Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-03 00:00:00

Позивач, ПАТ «Родовід Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 31774 дол. 97 центів США, пені та трьох відсотків річних у сумі 109480 грн. 11 коп.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 22.05.2007 р. ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є він, уклав із [PERSON] кредитний договір №15.2/АА-206.07.2., відповідно до п. 1.1, 1.5 якого відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35654 дол. США терміном дії до 22.05.2014 р. включно, під 12,5% річних. Того ж дня, 22.05.2007 р. в забезпечення виконання позичальником кредитних зобов'язань уклав з [PERSON] договір поруки, згідно з п.1.1. якого поручитель зобов»язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. Банк виконав взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, факт отримання позичальником кредитних коштів в сумі 35654 дол. США підтверджується заявою на видачу готівки № 283_460 від 22.05.2007 р. 22.10.2008 р. уклав з позичальником додаткову угоду до кредитного договору №15.2/АА-206.07.2. від 22.05.2007 р., згідно з умовами якої п. 1.5 цього договору був змінений, відсоткова ставка встановлена в розмірі 16 % річних. 18.06.2009 р. уклав з позичальником додаткову угоду до кредитного договору №15.2/АА-206.07.2. від 22.05.2007 р., згідно з умовами якої п. 1.5 цього договору був змінений, відсоткова ставка встановлена в розмірі 14 % річних. Позичальник зобов»язувався повністю погасити заборгованість за кредитом, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплачувати пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього договору, від суми простроченої заборгованості ( п. 3.9. договору), проте умови кредитного договору належним чином не виконує, не погашає кредит і не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Станом на 05.07.2013 р. заборгованість за кредитним договором складає суму 31774 дол. 97 центів США, у тому числі: заборгованість за кредитом - суму 22647 дол. 18 центів США, за відсотками - суму 9127 дол. 79 центів США; нараховані пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 98877 грн. 68 коп. та три проценти річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 10602 грн. 43 коп.. Ні боржник, ні поручитель вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту не виконали, заборгованість не погасили. Позивач просив позов задовольнити. У судове засідання представник позивача на підставі довіреності, Присяжнюк А.Ю., не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених у заяві підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання повторно не з»явилися, судові документи і повістки - повідомлення, надіслані за адресами їх місця проживання, зареєстрованими у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням термінів зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України вони вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд установив, що 22.05.2007 р. ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», уклав із [PERSON] кредитний договір №15.2/АА-206.07.2., відповідно до п. 1.1, 1.5 якого відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35654 дол. США на придбання автомобіля, терміном до 22.05.2014 р. включно, під 12,5% річних, з цільовим призначенням - на придбання автомобіля та сплату страхових платежів ( а. с. 6-11). Того ж дня, 22.05.2007 р. в забезпечення виконання позичальником кредитних зобов'язань позивач уклав з [PERSON] договір поруки, згідно з п.1.1. якого поручитель зобов»язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору ( а. с. 16). Позивач виконав взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, надав позичальнику кредитні кошти у сумі 35654 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 283_460 від 22.05.2007 р. ( а. с. 26). 22.10.2008 р. та 18.06.2009 р. позивач уклав з позичальником додаткові угоди до кредитного договору №15.2/АА-206.07.2. від 22.05.2007 р., згідно з умовами яких п. 1.5 цього договору змінювався, спочатку відсоткову ставку встановлено у розмірі 16 % річних, а потім у розмірі 14 % річних ( а. с. 12-15). 07.11.2008 р. та 18.06.2009 р. позивач уклав з поручителем додаткові угоди до договору поруки від 22.05.2007 р., згідно з умовами яких п. п. 1.2, 5.5. цього договору виклали у новій редакції, зокрема, щодо встановлення процентної ставки у розмірі 16 % річних, а потім у розмірі 14 % річних, і пені у подвійних розмірах відповідної процентної ставки ( а. с. 17, 18). Пунктами п. п. 3.1., 3.2., 3.3 кредитного договору передбачено, що відповідач зобов'язався щомісячно до «10» числа (включно) кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 425 дол. США, повернути одержаний кредит не пізніше 22.05.2014 р., сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до «10» числа включно кожного календарного місяця, наступного звітним, а також 22.05.2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, не погашає кредит і не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку станом на 05.07.2013 р. ( курс НБУ - 7,993) поточна заборгованість за кредитом складає суму 4629 дол. США, що еквівалентно сумі 36999 грн. 60 коп., прострочена заборгованість за кредитом - суму 18018 дол. 18 центів США, що еквівалентно сумі 144019 грн. 31 коп.; поточна заборгованість за процентами - суму 295 дол. 34 центи США, що еквівалентно сумі 2360 грн. 65 коп., прострочена заборгованість за процентами - суму 8832 дол. 45 центів США, що еквівалентно сумі 70597 грн. 77 коп., всього у сумі 31774 дол. 97 центів США, що еквівалентно сумі 253977 грн. 34 коп.; - за період часу з 11.07.2008 р. по 05.07.2013 р. відповідно до п. 3.9. договору нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 8919 дол. 13 центів США, що еквівалентно сумі 71290 грн. 63 коп., процентів - у сумі 3451 дол. 40 центів США, що еквівалентно сумі 27587 грн. 05 коп., всього у сумі 12370 дол. 53 центи США, що еквівалентно сумі 98877 грн. 68 коп.; - три проценти річних від простроченої суми кредиту - в сумі 956 дол. 08 центів США, що еквівалентно сумі 7641 грн. 92 коп. та від простроченої суми процентів - у сумі 370 дол. 39 центів США, що еквівалентно сумі 2960 грн. 52 коп., всього у сумі 1326 дол. 47 центів США, що еквівалентно сумі 10602 грн. 43 коп. ( а. с. 27-29). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, … а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не погоджується з позовними вимогами позивача в частині нарахування трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, які повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки договором не визначено іншого порядку нарахування процентів, як отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проте, стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Конституційний Суд України у п. 1 рішення від 11.07.2013 N 7-рп/2013 зазначив, що положення ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" щодо обмеження пені у грошових зобов'язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за прострочення виконання позичальниками - фізичними особами грошових зобов'язань не поширюється на у відносинах споживчого кредитування. Як установлено судом, п. 3.9. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов»язується сплачувати банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього договору, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. У позивача право на стягнення пені за прострочення сплати кредиту виникло з наступного дня після 10.07.2008 р., та за прострочення сплати процентів - після 12.01.2009 р., до суду він звернувся лише - 02.09.2013 р.. Тобто, за відсутності заяви відповідачів про застосування позовної давності, яка мала бути ними порушена до ухвалення рішення про стягнення боргу, у разі пропущення річного строку неустойка може бути обрахована за останній рік невиконання основного зобов'язання, в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням. Позивач надіслав відповідачам листи-вимоги від 07.08.2013 р. про дострокове виконання грошових зобов»язань за кредитним договором выд 22.05.2007 р., які залишені ними без задоволення ( а. с. 52-55). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відтак, солідарному стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за кредитом у сумі 22647 дол. 18 центів США, що еквівалентно сумі 181018 грн. 91 коп., за процентами у сумі 9127 дол. 79 центів США, що еквівалентно сумі 72958 грн. 43 коп., всього у сумі 31774 дол. 97 центів США, що еквівалентно сумі 253977 грн. 34 коп.; а також нараховані пеня за період часу з 01.09.2012 р. по 05.07.2013 р. за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3724 грн. 46 коп. і процентів у сумі 1761 грн. 12 коп., та три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом за весь період прострочення в сумі 7641 грн. 92 коп., всього сума 13127 грн. 50 коп. ( а. с. 27-29) . Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи у відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57 - 59, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд, дослідивши обставини справи, перевіривши і належно оцінивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню частково, у частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом і процентами у загальній сумі 31774 дол. 97 центів США, що еквівалентно сумі 253977 грн. 34 коп.; а також нарахованої пені за період часу з 01.09.2012 р. по 05.07.2013 р. за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3724 грн. 46 коп., процентів у сумі 1761 грн. 12 коп., та трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за кредитом за весь період прострочення в сумі 7641 грн. 92 коп., всього у сумі 13127 грн. 50 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 2552 грн. грн. 95 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у рівних частках з кожного, по 1276 грн. 48 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial