Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

14 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON], померлої 24 липня 2013 року. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив , що 24 липня 2013 року померла його мати [PERSON]. За життя матір’ю було складено заповіт його ім’я, який посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області 25 жовтня 2002 року. Спадковим майном є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ,розміром 5.3195 га, яка розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. При невстановлених обставинах правоввстановлюючий документ на вищезазначену земельну ділянку було втрачено. Про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач дав оголошення в місцеву газету «Краєвид». Звернувшись до відповідних установ для отримання дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку він отримав відмову, також йому було відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини в нотаріальній конторі. На теперішній час позивач не взмозі вирішити питання в адміністративному порядку, тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] В судове засідання представник Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з’явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення позивача його представника , перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження ( серія ІV-УР № 480689, виданого Богодарівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 11 грудня 1961 року) вбачається, що 3 грудня 1961 року народився [PERSON] ,його батьками в свідоцтві про народження відповідно вказані: [PERSON] , [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть ( серія І-ВЛ № 410458 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ 26 липня 2013 року) [PERSON], померла 24 липня 2013 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія Р2 №741141 виданий 13 травня 2003 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №145, засвідчує факт того ,що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5.3195 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської. 25 жовтня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за яким остання заповідала у спадок все свої майно у тому числі земельну ділянку смоєму синові [PERSON]. Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від 21 вересня 2013 року за №№ 75-76 (1381-1382) засвідчує факт того, що вищевказаний державний акт було втрачено. З до довідки №С-239 Шевченківської райдержадміністрації Харківскьої області від 23 вересня 2013 року, вбачається ,що позивачу в видачі дублікату державного акту на землю, замість втарченого відмовлено та запропоновано звернутися для вирішення даного питання до суду. Листом відділу Держкомагенства у Шевченківському районі Харківської області за №1230 від 12 листопада 2013 року, у видачі дублікату державного акту, позивачу було відмовлено, в зв’язку зі змінами в законодавстві. Роздруківка державного акту на земельну ділянку на померлу [PERSON] в замін втраченого або його дублікату - неможлива. Для оформлення права власності на вищезазначену земельну ділянку, позивачу рекомендовано звернутися до суду. З довідки №363/01-16 Шевченківскьої державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлої 24 липня 2013 року [PERSON] на земельну ділянку, у разі відсутності правовстановлюючих документів на вищезазначене майно, не вбачається можливим, згідно п.п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду. Довідка №176, реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області від 27 вересня 2013 року засвідчує факт того ,що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку із за вітсутності правовстановлюючого документу. З довідки Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області вбачається , що згідно запису погосподарської книги №2 даної сільської ради, особистий рахунок 120, [PERSON], [INFO] була зареєстрованою та мешкала одна за адресою: с.Семенівка Шевченківського району Харківської області вул.Садова, 28. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею З ЦПК України передбаченго ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 квітня 2004 року. Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спаддкоємиців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Заповітом згідно до ст.1233 Цивільного кодексу України є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті . Згідно ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 4.20 Наказу Мін’юсту від 22 лютого 2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Оцінивши зібрані докази та давши їм належну правову оцінку враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved