Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП в сумі 14210 грн. та моральну шкоду в сумі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2013 року на перехресті вулиць Миру та Театральна в смт.Борова Фастівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода учасниками якої були сторони по справі. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі Москвич 21412 д.р.н. [NUMBER], яким керував позивач та ВАЗ 211540 д.р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області № 3/381/1303/13 від 22 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у зазначеному ДТП. Позивач зазначає, що згідно довідки-розрахунку зробленої на його замовлення СПД [PERSON] вартість ремонту його автомобіля становить 14210 грн. Також позивач зазначає, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, він зазнав сильного психічного стресу, що потягло за собою розлади здоров'я, а саме: поганий та тривожний сон, зниження працездатності, роздратованість та нервове напруження, в результаті чого у нього виникали сварки з оточуючими та непорозуміння в сім'ї. Також позивач просить врахувати той факт, що після зазначеної ДТП, з 22 червня 2013 року і по теперішній час його автомобіль знаходиться у несправному стані і він не може його експлуатувати, що змінило його звичний спосіб життя та вплинуло на його доходи, а також завдає йому щодня моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в 6000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Третя особа в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі змістом частини третьої статті 213 ЦПК України ухвалене судом рішення обґрунтовується на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до статей 1166, 1192 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, та в розмірі реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 22 червня 2013 року на перехресті вулиць Миру та Театральна в смт. Борова Фастівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої були пошкоджені автомобілі Москвич 21412 д.р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] та яким на момент зіткнення керував [PERSON], та ВАЗ 211540 д.р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що 22 червня 2013 року [PERSON] будучи учасником дорожнього руху по вул. Театральна в смт. Борова Фастівського району Київської області, керуючи автомобілем ВАЗ 211540 д.р.н. порушив правила дорожнього руху, передбачені п.п. 10.1, 10.6, 10.11 Правил дорожнього руху, скоївши зіткнення з автомобілем М21412, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказана постанова суду набрала законної сили. Відповідно до абз. 4 п 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено правила дорожнього руху. Доводи відповідача в запереченнях до позову про те, що позивач неодноразово перебував за кермом, зокрема під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в нетверезому стані є такими, що не впливають на доведеність вини позивача під час зіткнення автомобілів під керуваннями сторін та уникнення відповідальності відповідачем. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на ту обставину, що відповідач керував транспортним засобом третьої особи без достатньої правової підстави є незаконними. Позивачем в обґрунтування позову надано суду довідку СПД [PERSON] відповідно до якої вартість ремонту автомобіля Москвич 21412 становить 14210 грн. На спростування вказаної вартості відповідачем жодних розрахунків надано не було. Клопотань щодо проведення експертизи вартості отриманих автомобілем [PERSON], відповідачу судом було роз'яснено право заявити відповідне клопотання. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 14210 грн. та її задоволення. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру саме у заявленому ним розмірі. Приймаючи до уваги зазначене, суд дійшов до висновку, що відповідач має нести відповідальність позивачу дорожньо-транспортною пригодою моральну шкоду в розмірі 300 грн. Відповідно до статей 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, п. 7, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial