Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-10 00:00:00

12.08.2013 року позивачі звернулися до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом до відповідача про визнання права власності, в якому вказав про те, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2012 року на праві спільної часткової власності належить квартира житловою площею 45,8 кв.м. , загальною площею 69,1 кв.м., [PERSON] - частини, [PERSON] - частини, [PERSON] - частини, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка була реконструйована у нежитлове приміщення, внаслідок чого змінилася її загальна площа - стала складати 63,2 кв.м., торгова - 31,2 кв.м. У березні 2013 року позивачі отримали в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області зареєстровану 15.03.2013 року за № ДЦ 082130840155 декларацію про початок виконання будівельних робіт - реконструкції квартири під аптеку, а в червні отримали декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована інспекцією 05.06.2013 року за № ДЦ 142131560565. 19.07.2013 року рішенням Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку у державній реєстрації права власності з видачею свідоцтва на нежитлове приміщення, у зв'язку з переведенням об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий, було відмовлено на підставі ненадання заявниками рішення відповідного органу, уповноваженого законом на прийняття рішення про переведення об'єкта нерухомого майна з житлового в нежитловий або з нежитлового в житловий. Після чого, 03.03.2013 року за даним питанням власники спірного майна звернулися до виконавчого комітету Моспінської міської ради і 12.03.2013 року ними була отримана відповідь, з якої вбачається, що до повноважень виконавчого комітету Моспінської міської ради перевід житлових приміщень до нежитлових не відноситься, при цьому виконком проти проведення спірної квартири в нежитлове приміщення не заперечує. Таким чином, позивачі, враховуючи невідповідність норм чинного законодавства не мають можливості отримати рішення уповноваженого органу про проведення об'єкта нерухомого майна з житлового в не житловий і не мають можливості зареєструвати своє право власності. Тому просять визнати право спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] на частину, [PERSON] на частину нежитлового приміщення загальною площею 63,2 кв.м., у тому числі торгівельною площею 31,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, справу просили розглянути у їх відсутність за участю представника [PERSON] (а.с. 83-85). Представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засідання підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав на які вона посилається в позовній заяві та поясненнях до позивної заяви. ( а.с. 37-39). Представник відповідача - виконком Моспинської міської ради в судове засідання не прибув, згідно наданої заяви позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову, просили справу розглянути у відсутність представника. (а.с. 78). Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. З положень ст. 11 ЦПК України вбачається те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Як встановлено в судовому засіданні, позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в КП "БТІ м.Донецька" за № 32 в книзі 954дк-114, на праві спільної часткової власності належить квартира житловою площею 45,8 кв.м. , загальною площею 69,1 кв.м., [PERSON] - частини, [PERSON] - частини, [PERSON] - частини, розташованої за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7-9). Згідно копій декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виданих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області, позивачами проведено перепланування та реконструкція належної їм квартири під аптеку. На об'єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи, передбачені проектом, проведені в повному обсязі, тобто об'єкт вважається закінчений будівництвом та готовий до експлуатації. ( а.с. 16-24). З копій технічного паспорту, виготовленого КП " БТІ м. Донецька " 24.04.2013 року вбачається те, що квартира [ADDRESS] проінвентарізовано на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка реконструйована у нежитлове приміщення, внаслідок чого змінилася її загальна площа - стала складати 63,2 кв.м., торгова - 31,2 кв.м. та введена в експлуатацію. ( а.с.а.с. 10-15 ). Відповідно до копії рішення Реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 4112115 від 19.07.2013 року, позивачам було відмовлено у державній реєстрації права власності з видачею свідоцтва на нежитлове приміщення, у зв'язку з переведенням об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий, на підставі ненадання заявниками рішення відповідного органу, уповноваженого законом на прийняття рішення про переведення об'єкта нерухомого майна з житлового в нежитловий або з нежитлового в житловий. (а.с. 26-28). Листом виконавчого комітету Моспінської міської ради № 01/23-84 від 05.03.2013 року на звернення власників спірного майна щодо вирішення питання про переведення об'єкта нерухомого майна з житлового в нежитловий, було повідомлено, що до повноважень виконавчого комітету Моспінської міської ради перевід житлових приміщень до нежитлових не відноситься, при цьому проти проведення спірної квартири в нежитлове приміщення вони не заперечували. (а.с. 25). Згідно експертного висновку спеціаліста Донецького філіалу ДП Державна судова адміністрація України "Судовий будівельно-експертний центр" № 08/04-1, використання спірної квартири [ADDRESS] за своїм функціональним призначенням після реконструкції та перепланування у якості житлової неможливо; об'ємно планувальне рішення нежилого приміщення відповідає нормативним вимогам та своєму функціональному призначенню; використання спірної квартири [ADDRESS] у якості нежилого приміщення не може негативно впливати на основні будівельні конструкції жилого будинку та нести неподобства мешканцям сусідніх квартир; використані будівельні матеріали і конструкції відповідають вимогам санітарного законодавства та не здійснюють негативного впливу на здоровіє населення і шкідливого впливу на оточуюче середовище. (а.с. 49-61). З висновку експертного дослідження будівельно-технічної спеціалізації № 19/24/09/13, складеного 30.09.2013 року приватним підприємством "Експерт-оцінка" вбачається, що оціночна вартість спірного приміщення складає 86180 гривень. (а.с. 63-67). Таким чином, співпозивачі є законими власникасми вказаного спірного приміщення, тому можуть на свій розсуд здійснювати ремонт та відповідні зміни у вказаному жилому приміщенні, у встановленому законом порядку, який ними був порушний не був. Крім того, в результаті проведеного переобладнання жилого приміщення, його загальна площа суттево не змінилася, що не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом іетересів інших осіб, приміщення відповідає вимогам щодо його експлуатації за цільовим призначенням, однак відсутність належних правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення не дає співпозивачам змоги здійснювати у законому порядку свою діяльність та користуватися правами, наданими законом власнику. За наведених обставин, суд дійшов до висновку про визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] на частину, [PERSON] на частину нежитлового приміщення загальною площею 63,2 кв.м., у тому числі торгівельною площею 31,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved