Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, але з листопада 2012 року у вказаному будинку не проживає. Позивач змушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, їй створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користування житловим будинком шляхом зняття відповідача з реєстрації, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, повторно не з'явився. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Вимога підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 14 березня 2013 року приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 3 - 6), яким, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 17). 15 березня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12 (а.с. 11). Відповідно до довідки виданої старшим кварталом, від 12 червня 2013 року № 23, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований проте з 23 листопада 2012 року, не проживає (а.с. 16). Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Позивач за відсутності відповідача несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг (а.с. 12). Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази відповідно до яких: проживають по сусідству з подружжям [PERSON] в по [ADDRESS], [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку [NUMBER] по вищезазначеній вулиці, проте з початку 2013 року в ньому не проживає. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з подружжям [PERSON] в по [ADDRESS], [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку [NUMBER] по вищезазначеній вулиці, проте з жовтня 2012 року в ньому не проживає. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»). Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач не проживає більше одного року за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою житла, належного [PERSON] на праві приватної власності, створює останній перешкоди у реалізації її прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимога позивача щодо відшкодування їй витрат, понесених на правову допомогу в розмірі 1 000 грн., підлягає частковому задоволенню, оскільки суд відшкодовує вказані витрати виходячи з часу, протягом якого представник надавав правову допомогу позивачу у судових засіданнях. Також не може бути відшкодована витрати понесені позивачем до подання позовної заяви, оскільки останні не є витратами на правову допомогу, що відповідає положенню ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України. Як вбачається з журналів судового засідання від 15 жовтня 2013 року, 04 листопада 2013 року представник позивача надавав правову допомогу в судових засіданнях загалом 55 хвилин інших доказів чи погодинного розрахунку фактично наданих та отриманих послуг позивачем суду не надано. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 04 листопада 2013 року становить 1 147 грн., компенсацію на правову допомогу, слід вираховувати з фактичного та підтвердженого часу її надання з розрахунку, що 1 година становить 458, 80 грн., слідує, що 55 хвилин надання правової допомоги складає 420,55 грн. Враховуючи вищенаведене, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати, що складаються зі сплати судового збору розміром 114,70 грн. та витрат на правову допомогу розміром 420,55 (а.с. 1, 42).

Outcome: partial