Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмежаною відповідальності «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.10.2005 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого наразі є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 36/05, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 110000 гривень з строком користування кредитом з 19.10.2005 року по 19.10.2010 року, зі сплатою 21,6% за весь строк користування кредитом. 02.02.2012 року ПАТ «Сведбанк», як первісний кредитор, уклав з позивачем ТОВ «Вердикт Фінанс» договір факторингу № 11, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 36/05 від 19.10.2005 року. У звязку з недотриманням [PERSON] умов кредитного договору, позивач посилаючись на ст. ст. 559, 598, 600, 601, 604-609 ЦК України просить стягнути з відповідача заборгованість, що залишилась в сумі 41 072,21 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Судова повістка-виклик в судове засідання на імя відповідача направлялась судом за місцем його проживання та була повернута до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає винесенню заочного рішення, проти якого не заперечує представник позивача. Суд повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитидавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконання його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 УК України). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 610 ЦПК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦПК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦПК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що 19.10.2005 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 36/05, відповідно до якого відповідачу було надано на умовах повернення, строковості, платності кредит у розмірі 110000 гривень з строком користування кредитом з 19.10.2005 року по 19.10.2010 року, зі сплатою 21,6% за весь строк користування кредитом. Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» виконано умови кредитного договору № 36/05 від 19.05.2005 року та видано відповідачу готівку, що підтверджується заявою позичальника від 20.10.2005 року (а.с.14). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 11, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 36/05 від 19.10.2005 року (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів справи у порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом не повернув. 26.07.2010 року Київським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист № 2-1513/10 по справі за позовом банку до відповідача про стягнення заборгованості по договору, згідно якого суд призначив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 35 813,67 грн. Згідно довідки про заборгованість, станом на 28.08.2013 року у відповідача загальна заборгованість складає 76 885,88 грн., розрахунок наявний у матеріалах справи. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 41 072,21 грн. (76 885,88 грн.-35813,67 грн.). Відповідно до п. 3.1 договору позичальник зобовязаний погасити заборгованість за кредитом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 530 ЦПК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивачем 06.08.2013 року на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості та повідомлено про необхідність сплати протягом 30 днів простроченої заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, іншими обовязковими платежами, штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного договору, що разом складає 41 072,21 грн. У вказаний у вимозі строк відповідач заборгованість не сплатив. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві відповідачем суду не представлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім (а.с.1), які складаються судового збору в розмірі 410 грн. 40 коп.

Outcome: approved