Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-19 00:00:00

У липні 2013 року позивач – [PERSON] звернулася до Орднонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» про захист справ споживачів, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення перерахованих грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що їй належить домоволодіння №14 за адресою проїзд Будівельний у м.Маріуполі. У грудні 2011 року вона відключила котел опалення та поїхала до родичів. Повернулася лише у січні 2012 року та включила котел. У лютому 2012 року відповідач ПАТ «Маріупольгаз» надав їй квитанцію, у якій зазначив тариф у розмірі 1,098 грн. за 1 м3 газу та нарахував заборгованість у сумі 1052,00 грн., з якими вона не погоджувалася, т.я. газом не користувалася. Проте, щоб не відключили газ, сплатила вказану суму заборгованості у розмірі 1052,00 грн. Просила суд зобов’язати відповідача визначити щодо неї тариф у розмірі 0,7254 грн. за 1 м3. газу та повернути безпідставно отримані з неї 1052,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» проти позовних вимог заперечувало, у наданих до суду письмових запереченнях зазначило. Що Кабінет Міністрів України надав Національній комісії регулювання електроенергетики України (надалі - НКРЕ) повноваження з визначення роздрібних цін на газ, що використовується для потреб населення. Постановою НКРЕ №812 від 13.07.2010 року встановлена диференціація ціни на природній газ для населення, а саме: при обсязі споживання, за наявності газового лічильника, що не перевищує 2500 м3 газу на рік, встановлено тариф у розмірі 0,7254 грн. за 1 м3 газу, а при обсязі споживання, за наявності газового лічильника, що не перевищує 6000 м3 газу на рік, встановлено тариф у розмірі 1,098 грн. за 1 м3 газу. Позивачка [PERSON] у 2011 році за особовим рахунком 18709 спожила 2691 м3 газу. Таким чином, за 2011 рік їй було зроблено перерахунок виходячи з обсягу, що не перевищує 6000 м3 газу на рік за тарифом 1,098 грн. за 1 м3 газу. Представник відповідача ПАТ «Маріупольгаз» [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні вищевикладені заперечення підтримала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. З огляду на зазначене, суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], заперечення представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи за наступних підстав. Відповідно до абз.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема до першої групи відносяться - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Частиною 1 ст.4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», передбачено, що державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень. Частина 3 вищезазначеної статті до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у п.7 відносить встановлення тарифів на постачання природного газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, а у п.10 - затвердження порядків встановлення роздрібних цін на природний газ для населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. N 2246, затверджено Правила надання населенню послуг з газопостачання (надалі – Правила надання населенню послуг з газопостачання). Відповідно до п.1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, ці правила регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу. Згідно з п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Таким чином, Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» та постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. N 2246, з 01 січня 2007 року НКРЕ надано повноваження з визначення роздрібних диференційованих цін на послуги газопостачання залежно від обсягів споживання за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 липня 2010 року N 812 (надалі - Постанова), затверджено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення. Так Постановою передбачена наступна диференціація цін, а саме: за умови, що обсяг споживання природного газу, за наявності газових лічильників, не перевищує 2500 м3 на рік тариф становить за 1 м3 – 72,54 коп. з ПДВ або 0,7254 грн.; за умови, що обсяг споживання природного газу, за наявності газових лічильників, не перевищує 6000 м3 на рік тариф становить за 1 м3– 109,80 коп. з ПДВ або 1,098 грн. Відповідно до абз.29 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня. Згідно з абз.30 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника. Судом встановлено, що станом на 29.12.2010 року фактичні показники газового лічильника позивача [PERSON] становили 36800 м3 (а.с.33), станом на 17.01.2011 року фактичні показники газового лічильника позивача [PERSON] становили 37200 м3 (а.с.34). З 29.12.2010 по 17.01.2011 рік період між контрольними знаттями показань газового лічильника становить 19 днів (3 дні грудня 2010 року + 16 днів січня 2011 року), обсяг спожитого газу за цей період становить 400 м3 (37200 - 36800), а середньодобовий обсяг споживання газу становить 21,05 м3 (400:19). Таким чином, відповідно до вимог абз.30 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, показання газового лічильника станом на 01.01.2011 року становили – 36863 м3 (36800 + 21,05 х 3). Станом на 20.12.2011 року фактичні показники газового лічильника позивача [PERSON] становили 39384 м3 (а.с.35), станом на 27.01.2012 року фактичні показники газового лічильника позивача [PERSON] становили 39902 м3 (а.с.36). З 20.12.2011 по 27.01.2012 рік період між контрольними знаттями показань газового лічильника становить 38 днів (12 днів грудня 2011 року + 26 днів січня 2012 року), обсяг спожитого газу за цей період становить 518 м3 (39902 - 39384), а середньодобовий обсяг споживання газу становить 13,63 м3 (518:38). Таким чином, відповідно до вимог абз.30 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, показання газового лічильника станом на 01.01.2012 року становили – 39548 м3 (39384 + 13,63 х 12). На підставі вищенаведеного, обсяг спожитого газу позивачем [PERSON] за 2011 рік становив – 2685 м3 (39548 - 36863). Відповідно до абз.15 п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості, розрахунок якої здійснюється за встановленою формулою. Таким чином, через споживання позивачем [PERSON] у 2011 році природного газу в обсязі 2685 м3, відповідачем ПАТ «Маріупольгаз», відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 липня 2010 року N 812, правомірно визначено щодо неї тариф у розмірі 1,098 грн. за 1 м3 газу. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] до відповідача ПАТ «Маріупольгаз» про захист справ споживачів, зобов’язання вчинити перерахунок тарифу за спожитий природній газ з 1,098 грн. на 0,7254 грн. та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 1052,00 грн. безпідставні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed