Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - наказ публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" № 531 від 30 серпня 2013 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності визнати незаконним та скасувати; - зобов'язати ПАТ "КрВЗ" виплатити недоплачену премію за серпень 2013 року в сумі 196,00 гривень та оплатити робочий день 16 серпня 2013 року в сумі 85,00 гривень; - стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] перебуває в трудових відносинах з публічним акціонерним товариством "Красногорівський вогнетривкий завод", працює на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання динасового цеху. 30 серпня 2013 року публічним акціонерним товариством "КрВЗ" видано наказ про оголошення [PERSON] догану за відсутність на робочому місці 16 серпня 2013 року з позбавленням премії за серпень 2013 року. [PERSON] вважає, що вказаний наказ є неправомірним, оскільки причина відсутності його на робочому місці є поважною, а саме участь в судовому засіданні згідно виклику Мар'їнського районного суду. Крім того, позивач вказує, що при винесенні оскаржуваного наказу було порушено ст. 149 КЗпП України, оскільки за поручення трудової дисципліни можливо було б накласти лише одне стягнення, або догану або позбавлення премії. Вказані обставини стали причиною погіршення матеріального положення [PERSON] та відчуття душевних та моральних хвилювань, тому в порядку ст.ст. 15, 16, 22, 23, 275, 280 ЦК України, ст.ст. 221, 237-1 КЗпП України потребує судового захисту. [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, крім того зазначив наступне. 16 серпня 2013 року позивач був відсутній на робочому місці в зв'язку з викликом до Мар'їнського районного суду Донецької області в судове засідання. [PERSON] вказує, що судове засідання 16 серпня 2013 року було призначено на 11:00 годину та проведено в тривалістю півгодини. Разом з тим, повернутися на роботу [PERSON] вказаного дня не міг, оскільки до приміщення суду в м. Мар'їнка та назад в м. Красногорівка Мар'їнського району добирався пішки з причини відсутності коштів на оплату послуг транспорту. Позивач відмітив, що час на дорогу складав приблизно півтори години в одну сторону, та за поверненням додому йому необхідно було переодягнутися, покупатися, тобто на роботу він просто не встиг. На думку [PERSON], винесенням ПАТ "КрВЗ" наказу № 531 від 30 серпня 2013 року порушено ст.ст. 147, 149 КЗпП України. Неправомірні дії відповідача стали причиною отримання [PERSON] моральних хвилювань, душевних страждань та призвели його до прикладання додаткових зусиль для організації свого життя та членів родини в вільний від основної роботи час (конкретизації пояснень в цій частині позивач на навів). Додатково позивач звернув увагу суду, що ніколи не порушує трудову дисципліну та його високі результати як енергетика динасового цеху відмічені з нагоди свята Дня енергетика. Представник публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" Кобишев А.І. (діючий на підставі довіреності від 10 січня 2013 року) у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечував, надав наступні пояснення. Так, 16 серпня 2013 року [PERSON] з початку зміни о 07:00 годині до кінця робочого часу 16:00 годині на роботу не вийшов, будь-яких заяв від позивача щодо необхідності йому бути у Мар'їнському районному суді вказаного дня в 11:00 годині чи надання відгулу чи одноденної відпустки ані до керівництва ані до секретаря ПАТ "Красногорівський вогнетривкий завод" не надходили. Крім того, Кобишев А.І. вказав, що відповідно до наданої [PERSON], на вимогу керівництва, судової повістки позивач 16 серпня 2013 року був присутнім в судовому засіданні в період часу з 11:00 години до 11:30 години, а не на протязі всього восьмигодинного робочого дня. Кобишев А.І. відмічає, що саме в зв'язку з тим, що [PERSON], в принципі завжди був сумлінним працівником до нього за таке суттєве порушення трудового порядку, як відсутність на робочому місці протягом всього робочого дня, застосовано дисциплінарне стягнення в вигляді догани, а не звільнено в порядку п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди представник відповідача вважає необґрунтованими. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в трудових відносинах. 30 серпня 2013 року публічним акціонерним товариством "Красногорівський вогнетривкий завод" видано наказ № 531 про оголошення [PERSON] догани та позбавлення його 50 % щомісячної премії за результатами роботи за серпень 2013 року. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання наказу публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" № 531 від 30 серпня 2013 року незаконним та його скасування суд вказує наступне. Положенням статті 139 КЗпП України покладено обов'язок на працівників працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни, при цьому обов'язок забезпечення трудової дисципліни за ст. ст. 140, 141 цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Так, матеріалами справи об'єктивно доведено, та не заперечується сторонами судового провадження, що 16 серпня 2013 року [PERSON] не вийшов на роботу та не приступив на виконання трудових обов'язків електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання динасового цеху. Начальником виробничої дільниці за даним фактом складено службову записку начальника про порушення [PERSON] трудової дисципліни. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з видів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно зі ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до наданих 19 серпня 2013 року [PERSON] письмових пояснень він був відсутній на роботі 16 серпня 2013 року в зв'язку з призначеним на цю дату на 11:00 годину судового засідання в Мар'їнському районному суді Донецької області. В судовому засіданні, зокрема з пояснень позивача, встановлено, що між сторонами не було узгоджено питання запізнення або невиходу на роботу [PERSON] 16 серпня 2013 року в зв'язку з судовим засіданням в Мар'їнському районі Донецької області. Посилання позивача, що ПАТ "КрВЗ" достовірно було відомо про виклик його до суду, в зв'язку з тим, що відповідачем в розглядуваній 16 серпня 2013 року справі було саме товариство, є безпідставними, такими що не скасовують обов'язок [PERSON] як найманого працівника повідомити роботодавця про обставини, потреби (особисті життєві, сімейні та ін.), які тим чи іншим чином вплинуть на організацію праці. Оцінку поважності посилань [PERSON] про причини невиходу на роботу 16 серпня 2013 року з 07:00 до 16:00 годин, в зв'язку з витрачанням часу на прибуття до зали суду в призначений в судові повістці час - на 11:00 годину та поверненням в м. Красногорівка з м. Мар'їнка Мар'їнського району за закінченням судового засідання о 11:30 годині в спосіб подолання відстані між містами пішки за браком коштів на оплату послуг пасажирських перевезень, керівництво публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" дійсно могло надати лише за умови повідомлення позивачем про можливість виникнення таких обставин. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з видів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Виходячи із змісту вказаної норми та системного аналізу трудового законодавства, трудове правопорушення як підстава дисциплінарної відповідальності являє собою винне, протиправне невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків, передбачених законодавством про працю, колективним та трудовим договорами, що призводить до порушення внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві. Оскільки [PERSON] самовільно не прийшов 16 серпня 2013 року на роботу та не приступив до виконання своїх обов'язків, чим допустив порушення трудової дисципліни, суд дійшов висновку про правомірність, у відповідності до вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України, видачі публічним акціонерним товариством "Красногорівський вогнетривкий завод" наказу № 531 від 30 серпня 2013 року. Посилання [PERSON] про порушення ПАТ "КрВЗ" положень ч. 2 ст. 149 КЗпП України є помилковими. Так, згідно ч. 2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до оспорюваного наказу № 531 від 30 серпня 2013 року [PERSON] за порушення трудової дисципліни в вигляді невиходу на роботу протягом всього робочого часу 16 серпня 2013 року оголошено догану та позбавлено премії за результатами праці за серпень 2013 року. Так, згідно ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. Із роз'яснень, викладених у Листі Міністерства праці та соціальної політики України "Щодо преміювання працівників, на яких накладено дисциплінарне стягнення " від 21 вересня 2009 року № 10712/0/14-09/13 вбачається, що одночасно із застосуванням дисциплінарного стягнення можуть застосовуватися передбачені законодавством заходи впливу, що не є дисциплінарним стягненням, зокрема і позбавлення премії, що передбачена системою оплати праці. Позбавлення премій, передбачених системою оплати праці, провадиться відповідно до положення про преміювання, що діє на підприємстві, в установі, організації, і може провадитися тільки за той розрахунковий період, у якому було допущено порушення трудової дисципліни, що оформлюється наказом керівника з обов'язковим зазначенням конкретних обставин, що стали причиною депреміювання. Таким чином, позбавлення [PERSON] права на отримання місячної премії за той період, в яком мало місце порушення трудової дисципліни, відповідає вимогам чинного законодавства. Вказане свідчить, що підстав для задоволення вимог [PERSON] про зобов'язання публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" виплатити премію за серпень 2013 року, - не має. В частині вимог [PERSON] про зобов'язання публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод" провести оплату робочого дня 16 серпня 2013 року в сумі 85,00 гривень суд вказує наступне. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу. Оскільки наказ ПАТ "КрВЗ" № 531 від 30 серпня 2013 року про оголошення догани [PERSON] за невихід на роботу 16 серпня 2013 року не визнаний незаконним, та в вказаний день позивач покладені на нього посадові обов'язки не виконував, підстав для нарахування йому заробітної плати не має. Суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, оскільки підстав, за якими така компенсація може бути присуджена, - не встановлено. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством, що регулює розгляд трудових спорів, зокрема главою 15 КЗпП України, главами 3, 82 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". В судовому засіданні не встановлено фактів порушення законних прав [PERSON] з боку публічного акціонерного товариства "Красногорівський вогнетривкий завод", зокрема при видачі 30 серпня 2013 року наказу за № 531 про накладання на позивача дисциплінарного стягнення. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. В силу п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" [PERSON] при зверненні до суду з вимогами, що випливають із трудових правовідносин має пільги зі сплати державного мита, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 97, 139, 142, 143, 147, 147-1, 150, 151 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed