Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

29.07.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 21.12.2006 року між відповідачкою та кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія»(надалі за текстом КС «Азовська кредитна компанія») був укладений кредитний договір № 48073/06-Ф2 на видачу споживчого кредиту на суму 4000 грн. на умовах в умовах зворотності, терміновості, платності та цільового використання. Кредит був виданий строком на 24 місяця з оплатою за користування кредитом процентів із розрахунку 0,12% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, включаючи день його надання та повернення (п.3.1. кредитного договору). В цілях забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитної спілкою та нею був укладений договір поруки, яким була передбачена солідарна відповідальність поручителя та позичальника [PERSON] за її зобов'язаннями за кредитним договором. З травня 2008 року відповідачка оплату платежів на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором припинила, тому кредитна спілка звернулася до суду про видачу судового наказу, який був виданий Жовтневим районним судом 22.05.2009 року про стягнення в солідарному порядку з неї та відповідачки на користь кредитної спілки 7020,26 грн., розходи по сплаті судового збору в сумі 34,30 грн., ІТО 47,50 грн., всього 7102,06 грн. 18.11.2010 року за даним наказом ВДВС Орджонікідзевського району було відкрито виконавче провадження. В зв'язку з тим, що вона пенсіонерка утримання в сумі 3502,98 грн. на користь кредитної спілки та 608,21 грн. виконавчого збору проводилося з її пенсії, повністю вона погасила заборгованість 24.01.2013 року, тому має право стягнути сплачені суми з відповідачки. Також просить стягнути із відповідачки 1,0% за кожен день користування кредитом за період з 24.01.2013 року по 29.07.2013 року, тобто за 191 день в сумі 6690,69 грн. по умовам п.7.2.кредитного договору. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі в сумі 11166,77 грн. 04.12.2013 року позивачка зменшила суму позову та просила стягнути із відповідачки на її користь 2882,06 грн., сплачених нею на користь кредитної спілки за кредитним договором, виконавчий збір в сумі 576 грн., розходи по сплаті правової допомоги в сумі 250 грн., судовий збір в сумі 229,40 грн. Одночасно позивачкою була подана заява про залишення частини позовних вимог без розгляду. Ухвалою суду від 04.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] суми у розмірі 6690,69 грн., , плати у розмірі 1,0% за кожен день користування кредитом за період з 24.01.2013 року по 29.07.2013 року, були залишені без розгляду (а.с.64). В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги, підтримали позовні вимоги в остаточної редакції, надали пояснення аналогічні викладеним у позовної заяві. Просили стягнути з [PERSON] суму боргу 2882,06 грн., сплачений виконавчий збір в сумі 576 грн., судові витрати в сумі 229,40 грн. та витрати на оплату правової допомоги в сумі 250 грн. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги заявлені [PERSON] в остаточної редакції визнали частково. При цьому відповідачка зазначала, що взяла кредит в кредитної спілки, позивачка виступила її поручителем. Спочатку вона платила кредит своєчасно, однак в 2008 році почалися фінансові труднощі і вона деякий час кредит не платила, виникла заборгованість. Їй було відомо, що кредитна спілка звернулася до суду про видачу судового наказу, наказ був виданий та відкрите виконавче провадження. Починаючи з 2011 року вона знову почала погашати кредит, однак з позивачки все рівно утримували суму боргу з пенсії. Затверджує, що ті суми, які позивачка сплачувала за судовим наказом вона їй повертала, однак з цього приводу ні яких письмових документів не має, не сплаченими залишилися 1200 грн., які і повинні бути стягнути судом на користь позивачки, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Третя особа представник КС «Азовська кредитна компанія» Бойко Ю.О., яка діє на підставі довіреності,розв'язання позову залишила на розсуд суду. Додатково пояснила, що з позивачки за судовим наказом було стягнуто 2882,06 грн., [PERSON] сплатила залишкову суму за судовим наказом, На даний час ні яких претензій кредитна спілка до [PERSON] та [PERSON] не має, так як за кредитним договором вся сума сплачена, і вони зверталися із заявою до виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження. Вислухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.10, 11, 60, 61, 119 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Як встановлено судом, 21.12.2006 року між КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 48073/06-Ф2, відповідно до якого [PERSON] надані кредитні кошти в сумі 4000 грн. для споживчих цілій з оплатою процентною ставкою 0,12% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.10-11). У забезпечення виконання зобов'язання [PERSON], 21.12.2006 року між [PERSON] та КС «Азовська кредитна компанія» укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором у повному обсязі (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про зміну імені [NUMBER], [PERSON] змінила ім'я на [PERSON], про що свідчить актовий запис № 27 від 01.06.2010 року Орджонікідзевського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с.16). Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2009 року № 4-966/юр. КС «Азовська кредитна компанія» звернулася до Жовтневого районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» в загальної сумі 7102 грн. (а.с.13), який був виданий 22.05.2009 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя (а.с.14). 18.11.2010 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № ВП 22667364 за виконавчим листом № 2н-2322/09 про стягнення з [PERSON] на користь КС «Азовська кредитна компанія» 7102,06 грн. (а.с.15). Відповідно до інформації КС «Азовська кредитна компанія» від 28.1.2013 року за № 4-435/юр., вбачається, що утримання суми боргу за судовим наказом № 2-н-2322/09 проводилося з пенсії [PERSON] за безготівковим розрахунком Орджонікідзевським УПФУ в сумі 3502,98 грн. З них 2882,06 грн. були зараховані на погашення боргу, а 620,92 грн. повернути [PERSON] за розхідним ордером. [PERSON] в касу кредитної спілки були внесені платежі на загальну суму 3200 грн. Станом на 29.07.2013 року у [PERSON] та [PERSON] перед КС «Азовська кредитна компанія» заборгованості за даним судовим наказом відсутні (а.с.56-57). Відповідно до інформації ВДВС Орджонікідзевського району від 16.12.2013 року № 654/3.3-17-С-22 вбачається, що ВДВС Орджонікідзевського району перебував на виконанні судовий наказ № 2н-2322 від 29.05.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь КС «Азовська кредитна компанія» 7102,06 грн. 04.10.2011 року виконавчий лист був спрямований до УПФУ в Орджонікідзевському районі про звернення стягнення вищезазначеної суми на пенсію [PERSON] Згідно повідомлення бухгалтерії УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя № 8478/04 від 08.04.2013 року за судовим наказом № 2н-2322 від 29.05.2009 року, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя, з пенсії [PERSON] було утримано борг на користь КС «Азовська кредитна компанія» у розмірі 3502,98 грн. та виконавчий збір у розмірі 608,21 грн. 25.05.2013 року державним виконавцем на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ спрямований до Жовтневого районного суду м. Маріуполя (а.с.71). Згідно із вимогами ст.556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Враховуючи вищенаведені норми права, а також те, що з боку позивачки були виконанні зобов'язання за кредитним договором № 48073/06-Ф2 від 21.12.2006 року і 25.05.2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, суд вважає, що у позивачки виникли підстави для застосування регресної вимоги до відповідачки. Проте обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя в разі виконання ним зобов'язання, повинен відповідати обсягу задоволених поручителем вимог кредитора за основним зобов'язанням. Таким чином, відповідно до наданої кредитною спілкою інформації позивачкою, як поручителем, було сплачено 2882,06 грн. за основним зобов'язанням (кредитним договором) кредитору (кредитної спілки), саме ця сума повинна бути стягнута з відповідачки. Суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачки на користь позивачки сплаченого нею виконавчого збору в сумі 576 грн., оскільки це не є частиною зобов'язань, які були виконанні нею за основним зобов'язанням. Відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуванням. На підставі цих положень, суд не бере до уваги пояснення відповідачки в частині часткового відшкодування позивачці коштів за основним зобов'язанням, оскільки вони спростовуються поясненнями позивачки та не підтверджується письменними доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки судовий збір в сумі 229,40 грн., витрати пов'язані з надання юридичної допомоги в сумі 250 грн., що підтверджується наданими з боку позивачки відповідних документів (акт виконаних робіт, прибутковий касовий ордер).

Outcome: partial