Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-26 00:00:00

У травні 2013 року позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, яку в подальшому змінив та просив ухвалити рішення яким зобов’язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином – [PERSON], [INFO], а також визначити його участь у вихованні дитини, надавши йому можливість побачень з сином з 19:00 п’ятниці до 18:00 неділі кожного першого та третього тижня місяця і два тижні літнього оздоровлення із самостійним визначенням місця спілкування та оздоровлення. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину – [PERSON], [INFO], та починаючи з серпня 2010 року шлюбні стосунки були припинені, а неповнолітній син залишився проживати із відповідачем. Позивач в свою чергу, як батько дитини має бажання та можливість приймати участь у вихованні дитини, а відповідач, на думку позивача умисно перешкоджає спілкуванню позивача та дитини. За викладених обставин, посилаючись на норми діючого законодавства та вказуючи на те, що за ситуації, яка склалася порушуються його права як батька дитини, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представники заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, зазначала, що обмежує спілкування позивача з дитиною, у зв’язку із аморальною та агресивною поведінкою батька, що негативно впливає на стан здоров’я [PERSON] Представник третьої особи – органу опіки та піклування в судовому засіданні вважала за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та встановити наступний порядок участі позивача у спілкуванні з сином, який був визначений рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №814 від 22.08.2013 р., шляхом його систематичних побачень з ним, без присутності матері дитини з 09:00 до 12:00 кожної першої та третьої неділі місяця, надання двох тижнів літнього оздоровлення за домовленістю з матір’ю дитини, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою, Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як зазначає позивач, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи з 08.08.2009 року. Рішенням Центрального районного суду від 02.08.2010 року цей шлюб було розірвано. За цей період у сторін народився син – [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП №111391, актовий запис №2901. На час розгляду справи судом сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з відповідачем та перебуває на її утриманні, що випливає з обставин справи та пояснень позивача. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.08.2013 року №814, визначено участь позивача у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], шляхом надання йому можливості побачень з дитиною з 09:00 до 12:00 кожної першої та третьої неділі місяця і два тижні літнього оздоровлення за домовленістю з матір’ю дитини, з правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою батьків. Висновком третьої особи від 06.11.2013 року №1874/0801-11 також було підтверджена доцільність участі позивача у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], шляхом надання йому можливості побачень з дитиною з 09:00 до 12:00 кожної першої та третьої неділі місяця і два тижні літнього оздоровлення за домовленістю з матір’ю дитини. Проте, вищевказане рішення Виконкому Миколаївської міської ради відповідач не виконує, продовжує чинити перешкоди для позивача, не дозволяє останньому бачитись із дитиною – [PERSON], [INFO]. Зазначене також підтверджується письмовими поясненнями відповідача від 13.10.2013 р. Ст. 141 СК України встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, та те, що проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ч. 2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері або батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, та таке рішення є обов’язком для виконання сторонами. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Та в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За викладеного, враховуючи ступінь доведеності позовних вимог, приймаючи до уваги інтереси дитини, а також висновок третьої особи №1874/0801-11 від 06.11.2013 р., суд доходить висновку про необхідність зобов’язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та його вихованні, а також визначити участь [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], шляхом його систематичних побачень з сином, без присутності матері дитини з 09:00 до 12:00 кожної першої та третьої неділі місяця, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою. Разом з тим, вирішуючи питання про необхідність надання позивачу можливості побачень з дитиною у літній період, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позову, оскільки такі вимоги заявлено передчасно. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що на даний момент соціально-психологічний зв'язок між батьком та дитиною повністю розірвано, а за такого, беручи до уваги невеликий вік дитини, а також необхідність проходження певного періоду поступової адаптації дитини до спілкування з батьком, тривалі періоди знаходження дитини без матері в літній період можуть зашкодити інтересам малолітньої дитини. Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості звернутися із такими позовними вимогами до суду в майбутньому після відновлення та налагодження стійкого психологічного зв’язку зі своєю дитиною. З огляду на вищезазначене, та на ймовірність спричинення дитині психологічної травми в результаті таких побачень без присутності матері, суд доходить до висновку відповідно до ст. 217 ЦПК України про необхідність встановлення наступного порядку виконання рішення: шляхом надання [PERSON] можливості побачень з сином [PERSON], [INFO], у зазначений час в присутності матері [PERSON] протягом перших 6 (шести) місяців з моменту винесення рішення, а в подальшому – без такого. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial