Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідачки на її користь 48 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачкою по справі вона фактично уклала договір купівлі-продажу житлового будинку № 26 по вулиці 8 Березня в селі Новотимофіївка Снігурівського району Миколаївської області за 14 500 доларів США. Для здійснення даного виду правочину вона особисто передала, а відповідачка по справі особисто взяла 6000 доларів США як завдаток в рахунок оплати усієї суми, мотивуючи тим, що кошти потрібні для належного оформлення документів. Факт передачі коштів (завдатку) вони оформили розпискою, яку власноруч написала відповідачка. До теперішнього часу ніяких документів вона так і не отримала. Більш тог, відповідачка по справі відмовилася продавати будинок та повернути їй кошти у розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 48 000 грн. Вона неодноразово зверталася до відповідачки щодо укладення договору купівлі-продажу, а у разі неможливості його укладення – повернення коштів. Оскільки відповідачка по справі відмовляється повернути їй передані кошти, а не укладення договору купівлі-продажу житлового будинку сталося з вини саме [PERSON] вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона домовилася продати позивачці будинок за 14 500 доларів США. Позивачка сплатила їй 6000 доларів США, які вона використала на оформлення документів. Проте, коли всі документи вже були оформлені [PERSON] сказала, що у неї не вистачає грошей і попросила дати їй розстрочку, проте вона не погодилася. Таким чином, договір купівлі-продажу між ними укладений так і не був. Вона пообіцяла позивачці, що поверне їй 3000 доларів США, а не 6000 доларів США, які були нею використані на оформлення документів, на що позивачка погодилася. Представник відповідача також пояснив, що між сторонами було узгоджено, що поверненню підлягає лише 3000 доларів США, оскільки решта грошей пішла на оформлення документів на будинок. Крім того, позивачка тривалий час у ньому проживала, фактично за це не сплачуючи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума…, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Угода про завдаток згідно норм ст.547 ЦК України повинна вчинятися у письмовій формі. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. З положень ст.215 ЦК України вбачається, що нікчемний правочин це такий, недійсність якого встановлена законом і не вимагає її судового визнання. Судом встановлено, що між сторонами була укладена усна домовленість про продаж відповідачем позивачу будинку № 26 по вул. 8 Березня в селі Новотимофіївка Снігурівського району Миколаївської області за 14 500 доларів США, а також усний договір про видачу [PERSON] завдатку [PERSON] в забезпечення зобов»язання відповідача продати позивачу вказаний будинок. В підтвердження вказаного договору [PERSON] надала розписку від 13.10.2011 року про отримання 6000 доларів США. Таким чином, судом було встановлено, що при укладенні сторонами вказаної угоди про завдаток не було дотримано правил про просту письмову форму, що не заперечується сторонами, тому це тягне її нікчемність. Факт того, що розписку від 13.10.2011 року не можна розглядати саме як письмову форму договору завдатку, підтверджується і тим, що завдаток за своєю суттю є двостороннім договором, а розписка підписана лише відповідачем, в ній не зазначена сума продажу квартири та інші обов»язкові умови договору. Оскільки судом не було встановлено, що сума 6000 доларів США, що сплачена позивачем відповідачці в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс не є способом забезпечення виконання зобов’язання, тому сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору. Крім того, суд враховує, що сама відповідачка не заперечує необхідність повернення [PERSON] переданих їй грошових коштів, а лише оспорює їх розмір, але в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надала доказів на підтвердження своїх заперечень. Окрім того, відповідач відповідно до положень ст. 15 ЦК України має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав щодо повернення їй витрачених грошових коштів. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 47 940 грн., що є еквівалентом 6000 доларів США і підтверджується довідкою Державного ощадного банку України. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved