Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-20 00:00:00

28.02.2011 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. 21.11.2013 року уточнивши позовні вимоги позивач просила стягувати з відповідача починаючи з лютого 2011 року в розмірі 5825 грн. При цьому позивач посилається на те, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син, [PERSON], [INFO]. Його батько, [PERSON] з 2007 року разом з ними не проживає. Згідно рішення Малиновського районного суду від 27.05.2010 року сплачує аліменти по 1200 грн./місяць. На момент розгляду справи та прийняття рішення про стягнення аліментів [PERSON] був безробітним. З грудня 2010 року [PERSON] поновив свою трудову діяльність як моряк загранплавання. Працює офіційно за трудовими контрактами на пасажирських судах на посаді старшого механіка. Оплату отримує грошима. Фінансовий стан платника стабілізувався та збільшився. Це дає можливість для поліпшення утримання дитини платника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі про що надав вмотивовані заперечення. Так відповідач зазначив, що він не поновлював трудової діяльності як моряк загранплавання та доказів на підтвердження вказаного факту взагалі існувати не може. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син, [PERSON], [INFO]. Його батько, [PERSON] з 2007 року разом з ними не проживає. Згідно рішення Малиновського районного суду від 27.05.2010 року сплачує аліменти по 1200 грн./місяць. Вказані обставини сторони визнавали в судовому засіданні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягають. В судовому засіданні не знайшли підтвердження та не були підтверджені належним чином у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України наступні доводи позивача: - з грудня 2010 року [PERSON] поновив свою трудову діяльність як моряк загранплавання.; - [PERSON] працює офіційно за трудовими контрактами на пасажирських судах на посаді старшого механіка.; - Оплату [PERSON] отримує грошима. Фінансовий стан платника стабілізувався та збільшився. Це дає можливість для поліпшення утримання дитини платника. Довідок, належних доказів або будь-яких відомостей про поновлення трудової діяльності з боку [PERSON] в якості моряка починаючи з грудня 2010 року і до розгляду справи до суду надано не було. Посилання на роботу відповідача в якості моряка в період з 2003 по 2008 року не підтверджують збільшення або стабілізування фінансового стану платника в період розгляду справ в суді. Визначений раніше розмір аліментів відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років згідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік». Належних доказів у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України щодо надання суду [PERSON] завідомо неправдивих відомостей, приховування факту знаходження за межами України у спірний період, навмисне знищення доказів - українського посвідчення особи моряка, перешкоджання всебічному і об'єктивному розгляду справи, невиконання відповідачем ухвал суду про витребування доказів, до суду надано не було. Суд відмовляє позивачу у застосуванні до спірних відносин аналогії закону, оскільки в даному випадку позивачем не доведено у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України що відповідач знищив основний доказ, а саме паспорт моряка. Судом в якості забезпечення доказів витребовувались відомості, які могли підтвердити поновлення трудової діяльності відповідача в якості моряка. Проте належних доказів до суду надано не було. Також суд вважає за необхідне зазначити, що довідка ФМПСУ про умови праці та заробітну плату українських моряків, які працюють на транспортних судах, погоджений Міжнародною федерацією транспортів про те, що середня заробітна плата відповідача складає 4871 доларів США на місяць, є неналежним доказом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що вказана довідка не є належним доказом розміру зарплати [PERSON], оскільки наявність та розмір заробітної плати відповідача повинно доводити та підтверджувати відповідними документами установи де був працевлаштований відповідач або документами фінансової установи яка проводила виплати заробітної плати відповідачу. Таким чином вищевказана довідка відношення до розміру мінімальної сталої зарплати не має. Таким чином виходячи з всього вищевказаного суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed