Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.11.2013 р. звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 26.11.2011 року між ним та Приватним підприємством «Грандфінресурс» було укладено Договір №205701 від 26.11.2011 року, предметом якого є надання особі, що уклала Договір, послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми «Альянс Україна», яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час. Згідно умов Договору ПП «Грандфінресурс» виступає виконавцем певних послуг, зазначених у статті 1 цього Договору, а позивач є їх споживачем. При укладенні цього Договору підприємство «Грандфінресурс» ввело його, як споживача, в оману, здійснюючи свою діяльність з використанням нечесної підприємницької практики, що прямо заборонено статтею 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач побачив рекламу відповідача, згідно якої він видає грошові позики на вигідних умовах. З метою отримання позики, позивач звернувся до цієї організації, сплатив одноразовий комісійний внесок в розмірі 1950 грн. та 14 платежів на суму 6883,31 грн., що становить загальну суму 8833,31 грн. Звернувшись через декілька днів до представника Відповідача з метою з"ясування причин ненадання позики, позивач отримав пояснення про відсутність у відповідача грошей для надання позики або ж для оплати товару. Позивач вважає, що укладений договір № 205701, був укладений під впливом обману та застосуванням нечесної підприємницької практики , зокрема вважає, що він отримав нечітку неправдиву інформацію стосовно оспорюваної угоди. Він також зазначив, що при умові належного йому роз"яснення усіх умов та наслідків даного Договору, не погодився б на його укладення. Просив визнати Договір №205701 від 26.11.2011 року, укладений між ним та Приватним підприємством «Грандфінресурс», недійсним та зобов’язати приватне підприємства «Грандфінресурс» повернути 8833,31 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час та місце сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ПП «Грандфінресурс» в судове засідання не з"явився, надав заперечення проти позови, згідно якого позов не визнав, в яких пояснив, що позивач мав можливість ознайомитись з умовами договору та в триденний строк розірвати його, але своєю можливістю не скористалися. Ніякого тиску на позивача на аказувалось, вони добровільно прийняли обов’язки учасників. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 26 листопада 2011 року між [PERSON] та ПП «Грандфінресурс» було укладено Договір № 205701, з двома додатками -Додаток №1 та Додаток №2, предметом яких є надання особі, що уклала Договір, послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми «Альянс Україна», яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу. ПП «Грандфінресурс» зобов’язується організувати та проводити Захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь Учасника або надати Учаснику відповідну суму у позику (ст.1). Згідно ст. 4 Договорів зазначено, що «Договір не є поворотною фінансовою допомогою (позикою)». Згідно копії квитанції №ПН15692 від 26.11.2011 року позивач [PERSON] оплатив суму у розмірі 1950,00 грн., із якої вбачається, що на рахунок відповідача позивачем було сплачено одноразовий комісійний внесок до Договору №205701 в сумі 1950,00 грн. Згідно копій квитанцій №12665724 від 21.12.2011 р., №12870401 від 19.01.2012 р., №13114638 від 21.02.2012 р., №13345913 від 21.03.2012 р., №ПН1772 від 21.04.2012 р., №13833078 від 21.05.2012 р., №14102263 від 21.06.2012 р., позивач [PERSON] оплатив суми у розмірі по 833,33 грн., із яких вбачається, що на рахунок відповідача позивачем було сплачено щомісячних чистих внесків згідно Договору №205701 на загальну суму 5833,31 грн. Згідно копій квитанцій: №ПН1752 від 21.04.2012 р., № 14102275 від 21.06.2012 р., № 13833082 від 21.05.2012 р., № 12665738 від 21.12.2011 р., № 12870451 від 19.01.2012 р., № 13345898 від 21.03.2012 р., № 13114633 від 21.02.2012 р. позивач [PERSON] оплатив суми у розмірі 150,00 грн., із яких вбачається, що на рахунок відповідача позивачем було сплачено адміністративні витрати за Договором №205701 на загальну суму 1050,00 грн. Приписами ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Усі правочини, здійснені з використанням такої схеми, є недійсними. Підприємницька діяльність є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вбачається з зазначеного договору та додатків до нього програма "Альянс Україна" базується на створенні груп Учасників , метою яких є придбання бажаних товарів з ростроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених даними договорами. Умовами програми "Альянс Україна", передбачений порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду та порядок проведення заходу, згідно заяви, рішення про передачу позивачам товару залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення, процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар є конфіденційною і не може бути перевірена позивачами. Таким чином суд дійшов висновку про те, що діяльність Приватного підприємства «Грандфінресурс» вводить споживача в оману, оскільки програми «Альянс Україна» формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів Приватного підприємства «Грандфінресурс». Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивачі сплачують відповідачеві не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми. Згідно із п. 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, оспорюваний договір є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. Згідно ч.1, 3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Ці положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Оскільки за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, то з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню відповідно 8833,31 грн., сплачених за спірним договором та відповідає вимогам закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved