Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти для оплати навчання доньки [PERSON] в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення нею 23 років. На підтвердження своїх вимог вказувала, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано в 1996 році, вона має доньку [PERSON], [INFO], яка навчається в Міжнародному науково - технічному університеті імені Юрія Бугая на платній основі. Оплата за навчання складає 650 грн. на місяць, а вона отримує невелику заробітну плату та не має можливості забезпечувати потреби доньки та оплачувати її навчання. Відповідач не надає матеріальної допомоги доньці в добровільному порядку, що й стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 593 від 03.09.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5). Відповідно до п. 1 договору № 2013/09/188, укладеного 10 вересня 2013 року між приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний науково - технічний університет імені академіка Юрія Бугая» та [PERSON], університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів [PERSON] надати їй освітні послуги за денною формою навчання, освітньо - кваліфікаційним рівнем - бакалавр, за напрямком підготовки «Здоров'я людини». П. 2 даного договору обумовлено, що строк навчання з 01 вересня 2013 року до 30 червня 2017 року. Загальна вартість навчання складає 30 500 грн.: за перший навчальний рік - 650 грн. щомісяця, за другий навчальний рік - 720 грн. щомісяця, за третій навчальний рік - 800 грн., за четвертий навчальний рік - 880 грн. Навчальний рік складає 10 місяців (п. 4.3. договору). Довідкою № 131 від 17.09.2013 року підтверджено, що [PERSON] є студенткою Полтавського інституту бізнесу Міжнародного науково - технічного університету денної форми навчання факультету соціально - технічних наук та управління, напрямок «Здоров'я людини», освітньо - кваліфікаційного рівня «Бакалавр». Термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2017 року. Студентка оплачує навчання за договором, стипендії не отримує (а.с. 6). Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивачка [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на вище вищевикладене, на [PERSON] розповсюджується дія ст. 199 СК України, оскільки їй більше 18 років, але менше 23, вона продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Належних доказів того, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, суду не надано. Враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини на період навчання покладений на обох батьків, рівень заробітної плати позивачки, вартість навчання, відсутність належних доказів того, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, так само, як і призначення їх у меншому розмірі, ніж просить позивачка, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved