Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-12 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Міська страхова компанія» про відшкодування шкоди посилаючись на те, що 22.01.2012 року сталась дорожньо-транспортна пригода з його участю. Інший учасник ДТП - [PERSON], був визнаний винним в ДТП, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Міська страхова компанія». Страхову компанію 24.01.2012 року було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи бездіяльність страховика 25.05.2012 року [PERSON], який керував автомобілем, що належить [PERSON] на праві власності, звернувся до ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford. Згідно звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford д/н [NUMBER] становить 66723 грн. 57 коп. при його ринковій вартості 20880 грн. 05 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20880 грн. 05 коп., 630 грн. витрат по евакуації транспортного засобу, 660 грн. витрат по проведенню автотранспортного дослідження, 229 грн. 40 коп. судового збору та зобов'язати його після отримання страхового відшкодування передати відповідачу залишки транспортного засобу Ford д/н [NUMBER]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явивсь, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], 22.01.2012 року о 00:06 годині в м.Києві по Броварському проспекту, керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20, д/н [NUMBER] не врахував дорожніх умов, не обрав встановленої та безпечної швидкості, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхавши на смугу зустрічного руху здійснив зіткнення з автомобілем Ford д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 березня 2012 року, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але рішенням (заочним) Дніпровського районного суду міста Києва від 14.03.2013 року відмовлено в задоволенні позову, оскільки позивач безпідставно пред'явив вимоги до [PERSON], так як наявність у винної особи полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5156403, зумовлює виникнення у позивача права отримати відшкодування збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу за рахунок страховика ПрАТ «Міська страхова компанія», враховуючи, що розмір шкоди визначений позивачем не перевищує визначений у полісі ліміт відповідальності страховика (а.с.35-40). Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди 22.01.2012 року діяв укладений між [PERSON] та ПрАТ «Міська страхова компанія» договір обов'язкового-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/55156403, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 210990-20, д/н [NUMBER]. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. [PERSON] 24.01.2012 року звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування (а.с.12). Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем в судове засідання не надано доказів того, що було здійснено виплату страхового відшкодування, або ж прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Оскільки позивач зазначає, що жодних листів від відповідача не отримав, а тому відповідачем рішення не прийнято, такі дії відповідача порушують вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В результаті дорожньо-транспортної пригоди 22.01.2012 року автомобіль Ford д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] отримав пошкодження, які згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку №448 від 31.05.2012 року складають 20880 грн. 05 коп., в той же час як вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля становить 66723 грн. 57 коп. (а.с.20-23). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» п. 9 роз'яснено, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди… Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа , відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Міська страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 20880 грн. 05 коп. та зобов'язати [PERSON] після отримання страхового відшкодування передати ПрАТ «Міська страхова компанія» залишки транспортного засобу Ford, 1985 року випуску, кузов [NUMBER], д/н [NUMBER]. Відповідно до ст. 22 ЦК України, також відшкодуванню підлягають витрати понесені позивачем по евакуації транспортного засобу в сумі 630 грн. та за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 660 грн. (а.с.13, 34). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved