Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору, а також судові витрати повязані із розглядом справи судом. При цьому посилається на те, що 21.11.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (б/н), за яким останньому було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 10000 грн. зі сплатою 30 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином заборгованість станом на 31.10.2012 р. становить 42578 грн. 34 коп., яку у добровільному порядку відповідач погасити відмовляється. Сторони у судове засідання 29.07.2013 р. не зявились. Уповноважений представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 54/ У судові засідання 23.05.2013 р., 18.06.2013 р. та 29.07.2013 р. відповідач не зявився, про день, час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся у відповідності до вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутими за закінченням терміну зберігання рекомендованими листами. /а.с. 58, 59, 63-64/ Заперечень на позов до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до положень частини другої ст. 197 ЦПК України у звязку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. /а.с. 65/ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін по справі, що відповідає положенням ст. 224, ч. 2 ст. 158 та ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні юридичні факти. 21.11.2007 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали безномерний кредитний договір, згідно якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 10 (десять) тис. грн. зі сплатою 30 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. У звязку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 31.10.2012 р. утворилася заборгованість у сумі 42578 грн. 34 коп., з яких: заборгованість за кредитом 13358,16 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 24682,13 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 2034,32 грн., штраф за несвоєчасність виконання зобовязань за умовами пункту 8.6 Умов і правилами надання банківських послуг /а.с. 38-41/ 2503,73 грн. (500 грн. фіксована частина та 2003,73 грн. процентна складова). /а.с. 35-36/ Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 207 цього ж Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Частиною другою згаданої статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як вбачається із матеріалів справи відповідач особисто заповнив Заяву позичальника, згідно якої погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у Заяві позичальника /а.с. 37/. Таким чином, суд вважає, що між сторонами укладено кредитний договір у письмовій формі, що цілком відповідає вимогам статті 1054 ЦК України. Крім того, особистим підписом відповідача у Заяві позичальника підтверджено видачу йому кредитної картки 26.12.2007 р. Згідно статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зі змісту ст. 610 цього ж Кодексу вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки пункт третій частина перша ст. 611 ЦК України. Нормами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України визначено, що наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. У відповідності до положень, що передбачені частиною першою ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved