Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та про визнання за нею права власності посилаючись на такі обставини. Вона, 02.10.2006 року у [PERSON] згідно із розпискою, придбала квартиру за адресою: [ADDRESS], про що було складено відповідну розписку. При цьому відповідачка зобов'язалась оформити цю угоду нотаріально пізніше, оскільки у неї на той час не було достатньо грошей для оплати послуг нотаріуса. На даний час відповідачка від нотаріального оформлення купівлі - продажу квартири злісно ухиляється, а зараз і зовсім виїхала на постійне місце проживання до Росії. Вона з дня придбання квартири користується та мешкає в ній. Вважає, що нею були виконані усі умови договору купівлі-продажу, але нотаріально вона оформити договір купівлі-продажу не має можливості, тому змушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 17.06.1994 року, який було посвідчено нотаріусом Брянківської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за 1113-1, що підтверджується реєстраційним посвідченням, яке було видано Брянківським бюро технічної інвентаризації 17.06.1994 року та записано в реєстрову книгу № 140 за реєстром № 4162 (а.с. 6) та договором купівлі - продажу від 17.06.1994 року (а.с. 7-8). Як вбачається із розписки від 02.10.2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за 15 000 (п'ятнадцять тисячі) гривень в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], гроші за квартиру отримала у повному обсязі (а.с. 4). Із актового запису про шлюб № 34 від 20.01.2007 року вбачається, що [PERSON] 20.01.2007 року уклала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується актовим записом про шлюб № 24 від 20.01.2007 року (а.с. 33). Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може виникнути у набувача також з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України, суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 02.10.2006 року між сторонами було укладено письмовий договір, який хоча й не було посвідчено нотаріально, але є дійсним, оскільки право власності у позивача виникло з моменту оплати та прийняття майна. Надані докази по справі суд вважає достовірними, бо їх об'єктивність не викликає сумнівів. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved