Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що між нею, [PERSON], та TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» 29.05.2009 р. укладений договір з надання послуг по централізованому водопостачанню і водовідведенню. Згідно п. 4.1 Договору розмір щомісячного платежу за послуги по водопостачанню становить 18 грн. 14 коп. Позивачем плата за послуги водопостачання вносилася своєчасно, заборгованість відсутня. Останній платіж було здійснено 01.08.2010 р. за період липень-вересень 2010 р. у сумі 37,70 грн. Таким чином, станом на 26.08.2010 р. позивачем був здійснений авансовий платіж за серпень-вересень 2010 р. 26.08.2010 р. працівники відповідача за відсутності позивача здійснили від'єднання домоволодіння [ADDRESS] від центральної труби водопостачання, яка прокладена по [ADDRESS] шляхом відриву її труби від центральної труби. При цьому була порушена, як труба позивача, так і труба відповідача, що спричинило великий витік води з центральної труби. При цьому за період дії договору відповідач жодного разу не надсилав письмові пропозиції щодо внесення змін до укладеного договору, наприклад щодо надання додаткових послуг або письмові вимоги щодо порушень позивачем умов укладеного договору, зокрема в частині наявності у неї якої-небудь заборгованості. Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України всі непорозуміння між сторонами договору вирішуються шляхом переговорів при неможливості вирішити розбіжності шляхом переговорів спір повинен бути розглянутий в судовому порядку. Розірвання договірних відносин в односторонньому порядку не допускається. Таким чином, відповідач грубо порушив вимоги діючого законодавства. Листа з претензією надіслано не було, що лишило позивача спроможності довести свою правоту у досудовому порядку. 30.08.2010 р. позивачем був надісланий лист на адресу TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» щодо надання роз'яснень щодо діючих на момент відправки листа тарифів та надання виписки з особистого рахунку [NUMBER] по [ADDRESS]. 10.09.2010 р. вих. № 716 TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» була надана відповідь. Згідно наданих тарифів позивач повинна була сплачувати по 17-55 грн. щомісячно, якщо в місяці 30 днів та 18-15 грн. щомісячно, якщо в місяці 31 день, також до листа була додана оборотна відомість по особистому рахунку [NUMBER], згідно якої позивачу було нараховано кошти, які не відповідають ні умовам договору, ні інформації наданої TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» щодо діючих тарифів. Таких платежів як 145 грн, 175 грн, 210 грн, 217 грн в місяць діючими тарифами передбачено не було, звідки були взяті ці нарахування і згідно яким НПА - невідомо. 07.10.2010 р. позивачем був надісланий лист до TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» з вимогою надати Акт про від'єднання домоволодіння по [ADDRESS] від центральної системи водопостачання або інший документ, згідно якого було проведено від'єднання, а також пропонувала повідомити причини від'єднання. Відповіді на даний лист і акт від'єднання позивачем отримано не було. У листопаді 2010 р. TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» звернувся до Ровеньківського міського суду з вимогою видати судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON] у сумі 1101 грн. 85 коп. 29.11.2010 р. позивачем була подана заява до Ровеньківського міського суду про скасування судового наказу. Ухвалою Ровеньківського міського суду від 06.12.2010 р. справа № 2-С-15/10 судовий наказ від 18.11.2010 р. справа № 2-Н-557/10 було скасовано. Потім TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» звернулося до Ровеньківського міського суду в порядку позовного провадження про стягнення заборгованості. Рішенням Ровеньківського міського суду від 21.04.2011 р. TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» було відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою апеляційного суду Луганської області апеляційна скарга TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» була відхилена, рішення Ровеньківського міського суду залишено без змін. Здійснивши від'єднання домоволодіння по [ADDRESS] від системи центрального водопостачання відповідач порушив як юридичні, так і моральні норми. Згідно ст. 3 Конституції України людині гартується право на життя і здоров я, честь і гідність. Залишивши людину без води відповідач прирікає людину на смерть, або на тривалу боротьбу за життя, пов'язану з роз в'язанням щоденної проблеми - де взяти воду? На життя в антисанітарних умовах. Людина витрачає багато часу, здоров я, коштів на пошуки альтернативного водопостачання. Враховуючи, що в [ADDRESS] послуги по централізованому водопостачання здійснює тільки TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода», звернутися до другого постачальника у позивача немає змоги. Ст. 16-1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» регулює порядок припинення питного водопостачання споживачам до рівня екологічної броні питного водопостачання. Згідно ст. 1 цього закону а також постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні» обмеження в подачі водопостачання на населення не розповсюджується. Жодним законодавчим актом, діючим в Україні не передбачено від'єднання споживача від центральних мереж, тому що це загрожує здоров'ю не тільки від'єднаного споживача, але загрожує і іншим людям, мешкаючим поряд, тому що створюються антисанітарні умови і виникає загроза епідемії. Від'єднання споживача від центральних мереж є грубим порушенням законодавства і прав людини. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Позивач не отримує послуг по холодному водопостачанню, згідно укладеного договору, впродовж більш як 620 днів. Відсутність центрального водопостачання привела к порушенню звичайного образу життя: вода у позивача була проведена до кухні. Зараз позивач вимушена воду для технічних потреб (на земельній ділянці знаходиться свердловина) носити з двору у відрах, як взимку так і влітку, що приводить к частим простудним захворюванням, перевтомі. На роботу позивач приходить невиспана і роздратована. Вона вимушена купувати бутильовану воду в магазинах для питних потреб, що відволікає певну частину коштів з сімейного бюджету. У неї погіршилися відносини з сусідами по вулиці, тому що вони сплачують по рахунках за послуги водопостачання в обсязі, вказаному відповідачем, і вважають її фінансово неспроможною (банкрутом). Також вони вважають що бути від'єнаним від системи центрального водопостачання це дурість, самогубство і доказувати свою правоту в судах протягом більш як два роки це недопустимо. Також TOB «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Ровеньківський департамент TOB «Луганськвода» подавав списки боржників до виконавчого комітету Ровеньківської міської ради де позивач працює і їй приходилося на роботі перед всім колективом пояснювати, що у неї відсутня заборгованість перед відповідачем, що рахунки TOB «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Ровеньківський департамент TOB «Луганськвода» безпідставні і не відповідають дійсності. Відповідач відірвав трубу, яка з'єднувала домоволодіння по [ADDRESS] від центральної системи водопостачання, потім затопив яму, в котрій було проведено від'єднання, потім все це засипав землею. Позивач не знає в якому стані зараз водопровідна труба, яка з'єднувала домоволодіння по [ADDRESS] з трубою центрального водопостачання і чи можливо взагалі тепер підключення через цю трубу до системи центрального водопостачання, тому що співробітники своїми некваліфікованими діями частково зруйнували її внутрішню систему водопостачання, яка повинна з'єднувати центральну трубу і кухню. Позивач не отримує більш ніж 620 днів послуги з водопостачання по договору, по якому ніяких порушень з її боку допущено не було. Вона була безпідставно втягнута в судові засідання, на які потрібно було потратити час, кошти. Це доставило їй моральні страждання, тому що участь у кожному судовому засіданні є стресовою ситуацією для неї, їй потрібно було стояти перед суддями і доказувати що ніякої вини за нею немає, борг відсутній і нарахування проведені неправомірно. Крім того, для участі у кожному судовому засіданні їй потрібно було відпрошуватися у керівника, що також визивало негативні емоції в її сторону, як зі сторони керівника так і колективу, тому що дуже часто була невідкладна робота, яку треба було виконати негайно і її повинні були виконувати інші співробітники, до обов'язку котрих це не входило і у яких теж велика завантаженість і цей факт теж не сприяв гарному відношенню. У колективі склалися напружені стосунки. За період з 26.08.2010 р. по даний час позивач пройшла через пекло, вона витримала велике психічне навантаження, у неї неодноразово опускалися руки, були нервові зриви і виникало бажання розрахуватися з роботи, закритися у домі і нікого не бачити і не чути. Просила суд зобов'язати TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» відремонтувати частину труби, яка повинна з'єднувати домоволодіння по [ADDRESS] в місті підключення до центральної труби водопостачання. Зобов'язати TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» під'єднати домоволодіння по [ADDRESS] до центральної труби водопостачання, яка пролягає по [ADDRESS] з установкою запорного вентиля в місті з'єднання труб і його подальшого опломбування за кошт відповідача. Зобов'язати TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» провести перерахунок по особовому рахунку [NUMBER] по [ADDRESS] згідно умов оплати укладеного договору. Стягнути з TOB «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода» моральну шкоду в сумі 40 000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвода» в особі відособленого підрозділу Ровеньківського департаменту ТОВ «Луганськвода», у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суду надала письмові заперечення, в яких зазначила, що розглянувши вищезазначений позов та ознайомившись з позовними вимогами позивача, відповідач вважає його безпідставним оскільки: насамперед слід довести до відома, що на підставі Рішення №17/17 від 28.02.2013 р. Луганської обласної ради шостого скликання, було припинено процедуру ліквідації ОКП «Компанія «Луганськвода» та розірвано концесійний договір від 21.03.2008 р №4, укладеного з TOB «Луганськвода». Ці обставини унеможливлюють розгляд позовних вимог саме до Ровеньківського департаменту TOB «Луганськвода», викладених Позивачем в п.п. 2-5, оскільки на теперішній час, Ровеньківський департамент є відокремленим підрозділом ОКП «Компанія «Луганськвода» і не є належним відповідачем по вказаним пунктам цього позову. Однак, вважаємо, що необхідно викласти наступне. 29.05.2009 року з абонентом [PERSON] було укладено Договір №797 на послуги централізованого водопостачання за тарифом 3,90 грн. за 1 мі води при затвердженої нормі споживання 0,150 мі на одну особу на одну добу (рішення виконкому Ровеньківської міськради від 19.08.2008 р. №174). Норми споживання питної води затверджуються 1 раз на 3 роки згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 p. №1107 про «Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання». Згідно з Рішенням виконкому Ровеньківської міської ради №174 від 19.08.2008 року(діяло на той час) були затверджені норми споживання води для населення, а саме: для житлових будинків без каналізації - 0,150 мі на добу на одну особу, а також для садів та присадибних ділянок - мі на добу. Згідно з п. 3.3 Договору кількість спожитої води при відсутності засобу обліку води, визначається згідно затверджених норм, в залежності від кількості проживаючих, поливної площі та інше. На момент укладення Договору, (згідно з Рішенням обласної Ради 22 сесії 5-го скликання №22/11 від 29.05.2008 року) тариф за послуги водопостачання для мешканців будинків садибного типу складав 3,90 грн. за 1 мі спожитої води. Отже, плата за нормою абонента [PERSON] за один місяць, згідно договору, складала 18,14 грн. ( або 17,55 грн. в залежності від кількості днів у місяці, тобто 30 чи 31). Згідно даних з договору, поливна площа абонента (згідно технічного паспорту на будинок) складала 853 мІ. Полив здійснюється з 01 травня кожного року по 31 серпня кожного року. Вказана в договорі поливна площа абонентом не оспорювалась, договір нею був підписаний без зауважень з цього приводу. Також, від абонента [PERSON] на адресу TOB «Луганськвода» не надходили заяви про зміну, або взагалі відсутність площі земельної ділянки, яка б поливалась, тобто дані про поливну площу - 853 мІ - як вказано в Договорі, не змінювались. Таким чином, у 2009 році абоненту [PERSON] за використану воду в кількості 39,36 мі було нараховано 160,90 грн + за полив за 138 мі нараховано 539,37 грн. (знято 94,77 + 1.17) = 604,33 грн. до сплати, з яких абонентом сплачено 161,55 грн. Борг на 01.01.2010 року складав 442,78 грн. У 2010 році абоненту [PERSON] за водопостачання було нараховано: 154,47 грн. за 38,1523 мі води + 821,34 грн. за 201,8903 мі поливу(знято 148,01 грн.) = 827,80 грн., з яких сплачено 159,95 грн. Сума боргу у 2010 році складає - 667,85 