Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 8 листопада 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 13 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 643,07 доларів США, строком до 13 березня 2014 року, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 31 жовтня 2013 року склав 40 422,44 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 322 975 грн. 30 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 322 297 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 137 308 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 82 296 грн. 92 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 14 342 грн. 05 коп., пені у розмірі 89 028 грн. 10 коп., а також судовий збір у розмірі 3 229 грн. 75 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував. Відповідач [PERSON] та його представник у своїй заяві, наданій на адресу суду, просили справу розглядати за їх відсутності, з позовними вимогами позивача не погоджувались в повному обсязі та просили суд закрити провадження у справі, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2011 року за спірним кредитним договором було звернуто стягнення на предмет застави, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2012 року було залишено без змін та яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року в частині відмови в задоволення в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо способу звернення стягнення на предмет застави було скасовано та визнано спосіб реалізації предмета застави відповідно до процедури продажу, встановленої ч. 2 ст. 25 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» шляхом продажу банком з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням банку повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета застави. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16), та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNP0AN09980327, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 34 864,78 доларів США, строком з 13 березня 2007 по 13 березня 2014 року, в порядку та на умовах, визначних договором (а.с. 9-11). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 40 422,44 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 322 975 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 137 308 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 82 296 грн. 92 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 14 342 грн. 05 коп., пені у розмірі 89 028 грн. 10 коп. (а.с. 4-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 4.1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше гривні за кожен день прострочки. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку заборгованості пені банком не було враховано положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, де встановлено спеціальну позовну для стягнення неустойки (штрафу, пені) строком в один рік. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого до позову (а.с. 4-7), стягненню підлягає пеня за порушення строків погашення кредитної заборгованості у розмірі 4 278,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 34 182 грн. 82 коп. У задоволенні інших вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені слід відмовити. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 268 130 грн. 02 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 137 308 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 82 296 грн. 92 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 14 342 грн. 05 коп., пені у розмірі 34 182 грн. 82 коп. Крім того, абз. 2 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Таким чином, оскільки рішення Ленінського суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-4402/2011 про звернення стягнення на предмет застави за спірним кредитним договором, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2012 року було залишено без змін та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року в частині відмови в задоволення в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо способу звернення стягнення на предмет застави було скасовано та визначено спосіб реалізації предмета застави відповідно до процедури продажу, встановленої ч. 2 ст. 25 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» шляхом продажу банком з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням банку повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета застави, не виконано на час розгляду даної справи та заборгованість за спірним кредитним договором не погашено, клопотання відповідача та його представника стосовно закриття провадження у справі на увагу суду не заслуговує. Також наявність судового рішення по зазначеній справі не є перешкодою для часткового задоволення позовних вимог по цій справі. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 229 грн. 75 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 681 грн. 30 коп. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 270 811 грн. 32 коп. (268 130 грн. 02 коп. + 2 681 грн. 30 коп. = 270 811 грн. 32 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: partial