Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-30 00:00:00

У вересні 2013 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернулась позивач з позовною заявою до Територіального громади в особі Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради у якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, після померлої [INFO] року [PERSON]. У своєму позові позивач зазначила, що [INFO] року померла її матір [PERSON]. На момент смерті покійній матері позивачки, належало нерухоме йому а саме квартира [ADDRESS]. Після смерті матері в силу юридичної необізнаності позивач не знала, що до нотаріальної контори треба звертатись у строк до шести місяців з дня відкриття спадщини, інформації про строки звернення за прийняттям спадщини вона не мала, тому звернулась до нотаріальної контори вже після спливу шести місяців для прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Смерть матері стала для позивача великою душевною травмою, до того ж сімейні проблеми, які вона мала вирішувати сама, не залишили їй часу для звернень за отриманням консультації, щодо прийняття спадщини, що призвело до пропуску строку, але, вона увесь час після смерті матері доглядала за квартирою, підтримувала її у належному санітарно-технічному стані, сплачувала квартплату та необхідні комунальні платежі, тому просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивач до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи, третя особа також просила суд розглянути справу без його участі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] народилась [INFO] року у Дніпродзержинську, її батьками були [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 1966 року по 1986 рік, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. Як встановлено в судовому засіданні батьки позивача інших дітей не мали.. З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 1985 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська зроблено актовий запис № 613 та після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, згідно з розпорядженням № 0906 від 20.02.1994 року, мати позивачки, стала власником квартири [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів справи, право власності на ім'я матері було зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 130, за реєстровим номером 216697 Зі свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] року померла мати позивачки, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS] Судом встановлено, що єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері є позивач, [PERSON], інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. З матеріалів справи вбачається, що до Першої Дніпродзержинської Державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини лише 23 грудня 2011 року, однак постановою державного нотаріуса від 23 грудня 2011 року № 6319/01-16, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як зазначено в ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, яка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки позивач є необізнаною особою щодо порядку прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, смерть матері стала для позивача великою душевною травмою, до того ж сімейні проблеми, які вона мала вирішувати сама, не залишили їй часу для звернень за отриманням консультації, щодо прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідність до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved