Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

20.09. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача у свою користь 24 600 грн. боргу та 246 грн. судового збору. Позивач, у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог, покликається на наступні обставини: 28.05. 2012 року відповідач [PERSON] позичив у позивача одну тисячу доларів США, зобов'язавшись повернути борг 29.05.2012 року. 07.12. 2012 року відповідач позичив у позивача ще дві тисячі доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 01.01.2013 року та одночасно повернути попередній борг, тобто три тисячі доларів США, що еквівалентно - 24600 гривень. У вказані терміни борг повернуто не було. На вимоги позивача повернути суму боргу відповідач не відмовляється від повернення, однак постійно у телефонних розмовах відкладає повернення боргу із дня на день. Оскільки строки повернення боргу пройшли, гроші боржник не повернув, гроші необхідні позивачу для власник потреб. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за результатом розгляду заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що 28.05. 2012 року [PERSON] дана розписка [PERSON] /а.с. 2/ із рукописним текстом наступного змісту: «Я, [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] позичив в [PERSON] одну тисячу дол. США та зобов'язуюся ці кошти повернути в повній сумі в строк до 29.05. 2012 року. Розписка написана власноручно». Зазначений рукописний текст розписки підписаний [PERSON], дата 28.05. 2012 року. Встановлено, що 07.12. 2012 року [PERSON] дана розписка [PERSON] /а.с. 2/ із рукописним текстом наступного змісту: «Я, [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] позичив в [PERSON] 2 000 дол. США та зобов'язуюся ці кошти повернути в строк до 01.01. 2013 року. Розписка написана власноручно». Зазначений рукописний текст розписки підписаний [PERSON], дата 07.12. 2012 року. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 28.05. 2012 року та 07.12. 2012 року [PERSON] від [PERSON] коштів у загальному розмірі 3 000,00 дол. США доведений повністю. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 3 000 дол. США були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 28.05. 2012 року та від 07. 12. 2012 року, сторонами де дотримано форми такого договору. Проте на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлені розписки відповідача зазначені вище. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов'язання. Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 28.05. 2012 року та за договором позики від 07.12. 2012 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналів боргових документів - розписок відповідача від 28.05. 2012 року та від 07. 12. 2012 року. Встановлено, що згідно Довідки НБУ станом на 28.05. 2012 року був встановлений наступний курс дол.. США щодо гривні - 100 дол. США дорівнюють 799, 25 грн. Встановлено, що згідно Довідки НБУ станом на 07.12. 2012 року був встановлений наступний курс дол.. США щодо гривні - 100 дол. США дорівнюють 799, 30 грн. Згідно математичного підрахунку, а саме: 1000 х 7, 9925 = 7992,5/ 2000 х 7,9930 =15986/ 7992, 5 + 15986 = 23975,5. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 3 000 дол. США є еквівалентною 23975, 5 грн. Тому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги заявлені позивачем підставні, тому підлягають задоволенню. У відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved