Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33097.23 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 27.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 10000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, [PERSON] порушує вимоги договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 10000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається із заяви позичальника, тарифів, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою (а.с.6-10). Згідно п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. На підстав п. 3.2 Умов: після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви позичальника, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт установлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який час змінювати (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 3.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт або його довірена особа використовують платіжні картки в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари та послуги, для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банку, фінансових установах, через банкомати і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін та діючим законодавством. Згідно Положення «Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосування», затвердженого постановою НБУ №137 від 19.04.2005 року встановлений порядок здійснення банками емісії платіжних карток, визначені операції, які здійснюються з їх застосуванням, і порядок розрахунків за цими операціями, а також встановлені загальні вимоги до внутрішньодержавних платіжних систем, які утворюються і функціонують в Україні. Відповідно до п. 2.8 Положення №137, залежно від умов, за якими здійснюються розрахунки за операціями з використанням платіжних карток, можуть застосовуватися дебетова. Дебетова-кредитна і кредитна платіжна схема. Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих позичальнику банком у кредит. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. На підставі п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконувати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченного кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5.1 розділу II Правил користування платіжною карткою: за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань Позичальник сплачує проценти за підвищеноюпроцентною ставкою, розмір якої встановлений тарифами. З тарифами, які були надані в письмовому вигляді, [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить підпис на заяві позичальника. Відповідно до п. 9.12 вказаних умов договір діє 12 місяців. У разі якщо жодна із сторінне проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично лонгірується на той самий строк. Кредитна картка видана [PERSON] видана строком на 3 роки. [PERSON] тривалий час сумлінно виконувала умови договору, а саме своєчасно сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом. Але починаючи з 2009 року відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином, у зв'язку з чим, у [PERSON] станом на 31.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 33097.23 грн., що складається з наступного: 9953.07 грн. - заборгованість за кредитом, 16115.41 грн. - заборгованість по процентам, 4976.50 грн. - заборгованість по комісії, та штрафи відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), та 1552.25 грн. (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 УК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1048 УК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, на підставі ч.2 якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону." Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, на підставі умов Кредитного договору, строк дії Карти та строк дії Кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії Карти. На даний час, термін дії Кредитного договору продовжено (заява від Відповідача про закриття картрахунку до Банку не надходила). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на підставі кредитного договору №б/н від 27.12.2006 року Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії по ньому. Тому, є підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визначає належним доказом. Доводи представника відповідача на те, що банк пропустив строк позовної давності з огляду на те, що остання сплата по погашенню заборгованості за кредитним договором була здійснена в травні 2009 року, а позов подано лише в вересні 2013 року не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Відповідно до п. 9.12 Розділу I Умов та правил надання банківських послуг (які є частиною кредитного договору) даний договір діє 12 місяців. У разі якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Крім того, згідно п. 3.1.3 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг по закінченню строку дії відповідна картка лонгується на новий термін, якщо раніше банком не було отримано заяву від клієнта про закриття рахунка. З огляду на те, що представник відповідача не надав суду доказів направлення [PERSON] до банку повідомлення про припинення договору чи закриття рахунку, то договір чинний на даний час та підлягає виконанню, а отже строк звернення до суду за захистом свого права банк не пропустив. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється в повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню в відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved