяви про надання йому додаткових вихідних, або надавав згоду на це. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він працює у ПАТ «Київенергоремонт» директором. Позивач працював на підприємстві консультантом, надавав йому консультації іноді на роботі, а іноді по телефону, оскільки була така домовленість між ними. Між тим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] виконував роботу консультанта. Зважаючи на те, що позивач заперечує виконання будь-якої роботи на підприємстві, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання роботи позивачем, не надано навіть посадових обов'язків консультанта, суд не може прийняти до уваги показання свідка [PERSON] як беззаперечний доказ виконання на підприємстві позивачем роботи консультанта. Крім того, як позивач так і представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] жодного разу не отримував на підприємстві заробітну плату. З огляду на те, що обов'язком підприємства відповідно до ст. 115 КЗпП України, є виплата заробітної плати працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць, відповідач не тільки не виконував цей обов'язок, але й протягом п'яти років жодного разу не надсилав позивачеві листа з пропозицією отримати заробітну плату, яку, як стверджують представники відповідача, позивач заробив, працюючи на посаді консультанта. Твердження представників відповідача і свідка [PERSON] про те, що [PERSON] весь час протягом п'яти років виконував роботу консультанта спростовуються наданими позивачем медичними документами щодо знаходження його тривалий час у 2010 та 2011 роках на лікарняному у зв'язку з гострим інфарктом міокарда та сечокам'яною хворобою (а.с.186 - 187). При цьому в табелях виходу на роботу за цей період позивач протабельований як працююча особа, що також дає суду підстави сумніватися у правильності відображених в ньому даних і відповідності їх дійсним обставинам. Крім того, як вбачається з наданої позивачем копії трудової книжки (а.с. 111 - 116), [PERSON] у період з 19.02.2008 року по 07.05.2010 року, т.т. у період його ніби-то роботи у ПАТ «Київенергоремонт», працював у Національній акціонерній компанії «Енергетична компанія України» на посаді спочатку виконуючим обов'язки, а потім першим віце-президентом компанії. Таким чином, враховуючи викладене вище, судом не встановлено, що позивач у ПАТ «Київенергоремонт» виконував роботу консультанта, за яку не отримав винагороду. За таких обставин суд вважає, що позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не може бути задоволений. На підставі наведеного, ст.ст. 40, 115 КЗпП України,

Outcome: dismissed