Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12.09.1992 року Пєрєдєльською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №13. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач просила шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сім'ї, сторони втратили відчуття поваги та любові один до одного. Спільне життя є неможливим, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, і наміру їх поновлювати не мають. В органах РАЦС відповідач від розірвання шлюбу відмовляється, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти надання терміну на примирення заперечувала. Пояснила, що свідоцтво про шлюб було заповнено російською мовою, та їх прізвища зазначені як: «[PERSON]» та «[PERSON]». Але, під час заміни паспортів зразка РСРС на паспорти України, її прізвище переклали як «[PERSON]», а її чоловіка як «[PERSON]», у зв'язки з чим і виникли розбіжності в написанні прізвищ. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. До суду надав заяву в якій просив розглянути дану цивільну справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Пєрєдєльською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, 12.09.1992 року, актовий запис №13 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], яке заповнено російською мовою, «[PERSON]» [INFO] та «[PERSON]» [INFO] уклали шлюб 12.09.1992 р. після реєстрації шлюбу їм присвоєні прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]». Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Подальше подружнє життя та збереження сім'ї є неможливим. Сторони тривалий час спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, і наміру їх поновлювати не мають. У сім'ї відсутнє порозуміння, сторони втратили відчуття поваги та любові один до одного. В судовому засіданні позивач категорично заперечувала проти надання їм терміну для примирення оскільки це буде суперечити моральним нормам суспільства, наполягала на розірванні шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Шлюб буде розірвано вперше. Спір про майно відсутній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved