Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

30 листопада 2010 року представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі довіреності звернулась до Балаклавського районного суду міста Севастополя із позовною заявою в порядку цивільного судочинства. Рішенням Балаклавського районного суду міста Севастополя від 19 жовтня 2011 року, яке залишено без змін колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Севастополя від 19 липня 2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено повністю. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2013 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Балаклавського районного суду міста Севастополя від 19 жовтня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду міста Севастополя від 19 липня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Балаклавського районного суду міста Севастополя Дибець О.М. від 11 липня 2013 року справу прийнято до провадження. Остаточно представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» просить суд: - Розірвати кредитний договір № 945/08-191В від 14 березня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і [PERSON]. - У рахунок заборгованості за кредитним договором № 945/08-191В від 14 березня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і [PERSON] у розмірі 891421 гривень 68 копійок, з яких основана сума боргу за кредитом складає 847521 гривень 19 копійок, по відсотках - 180773 гривень 33 копійки, пенею - 41418 гривень 37 копійок і штрафу у розмірі 61697 гривень 69 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 14 березня 2008 року між Акціонерним- комерційним банком соціального розвитку «укрсоцбанк» та майновим поручителем - іпотекодавцем [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер 8536300000:01:008:0016), що розташована у [ADDRESS] і належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 187686, виданого Севастопольським міським Головним управлінням земельних ресурсів від 3 липня 2007 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 13 червня 2007 року № 3339, реєстраційний номер 10958/5-М-01 від 20 червня 2007 року, - шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] 14 березня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким банк надав у кредит грошові кошти, натомість позичальник зобов'язалася повернути кредит зі сплатою процентів, а також пені за порушення цього зобов'язання, проте таких обов'язків у порядку встановленому договором не виконав, відтак, ураховуючи, що зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки, представник позивача просить суд звернути стягнення на її предмет. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. У відповідністю з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України представник відповідачки [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності - [PERSON] подав письмову заяву у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. З'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази за відсутності сторін та їх представників за наявними у справі матеріалами, суд дійшов висновку про таке. Між Публічним акціонерним товариством Банк «Укрсоцбанк» і [PERSON] 14 березня 2008 року укладений кредитний договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 945/08-191В, на підставі якого банк надав кредит у розмірі 118 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 10 березня 2018 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 13,5 відсотків річних, а також у випадку порушення умов договору - пеню. Строком остаточного розрахунку по кредитному договору визначено 10 березня 2018 року, зважаючи на таке відповідно до умов кредитного договору і з урахуванням не сплати боржником основного боргу і нарахованих відсотків, у позивача виникло право на дострокове звернення до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Отримавши кредит у відповідністю з положеннями згаданого Договору, [PERSON] свого обов'язку за договором належно не виконав, таким чином, як убачається з розрахунків заборгованості наданих представником позивача, заборгованість за кредитним договором станом на 4 жовтня 2010 року складає за кредитом 107 146 доларів США 89 центів, що за курсом Національного Банку України складає 856 425 гривень 10 копійок, заборгованість по відсотках становить 22854 доларів США 6 центів, що за курсом Національного Банку України складає 541 687 гривень 44 копійки і штрафу у розмірі 7800 доларів США 6 центів, що за курсом Національного Банку України складає 61697 гривень 69 копійок. У зв'язку з порушенням боржником свого зобов'язання з повернення кредиту і сплати процентів, нарахована пеня в розмірі 5236 доларів США 27 центів, що за курсом Національного Банку України складає 41418 гривень 37 копійок. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. Згідно заяви наданої представником позивача 18 вересня 2013 року позовні вимоги збільшені, таким чином загальна заборгованість за кредитом, станом на 13 вересня 2013 року, з урахуванням відсотків і пені складає 190 606 доларів США 10 центів, що за курсом Національного Банку України складає 1 523 514 гривень 59 копійок. Відповідно до наданих розрахунків загальна заборгованість складається з заборгованості за кредитом у розмірі 107 146 доларів США 89 центів, що за курсом Національного Банку України складає 856 425 гривень 10 копійок, заборгованість по відсотках становить 67770 доларів США 23 центи, що за курсом Національного Банку України складає 541 687 гривень 44 копійки і пені у загальному розмірі 15688 доларів США 98 центів, що за курсом Національного Банку України складає 125402 гривень 5 копійок. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу України). На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 14 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і [PERSON] у письмовій формі був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодержатель у випадку невиконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором вправі отримати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна: земельної ділянки площею 0,0800 га (кадастровий номер 8536300000:01:008:0016), що розташована у [ADDRESS] (дев'ятнадцять) і належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 187686, виданого Севастопольським міським Головним управлінням земельних ресурсів від 3 липня 2007 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 13 червня 2007 року № 3339, реєстраційний номер 10958/5-М-01 від 20 червня 2007 року. Відповідно до умов іпотечного договору іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; в інших випадках передбачених законодавством. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що містяться у іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між сторонами з урахуванням вимог чинного законодавства України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною 6 статті 3 цього Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 12 Закону визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Визначаючи конкретний спосіб задоволення вимог кредитора у межах заявленого позову, суд урахував роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведені в пункті 42 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Правильність наданого розрахунку суми заборгованості та його відповідність умовам укладеного кредитного договору судом перевірена. Разом з тим, у задоволенні вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід відмовити, оскільки він не є стороною укладеного між позивачем і майновим поручителем [PERSON] іпотечного договору. Крім того, зважаючи на те, що позивачем виконані взяті на себе зобов'язання, надані відповідачу [PERSON] кредитних кошти, а також ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не убачає підстав для розірвання кредитного договору, тобто така вимога є зайвою відносно порушеного права банку. Дійшовши такого висновку, суд відзначає, що підстави розірвання договору передбачені ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, проте жодну з цих підстав представник банку не обґрунтував і не навів на її підтвердження відповідних доказів. При цьому суд, виходячи з вимог змагальності і диспозитивності процесу (ст. ст. 10, 11 ЦПК України) позбавлений можливості визначати підстави позову за власною ініціативою та обґрунтовувати його. Таким чином, усебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного і

Outcome: approved