Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона разом з сином [PERSON] постійно проживала в с. Шевченкове Апостолівського району. [INFO] її син загинув в результаті дорожньо - транспортної події на 188 км автомобільної дороги Кіровоград-Запоріжжя. З Апостоловського РО УВМС України в Дніпропетровській області позивач одержала повідомлення, що порушена кримінальна справа і ведеться досудове слідство за ознаками ст. 286 ч. 2 КК України. Автобус «МЕРСЕ0ЕЗ-ВЕМ2» д/н [NUMBER], яким управляв [PERSON], є джерелом підвищеної небезпеки, належить [PERSON] - згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Саме власник джерела підвищеної небезпеки, є відповідачем по справжньому позову - ст. 1187 ЦК України. В результаті скоєного злочину позивачці нанесена значна матеріальна і моральна шкода. За свої кошти вона купувала предмети, необхідні для похоронів сина. За вінки, труну і ін. сплачено 512 грн. За предмети одягу, хустки, рушники сплачено 177 грн. На поминальний обід після похоронів були куплені продукти харчування на суму 1035 грн. 35 коп. На всі ці витрати є накладна, квитанція, довідка. Наприкінці 2008 року позивач замовила приватному підприємцю [PERSON] надмогильний пам'ятник для сина. У оплату входить не тільки вартість граніту, але і доставка та встановлення на могилі. Загальна ціна 5300 грн. була повністю сплачена, про що підприємець надав розписку. В результаті одержаного потрясіння у позивачки з'явився сильний головний і серцевий біль і т.д. Спочатку вона лікувалася. удома, але оскільки поліпшення не наступило, вона була госпіталізована і пройшла стаціонарне лікування в Апостолівськой центральній районній лікарні з 14 січня по 24 січня 2008 року. Оскільки в даний час лікувальні організації не забезпечують пацієнтів лікарськими засобами, на придбання медичних засобів і препаратів позивач витрачала свої гроші згідно рецептів лікуючого лікаря. На вказані цілі її витрачено 1157 грн. 12 коп., що підтверджується чеками, накладними. За минулий час позивач вимушена була лікуватися неодноразово, оскільки одержані моральні страждання через загибель сина викликали у неї душевну біль руйнівної для здоров'я сили. Одержану моральну шкоду зміряти неможливо. Із-за злочинної халатності водія загинув її єдиний син. Позивач сподівалася, що він буде її опорою в старості. Тепер вона втратила весь сенс життя. Що б не було між ними хорошого і поганого, вони постійно підтримували один одного, прагнули полегшити мешкання в теперішній важкий час. У їх домі не стало радості. Щодня вона відчуває відсутність сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явтлася, надала суду заяву відповідно до якої просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2007 року близько 14 год. 35 хв. на авто дорозі Кіровоград-Запоріжжя в Апостолівському районі зі сторони м. Апостолове в напрямку с. Володимирівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував автобусом «Мерседес Бенц», державний номер [NUMBER], та допустив наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок даної ДТП пішоходу [PERSON] було завдано тілесні ушкодження, що спричинили його смерть. За даним фактом 30 грудня 2007 року слідчим Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області порушено кримінальну за ч.2 ст. 286 КК України. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 2-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, встановлено, що автобус «Мерседес- Бенц», реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON], З страхового полісу серії ОНВ № 0137297 обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті встановлено, що філією «Апостолово-Транс» застраховано [PERSON], який працює на транспортному засобі марки «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER]. Документи щодо правомірності використання вищевказаного транспортного засобу філією «Апостолове-Транс» та [PERSON] на час скоєння 30.12.2007 року дорожньо - транспортної пригоди в матеріалах кримінальної справи відсутні. При огляді в судовому засіданні матеріалів вищевказаної кримінальної справи також встановлено, що постановою слідчого Апостолівського РВ від 27.03.2008 року кримінальну справу було закрито в зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в діях водія [PERSON], 24.10.2008 року вказану постанову скасовано прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області, справу направлено для організації досудового слідства. З актового запису про смерть № 07 від 14.01.2011 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Постановою слідчого Апостолівського РВ від 16.08.2012 року кримінальну справу було закрито в зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в діях водія [PERSON], Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було заподіяно внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Таким чином, закон містить указівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується заподіяна нею і моральна шкода, в тому числі смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст. 1167 ЦК). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повинен нести відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду позивачу як власник джерела підвищеної небезпеки. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат в сумі 177 гр. на придбання одягу, рушників та хусточок, та частково витрат на спорудження надгробного пам'ятника в сумі 2 500 гр., оскільки відповідно по Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», яка є єдиним нормативно-правовим актом, регулюючим порядок відшкодування таких витрат, та за якою граничний розмір витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника та інше встановлений для Дніпропетровської області в розмірі 2 500 гр. Витрати позивача на придбання труни та вінків на суму 512 гр. не ґрунтуються на відповідних доказах, оскільки в наданій позивачем квитанції не зазначено, хто проводив оплату на вищевказану суму; витрати, пов'язані з придбанням продуктів харчування для поминального обіду на суму 1035 гр. 35 коп. не є необхідними витратами на поховання, тому в даній частині позов задоволенню не підлягає. Безпідставні також позовні вимоги позивача щодо відшкодування витрат на її лікування в зв'язку з необґрунтованістю і недоведеністю. Після загибелі сина позивач пережила душевні страждання, у зв'язку з чим їй завдано моральну шкоду, яка полягає у втраті рідної, близької людини. Нервові хвилювання, хвороба, безпідставне затягування відповідачем питання про відшкодування шкоди також завдали моральної шкоди позивачу. Суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості з урахуванням глибини моральних страждань, є 50 000 гр., яка підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню: на користь позивача - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 40 гр.; на користь держави - державне мито (судовий збір) в сумі 51 гр. Позивачем сплачено 400 гр. на правову допомогу при складанні позовної заяви. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.06 року № 590 граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, не може перевищувати суму, яка обчислюється виходячи з того, що особі, на користь якої ухвалено судове рішення, виплачуються витрати на правову допомогу в розмірі 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Враховуючи, що адвокат [PERSON]. яка надавала позивачу правову допомогу, доказів, що підтверджують понесення витрат адвокатом під час надання консультацій та складання позовної заяви, а також розрахунку часу, затраченого на виконання вказаних робіт, суду не надано, тому вимоги про стягнення витрат на зазначену допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: partial