Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач, Великомостівська міська рада звернулася в суд з даним позовом до відповідачів про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, покликаючись на те, що [PERSON] та [PERSON], які проживають в [ADDRESS], самочинно збудували нерухоме майно, а саме сарай із шлакоблоків, лінійними розмірами 3,10м. +3,10м., яке розташоване за межами земельної ділянки, якою вони користуються, а саме на запроектованій в генеральному плані [ADDRESS] Вказують, що 21.07.2010р. було винесено припис №25/101-ф інспектором ДАБК у Львівській області, за результатом якого було встановлено порушення будівництва господарської будівлі без погодженої та затвердженої належним чином проектної документації, чим було порушено Закон України «Про архітектурну діяльність». 22.07.2010р. постановою №25/230-ф по справі про адміністративне правопорушення було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 170 грн. Згідно генерального плану земельної ділянки за 1955 рік і по даний час самовільно збудована будівля розташована поза межами їх присадибної ділянки, на запроектованій дорозі, яка не відноситься до земель житлової забудови. На території м.Великі Мости є діючий генеральний план за 1982 рік, оскільки на черговій 23 сесії 6 скликання було прийнято рішення за № 425 від 26.03.2013р. «Про визнання генеральних планів м.Великі Мости, с.Куличків, с.Борове придатними для використання». Відповідно до зазначеного генерального плану передбачено та запроектовано дорогу між житловими будинками [ADDRESS], де на даний час побудована нежитлова будівля відповідачів. Також, на землях загального користування відповідачами був встановлений кам'яний хрест, без будь-якого погодження. Вважають такі дії відповідачів неправомірними. Крім цього зазначають, що згідно листа начальника КП ЛОР «МБТІ» за 2011 рік, [PERSON] видавався витяг з реєстру для оформлення спадщини після смерті мами [PERSON] без врахування вартості збудованої нежитлової будівлі (сараю) із шлакоблоків під літерою «І». Просять суд зобов'язати відповідачів знести самочинно збудоване нерухоме майно, яке знаходиться за межами земельної ділянки, якою вони користуються та стягнути з відповідачів на користь Великомостівської міської ради сплачений судовий збір. 18.12.2013р. Великомостівська міська рада подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд зобов'язати відповідачів знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме сарай із шлакоблоків, лінійними розмірами 3,10м. +3,10м., яке розташоване в [ADDRESS], за межами земельної ділянки, якою вони користуються, а саме на запроектованій в генеральному плані [ADDRESS] та стягнути з відповідачів в корить позивача судовий збір. Представник позивача Великомостівської міської ради, Піц М.І., в судове засідання 27.12.2013р. не прибув, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання на 27.12.2013р. не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. П.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Згідно припису №25/101-ф винесеного інспектором ДАБК у Львівській області 21.07.2010р. встановлено порушення будівництва господарської будівлі без погодженої та затвердженої належним чином проектної документації, чим було порушено ст.7,9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та п.9.1 ДБН А.2.2-3-2004. Постановою №25/230-ф інспектора ДАБК у Львівській області по справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2010р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн. Рішенням Великомостівської міської ради №149 від 08.10.2010р. [PERSON] зобов'язано зупинити самовільне будівництво за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 9.1 ДБН А.2.2-3-2004 ЕП, ТЕО, ТЕР, П, РП (затверджувальна частина) погоджуються з місцевими органами міс тобудування та архітектури відповідно до місцевих правил забудови відносно архітектурно-планувальних рішень, розміщення, раціонального використання наміченної для відведення території, відповідності передбачених рішень вимогам архітектурно-планувального завдання, містобудівній документації. Судом встановлено, що згідно генерального плану земельної ділянки за 1955 рік і по даний час, самовільно збудована будівля розташована поза межами присадибної ділянки відповідачів, на запроектованій дорозі, яка не відноситься до земель житлової забудови. Також, на території м.Великі Мости є діючий генеральний план за 1982 рік, оскільки на черговій 23 сесії 6 скликання було прийнято рішення за № 425 від 26.03.2013р. «Про визнання генеральних планів м.Великі Мости, с.Куличків, с.Борове придатними для використання». Відповідно до зазначеного плану передбачено та запроектовано дорогу між житловими будинками [ADDRESS], де на даний час побудована нежитлова будівля відповідачів. Згідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Також, судом встановлено, що сарай із шлакоблоків, лінійними розмірами 3,10м. +3,10м., який розташований в [ADDRESS], за межами земельної ділянки, якою користуються [PERSON] та [PERSON], а саме на запроектованій в генеральному плані [ADDRESS], побудований останніми з порушенням чинного законодавства. Інспекцією ДАБК у Львівській області видано припис №25/101-ф від 21.07.2010р. про припинення робіт щодо будівництва зазначеного сараю, однак даний припис був відповідачами проігнорований. Крім цього, перебудова сараю відповідно до норм та правил ДБН А.2.2-3-2004 не можлива. Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме сарай із шлакоблоків, лінійними розмірами 3,10м. +3,10м., яке розташоване в [ADDRESS], за межами земельної ділянки, якою вони користуються, а саме на запроектованій в генеральному плані [ADDRESS] підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції Великомостівська міська рада при зверненні до суду з даним позовом сплатила 114,70грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved