Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-09 00:00:00

В липні 2013 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог позивачка пояснила, що на підставі свідоцтва про право власності їй та її сестрі [PERSON] належить 6/25 частки від цілого будинку [ADDRESS]. Обєкт складається з часток жилого дому літ. А-1, а саме з жилої кімнати 3-4, 3-5, погребу «а 1-п» (під частиною забудови) сіней літ. а 9-1, а 10-1, частини нежилої прибудови 1-1, а саме кімнати 3-2 (коридор), 3-3 (санвузол), загальною площею 62,3 кв.м., жилою площею 34,3 кв.м., а також сараїв літ. 3-1 та літ. Ж-1. В правовстановлюючому документі зазначено, що той підтверджує право власності на квартиру [ADDRESS], але у реєстраційному запису на нерухомість вказано, що обєкт нерухомості це жилий будинок за №8 по вул.Красногвардійській в м.Маріуполі. 04.11.2012 року її сестра померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаного обєкту нерухомості. Позивачка є єдиним спадкоємцем по закону другої черги. Наприкінці листопаду 2012 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки данні про спадкове майно протиречні, а саме в реєстраційному написі БТІ м. Маріуполя та інформаційній довідці БТІ це 6/25 частини будинку літ.А-1 з частиною нежилої прибудови літ.а1-1, а в правовстановлюючому документі це квартира за адресою [ADDRESS]. Також відсутні відомості про розмір частки в спільній сумісній власності. Позивачка просила визнати що обєкт права власності розташований [ADDRESS] відноситься до типу «жилий будинок як обєкт права власності» та визначити розмір ідеальної частки спадкодавця [PERSON], що померла 04.11.2012 р. в 6/25 частки вказаного жилого будинку складає 1/2 частку рівну 6/50 від цілого, також 1/2 частка рівна 6/50 від цілого належить позивачці. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити її вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 10.06.1993 року РБЕУ комбінату ім.Ілліча власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], де кожній з них належить по 28,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 56,3 кв.м. Квартира розташована в одноповерховому житловому (багатоквартирному) будинку літ.А-1, в якому розташовані 4 ізольовані квартири з окремими особовими рахунками на певного наймача жилої площі. Згідно копії реєстраційного напису на документі про право особистої власності встановлено, що при її складанні зазначено, що домоволодіння №8 по вул.Червогвардійській в м.Маріуполі належить [PERSON] та [PERSON] Номер квартири у ньому не зазначений. Згідно копій свідоцтв про народження виданих Іллічівським районним РАЦС м. Жданова, 1951 та 1950 року [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Згідно копії свідоцтва про смерть виданого Іллічівським відділом РАЦС [PERSON] міського управління юстиції в Донецькій області 05.11.2012 р. [PERSON] померла. Згідно копії технічного паспорту на квартиру №3 в житловому будинку №8 по вул.Червоногвардійській у м.Маріуполі встановлено, що власниками зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON], частки останніх не визначені. На підставі рішення виконкому Іллічівської районної Ради народних депутатів від 16.11.1995 року за № 365 до загального складу об'єкта права власності включені сіни літ.9, 10 (за відомостями БТІ - сіни літ.а 9-1 і літ.а10-1, в результаті чого була збільшена загальна площа квартири на 6 кв.м.), а також сараї літ.З і літ.Ж (які по БТІ значаться як сараї літ. 3-1 і літ. Ж-1). Сараї будувалися їхніми батьками госпспособом (за рахунок особистих коштів і сил): у 1930р. - сарай літ.З-1, в 1967р. - сарай літ.Ж, в 1985р. - сіни літ. а 9-1, в 1991р. - сіни літ. а 10-1. У 1995 році ці побудови були включені до загального складу домоволодіння, що належить позивачці та її сестрі на праві власності. Згідно відповіді [PERSON] БТІ від 05.06.2013р. № 205 наведений статус (цільове призначення) обєкта квартира. Однак, ця вказівка не свідчить про тип обєкта права власності. А про тип обєкта права власності свідчать технічні характеристики, наявність чи відсутність господарських побудов у складі обєкта. Встановлено, що частина житлового будинку, де позивачка з сестрою має 6/25 частини, не охоплюється поняттям «квартира як об'єкт права власності» оскільки позивачка користується послугами організацій, що надають послуги з постачання газу, води, електроенергії за індивідуальним обладнанням, установку якого вона оплачувала зі своїх особистих коштів. АГВ для опалення квартири, водопровід, який живиться з встановленого у дворі будинку індивідуального колодязя (свердловини), встановлені за індивідуальним проектом і не залежать від роботи комунікацій в інших частинах будинку. Позивачка має індивідуальний прилад обліку електроенергії. В будинку не має споруд, будівель, нежитлових приміщень, призначених для забезпечення потреб усіх власників 4-х квартир. Таким чином частина спільного дому позивачки відповідає характеристикам обєкта права власності за типом «житловий будинок» в сенсі ст.380 ЦК України, але не відповідає характеристикам об'єкта права власності - квартира як об'єкт права власності в сенсі ст. 382 ЦК України. Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 27.04.2013 року № 902/02-31 встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщин, а саме квартира [ADDRESS], спадкову справу відкрито за номером 772/2012, однак у прийнятті спадщини [PERSON] відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності та в реєстраційному напису БТІ м.Маріуполя відсутній єдиний тип обєкту та відсутній розмір частки яка належала померлій в спірній квартирі. Згідно листа МКП «Маріупольске БТІ» квартира №3, розташована за адресою: м.Маріуполь, вул.Червоногвардійська, буд.8 належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №44 від 10.06.1993 року. Згідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності,вважається,що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved