Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 28 липня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ANESCC9H120032. Відповідно до умов договору, [PERSON] було надано кредит у розмірі 11900 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 річних % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат. Внаслідок не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість станом на 11.07.2013 року в розмірі 36391 грн. 22 коп. з них: 10907 грн. 77 коп. – заборгованість за кредитом; 12 грн. 67 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3332 грн. 00 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 19930 грн. 00 коп. – пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором; 500 грн. 00 коп. – штраф (фіксована частина); 1709 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова). Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ANESCC9H120032 від 28.07.2011 року в розмірі 36391 грн. 22 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Не погоджується з нарахованою банком сумою пені, оскільки він не погашав кредит з поважних причин, зокрема, перебуває в скрутному матеріальному становищі та має на утриманні непрацездатну матір. При цьому зазначив, що ним майже погашено заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Також, вважає, що банком було пропущено строк позовної давності звернення до суду. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що банком було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Вважає, що нарахована банком сума пені не відповідає завданому розміру збитків у зв’язку з чим просила її зменшити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.07.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ANESCC9H120032, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11900 грн. 00 коп. з 27.07.2011 року по 26.07.2014 року включно на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 238 грн. 00 коп. та зобов’язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 569 грн. 18 коп. (а.с.4-11). Сторони також погодили, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій заяві, умовах та правилах понад 210 днів, щодо зобов’язань строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 211 дня вважається простроченою. При порушенні позичальником зобов’язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг та підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування. Також відповідач погодився, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок у зобов’язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. При цьому, згідно ст.212, ст.611, ст.651 Цивільного кодексу України, по зобов’язаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили на 211 день з моменту виникнення порушення строків погашення заборгованості. Відповідно до п.5.1 Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов’язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобов’язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. У зв’язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 36391 грн. 22 коп. з них: 10907 грн. 77 коп. – заборгованість за кредитом; 12 грн. 67 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3332 грн. 00 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 19930 грн. 00 коп. – пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором; 500 грн. 00 коп. – штраф (фіксована частина); 1709 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова). Зазначені обставини підтверджуються розрахунком суми заборгованості (а.с.3). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). 26.12.2013 року представник відповідача звернулася до суду з заявою, в якій просила зменшити розмір нарахованої банком пені. Так, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд враховує: ступінь виконання зобов’язань боржником, зокрема те, що відсотки по кредиту відповідачем практично погашено, майновий стан сторін, зокрема, наявність на утриманні у відповідача непрацездатної матері, а також відсутність негативних наслідків для позивача та вважає, що такі обставини можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки. Зважаючи на зазначені вище істотні обставини, суд вважає, що нарахована банком сума пені є неспівмірною із розміром заподіяних збитків, а тому розмір пені підлягає зменшенню до 5000 гривень. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Статтею 259 ЦК визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як видно з умов договору (п.5.5), сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки встановлюється тривалістю 5 років. Отже, за умовами оспорюваного договору позовна давність становить п'ять років, тобто позивачем заявлено позовні вимоги з дотриманням строків позовної давності. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial