Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-21 00:00:00

Національний університет оборони України звернувся до суду з позовом доКулик Юрія Віталійовича, [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення із гуртожитку, а саме: кімнати [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та члени його сім'ї самоправно зайняли спірну кімнату в гуртожитку Національного університету оборони України та без достатніх на те правових підстав продовжують утримувати її не оплачуючи при цьому комунальні послуги. Раніше спірна кімната була самоправно зайнята батьком [PERSON] - [PERSON]. В подальшому, рішенням житлової комісії Центрального апарату Міністерства оборони України від 09.10.03 року №11 [PERSON] на склад сім'ї (в т.ч. і на дочку - [PERSON]) розподілено трикімнатну квартиру [ADDRESS], на яку згідно з рішенням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.11.03 року №1387 отримано ордер №01728. Після отримання трикімнатної квартири [ADDRESS], [PERSON] не звільнила гуртожиток, та її чоловік [PERSON] без дозволу вселився в спірну кімнату гуртожитку та продовжує проживати без достатніх на те правових підстав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу в його відсутність на підставі наявних матеріалів справи, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в судовому засіданні просили вимоги позивача залишити без задоволення. Дослідивши зібрані в справі докази, вислухавши думку представника позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 127 ЖК України та п. 2 розділу 1 примірного положення «Про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Судом встановлено, що гуртожиток знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п.1.2.,1.3. Положення про гуртожитки Національного університету оборони України, затвердженого Наказом начальника Національного університету оборони України від 27.02.2010 року №52, гуртожитки університету призначаються для тимчасового проживання військовослужбовців змінного складу університету та членів їх сімей на період навчання в університеті; забороняється заселення гуртожитків особами, що не мають відношення до Національного університету оборони України або не пов'язаних із забезпеченням навчально-виховного процесу, освітньої та наукової діяльності університету. Відповідно до п.п.3.1.-3.3.,6.1.вищезазначеного Положення про гуртожитки Національного університету оборони України, вселення в гуртожитки військовослужбовців (працівників) університету здійснюється завідувачем гуртожитку або особою, що його заміняє на підставі укладеного договору про надання житлової площі в гуртожитку. Вселення в жилі приміщення гуртожитку членів сім'ї не зазначених у договорі допускається з письмового дозволу заступника начальника університету з логістики-начальника логістики з укладенням додаткового договору. Жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розподілу, приватизації, бронюванню та здачі в оренду (передачі) іншим особам. Військовослужбовці (працівники) та члени їх сімей зобов'язані в двотижневий термін звільнити житлові приміщення в гуртожитку університету у випадках, зокрема, надання службового житла, отримання (придбання) житла для постійного проживання тощо (а.с.57-60). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі[PERSON], [PERSON], [PERSON], та членів їх сім'ї, проживають в кімнаті [ADDRESS]. Раніше спірна кімната була зайнята батьком [PERSON] - [PERSON]. Відповідно до листа Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 01.02.2006 року №303/25/6-74, повідомлено, що Рішенням житлової комісії Центрального апарату Міністерства оборони України від 09.10.03 №11 полковнику запасу [PERSON] на склад сім'ї чотири особи (він, дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], син - [PERSON]) розподілена трикімнатна квартира [ADDRESS], на яку згідно з рішенням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.11.03 р. №1387 він отримав ордер №01728 (а.с.71). Крім того, [PERSON] 17.11.2008 року НАО України було надіслано попередження №167/9/717/3302 про проведення роботи по виселенню з гуртожитків мешканців, які проживають у них безпідставно, та повідомлено про необхідність звільнення займаного приміщення: кімнату [ADDRESS], у випадку, якщо жиле приміщення не буде звільнено добровільно, [PERSON] буде виселено у судовому порядку (а.с.73). Після отримання трикімнатної квартири [ADDRESS],[PERSON] звільнив кімнату в гуртожитку, а [PERSON] не звільнила кімнату в гуртожитку, а продовжила проживати разом із сім'єювкімнаті [ADDRESS] гуртожиткубез достатніх на те правових підстав. Відповідно до Акту обстеження житлової кімнати, затвердженого 18.08.2010 року ТВО начальника відділу експлуатації та ремонту фондів, адміністрацією гуртожитку Національного університету оборони України обстежено житлову кімнату [ADDRESS], та встановлено, що у зазначеній кімнаті проживають [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.9). 14.09.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, запис №1206, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.09.1996 року (а.с.67). [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.19).Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.1992 року, [PERSON], народився [INFO] (а.с.67). Відповідачі з членами сім'ї проживають у житловій кімнаті [ADDRESS]. Згідно Довідки Національного університету оборони України, від 17.06.2010 року №182/4/611, вказано, що [PERSON] не навчався, не працював та військову службу в Національному університеті оборони України не проходив (а.с.10). Згідно Довідки Національного університету оборони України, від 15.02.2012 року №182/4/125, вказано, що [PERSON] не навчався, не працював та військову службу в Національному університеті оборони України не проходив (а.с.77). Згідно Довідки Національного університету оборони України, від 15.02.2012 року №182/4/124, вказано, що [PERSON] не навчалася, не працювала та військову службу в Національному університеті оборони України не проходила (а.с.78). Згідно Довідки Національного університету оборони України, від 15.02.2012 року №182/4/123, вказано, що [PERSON] не навчався, не працював та військову службу в Національному університеті оборони України не проходив (а.с.79). Крім того, відповідно до відомостей адресно-довідкового бюро Головного управління МВС України, [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими не значаться, а [PERSON] по Києву та області зареєстрованим не значиться (а.с.14). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 31.10.2012 року, комісія в складі головного спеціаліста-юрисконсульта ССД ШРДА, головного спеціаліста відділу соціально-правового захисту ССД ШРДА, обстежила житлово-побутові умови дитини [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS]; батько - [PERSON], мати - [PERSON], брат - [PERSON], брат - [PERSON] Мати - [PERSON] з 07.08.2012 року виписана (знята) з реєстраційного обліку квартири [ADDRESS], батько - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.89). Згідно з п. 14 Примірного положення «Про студентський гуртожиток вищого навчального закладу», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 року №1004, проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб, розміщення підрозділів вищого навчального закладу, а також інших організацій забороняється. Відповідно до п. 44 розділу VІІ Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, громадян, які самоправно зайняли жилу площу у гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідача [PERSON] в письмовому запереченні на те, що він разом з сім'єю проживають на підставі рішення колишнього начальника Національної академії оборони України ще з 2004 року, та оскільки у сімї низький рівень доходів, відповідачі не мають можливості знімати житло, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачами не надано належних доказів на підтвердження законних підстав проживання в кімнаті гуртожитку. Щодо посилання відповідача [PERSON] на пропущення строку позовної давності, то судом встановлено, що попередження про виселення та звільнення приміщення мешканцями спірної кімнати гуртожитку було надіслане 17.11.2008 року батьку відповідача [PERSON] - [PERSON], а отже позивач звернувся в межах строку позовної давності. Право особи на житло в Україні гарантується статтею 47 Конституції України. Це право реалізується особами відповідно до правового механізму, закріпленого чинним законодавством, зокрема ЦК України, ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Частинами першою, третьою статті 9 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Однією з форм реалізації права громадян на житло, зокрема робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання є надання їм для проживання гуртожитків (статті 127, 128 ЖК Української РСР). Правове регулювання користування громадянами гуртожитками здійснюється відповідно до положень Глави 4 Розділу ІІІ ЖК Української РСР, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. №208. Відповідно до ч.2 ст. 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 130 ЖК Української РСР). Такий же порядок надання жилої площі в гуртожитку встановлений і у пунктах 9, 10 Розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки. Отже, відповідно до вказаних норм житлового законодавства, єдиною підставою для вселення, зайняття житлової площі громадянином у гуртожитку, є спеціальний ордер, що видається власником гуртожитку (повноважним органом управління юридичної особи) на підставі прийнятого ним та профспілковим органом (у разі наявності такого на підприємстві, установі, організації) рішення про надання жилої площі в гуртожитку. У випадку відсутності такого ордеру в громадянина не виникає право на вселення до гуртожитку, а тому будь-які його дії з вселення та проживання в гуртожитку є такими, що не відповідають вимогам закону. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК Української РСР, пункту 44 Примірного положення про гуртожитки, без надання іншого жилого приміщення виселяються особи, які самоправно зайняли жиле приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 127 ЖК України, п. 2 Примірного положення про гуртожитки, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Як було зазначено вище підставою для вселення особи в жиле приміщення в гуртожитку є ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до пункту 11 Примірного положення про гуртожитки, жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом. Тобто, ордер на житлове приміщення в гуртожитку видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету виключно для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Як встановлено в судовому засіданнікімната[ADDRESS] не надавалась відповідачам в зв'язку з трудовими відносинами, ні як жиле приміщення на підставі ордеру, як передбачено ст. 58 ЖК України. У добровільному порядку відповідачі не звільняють займану площу та проживають у кімнаті без законних підстав. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку, оскільки відповідачі не перебувають із позивачем у трудових відносинах чи навчанні; у спірному гуртожитку не зареєстровані; користуються спірним житловим приміщенням без договору оренди; рішення про надання їм спірної кімнати в порядку ст. ст. 128, 129 ЖК України не приймалось; ордер на вселення у житлове приміщення не видавався, вважає, що відповідачі займають спірну кімнату в гуртожитку без законних підстав, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо виселення[PERSON], [PERSON], [PERSON], та членів їх сім'ї, з кімнати [ADDRESS], підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, відповідачі[PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 45,50 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212 215, 223, 224-226, 294 ЦПК України суд, -

Outcome: approved