Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ про звільнення з-під арешту автомобіля марки: ВАЗ, модель:11183, рік випуску:2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі:ХТА11183060062734, реєстраційний номер: ВН 7215 АХ, що належить на праві власності [PERSON], заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов’язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки: ВАЗ, модель:11183, рік випуску:2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі:ХТА11183060062734, реєстраційний номер: ВН 7215 АХ, та стягнути з [PERSON] судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до договору застави, укладеного в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором від 10.10.2006 р.,[PERSON] надав в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору застави рухомого майна №OD21АК08340013/А від 10.10.2006 року, автомобіль марки: ВАЗ, модель:11183, рік випуску:2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі:ХТА11183060062734, реєстраційний номер: ВН 7215 АХ, що на праві власності належить відповідачу. 13.12.2010 р. постановою державного виконавця першого відділу ДВС було накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ11183», реєстраційний номер: ВН 7215 АХ, що належить на праві власності [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Так як право застави виникло у ПАТ КБ «ПриватБанк» ще 10.10.2006 р., тобто раніше, ніж було накладено арешт постановами державних виконавців першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, то позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, що змусило ПАТ КБ «ПриватБанк» звернутись до суду за захистом своїх прав як застоводержателя.. Сторони у судове засідання не з’явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.40). Відповідачі у судове засідання не з’явилися. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином , з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Оскільки у справі достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Як видно з договору застави рухомого №OD21АК08340013/А від 10.10.2006 року, автомобіль марки: ВАЗ, модель:11183, рік випуску:2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі:ХТА11183060062734, реєстраційний номер: ВН 7215 АХ, є заставним майном по забезпеченню виконання зобов’язань за кредитним договором №OD21AK08340013 від 10.10.2006 р., укладеним міжПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] на суму 10491 доларів США. 31 травня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси було прийнято рішення по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, яким позов задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет застави, автомобіль ВАЗ, модель:11183, рік випуску:2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі:ХТА11183060062734, реєстраційний номер: ВН 7215 АХ(а.с.19-22). Згідно картки обліку у БД «Арешт», 13.12.2010 р. державним виконавцем першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини, накладено арешти на вищевказаний автомобіль, що належить [PERSON] на праві власності. Згідно з вимогами частин першої та другої ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернуто у разі якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, позивач довів те, що саме у нього виникло переважне право на звернення стягнення на заставне майно. На підставі викладеного, оцінивши усі представлені докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту, накладеного Першим Суворовським ВДВС є законними, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Вимога про зобов’язання заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов’язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля «ВАЗ 11183», реєстраційний номер [NUMBER], не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою та передчасною, так як раніше вчинені дії по виконанню виконавчих листів відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 114,7 грн..

Outcome: partial