Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказали, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 19.04.2011 р. їм належить нежитлова будівля - магазин [ADDRESS]. На підставі договору оренди земельної ділянки від 01.08.2013 р. їм була надана в оренду для обслуговування нежитлової будівлі - магазину - земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS]. За час користування магазином ними було самочинно зведено прибудови до нього «А'», «А''», «а'», «а''». Відповідно звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій для встановлення права власності прибудови до нежитлової будівлі відповідають вимогам будівельних, протипожежних, санітарних норм, подальша безпечна експлуатація будівлі можлива. У теперішній час на будівлю виготовлена технічна документація, однак, зареєструвати право власності на нерухоме майно позивачі не можуть, т.я воно самочинно побудовано. Таким чином, позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожним на нежитлову будівлю - магазин [ADDRESS] Позивачі в судове засідання надали суду письмові заяви, в яких свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов та розглянути справу за їх відсутністю. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутність. Представник Реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ в Луганській області в судове засідання також надала письмову заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 321 ЦК України передбачає, що "право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні…" . Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на створене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 19.04.2011 р. позивачам в рівних частках належить нежитлова будівля - магазин [ADDRESS] Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01.08.2013 р. позивачам була виділена земельна ділянка площею 0.1304 га за адресою: [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі. Строк дії договору оренди складає 5 років. На зазначеній вище земельній ділянці позивачами було самочинно побудовано до нежитлової будівлі - магазину - прибудови «А'», «А''», «а'», «а''» без відповідного дозволу. Відповідно звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій для встановлення права власності від 01.11.2012 р. прибудови до нежитлової будівлі - «А'», «А''», «а'», «а''» відповідають вимогам будівельних, протипожежних, санітарних норм, подальша безпечна експлуатація будівлі в цілому можлива. У теперішній час на нежитлову будівлю складено технічну документацію, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного, враховуючи, що самочинне будівництво не порушує встановлених законом норм, інтересів інших осіб, та може бути прийнято до експлуатації, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності в рівних частках на самочинно зведене нерухоме майно.

Outcome: approved