Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог, що з 09.08.1989 року по 07.06.2013 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі ними був побудований житловий будинок [ADDRESS], правовстановлюючі документи на який оформлені на ім'я відповідача. У вказаному будинку вони обидва зареєстровані та проживала всі ці роки. В травні 2013 року при зустрічі з відповідачем вони обговорили питання щодо розділу будинку, відповідач погоджувався сплатити їй грошову компенсацію вартості її частки в будинку, проте до теперішнього часу цього не виконав, а потім взагалі повідомив, що ділити нема чого, оскільки будинок належить лише йому. Просила визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок в рівних частках по ? частині за кожним. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача з зазначених у позовній заяві підстав, просила їх задовольнити. Судові витрати зі сплати звіту про експертну оцінку нерухомого майна просила віднести за рахунок позивача. Представник відповідача адвокат [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки спірний житловий будинок був побудований виключено за гроші батьків відповідача, позивач ніякої участі в його будівництві ні грошима, ні власною працею не приймала, тому і не має права на цей будинок. Суд, вислухавши в судовому засіданні представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи і давши оцінку добутим доказам в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом з копії рішення Новоазовського районного суду від 07.06.2013 року встановлено, що сторони з 09.08.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказаним рішення суду шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про право власності на споруду від 11.01.1999 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с. 48). Відповідно звіту про експертну оцінку нерухомого майна від 30.11.2013 року вартість зазначеного житлового будинку загальною площею 78,9 кв.м, житловою площею 43,3 кв.м з господарськими спорудами становить 202109 гривень (а.с. 64-84). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була подругою батьків відповідача, у зв'язку з чим їй відомо, що участі у будівництві спірного будинку ніхто окрім батьків відповідача не приймав. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України і ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд, проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], оскільки останній набув право власності на нього перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Суд вважає, що не є слушними заперечення представника відповідача, що позивач не має права на спірний житловий будинок, оскільки не приймала ніякої участі в його будівниці, оскільки це не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні. А одні лише свідчення свідка [PERSON] в тій частині, що будинок будувався виключно за гроші батьків відповідача, на думку суду, не є належним доказам на підтвердження цих обставин. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, і визнає за позивачем та відповідачем право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок в рівних частках по ? частині за кожним. На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що вартість спільного житлового будинку становить 202109 гривень, а суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1010, 55 гривень, а з позивача стягує 781, 14 гривень з урахуванням сплачених нею при подачі позову 229, 41 гривні т(а.с. 2).

Outcome: approved