грн. Загальна сума боргу за 2009 - 2010 p.p. складає: 442,78 +667,85 = 1110,63 грн. 23.06.2010 р. на адресу [PERSON] був направлений лист, який інформував про наявну заборгованість, на 01.07.2010 р. вона складала 724 грн. 70 коп. та попередження, що вразі несплати заборгованості у термін до 30.06.2010 р. департамент буде вимушений провести від'єднання споживача від міської водопровідної мережі. Вказаний лист був направлений на адресу [PERSON] з повідомленням, але отримати його позивачка відмовилась, про що є відмітка на конверті. Наступного разу, вже 21.08.2010 року, контролером дільниці за вказаною адресою направлялось повідомлення про стан боргу абонента за водопостачання з попередженням про припинення надання послуг з водопостачання. Абонент [PERSON] від отримання повідомлення відмовилась, поводила себе не чемно, про що контролером була складена доповідна записка. Хоча в Договорі про водопостачання, який було укладено з [PERSON], в «Правах і обов'язках» п.п. 5.2 передбачено, що постачальник має право на отримання інформації про кількісний склад осіб, які зареєстровані за адресою, технічний стан водопровідного обладнання (у випадку відсутності засобів обліку води), кількість поливної площі. Про відповідні обов'язки «Споживача» також йдеться в п.5.5.2. Договору. Такі дії суперечать вимогам п.п. 30,31 Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. та ст. 20 Закону України «про житлово-комунальні послуги», ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання». З урахуванням того, що умови укладеного Договору з боку абонента [PERSON] протягом тривалого часу не виконувались, не зважаючи на неодноразові попередження, 26.08.2010 р. Ровеньківський департамент TOB «Луганськвода» був вимушений від'єднати абонента [PERSON] від міської водопровідної мережі та перевести на вуличне водопостачання за нормою 0,05 мі (50 л) на одну особу на добу, про що працівниками департаменту було складено відповідний акт. Такі дії TOB «Луганськвода» - відключення від централізованого водопостачання - були проведені згідно п.п. 5.2.4 та 3.7 Договору №797 від 29.05.2009 р. та на підставі порушень вимог Договору з боку «Споживача» [PERSON] В своїх позовних вимогах в п. 2 та 3 позивач вимагає від TOB «Луганськвода» ремонту від'єднаної труби, яка йому належить, та подальшого її приєднання до центральної труби водопостачання. Однак щодо цієї вимоги є питання: з яких підстав позивач вважає, що труба, яка з'єднує домоволодіння [ADDRESS], з центральною трубою водопостачання, - пошкодована. Позивач не надав суду, як доказ цього факту, ніяких підтверджень, а також відсутні докази того, що пошкодження (якщо воно наявне), сталося з вини відповідача. Позивачка на момент відключення від центрального водоводу не була присутня, людина, яка вийшла з її будинку не перешкоджала діям працівників водоканалу, зауважень щодо пошкодження їхньої труби не висловлювала. Також відповідач вважає, що у позивача відсутні законні підстави вимагати від TOB «Луганськвода» приєднання до централізованого водопостачання установки запорного вентилю й подальшого його опломбування за кошти відповідача. Підстави, які б покладались в обґрунтовування цих вимог відсутні. В своїй заяві, як обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається ст.ст. 16-1, 22, 23 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» як гарантії того, що споживач не може бути від'єднаний від центрального водопостачання за заборгованість, оскільки в таких випадках застосовується «екологічна броня». Однак, слід не погодитись з такою думкою позивача, оскільки поняття «екологічної броні» в обмеженні питного водопостачання застосовується у випадку та з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік споживачів, на яких поширюється обмеження, складається регіональними комісіями з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за погодженням з територіальними органами Мінприроди та МНС (Постанова КМУ від 08.02.2006 року за №119 «Про затвердження порядку обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні»). Також в нормативних актах, які регулюють правовідносини між споживачами та постачальниками послуг з водопостачання, відсутні норми, які б заперечували і чітко вказували про неможливість проведення від'єднання боржників від централізованого водопостачання. Не зрозумілі вимоги позивача зобов'язати TOB «Луганськвода» провести перерахунок по особовому рахунку [NUMBER] по [ADDRESS], згідно умов оплати укладено договору. Якщо мова йдеться про умови оплати, в «Договорі», а саме п.п. 4.1 та 4.2 передбачено, що в разі зміни тарифу, оплата за водопостачання «Споживачем» проводиться за новим тарифом з часу його введення і в порядку, передбаченим законодавством. Але за час, протягом якого позивач користувався послугами централізованого водопостачання - з 01.04.2009 року по 26.08.2010 року, тариф не змінювався і нарахування протягом цього часу за водопостачання проводилось по тарифу - 3,90 грн. за 1 мі, з урахуванням того, що засіб обліку води відсутній за цією адресою, нарахування проводились згідно затверджених норм. Підстави для проведення перерахування у позивачки відсутні. Відповідач не згоден з вимогами позивача відшкодувати останньому моральну шкоду, оскільки в ст. 1167 ЦК України «підстави відповідальності за завдану моральну шкоду» в ч. 1 цієї статті йдеться що «моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже моральна шкода відшкодовується за наявності вини». В ППВС України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в п. 4 вказується, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не пояснив, з яких міркувань він виходив, вимагаючи відшкодування 40 000,00 грн. моральної шкоди, відсутні докази наявності такої шкоди, причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та наслідків, які б виразились у моральних стражданнях позивача. До того ж, факт заподіювання позивачеві цих страждань нічим не підтверджується. Просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за необґрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 29 травня 2009 року (а.с. 8), укладеного між [PERSON], [INFO], ТОВ «Луганськвода» (постачальник) зобов'язується надавати споживачу [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату наданих послуг згідно умов даного договору. Згідно п. 4.1 Договору, на моменту укладення договору розмір щомісячної плати за надані послуги становить за встановленими тарифами 18,14 грн. В разі зміни тарифу, оплата за водопостачання та водовідведення здійснюється споживачем за новим тарифом з моменту його введення в порядку, передбаченому діючим законодавством. Згідно п. 7.1 Договору, договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2011 року, договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо за місяць до його закінчення жодна з сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення. Оскільки на теперішній час жодна зі сторін, ані [PERSON], ані ТОВ «Луганськвода» письмово не повідомляли про припинення дії Договору, він вважається пролонгованим та діючим на даний момент. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено у судовому засіданні, у 2010 році ТОВ «Луганськвода» зверталось до Ровеньківського міського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.10.2007 року по 01.10.2010 року в сумі 1101 грн. 85 коп. (а.с. 9), проте ухвалою Ровеньківського міського суду Луганської області від 06 грудня 2010 року (а.с. 10), зазначений вище судовий наказ був скасований. У 2011 році ТОВ «Луганськвода» зверталось до суду із позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості». Рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 21 квітня 2011 року (а.с. 13-15), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2012 року (а.с. 16-18), у задоволенні позовних вимог ТОВ «Луганськвода» про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.05.2009 року по 01.12.2010 року в розмірі 1110 грн. 63 коп. та судових витрат в розмірі 81 грн., було відмовлено за необґрунтованістю. Також судом було встановлено, що не заперечується сторонами, що 26 серпня 2010 року ТОВ «Луганськвода» за відсутності [PERSON] від'єднало домоволодіння [ADDRESS] від мережі центрального водопостачання, таким чином, в односторонньому порядку розірвало укладений між сторонами договір. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 21 квітня 2011 року та ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2012 року було встановлено, що на момент відключення домоволодіння [ADDRESS] від мережі центрального водопостачання, [PERSON] здійснювала оплату за послуги водопостачання вчасно та згідно установленим тарифам, і жодної заборгованості за надання вказаних послуг не мала. Згідно п.п. 1,3 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, виконавець зобов'язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця). Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] оплачувала надані їй послуги з водопостачання та водовідведення систематично, щомісячно згідно встановленого договором тарифу, а саме в розмірі 18,14 грн. 07.10.2013 року позивач [PERSON] зверталась до ТОВ «Луганськвода» в особі Ровеньківського департаменту із письмовою заявою про повідомлення їй причин від'єднання від центральної мережі водопостачання та надання відповідного акту, проте відповідь на свою заяву вона не отримала (а.с. 23). 29 січня 2013 року [PERSON] зверталась до відповідача з претензійним листом (а.с. 24), який містив вимоги про ремонт труби, підключення житлового будинку до водопостачання, проведення перерахунку, проте в добровільному порядку спір між сторонами врегульований не був. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що від'єднання домоволодіння [ADDRESS] 26.08.2010 р. було проведено TOB «Луганськвода» - на підставі п.п. 3.7, 5.2.4. «Договору з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення» №797 від 29.05.2009 р, укладеного цим підприємством з абонентом [PERSON], та згідно положень ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» за наявну заборгованість у розмірі 1 099 грн. 84 коп. станом на 26.08.2010 року. Споживач неодноразово був повідомлений TOB «Луганськвода» про існуючу заборгованість в усній та письмовій формі, зокрема, 23.06.2010 року на вказану адресу був направлений лист, в якому була вказана сума боргу - на 23.06.2010 р. - 724,70 грн. з попередженням про відключення від централізованого водопостачання. Але від одержання цього листа абонент [PERSON] відмовилась, про що є відмітка. При відвідуванні даної адреси контролером, який обслуговував цю дільницю, абонент [PERSON] перешкоджала останньому у виконуванні своїх службових обов'язків, про що свідчить відповідь на запит №05/323 від 04.12.2013 року (а. с. 45), лист на ім'я [PERSON] №149 від 15.10.2010 року (а.с. 46), службова записка контролера [PERSON] (а.с. 47), повідомлення про наявність заборгованості (а.с. 48-49). Згідно акту від 26.08.2010 року (а.с. 54), було проведено відключення абонента [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], від центральної мережі водопостачання, оскільки вона за надані послуги станом на 01.08.2010 року мала заборгованість в розмірі 939 грн. 40 коп. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач була неодноразово повідомлена про наявну заборгованість, оскільки жодних письмових доказів цього суду не представлено, окрім службової записки контролера, яка не містить в собі окремих доказів та підтверджень того, що [PERSON] під час відвідування контролером адреси її мешкання чинила перешкоди у повідомленні їй про наявність боргу та вела себе агресивно. Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що станом на 01.08.2010 року [PERSON] мала заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 939 грн. 40 коп., оскільки рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 21 квітня 2011 року та ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2012 року було встановлено, що на момент відключення домоволодіння [ADDRESS] від мережі центрального водопостачання, [PERSON] здійснювала оплату за послуги водопостачання вчасно та згідно установленим тарифам, і жодної заборгованості за надання вказаних послуг не мала, і у судовому порядку пред'явлена заборгованість з неї не стягувалась. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; 2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; 3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів. Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п.п. 8,9 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Суд вважає, що при розгляді справи позивач [PERSON] не довела, що діями відповідача їй була завдана моральна шкода, нею не було надано доказів того, що вона понесла втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю відповідача, також моральна шкода, підлягає стягненню, якщо була завдана шкода здоров'ю позивача в результаті подачі відповідачем неякісної води, що повинно підтверджуватись певними документами, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, оцінюючи докази по справі, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наведених вище підстав.

Outcome: partial