Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 24.06.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2103», державний номер [NUMBER], по вул. Балківській з боку вул. Червонослобідської в напрямку вул. Розкидайлівської, на перехресті з вул. Маловського, у м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись попереду у попутному напрямку, зупинився на червоний сигнал світлофора. Від даного зіткнення автомобіль «Джилі», державний номер [NUMBER], відкинуло вперед і він вдарив автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту №07-036 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - розмір матеріальних збитків, завданих автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], складає 42869,05 грн. Автомобіль ««Джилі», державний номер [NUMBER], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «УАСК «АСКА», ПрАТ «УАСК «АСКА», позивачі просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 25757 грн., суму збитку, яка не відшкодовується страховою компанією (франшизу) у розмірі 800 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 500 грн. та понесені судові витрати. У зв'язку із тим, що позивачі разом знаходились в автомобілі в момент дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а [PERSON] перенесла психологічний стрес та в неї почалась гіпертонія, позивачі просять стягнути з [PERSON] компенсацію моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 25000 грн., а на користь [PERSON] - 10000 грн. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних доказів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки, суд, зі згоди позивачів, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2012 року водій [PERSON], керуючи власним, технічно справним автомобілем «ВАЗ-2103», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Балківська з боку вул. Червонослобідська в напрямку вул. Розкидайлівська, на перехресті з вул. Маловського, у м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись попереду у попутному напрямку, зупинився на червоний сигнал світлофору. Від даного зіткнення автомобіль «Джилі», державний номер [NUMBER], відкинуло вперед і він вдарив автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.07.2013 року ОМ ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення вимог п. 12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON], який керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно звіту №07-036 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] 16.08.2012 року, ринкова вартість автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], становить 42869,05 гривень та дорівнює вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу. Статтею 30 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. З листа ПрАТ «УАСК «АСКА» №2912-22/19 від 20.09.2012 року вбачається, що згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №7821484 від 06.11.2011 року, на користь [PERSON] підлягає сплаті страхове відшкодування в межах лімітів відповідальності згідно умов договору. Оскільки [PERSON] не погодився з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди - 29759,05 грн. Відповідно до листа №10268-22/1 від 26.09.2012 року ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомило [PERSON] про те, що вартість належного йому автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], після ДТП - була оцінена в 13100 грн., саме така сума не включена страховиком до виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] Тобто розмір належного [PERSON] страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, складає: 42869,05 грн. - 13100 грн. - 510 грн. = 29259,05 грн. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що листом від 20.09.2012 року №2912-22/19 ПрАТ «УАСК «АСКА» зазначено, що ринкова вартість автомобілю позивача на момент ДТП експертом встановлена у розмірі 42869 грн. 05 коп., в зв'язку з цим на підставі вимог п. 8.2. Методики проведення автотоварознавчої експертизи, експерт дав висновок про те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю рівна його ринковій вартості на момент ДТП, тому сума матеріального збитку становить - 42869 грн. 05 коп. На підставі вищевикладене, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] доведена, наявний причинний зв'язок між діями [PERSON] та заподіяною позивачу [PERSON] шкодою, яка підлягає відшкодуванню в розмірі, встановленому звітом №07-036 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16.08.2012 року, з вирахуванням суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті відповідно до ліміту відповідальності страховика, та становить: 42869,05 - 29259,05 грн. = 13610 грн. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків (шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно до ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При таких обставинах, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №7821484 від 06.11.2011 року, сума франшизи у розмірі 510 грн. підлягає стягненню на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] Відповідно абз. 3 п. 9 до Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року Постанова, Верховний Суд України постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В зв'язку з тим, що позивач просить стягнути різницю розміру матеріальної шкоди не сплаченої стразовою компанією, що завдана йому внаслідок ДТП з відповідача, суд стягуючи такий розмір шкоди, вважає за необхідне, з урахуванням Постанови ВСУ №6 від 27.03.1992 року, зобов'язати [PERSON] після отримання відшкодування майнової шкоди передати у власність [PERSON] пошкоджений автомобіль «Джилі», державний номер [NUMBER]. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2012 року водій автомобіля «Джилі», державний номер [NUMBER], [PERSON], отримав тілесні ушкодження. Інспектором дізнання відділу ОМ ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] був направлений до Бюро судово-медичної експертизи Одеської облдержадміністрації для обстеження. Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1999 від 27.06.2012 року, складеного експертом Бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що у [PERSON] було виявлено тілесне ушкодження: забиття тім'яної ділянки, вказане ушкодження утворилось від дій тупого (тупих) предмета (предметів), якими могли бути частини салону автомобілю, який рухався, під час зіткнення транспортних засобів, і могло відбутися 24.06.2012 року. Експерт зазначив, що дане ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень. Оскільки вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП було встановлено, та враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав легких тілесних ушкоджень, у нього був порушений нормальний спосіб його життя внаслідок отриманих ушкоджень та неможливість експлуатації автомобілю, він переніс стрес, звертався до спеціалістів різних інстанцій та до суду, суд вважає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial