overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

У позовній заяві позивач МТСБУ просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача [PERSON] 13497грн.89 коп. посилаючись на те, що 6 липня 2010 року з вини відповідача була скоєна дорожньо - транспортна пригода в наслідок якої був пошкоджений автомобіль, ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER], який під час зіткнення отримав механічні пошкодження. Позивач здійснив виплату завданої шкоди у вказаній сумі і у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно із ст.1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається із матеріалів справи 6 липня 2010 року з вини відповідача [PERSON] була скоєна дорожньо - транспортна пригода в наслідок якої був пошкоджений автомобіль, ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER], який під час зіткнення отримав механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушив п.п.13.1 ПДР України та постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 9 вересня 2010 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП. Позивач 27 листопада 2008 року здійснив виплату завданої шкоди у сумі 16997,89грн. Відповідач [PERSON] 10 грудня 2010 року у добровільному порядку сплатив на користь позивача 3700 грн. За вказаних обставин суд погоджується із обґрунтованістю вимог МТСБУ та приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума здійсненого страхового відшкодування у межах фактичних витрат з урахуванням витрат бюро в загальному розмірі13497грн.89 коп. Відповідно із ч.ч.1,2 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь МТСБУ понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 229,40 гривень; сплату вартості послуг страхового комісара 170 грн., оскільки вказані витрати підтверджуються платіжним дорученням, Також з відповідача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень, оскільки вказана сума відповідає вимогам ст. 1,2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI. Крім того, зазначені витрати передбачені і визначені позивачем та особою, що надавала правову допомогу, у контракті про надання правової допомоги від 4.10.2012 № 77 та у додатковій угоді до нього від 31.07.2013р.,а.с.20-26

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

В листопаді 2013 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що починаючи з 2008 року стосунки з Відповідачем погіршилися з причин непорозуміння, зникло взаєморозуміння, почалися часті сварки, що спричинило втрату поваги та кохання. Вказує, що з 2009 року між ними фактично припинилися шлюбні відносини, що призвело до припинення спільного проживання з Відповідачем. Крім цього зазначає, що подальше збереження шлюбу з Відповідачем буде суперечити її інтересам, оскільки у подальшому вона має намір створити нову сім'ю. В судове засідання Позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву та викладені в ній вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб з [PERSON] Також в заяві зазначила, що вона з Відповідачем разом не проживає та спільного господарства не веде з 2009 року. Крім цього, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву Позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 29 квітня 1987 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Єлизово Камчатської області, актовий запис № 154 (а.с. 11). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 2009 року, суд вважає, що подальше збереження шлюбу стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивачка зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 11 серпня 2012 року Скала-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних поглядів на життя, між ними існують формальні шлюбні стосунки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, позовні вимоги обґрунтувавши тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого є діти: повнолітня донька - [PERSON], [INFO] та неповнолітній син - [PERSON], [INFO], які проживають та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на ІІІ курсі Академії митної служби України на денній формі навчання, що підтверджується довідкою Академії митної служби України від 05.09.2013р. №948 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доход) щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення нею навчання та утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доход) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибув, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причина його відсутності суду невідома, у зв'язку з чим, зі згоди позивача, розгляд справи провадився за правилами заочного провадження. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач добровільно не надає систематичної матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей на користь позивачки аліменти. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу на кожну дитину щомісячно до закінчення донькою [PERSON] навчання та до досягнення сином [PERSON] повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, уточненим в ході розгляду справи, про визначення порядку користування житлом - квартирою [ADDRESS]: просить виділити у їй користування жилу кімнату, площею 18,3 кв.м у вказаній квартирі; з подальшим укладанням Типового договору про надання житлово-комунальних послуг із КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» на її ім*я; виділити у користування [PERSON] жилу кімнату, площею 16,2 кв.м та балкон, площею 0,9 кв.м; з подальшим укладанням Типового договору про надання житлово-комунальних послуг із КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» на його ім*я; Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор у вказаній квартирі - залишити у спільному користуванні сторін. Вимоги мотивували тим, що між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу користування кімнатами та сплати квартплати за комунальні послуги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про його розгляд, тому суд проводить заочний розгляд справи , проти чого не заперечує позивач. позов не визнав, яких-небудь конкретних мотивів невизнання позову не вказав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як свідчить свідоцтво. план квартири, довідка за Формою-3 (а.с.5-8) на квартиру вона є двокімнатною із вказаною позивачем житловою площею, належить сторонам порівну на праві власності. Суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування житлом враховує їх рівні частки у праві власності на нього. Суд приймає за достовірні пояснення позивача про те, що їй необхідно укласти окремий договір щодо надання житлово-комунальних послуг, а таке питання можливо вирішити лише із врахуванням конкретно виділеної частини (в користування) приватної квартири сторін для кожного із них. Суд визначає порядок користування житлом сторін відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України. Викладене не позбавляє права відповідача вимагати від позивача відповідної матеріальної компенсації, якщо вважатиме, що частка квартири, якою він має право користуватись, є меншою, ніж ? частина у праві його власності на квартиру. Вимоги щодо укладанння ттипового договору із КП суд відхиляє, оскільки вони не доведені належними доказами всупереч ст. 60 ЦПК України. Крім того, позивачка не надала доказів, що КП ухилятиметься від укладання договору у добровільному (досудовому) порядку. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого діда на частину житлового будинку з господарськими будівлями у с. Завадка Сколівського району Львівської області, яка належала спадкодавцеві на праві власності. Однак, оформити право на спадщину він не має можливості, оскільки у свідоцтві про право власності на вказаний будинок ім`я його діда помилково записано як [PERSON], замість правильного [PERSON]. За таких обставин він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві, просив їх задовольнити. Заінтересована особа - державний нотаріус Сколівського району Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні питання посилався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії заповіту, складеного 21.03.2011 року та посвідченого секретарем Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] своєму онукові [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області 20.12.2011 року [PERSON] помер [INFO] у с. Завадка Сколівського району Львівської області. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить половина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], в якому на даний час зареєстрований та фактично проживає заявник. Однак, у свідоцтві про право особистої власності на частину вказаного майна, видане виконавчим комітетом Сколівської районної ради народних депутатів Львівської області 30.11.1989 року, ім`я спадкодавця помилково зазначено [PERSON], замість правильного [PERSON], що є перешкодою в оформленні спадщини. Встановлення факту приналежності вказаного правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки є підставою для здійснення права на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

[PERSON] 08.11.2013 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.06.1997 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, з приводу чого між ними постійно виникали непорозуміння, конфлікти та сварки, що призвело до того, що протягом 12 років вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення між ними неможливе, їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить суд розірвати їх шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 23.06.1997 року, від якого мають неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач протягом 12 років спільного господарства не ведуть, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивачка у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, де зазначають, що 18.07.2006 року зборами групи співвласників майнових паїв ВОК «Присивашський» ССМ «Відродження» прийнято рішення передати їм у власність будівлю складу в якому розміщуються три склади, з правом оформлення, переоформлення та продажу, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до акту прийому-передачі № 4 від 21 липня 2006 року вони отримали у спільну часткову власність зазначений склад у якому [PERSON] належить 31/100 частина, [PERSON] належить 37/100 частини і [PERSON] належить 32/100 частини. Оскільки в будівлі складу розміщуються три окремі склади то рішенням № 20 від 28 березня 2013 року виконавчого комітету Першокостянтинівської сільської ради кожному приміщенню складу було присвоєні окремі поштові адреси, а саме: склад № 1 - [ADDRESS], склад № 2 - [ADDRESS], склад № 3 - [ADDRESS]. В теперішній час вони мають бажання оформити право власності на будівлю складу, але зробити цього не можуть через ліквідацію групи співвласників майнових паїв ВОК «Присивашський» ССМ «Відродження». Просять визнати за ними право власності на будівлі складів. У судовому засіданні представник позивачів за довіреністю [PERSON] позовні вимоги доповнила. Просить припинити між позивачами спільну часткову власність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 18.07.2006 року зборами групи співвласників майнових паїв ВОК «Присивашський» ССМ «Відродження» прийнято рішення передати позивачам, в рахунок майнових паїв, у власність будівлю складу, розташовану по [ADDRESS], в якій розміщуються три окремі склади, з правом оформлення, переоформлення та продажу. Відповідно до акту прийому-передачі № 4 від 21 липня 2006 року позивачі отримали у спільну часткову власність зазначений склад у якому [PERSON] належить 31/100 частина, [PERSON] належить 37/100 частини і [PERSON] належить 32/100 частини. Оскільки в будівлі складу розміщуються три окремі склади то рішенням № 20 від 28 березня 2013 року виконавчого комітету Першокостянтинівської сільської ради кожному приміщенню складу було присвоєні окремі поштові адреси, а саме: склад № 1 - [ADDRESS], склад № 2 - [ADDRESS], склад № 3 - [ADDRESS]. В теперішній час вони мають бажання оформити право власності на будівлю складу, але зробити цього не можуть через ліквідацію групи співвласників майнових паїв ВОК «Присивашський» ССМ «Відродження». Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

26.09.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення, про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що відповідач не беережодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Самотужки їй важко належним чином утримувати неповнолітнього сина. Добровільно допомагати дитині батько відмовляється, а тому вона була змушена звернутись в суд із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, днак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила такий задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони по справі є батьками: [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Цей розмір підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно не працює, інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.09.2013 року. З відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-28 00:00:00

26.09.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення, про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що відповідач не беережодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Самотужки їй важко належним чином утримувати неповнолітнього сина. Добровільно допомагати дитині батько відмовляється, а тому вона була змушена звернутись в суд із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, днак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони по справі є батьками: [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Цей розмір підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно не працює, інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.09.2013 року. З відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. в дохід держави.

Outcome: approved