Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючі позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №SI20RX02240852 від 28.09.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 3564,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2007 року включно. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 18.09.2013 року має заборгованість у розмірі 41093,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 3279,22 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом – 14807,79 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом – 627,22 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором – 19945,78 грн.; штрафу (фіксованої частини – 500,00 грн.); штрафу (процентної складової) – 1933,00 грн. З урахуванням наведеного та з посиланням на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач просив суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 41093,01 грн., а також судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду (а.с.1-3). Представник позивача у судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, просив позовні вимоги задовольнити та у разі неявки належно повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення в матеріалах справи а.с. 20, причин своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність або відкладення судового засідання не надававла. Цивільна справа розглядається судом у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. З урахуванням письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Згідно зі статтею 525 ЦК України (2003 року) одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір №SI20RX02240852 від 28.09.2006 року на суму 3564,00 грн. з кінцевим строком повернення до 28.09.2007 року (включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 18.09.2013 року за договором №SI20RX02240852 від 28.09.2006 року складається із заборгованості за кредитом – 3279,22 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом – 14807,79 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом – 627,22 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором – 19945,78 грн.; штрафу (фіксованої частини – 500,00 грн.); штрафу (процентної складової) – 1933,00 грн., а всього 41093,01 грн. На підтвердження розміру виниклої заборгованості, суд приймає до уваги як письмовий доказ по справі, розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем. У суду немає підстав вважати його недостовірним або спростовувати його зміст. Таким чином вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором є обґрунтованими, однак суд дійшов до висновку, що позивачем пропущені строки для звернення до суду із захистом порушеного права. Відповідно до п. 5.5 умов договору терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів встановлюється тривалістю 5 років. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Враховуючи те, що кредит виданий на строк до 28.09.2007 року, строк позовної давності за договором складає 5 років, а позивач звернувся до суду із позовною заявою 27.09.2013 року, суд вважає, що пропущений строк на звернення до суду, а відтак у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. На підставі договору №SI20RX02240852 від 28.09.2006 року, статей 256, 258, 525, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed