overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду та з урахуванням доповнення від 05.12.2013 року просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №47 за адресою: Одеська обл., м.Ізмаїл, вул.Івана Франка, 4, та зобов’язати зняти його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, мотивуючи тим, що [PERSON] за спірною адресою зареєстрований, проте фактично з моменту розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] не проживає, тому вважають, що відповідач втратив право користування вищевказаною квартирою на підставі ст.405 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не з’явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повному обсязі. Відповідачі повторно у судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджено документально, про причину неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивачів. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 3/4 частин, а позивач [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], що підтверджено договором дарування від 27.06.2003 року та договором дарування від 16.01.2007 року. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено довідкою Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 27.11.2013 року. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 10.07.2013 року згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 143515 від 21.02.2004 року та даними домової книги. Відповідач з часу розірвання шлюбу за місцем реєстрації не проживає, що підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що відповідач за адресою реєстрації не проживає понад строки, встановлені ч.2 ст.405 ЦК України, поважних причин непроживання відповідача за вказаною адресою судом не встановлено, відповідач визнається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі вищевикладеного ст.ст. 125, 128, 130 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.І.Трипольського, 18, усунути перешкоди у користуванні будинком та зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, мотивуючи тим, що є власником 1/2 частини будинку, проте за вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які у будинку з 1998 року не проживають, чим чинять перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним позивачу майном. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повторно у судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджено документально, про причину неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. У судове засідання представник Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що 1/2 частина будинок № 18 по вул.І.Трипольського м.Ізмаїл Одеської області належить позивачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 19.11.1987 року №539, договором про надання у безстрокове користування ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 31.03.1987 року, витягом з рішення виконкому Ізмаїлсьької міської ради народних депутатів від 22.03.1990 року № 132. Відповідачі з 1998 році в будинку не проживають, проте зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджено адресними довідками від 07.08.2013 року та домовою книгою на будинок. Згідно пояснень свідка [PERSON] - сусіда позивача останній відповідачів у будинку ніколи не бачив. Враховуючи, що реєстрація відповідачів за спірною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, є всі підстави для задоволення позову. У відповідності до ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнення від 23.12.2013 року просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали. Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності до того законних підстав відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.02.2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №141986 від 12.02.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 316820, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 981. Дитина проживає з матір’ю, що сторонами не оспорюється та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб не порушує, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 08.08.2015 року. Наслідки визнання позову відповідачу роз’яснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 229,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів. Просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки із заробітку, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.2009 року позивач з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №988 і видано Свідоцтво про шлюб. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття, враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2013 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного рішення Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про розгляд справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], народженого 07 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І – ЖД № 211255 від 26 травня 2010 року, який проживає разом з позивачкою. Відповідач протягом 2013 року не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач платежів по виконавчим документам не здійснює. При невиконанні батьками обов'язку утримувати дитину добровільно або невиконанні його належним чином кошти на утримання дитини можуть бути стягненні за рішенням суду. [PERSON] одна утримує дитину, доходи має невеликі і має скрутне матеріальне становище. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно. Оцінивши зібрані по справі матеріали, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 450 гривень щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як те, що її син повністю знаходиться лише на утриманні позивачки, підтверджується показами позивачки в судовому засіданні та довідкою виданою виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради від 30.10.2013 року № 680, про те, що її син знаходиться на її утриманні ( а. с.5 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги те, що відповідач платежів по виконавчих документах не здійснює, працює в СПД, позивачка одна утримує доньку, має невеликі доходи. Згідно ст. ч.І ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину доходу отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника аліментів або отримувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 31.08.2007 року [PERSON] 31.08.2007 року отримав кредит у розмірі 5090.39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.12.2012 року має заборгованість в розмірі - 22896.16 гривень, яка складається з: 5052.00 грн. – заборгованість за кредитом; 16515.77 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штраф відповідно до пункту 8. 6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. – штраф ( фіксована частина ); 1078.39 грн. – штраф ( процентна складова ). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. Добровільно [PERSON] не має наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.12.2012 року в розмірі 22896.16 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та ухвалити заочне рішення, так як дана заборгованість за кредитним договором підтверджується копією розрахунку заборгованості ( а.с. 5 – 7 ), копією заяви з анкетними даними ( а.с. 8 – 9 ), копією правил надання кредиту ( а.с. 10 – 15 ). У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо кредитним договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилась, та сплати належних процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

До суду з позовом в інтересах [PERSON] звернувся адвокат [PERSON], в який він просив визнати дійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], свої вимоги обґрунтував тим, що 14.03.1994 року згідно договору купівлі-продажу № 2028, посвідченого Одеською товарною біржею, [PERSON] (що залишив заповіт на цю квартиру на ім’я позивача) придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені яких діяв [PERSON] на підставі довіреностей, вказану квартиру, право власності на яку було зареєстровано на підставі цього договору в КП ОМБТІ та РОН. Адвокат позивача [PERSON] [PERSON] Д.О. звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність та про те, що вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]Олександровича, [PERSON] до суду не з’явились, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно через оголошення у пресі. Третя особа [PERSON] до суду не з’явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, адвокат позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив, що 14.03.1994року згідно договору купівлі-продажу № 2028, посвідченого Одеською товарною біржею [PERSON], що діяв від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] придбав [ADDRESS] (а.с. 6-7). [PERSON] 30.07.2013р. залишив заповіт на ім’я позивача (а.с. 10). 09.08.2013р. [PERSON] помер (а.с. 14). Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Стаття 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу [ADDRESS], покупець сплатив продавцю обумовлену суму – тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляюся від нотаріального посвідчення угоди. З урахування встановлених фактів суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 224 ЦК України, статей 17, 48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.04.1995 року уклала шлюб з відповідачем, в якому перебувала до 20.09.2000 року. Від шлюбу з [PERSON] мають доньку – [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року донька навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Сумський професійний ліцей будівництва та автотранспорту». Відповідач на утримання доньки після досягнення нею повноліття матеріальної допомоги не надає, а сама вона не взмозі утримувати спільну доньку, у зв’язку з тим, що їй необхідні кошти на її утримання та забезпечення, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 500,00 грн., щомісячно, на утримання доньки до досягнення нею 23 років при умові продовження навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що ніде не працює та має нерегулярний дохід, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні з наведених підстав позов просила задовольнити. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 14.04.1995 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис № 503 (а.с.5). Від шлюбу мають доньку – [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.09.2000 р. серії І-БП № 049091 шлюбу між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.6) Згідно з довідкою № 517 від 27.09.2013 року [PERSON] дійсно навчається в ДПТНЗ «Сумський професійний ліцей будівництва та автотранспорту» на денній формі навчання, закінчення навчання – 30.06.2016 року (а.с.8). Як вбачається з довідки про доходи № 83 від 04.10.2013 виданої гр.[PERSON] навчається на безоплатній формі (а.с.9) Донька сторін проживає разом з [PERSON] (а.с.7) Оскільки, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання доньки, починаючи стягнення з 10.10.2013 року до її повноліття та аліменти сплачувати її матері. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

16 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з вищезазначеною заявою. Вимоги мотивувала тим, що в зв'язку з досягненням пенсійного віку, вона завчасно почала підготовку необхідних документів. Під час перевірки документів працівниками УПФУ в м. Охтирці та Охтирському районі було виявлено невідповідність запису прізвища заявниці в її свідоцтві про народження- «Піщанська» із записом у трудовій книжці російською мовою – [PERSON]. На даний час колишнє підприємство Тютюново-махоркової фабрики міста Кременчука, - ліквідоване, а тому виправити зазначені помилки іншим способом ніж через звернення до суду не можливо. Через ці помилки в УПФУ в м. Охтирка та Охтирському районі заявниці було відмовлено в прийнятті документів на отримання пенсії за віком. В зв'язку з тим, що даний факт має юридичне значення для призначення їй пенсії за віком, вона вимушена звернутися до суду з вищевказаною заявою. В судове засідання заявник не з’явився, але надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, в заяві свої вимоги підтримує повністю та просила задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі в судове засідання не з’явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Суд дослідивши наявні у справі докази, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що прізвище заявниці українською мовою, згідно з паспортом - Глоба. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серія І-КЕ №364972, видане 09 серпня 1980 року, відділом ЗАГС міста Зіньків, Полтавської області, дівоче прізвище [PERSON] було змінено на Глоба. Відповідно до свідоцтва про народження, серія ІІ-ЯР №706635, прізвище, ім’я по батькові заявниці значиться як [PERSON], ( а.с.4, 5, 9). Як вбачається з трудової книжки, прізвище заявниці записане на російській мові як «[PERSON]І.» (а.с. 6). Суд вважає, що при видачі зазначеного документу була допущена описка при перекладі з російської мови на українську прізвища [PERSON]. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що заявник дійсно є власником трудової книги серія БТ-І № 0744269 від 07 жовтня 1977 року. Даний факт має юридичне значення, виникнення права на пенсію в зв’язку з досягненням пенсійного віку, будь-яких протиріч в ході розгляду справи не встановлено, а у інший спосіб заявник не може підтвердити дану обставину, тому його права необхідно захистити. На підставі викладеного,

Outcome: approved