Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-08 00:00:00

ПАТ «Дніпроважмаш» 23 вересня 2013 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у праві користування власністю шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначили, що 16 вересня 1999 року на підставі усної згоди позивача було надано у тимчасове користування [PERSON] місце в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим відповідач була зареєстрована за вказаною адресою. Згодом за зазначеною адресою були зареєстровані члени її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] Станом на 01 вересня 2013 року, відповідачі в ПАТ «Дніпроважмаш» не працюють, в гуртожитку за місцем реєстрації не проживають з лютого 2013 року, не виконують обов'язки щодо сплати комунальних послуг та послуг за користування житлом, чим приносять позивачу додаткові витрати та складнощі матеріального характеру, та чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні майном. Таким чином, позивач просив усунути перешкоди у праві користування власністю шляхом зняття з реєстрації відповідачів та визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача Чергінець Н.О. не з'явилася. Про день, час та місце проведення слухання справи сповіщена належним чином. Надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явилися. Про день, час та місце судового засідання сповіщені належним чином. Про причини неявки у судове засідання не повідомили, письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, будівля гуртожитку, розташованого по [ADDRESS], належить позивачу на праві власності, згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2002 року. Згідно Довідки ПАТ «Дніпроважмаш», відповідачі зареєстровані у гуртожитку по [ADDRESS] з 16 вересня 1999 року, однак з лютого 2013 року по теперішній час там не проживають. За змістом ст.128 Житлового Кодексу України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Так, згідно ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до Актів від 28 лютого 2013 року, 29 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 31 травня 2013 року, 27 червня 2013 року, 31 липня 2013 року, відповідачі в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проживають з лютого 2013 року по теперішній час. Також з довідки №59 від 20 вересня 2013 року вбачається, що відповідачі не здійснюють оплату комунальних послуг за користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим станом на 01 вересня 2013 року заборгованість склала 1420,65 грн. Згідно витягу зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» правонаступником всіх прав і обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш» є Публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш». Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідачі вже на протязі тривалого часу не проживають в гуртожитку, то суд вважає, що є всі підстави визнання її такими, що втратили право користуванням житлом, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 114.70 грн.

Outcome: approved