Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 16 жовтня 2013 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 06 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 31 серпня 2013 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 22710,66 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6076,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13282,95 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1793,46 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1057,65 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 22710,66 грн., та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю Демарчук М.В. не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 06 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, разом з тим, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за нею станом на 31 серпня 2013 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 22710,66 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6076,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13282,95 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1793,46 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1057,65 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 22710,66 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6076,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13282,95 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1793,46 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1057,65 грн. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved