Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

До Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], звернулась [PERSON] [INFO], треті особи: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради, Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лисичанської міської ради. Також просила стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок. Безпосередньо у судовому засіданні, позивач заявлені позовні вимоги підтвердила та просила їх задовольнити. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач ухиляється від виконання будь-яких обов'язків по вихованню дитини, зокрема: моральному, фізичному, культурному, естетичному та іншим формам виховання; зв'язків із дитиною не підтримує, проживає окремо від неї; матеріально дитину не підтримує; розвитком дитини, її проблемами, рівнем освіти та життєвими інтересами не цікавиться; при цьому, зазначила, що вихованням дитини, її розвитком, матеріальним забезпеченням і медичним обслуговуванням займається тільки вона, як мати дитини. Безпосередньо у судовому засіданні, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Після роз'яснення головуючим правових наслідків вказаної процесуальної дії, відповідач підтвердив вільне та усвідомлене визнання позовних вимог. Пояснив, що з кінця грудня 2005 року, майже відразу після того, як він забрав [PERSON] з пологового будинку, спільне життя з дитиною і позивачем у нього не склалось. З того часу, він з позивачем і дитиною разом не проживав, не бачився з ними та не спілкувався. Вихованням і розвитком [PERSON] Костянтиновича не займався та будь-яких батьківських обов'язків не виконував у зв'язку з відсутністю бажання, яке не з'явилось і досі. Також пояснив, що будь-яких об'єктивних причин, крім суб'єктивного ставлення до дитини, які б перешкоджали займатись вихованням та розвитком дитини весь цей період, були відсутні. Безпосередньо у судовому засіданні, представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради пояснив, що за місцем проживання відповідача у місті Рубіжне, для виховання, розвитку і проживання дитини будь-яких умов не створено. Безпосередньо у судовому засіданні, представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лисичанської міської ради пояснив, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, з дитиною не бачиться та не спілкується взагалі, до самостійного життя сина не готує, коштів на його утримання не надає, має заборгованість по сплаті аліментів. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] є доцільним, оскільки це відповідає інтересам цієї дитини. Оскільки відповідач, правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався та визнав позов, а позивач доводив свої вимоги тільки письмовими доказами, які є в матеріалах справи, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив такі факти і обставини, та відповідно до них визначив наступні правовідносини: У [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], які перебували у шлюбі, [INFO] року народився син [PERSON], про що 10 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] та [PERSON], 16 жовтня 2009 року розірвали шлюб, укладений між ними, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). Після розлучення, [PERSON] та [PERSON], стосунків не підтримують, не бачаться і не спілкуються. При цьому, [PERSON] повністю самоухилився від виховання своєї дитини [PERSON], зокрема: не мешкає разом з ним, не бачиться з ним та не спілкується, до самостійного життя не готує і матеріально не утримує (а.с.44, 46-47). Вихованням [PERSON] у всіх його формах, займалась та займається його мати [PERSON], з якою дитина і проживає. Зокрема: забезпечує отримання дитиною належного рівня освіти (а.с.43), дбає про отримання нею належної медичної допомоги (а.с.41), створює усі умови для проживання дитини (а.с.46) та фінансово утримує її (а.с.42,46). Із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON], як матір'ю, та [PERSON], як батьком, дитини: [PERSON], виник цивільно-правовий спір щодо не виконання [PERSON], як батьком дитини своїх батьківських обов'язків, що порушує право дитини на отримання належного батьківського піклування та виховання. Для вирішення спору, враховуючи визначені судом правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зокрема статтею 11 передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов'язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Основні обов'язки, що беззаперечно входять до кола обов'язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов'язані поважати дитину. Із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] наведених обов'язків щодо своєї дитини [PERSON] не виконує, оскільки ці обов'язки виконує тільки мати дитини [PERSON]. Саме вона забезпечує отримання дитиною повної загальної середньої освіти (а.с.43), дбає про здоров'я дитини та отримання нею належної медичної допомоги (а.с.41), створює усі умови для проживання дитини (а.с.46) та фінансово забезпечує реалізацію її потреб (а.с.42,46). При цьому, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки, він взагалі не бачиться із сином та взагалі не спілкується з ним при відсутності об'єктивних причин, які б перешкоджали йому це робити. Безпосередньо у судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що об'єктивні причини, які б заважали йому виконувати батьківські обов'язки щодо [PERSON], відсутні. Виховувати та утримувати цю дитину у нього не має бажання, а тому він свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та визнає позов. Безпосередньо у судовому засіданні, представник Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лисичанської міської ради підтвердив, що враховуючи вік дитини [PERSON] і здатність формулювати власні погляди, на виконання положень статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, та статті 171 Сімейного кодексу, її думка була вислухана під час спілкування із нею та встановлено, що для [PERSON] батько став сторонньою людиною, яку він навіть не пам'ятає (а.с.47). Зважаючи на усі встановлені судом обставини, суд вважає, що право малолітньої дитини [PERSON] на належне батьківське піклування та виховання обома батьками, порушується і порушується саме відповідачем: [PERSON], як батьком, який свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вважаючи встановлене, достатньою підставою для застосування до [PERSON] такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved