Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про визнання спадкового заповіту недійсним від 03.05.2012 року, у якому просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. від 03.05.2012 року. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно. 03.05.2012 року її батько [PERSON] заповів [PERSON] [ADDRESS]. Вважає, що останній заповіт був складений під психічним впливом з боку [PERSON]. Вважає також, що заповіт не відповідав волі її батька, оскільки останній при житті розповідав, що спірну квартиру переоформить на неї. Волевиявлення спадкодавця [PERSON] при таких обставинах не могло бути вільним, було вчинено під впливом насилля і обману. Позивачка [PERSON], та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні цілком підтримали позовні вимоги та доводи викладені в позові. Просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що ніякого насильства до свого чоловіка [PERSON] вона не застосовувала. Волевиявлення [PERSON] було добровільним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивач і її представник не надали суду доказів в підтвердження позову. Представник другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася.В своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутності. Своїх заперечень проти позову суду не надав. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не було встановлено, щоб на [PERSON] хтось здійснював тиск або на його волевиявлення при складанні заповіту. З тексту заповіту від 03 травня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження:[ADDRESS] заповідав [PERSON]. У зв'язку з проханням заповідача [PERSON] заповіт було зачитано, викладено з його слів та підписано ним особисто. Вказаний заповіт відповідає вимогам для вчинення правочинів відповідно до глави 16 ЦК України, а також глави 85 ЦК України. Так, відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. [PERSON] особисто розпорядилася своїм майном. Згідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В даному випадку [PERSON] обрав своїм спадкоємцем свою дружину [PERSON]. Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Вказаний заповіт складений письмово та посвідчений нотаріусом. Згідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Статтею 1253 ЦК України передбачено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. 5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. 6. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Суд вважає, що вимоги ст.ст.1242,1252,1253 ЦК України при складанні заповіту виконані, оскільки заповіт складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, посвідчений двома свідками, зачитаний вголос. Перешкоджень для залучення вказаних в заповіті свідків немає, оскільки вони не підпадають під заборону бути свідками, тому що вони не вказані у вищевказаних пунктах. Відповідно до вимог ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Суд вважає, що позивач [PERSON], та її представники [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.10,11, 60 ЦК України не надали суду доказів того, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Вони також не надали суду доказів того, що волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вказаний заповіт [PERSON] зробив за своєю волею. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Оскільки заповіт відповідно до вимог ст.1233 ЦК України є одностороннім правочином, то і немає підстав вважати, що він був вчинений під впливом обману, а тому оспорюваний заповіт не може бути визнаний судом недійсним з цих підстав. Посилання позивача [PERSON], та її представників [PERSON], [PERSON] на те, що заповіт був складений особою, яка не мала на це права; заповіт був складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення і є нікчемним; заповіт не відповідав волі [PERSON], судом до уваги не приймаються, оскільки в підтвердження цих обставин не надано належних доказів. Таким чином, суд в задоволенні позову [PERSON] відмовляє за необґрунтованістю. На підставі ст.ст. 202-203, 207, 210, 215, 231, 1233-1235. 1247-1248,1253-1254, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed