Jurisdiction: civil
Date: 2013-08-05 00:00:00

Позивач Львівський державний університет внутрішніх справ 14.02.2013 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача - [PERSON] у свою користь витрати, пов'язані з утриманням останнього у вищому навчальному закладі МВС України у розмірі 13478 грн. 19 коп., а також судові витрати у справі у розмірі 229 грн. 40 коп.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до наказу від 30.07.2007 року за № 277 о/с відповідача [PERSON] було зараховано курсантом факультету підготовки слідчих осіб, а наказом від 31.08.2007 року № 324 о/с йому присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції». 13.08.2007 року між ними був укладений письмовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. 3 цього договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Натомість, відповідача [PERSON] було звільнено з ОВС за власним бажанням наказом ГУ МВС України у Львівській області № 254 о/с від 10.08.2012 року за п. 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Згідно з проведеним розрахунком, сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON], за період з серпня 2007 року по червень 2011 року становить 13 478 грн. 19 коп.. За таких обставин, згідно п. п. 2.5, 3, 6 договору, а також п. 1 ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», наказу МВС України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» витрати, які були затрачені на утримання курсанта у вищому навчальному закладі системи МВС України, підлягають відшкодуванню у судовому порядку. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] добровільно відмовляється відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, тому Львівський державний університет внутрішніх справ змушений був звернутися із даним позовом до суду. Компетентні представники позивача Львівського державного університету внутрішніх справ - юрисконсульти відділення юридичного забезпечення старший лейтенант міліції Гуменюк Ю.І. та майор міліції Шевчук А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 2-3), просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву (а. с. 24-27). Надав пояснення, згідно з якими він після закінчення навчання у Державному університеті внутрішніх справ отримав професію слідчого, а на роботу був скерований на посаду дільничного. Проходивши службу у Сколівському РВ ГУ МВС України у Львівській області, він не був забезпечений належними умовами праці, а також відповідною заробітною платою, йому не було надане службове житло і таке інше. У зв'язку з вказаним, він був змушений звільнитись із займаної ним посади дільничного. Однак, згідно наказу його звільнено за власним бажанням, що не відповідає дійсності. Також посилається на вкрай важке матеріальне становище своєї сім'ї, що унеможливлює повернення витрат, пов'язаних з його навчанням у вищому навчальному закладі. За таких обставин просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з витягу з наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.07.2007 року № 277 о/с (а. с. 4), відповідач [PERSON] з 13.08.2007 року зарахований курсантом І-го курсу денної форми навчання за державним замовленням факультету з підготовки слідчих і відповідно до витягу з наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 31.08.2007 року № 324 о/с (а. с. 5) йому присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції». 13.08.2007 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Львівській області та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а. с. 6). Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ, а саме на посаді, на яку буде призначений Головним управлінням МВС України у Львівській області, не менше трьох років (п. 2.3.5 договору). При цьому, конкретна посада, на яку буде призначений відповідач [PERSON], у договорі не вказана, а, відтак, твердження останнього про невиконання його умов у цій частині не відповідає дійсним обставинам. За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як стверджується долученою до матеріалів справи випискою з наказу Головного управління МВС України у Львівській області № 254 о/с від 10.08.2012 року (а. с. 7), відповідач [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Зазначений наказ відповідачем [PERSON] не оспорювався. Відтак, підстав стверджувати про його незаконність у відповідача [PERSON] немає. Відповідно до довідки-розрахунку № 15 від 22.01.2013 року (а. с. 8) сума витрат до утримання, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період з серпня 2007 року по червень 2011 року становить 13 478 грн. 19 коп.. Зазначена сума обґрунтовується наданими на вимогу суду копіями довідок, на підставі яких проводилися нарахування. Так, згідно копії довідки від 21.01.2013 року відповідач [PERSON] за період навчання звертався за медичною допомогою та отримував медикаменти на загальну суму 43 грн. 05 коп. (а. с. 48). Згідно копії довідки витрат на харчування від 11.01.2013 року та рапорту від 11.01.2013 року про перебування на харчовому забезпеченні на відповідача [PERSON] пішло затрат на загальну суму до утримання 2547 грн. 68 коп. (а. с. 49, 50-52). Згідно копії довідки 4/511-342 від 25.12.2012 року про отримання грошового забезпечення відповідач [PERSON] за період навчання отримав 10680 грн. 44 коп., а всього витрат на утримання на суму 8821 грн. 64 коп. (а. с. 53). Згідно копії довідки-розрахунку № 180 від 09.01.2013 року вартості речового майна на утримання з відповідача [PERSON] пішло майна на загальну суму 588 грн. 90 коп. (а. с. 55). Згідно копії довідки про вартість витрат за комунальні послуги, що були спожиті відповідачем [PERSON] за період навчання, всього до утримання сума складає 1476 грн. 85 коп. (а. с. 56-57). Як встановлено умовами п. п. 2.3.6, 3.2, 6.1, 7.3 договору, п. 1 ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» витрати, які були затрачені на утримання курсанта у вищому навчальному закладі системи Міністерства внутрішніх справ України підлягають відшкодуванню у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зобов'язань за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 13.08.2007 року належним чином та у відповідності до його умов не виконав. Доводи відповідача [PERSON] на підтвердження своїх заперечень проти позову не виправдовують його дій щодо неналежного виконання умов вказаного вище договору і такі суд не бере до уваги. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача у користь позивача підлягають стягненню усі документально підтверджені судові витрати у справі, а саме 229 грн. 40 коп. за проведену оплату судового збору згідно платіжного доручення № 248 від 05.02.2013 року (а. с. 11). Відтак, загальна сума, яка підлягає відшкодуванню, складає 13707 грн. 59 коп. (13478 грн. 19 коп. невідшкодованих витрат на утримання у вищому навчальному закладі + 229 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви = 13707 грн. 59 коп.).

Outcome: approved