Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в інтересах [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] та просить зобовязати їх виконати розпорядження міського голови м.Рівне №1381-р від 10.11.2009 року «Про майно малолітніх та неповнолітніх» в частині придбання житла на ім.я неповнолітньої [PERSON], [INFO], та забезпечення [PERSON], [INFO], правом користування житлом. В суді представник позивача [PERSON] позовні вимоги зменшила, підтримавши позов частині щодо [PERSON], оскільки на час розгляду справи в суді встановлено, що [PERSON], [INFO] забезпечена правом користування житлом. В суді відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали, крім того, просять в його задоволенні відмовити за пропуском строку позовної давності, про що подали письмові заперечення. В суді представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала, оскільки її довіритель права власності на відчужене майно не мав, а тому покладати на нього обовязок набути рівноцінне майно немає. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та представників відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов, який в суді підтримала представник ООП в частині вимог щодо [PERSON], підлягає до задоволення. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 177 ч.6 СК України при вчиненні одним із батьків правочинів щодо майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] - мати дітей на праві спільної сумісної власності разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] та іншими членами їх сімї володіли квартирою за адресою: [ADDRESS]. 03.11.2009 року відповідачі з метою отримання дозволу на продаж даної квартири звернулися до органу позивача із відповідними заявами. У своїх заявах вони зазначали, що взамін відчуженого майна їх малолітньої доньки [PERSON] частини квартири [ADDRESS], відповідачі зобовязуються подарувати на її ім.я рівноцінну частину будинку у с.Велика Омеляна Рівненського району по вул.Габрилівській, 24. Розпорядження міського голови №1381-р від 10.11.2009 року «Про майно малолітніх та неповнолітніх» позивачу [PERSON] було надано дозвіл на відчуження квартири [ADDRESS], частина якої належала малолітній [PERSON],[INFO], при умові одночасного оформлення договору дарування малолітній [PERSON] рівноцінної частини будинку №24 у с.Велика Омеляна Рівненського району по вул.Габрилівській. Із довідки КП РМБТІ №1629 від 19.06.2012 року встановлено, що квартира [ADDRESS], співвласниками якої були [PERSON], та [PERSON], 12.11.2009 року відчужена. Із довідки наданої КП РОБТІ №1402/1 від 18.07.2012 року зясовано, що за [PERSON] та [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване, тобто відповідачі не виконали рішення виконавчого органу міської ради щодо збереження майна дитини, придбання рівноцінної частини нерухомості, чим порушили житлові та майнові права своєї доньки. В суді встановлено і сторонами не заперечувалося, що на даний час неповнолітня [PERSON],[INFO], не має у власності рівноцінної частини нерухомості після відчуження 12.11.2009 року квартири в м.Рівне. Заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності суд вважає безпідставною, оскільки відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Отже, відповідачів слід зобовязати забезпечити свою неповнолітню доньку [PERSON] рівноцінною частиною житла. На підставі ст. 386 ЦК України, ст. 177 Сімейного кодексу України, Закону України „Про охорону дитинства" та

Outcome: approved