Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказано, що вона, [PERSON], 03 листопада 1990 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. У чоловіка інших неповнолітніх дітей немає, утримань по виконавчим листам з нього не здійснюється. Сімейні стосунки з батьком дитини у неї не склалися з причини, що відповідач відмовляється утримувати дитину. Відповідач працює в ТОВ «ЛЕО» Сєвєродонецького РЕМ на посаді електрика. Просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД № 327897, виданого 03 листопада 1990 року Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, 03 листопада 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії ЕД № 063076, виданим 02 квітня 1997 року Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] народилася 25 березня 1997 року, про що зроблено відповідний запис № 10. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з довідкою № 157 від 22.02.2013 року, виданою Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області, за адресою: м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Червоних Партизан, 65, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved