Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-20 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що відповідач проживає в [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надає позивач з централізованого опалення. Однак, відповідач не в повному обсязі оплачує спожиті послуги з централізованого опалення, у зв'язку з чим за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість в сумі 4274,71 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 4274,71 грн. та судові витрати понесені ним в сумі 229,4 грн. Позивач в порядку вимог ст. 31 ЦПК України , зменшив розмір позовних вимого так як відповідач частково сплатив заборгованість , у зв'язку з чим та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 2562.42 грн. та судові витрати понесені позивачем в сумі 229,4 грн. В судовому засіданні представник за довіреністю позивача МКП "Херсонтеплоенерго" - Мінкін О.В. підтримав заявлений позов і просив суд , з урахуванням заяви про зменшення позовних вимого задовольнити позов посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив не застосовувати положення ч.3 ст. 267 ЦК України так як відповідач при погашенні заборгованості фактично визнав борг за минулі роки. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог заявлених позивачем посилаючись на їх необґрунтованість так як спожиті ним послуги надані позивачем за останні три роки сплачені у повному обсязі. При цьому, звернувся до суду з клопотанням про застосування позовної давності до вимог позивача що перевищують строк у останні три роки. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідач проживає в [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надає позивач МКП "Херсонтеплоенерго" з централізованого опалення. Однак, відповідач несвоєчасно оплачував спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв'язку з чим за період з жовтня 2001 року по травень 2013 року за ним перед позивачем МКП "Херсонтеплоенерго" виникла заборгованість в сумі 2562.42 грн., про що в свою чергу свідчить відповідна роздруківка особового рахунку № [NUMBER] зроблена позивачем, з наявними в ній відомостями про нарахування МКП "Херсонтеплоенерго" плати за надані відповідачеві послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та про проведену відповідачем оплату за спожиття вище вказаних послуг позивача. Однак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь МКП "Херсонтеплоенерго" заборгованості за період з жовтня 2001 року по грудень 2006 року заявлені останнім з пропуском строку загальної позовної давності. При цьому, відповідач заявив про застосування позовної давності відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України . В свою чергу послуги надані позивачем МКП "Херсонтеплоенерго" з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачеві за період з січня 2007 року по травень 2013 року сплачені останнім у повному обсязі, що в свою чергу підтверджується як копіями відповідних квитанцій наданих суду відповідачем так і самою роздруківкою особового рахунку № [NUMBER] наданою суду позивачем. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому суд вважає, що в задоволенні заявлених позивачем вимог в частині щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за період з січня 2003 року по листопад 2009 року необхідно відмовити у зв'язку з спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем Крім того відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. При цьому, згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Крім цього, пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. А відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючі вище викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за період з 01 січня 2007 року по травень 2013 року необґрунтовані, так як за вказаний період часу відповідач у повному обсязі сплатив позивачеві надані ним послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тому в даній частині позовних вимог необхідно також відмовити. Положеннями ст. 79 ЦПК України передбачено що до складу судових витрат входять витрати на правову допомогу, і згідно до вимог ст. 84 ЦПК України їх склад та розмір належить до предмета доказування у справі. На підтвердження яких слід надавати договір про надання правової допомоги , документи що посвідчують оплату гонорару та інших витрат пов'язаних з наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку ( квитанції до прибуткового касового ордеру , акт виконаних робіт). Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку , коли така допомога реально надавалась . Самі лише докази укладання угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат , а оскільки відповідачем не надано суду допустимих доказів надання правової допомоги суд вважає що вимоги відповідача про стягнення витрат на правову допомогу не обґрунтовані і не підлягають задоволенню з підстав зазначених відповідачем.

Outcome: dismissed