Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

24 жовтня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Ощадним банком України в особі філії - Самарського відділення № 8420 м. Дніпропетровська, найменування якого було змінено на найменування позивача, та [PERSON] 24 травня 1995 року був укладений кредитний договір № 669, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000 000,00 карбованців, що на даний час становить 450,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 140% річних, з кінцевим терміном повернення - до 24 травня 1997 року. Зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечені порукою на підставі договору поруки від 23 травня 1995 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON]. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашає, тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 669 від 24 травня 1995 року у сумі 1 175,65 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати понесені позивачем по даній цивільній справі у сумі 229,40 грн. (а. с. 3-5). Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи - не заперечує (а. с. 50). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом надання оголошення в засобах масової інформації з викликом відповідачів у судове засідання, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача без поважних причин, повідомленого належним чином про день та час судового засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо задоволенні позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що між між Ощадним банком України в особі філії - Самарського відділення № 8420 м. Дніпропетровська, найменування якого було змінено на найменування позивача, та [PERSON] 24 травня 1995 року був укладений кредитний договір № 669, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000 000,00 карбованців, що на даний час становить 450,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 140% річних, з кінцевим терміном повернення - до 24 травня 1997 року, що підтверджується копією зазначеного договору (а. с. 7, 8). Зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечені порукою на підставі договору поруки від 23 травня 1995 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] (а. с. 9). Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за кредитним у відповідача [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 669 від 24 травня 1995 року, яка станом на 10 вересня 2013 року становить 1 175,65 грн. та складається з: боргу за кредитом у сумі 267,50 грн., боргу по відсоткам у сумі 411,75 грн., неустойки у сумі 496,40 грн. Дані обставини підтверджуються розгорнутим розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи (а. с. 6). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного між сторонами договору позивач зобов'язався надати відповідачу у кредит грошові кошти. Відповідач, в свою чергу має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Також, умовами укладеного кредитного договору передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобов'язань, передбачених умовами даного договору. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вирішуючи вимоги позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 669 від 24 травня 1995 року у сумі 1 175,65 грн., та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у позивача, за умовами укладеного між ним та відповідачем кредитного договору, права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні також знайшов підтвердження факт невиконання поручителем [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем за відповідним договором поруки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти солідарно на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved