overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], оскільки він не може оформити спадщину через пропуск строку встановленого для її прийняття з поважної причини. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини так як встановлений законом строк він пропустив з поважної причини. Відповідач позов визнав і не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні 18 січня 2013 року померла [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина , яка складається із земельної ділянки площею 2,51 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №002339. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту за р.№226 від 04.11.2004 року. Інших спадкоємців якіб бажали прийняти спадщину немає. Коли позивач звернулася до нотконтори по питанню оформлення спадщини йому пояснили, що він пропустив строк для прийняття спадщини, що підтверджується поясненням позивача, копією свідоцтва про смерть, копією паспорта позивача,довідкою сільської ради. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем мав подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] в нотаріальну контору своєчасно не звернувся через те, що немав всіх необхідних документів для прийняття спадщини та незнання чинного законодавства, а про пропуск строку довідався в нотаріальній конторі, що підтверджується поясненнями позивача. При таких обставинах суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і йому необхідно визначити додатковий строк тим самим задовільнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 30.04.1993 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. На теперішній час між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин є те, що вони постійно сварилися з різних причин, за несхожістю характерів, що привело до повного розриву відносин. Примирення не можливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала у повному обсязі, суду пояснила, що з відповідачем [PERSON] шлюбні відносини припинені, останній зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, виносить речі з будинку для продажу, виручені гроші витрачає на власні потреби, збереження сім?ї не можливе. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був судом належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи і не повідомив суд про причини своєї неявки. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст.224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На даний момент шлюбні відносини фактично розірванні і сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

10.10.2013 року позивач звернувся із позовом, у якому просить розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], зареєстрований 10.01.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції в Луганській області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, подальше спільне життя й збереження родини неможливі. В судове засідання позивач не з'явилась, надал заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 п. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб, шлюб між [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], зареєстрований 10.01.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції в Луганській області, актовий запис № 5. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини – [PERSON]. Позивач зазначила, що в результаті поведінки відповідача вона втратила до нього інтерес та повагу, що призвело до неможливості проживання однією родино, подальше спільне життя й збереження родини неможливі. На підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін, також примирення між ними не може бути. Позовні вимоги щодо покладення на відповідача витрат, повязаних із розірванням шлюбу в органах РАЦС, задоволенню не підлягають, оскільки не належать до судових витрат. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У жовтні 2013 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить надати дозвіл на реєстрацію шлюбу між ним та повнолітньою [PERSON]. На обґрунтування своєї вимоги послався на те, що він являється неповнолітнім. Вирішив укласти шлюб з повнолітньою [PERSON] Проти даного шлюбу батьки останніх не заперечують. Однак, враховуючи те, що заявник неповнолітній, відділ РАЦС відмовив у реєстрації такого шлюбу. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що його наречена є вагітною. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] – мати заявника у судовому засіданні просить надати дозвіл на укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється нареченою заявника, бажає укласти шлюб з останнім. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] – батько [PERSON] в судовому засіданні просить надати дозвіл на укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] – мати [PERSON] просить надати дозвіл на укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Заслухавши заявника та заінтересованих осіб, з’ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. [PERSON] народився 21 липня 1996 року, що підтверджується копією паспорта серії КС 933517, виданого 05.01.2013 року Червоноградським МС ГУ ДМС України у Львівській області. [PERSON] народилась 16 травня 1994 року, що підтверджується копією паспорта серії СТ 191827, виданого 05.08.2010 року Червоноградським МВ ГУМВС України у Львівській області. На даний час заявнику виповнилося 17 років, тобто останній не досяг шлюбного віку. Відповідно до статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] вагітна від [PERSON] та останні мають намір зареєструвати шлюб до народження їхньої дитини. Беручи до уваги те, що заявник у зв’язку із недосягненням шлюбного віку не може скористатися своїм правом на укладення шлюбу, суд приходить до висновку, що надання такого права буде відповідати інтересам заявника та нареченої останнього, а тому дана заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2009 року. У них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Протягом останнього часу відповідач не надає, і судячи з його поведінки, не збирається вподальшому надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільного неповнолітнього сина. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги позивача визнає та просить розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, зокрема: - копію свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 27.02.2009 року; - копію свідоцтва про народження, відповідно до якого відповідач по справі є батьком [PERSON]; - довідку Мар'янівської сільської ради № 153 від 16.09.2013 року про те, що [PERSON], 2008 р.н., знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON]; суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягненню з відповідача підлягають і судові витрати, а саме: судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

ПАТ «ДТЕК Крименерго», звернулося до суду з заявою про приведення виконавчого листа №2-122/389/13, виданого 01.08.2013 року шляхом внесення ідентифікаційного номеру боржника [PERSON], мотивуючи тим, що постановою держвиконавця від 05.09.2013 року їм було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-122/389/13 у зв'язку з тим, що виконавчий лист не відповідає вимогам статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - у виконавчому листі відсутній ідентифікаційний номер боржника. Заявник у судове засідання не з'явився, але його неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення змін до виконавчого листа. Згідно з положеннями частини 3 статті 369 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень статті 369 ЦПК України виконавчий лист оформлюється відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено перелік вимог до виконавчого провадження. Судом встановлено, що виданий заявнику 01.08.2013 року, виконавчий лист не відповідає вимогам діючого законодавства. Як вбачається з відповіді Міндоходів, щодо надання реєстраційного номера платника податків [PERSON] не надається можливим, оскільки фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

У зв’язку з тим, що складання судового рішення вимагає значного часу, суд обмежується складанням і оголошенням його вступної та резолютивною частини з повідомленням дати, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись з повним тексом судового рішення. На підставі ст.ст.43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

В жовтні 2013 року орган опіки та піклування Дзержинської міської ради звернувся до суду із вищезазначеною заявою. В обґрунтування якої зазначив, що рішенням Дзержинського міського суду від 13.04.2006 року [PERSON] була визнана обмежено дієздатною і [PERSON] була призначена її піклувальником. Але 30 серпня 2013 року [PERSON] померла. На теперішній час догляд за [PERSON] здійснює [PERSON], чоловік померлої [PERSON] [PERSON] мешкає разом з ним за адресою: м.Дзержинськ, вул.Лісна, 6/5. Заявник ставить питання про встановлення піклування над [PERSON] и призначення піклувальником [PERSON]. Представник заявника надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на заявлених вимогах наполягав. [PERSON] надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти призначення його піклувальником [PERSON] не заперечував. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1ст.37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Згідно ч.4 ст. 63 Цивільного Кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов’язки опікуна чи піклувальника. В суді встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду від 13.04.2006 року [PERSON] була визнана обмежено дієздатною і [PERSON] була призначена її піклувальником. Але 30 серпня 2013 року [PERSON] померла. [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] Цей факт підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме: копією паспорта, свідоцтва про укладення шлюбу. На теперішній час він здійснює догляд за [PERSON] і мешкає разом з нею за адресою: м.Дзержинськ, вул.Лісна, 6/5, що підтверджується актом вуличного комітету від 09.09.2013 року. Згідно до ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява органу опіки та піклування Дзержинської міської ради підлягає задоволенню в повному обсязі. Для захисту інтересів [PERSON] суд вважає необхідним призначити [PERSON] її піклувальником.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

29.08.2013 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. На доведеність своїх вимог вказала, що [PERSON] її син, проживали спільно за адресою: м.Дзержинськ, вул.Лісна, 12/64. В 1996 році він виїхав за межі міста Дзержинська на заробітки і до теперішнього часу не повернувся, ніяких відомостей про місце його перебування немає, звернення до МВС України та Росії для пошуку [PERSON] не дали результатів. На теперішній час вона має намір вирішити питання про зменшення суми оплати за комунальні послуги в квартирі, де є зареєстрованим [PERSON] і на якого також нараховуються суми комунальних платежів, тому просить визнати його безвісно відсутнім. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO] і є сусідкою заявниці, підтвердила, що [PERSON] є сином заявниці, проживав з нею за адресою: м.Дзержинськ, вул.Лісна, 12/64 до 1996 року, а потім поїхав в невідомому напрямку на заробітки і до теперішнього часу не повернувся. Свідки [PERSON], проживаюча за адресою: [INFO], та свідок [PERSON], проживаюча за адресою: [INFO], дали суду аналогічні пояснення зі свідком [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є сином заявниці, проживав з нею за адресою: м.Дзержинськ, вул.Лісна, 12/64, вони зареєстровані у встановленому законом порядку за цією адресою, проживали разом, а в 1996 році він виїхав за межі міста Дзержинська на заробітки і до теперішнього часу не повернувся, ніяких відомостей про місце його перебування немає. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] за місцем проживання більше одного року і відповідно до вимог ст. 43 ЦК України може бути визнаний безвісно відсутнім. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], оскільки відповідач у вказаній належній позивачам квартирі не проживає з 2007 р. Позивачі надали в судове засідання заяви, в яких позов підтримали та просили розглянути справу у їх відсутність. З боку третьої особи представники не з"явились, що на думку суду не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі володіють на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. Виходячи з довідки Ф-3 № 627 від 03.07.2013 р., виданої ЖРЕО № 413, в спірній квартирі зареєстрований крім позивачів також [PERSON] як колишній чоловік [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає за вказаною адресою з квітня 2007р., що підтверджується відповідними актами, складеними комісією сусідів позивачів, засвідченими начальником ЖРЕО 413. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на викладене, виходячи з предмету позову, факт подачі якого автоматично виключає домовленість між сторонами по справі про збереження права користування квартирою за відповідачем в разі не проживання останнього в ній понад встановлений законодавством термін, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

Позивачка просить про стягнення з відповідачки шкоди,яка заподіяна з її вини залиттям квартири водою. Мотивуючи свої вимоги,[PERSON] вказує,що квартира відповідачки розташована поверхом вище квартири, у якій проживає вона за адресою: [ADDRESS]. 17 грудня 2012 року у квартирі,власником якої є [PERSON] відбувся розрив труби системи опалення,внаслідок чого гарячою водою були пошкоджені: меблі, підлога, стіни, стеля усіх трьох кімнат квартири,пошкоджені водою двері. Загальна сума нанесеної шкоди складає 40200 гривень. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи,але до суду не з'явилася,про причини неявки не повідомила. Тому суд має право ухвати заочне рішення по справі. Вислухав позивачку,вивчив матеріали справи,суд встановив,що сторони мешкають у будинку ЖБК «Берізка» та є власниками своїх квартир. Відповідно акту,складеного 17 грудня 2012 року комісією за участю голови ЖБК,встановлена течія гарячої води з квартири відповідачки до квартири позивачки та зафіксовано зіпсування стеля,стін,підлоги,меблі,а актом від того ж дня встановлена сума нанесеної шкоди в загальному розмірі 40200 грн.,яка ніким не оспорюється на день ухвалення рішення суду. Відповідачка [PERSON] не з'явилася для розгляду справи та не прибула до суду за місцем своєї реєстрації,незважаючи на виклики належним чином. Тому суд вважає розмір шкоди доведеним та таким,що підлягає стягненню. Позивачка просила суд про стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн. Суд вважає,що без сумніву моральні страждання позивачці нанесені,бо зіпсовані меблі та для поновлення треба значні будівельні роботи,що потребує значних психічних витрат. Тому позов у цій частині також може бути задоволений повністю. Підлягають відшкодуванню й судові витрати позивачки для звернення до суду.

Outcome: approved