Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу, відсотків, та 3% річних в обґрунтування якого вказав, що 08.11.2011р. він з [PERSON] уклав договір позики у відповідності до якого [PERSON] узяв у нього позику у розмірі 7000 доларів США та зобов'язався їх повернути не пізніше 30.12.2011р. При укладенні договору позики, відповідач йому повідомив, що ця сума необхідна для розвитку сімейного бізнесу, у зв'язку з чим вважає, що відповідати за зобов'язання відповідач [PERSON] повинен разом з дружиною - [PERSON] на підставі ч.4 ст.65 СК України. Крім цього, між ними було досягнуто згоди, що за користування грошовими коштами щомісяця нараховується на суму позики 10% до дня повернення суми боргу. По спливу строку, на який вони домовилися, ніяких коштів в якості повернення боргу він не отримав. Вважає, що відповідачі повинні повернути йому суму позики у розмірі 55930 грн. з розрахунку 7000 х 7,99 грн., де 7000 - сума боргу у доларах США, 7,99 грн. - вартість долару США по відношенню до гривні за курсом НБУ станом на 17.04.2013р. Також відповідачі повинні йому повернути 3% річних у розмірі 2178,97 грн. з розрахунку: 55930 грн. х 3% : 100%/365 х 474 (кількість днів прострочення з 30.12.2011р. до 17.04.2013р.). Крім цього, станом на 27.05.2013р. борг йому не повернули і тому підлягають нарахуванню проценти у розмірі 10% щомісяця, які за період з січня 2012р. по травень 2013р. (17 місяців), складають 95081 грн. з розрахунку: 55930 грн. х 10% х 17. Таким чином просить стягнути з відповідачів на його користь суму боргу у розмірі 55930 грн., 3% річних у розмірі 2178,97 грн., проценти за користування позикою у розмірі 95081 грн., всього 153189,97 грн. До судового засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, де вказав, що позов визнає частково. Він дійсно 08.12.2011р. у позивача з метою створення самостійного бізнесу позичав гроші у сумі 7000 доларів США і взяв на себе зобов'язання повернути ці гроші у термін до 30.12.2011р. Але, на жаль, бізнесу в нього не вийшло і він не тільки не зміг створити бізнес, але й прогорів, внаслідок чого не зміг в обумовлений строк повернути позивачеві гроші. Його дружина - [PERSON], з якою він знаходиться у юридичному шлюбі, у приватній власності має будівлю бази за адресою: [ADDRESS]. З літа 2011р. вони з дружиною мешкають окремо і практично не спілкуються. Але ж шлюб між ними досі не розірваний. Оскільки будівля бази набувалася ними під час шлюбу, то вона є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Тим не менш, до теперішнього часу майно вони не ділили, оскільки такого спору між ними не виникало. Вони дорослі люди і кожен з них живе так, як забажає. Таким чином, оскільки договір позики з позивачем він уклав у той час, коли з дружиною не вів спільне господарство, то такий договір не можна вважати таким, який укладений в інтересах сім'ї. Він визнає за собою суму боргу у повному обсязі. З думкою позивача про сплату ще процентів за користування позикою у розмірі 95081 грн. він не згоден, оскільки до нього повинна застосовуватися ст.625, а не ст..1049 ЦК України. Він, позичаючи гроші у позивача, зазначив під диктовку позивача наступне «… за пользование денежными средствами ежемесячно на сумму займа начисляется 10% до дня возврата суммы долга. Проценты за весь период займа будут выплаченны единовременно по факту возврата долга…». Такий текст, пишучи розписку, тлумачив таким чином, що він повинен сплатити позивачеві 10% річних, які будуть нараховуватися щомісячно. При цьому відсотки за весь період будуть ним сплачені одноразово після повернення суми позики. Позивач же, перекручуючи текст розписки, тлумачить її на власний розсуд, з власною вигодою, зловживаючи нормами права. Намір позивача стягнути з нього 10% щомісяця, (а це 120% річних) взагалі не відповідає розумності та справедливості, оскільки згідно політики НБУ, в жодному банку відсутні такі відсотки. Вимога позивача стягнути з нього такі гроші є скоріше невгамовною жадібністю до грошей, а не наміром отримати ті гроші, які він у нього позичав. Згідно показників фінансового ринку НБУ, станом на 27.05.2013р., розмір процентної ставки за кредитом в іноземній валюті складає 10,1% річних. Розмір процентної ставки визначається постановою НБУ від 18.08.2004р. № 389 «Про затвердження Положення про процентну політику НБУ» та відповідно до Закону України «Про Національний банк України». З огляду на вищенаведені обставини, вважає, що його дружина тут зовсім не в чому не винна і за свої дії повинен лише він сам. Що стосується вимог позивача стягнути з нього проценти за користування позикою у розмірі 95081 грн., то вважає, що ця вимога є незаконною і задоволенню не підлягає. У зв'язку з цим просить постановити рішення про стягнення з нього 58108,97 грн., в іншій частині відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншому процесі. Суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки справа розгляд справи вже неодноразово відкладався за клопотанням відповідача [PERSON] і чергове його відкладення за клопотанням представника відповідача суд вважає порушенням розумних строків розгляду справи та затягуванням процесу. До того ж, у справі є заперечення відповідача [PERSON] і клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Судом встановлено, що позивач передав відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 7000 доларів США, які відповідач [PERSON] отримав і зобов'язався повернути позивачеві не пізніше 30.12.2011р., за користування грошовими коштами щомісячно на суму позики нараховуються 10% до дня повернення суми боргу, відсотки за весь період позики будуть виплачені одноразово по факту повернення боргу, про що був укладений договір позики від 08.12.2011р., що підтверджується та розпискою (а.с.10). Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно за ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. З моменту передачі коштів договір позики є укладеним. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідачем [PERSON] не було виконано зобов'язання щодо повернення позики, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 55930 грн. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 3% річних з розрахунку: 55930 грн. х 3% : 100%/365 х 474 = 2178,97 грн., де 474 - кількість днів прострочення боргу за період з 31.12.2011р. по 17.04.2013р. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розписки від 08.12.2011р., відповідач за користування грошима повинен нараховувати щомісячно на суму 10% до дня повернення боргу. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню проценти, встановлені договором позики з розрахунку: 55930 грн. х 10% х 17 місяців = 95081 грн., де 17 - кількість місяців з січня 2012р. по травень 2013р. Приймаючи рішення про стягнення сум за договором позики, суд керується положенням ч.1 ст.1050 ЦК України та виходить з того, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання, а тому доводи відповідача [PERSON] про їх неможливе одночасне застосування, не ґрунтуються на законі. Разом з тим, відповідно до ч.1, абз.1 ч.3, ч.4 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За змістом ч.2 ст.73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 20.02.2013р., суд повинен з'ясувати, чи надавала у письмовій формі згоду на укладення договору позики [PERSON] В матеріалах справи, вказана письмова згода [PERSON] та належні докази витрачання коштів в інтересах сім'ї, відсутні. Тому суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволенню не підлягають. Крім того, до суду надійшло письмове клопотання відповідача [PERSON] про заміну позивача [PERSON] на [PERSON]. Суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ЦПК України не передбачена заміна позивача на вимогу відповідача. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягаю стягненню понесені ним судові витрати: 1531,90 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.3, 31). На підставі ст.ст.625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.65, 73 СК України,

Outcome: partial