Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-26 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що постійно мешкав в [ADDRESS] зі своєю матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON]. Ця квартира була отримана матір'ю позивача після того як вона вступила до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стандарт» ( далі - ОСББ «Стандарт»), після сплати повної вартості паю у 1981 році. 13.12.1969 року мати позивача уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Після укладання шлюбу [PERSON] постійно мешкав з ними у вказаній квартирі. Фактично мати та вітчим позивача стали власником вказаної квартири в рівних долях після повної виплати її вартості у 1981 році, так як її вартість була виплачена під час перебування у шлюбі. Після повної виплати паю мати та вітчим не оформили належним чином право власності на квартиру, і позивач з ними продовжував мешкати в цій квартирі згідно ордеру, виданого виконавчим комітетом Московського районного комітету Ради народних депутатів трудящих міста Харкова. У 2000 році [PERSON] померла. Після її смерті позивач продовжував мешкати в квартирі [ADDRESS] з вітчимом та своєю дружиною однією сім`єю, добросовісно сплачувати квартплату та комунальні послуги. [PERSON] весь час по день своєї смерті у 2007 році постійно мешкав з нами в вказаній квартирі, хоч і не був в ній зареєстрований. Позивач з дружиною весь час піклувалися про мого вітчима та взяли на себе турботу по його похованню. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були син [PERSON] та чоловік [PERSON] По своїй юридичній неграмотності останні знову належним чином не оформили право власності на квартиру. Але фактично прийняли спадщину та, як спадкоємці першої черги за законом, [PERSON] став власником ? квартири, а [PERSON] - власником ? квартири. Позивач зазначив, що він фактично прийняв спадщину після матері, як спадкоємець першої черги, та після вітчима, як спадкоємець четвертої черги, оскільки постійно проживав разом з матір'ю та вітчимом. Проте оформити спадщину він позбавлений можливості, оскільки мати за життя не отримала правовстановлюючий документ на вказану квартиру. Позивач фактично прийняв спадщину після її смерті, та смерті вітчима з яким проживав більше ніж п'ять років до його смерті однією сім'єю. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив встановити факт його спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю з 2000 року по день смерті [PERSON], та визнати за ним право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері та вітчима. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, та просили задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Харківської міської ради Горобинська Н.М. до судового засідання не з'явилася, надала до суду заперечення в яких заперечувала проти позовних вимог позивача та просила відмовити позивачу в задоволенні позову посилаючись на недоведеність позивачем факту спільного сумісного проживання з вітчимом [PERSON] однією сімєю, та надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи - Сьомої Харківської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стандарт» Свергуненко С.С. в судовому засіданні підтвердила факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Та пояснила суду, що [PERSON] постійно проживав в вказаній квартирі з матір`ю та вітчимом до їх смерті. Після смерті [PERSON] [PERSON] мешкав разом з [PERSON] по день своєї смерті. Вони вели сумісне господарство та разом сплачували комунальні послуги та квартплату. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника ОСББ «Стандарт», показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, в тому числі до 1 липня 1990 року, набуває право власності на нього. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. При цьому спадкоємці попередньої черги усувають від спадкування спадкоємців наступних черг. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Статтею 1264 ЦК України встановлено право на спадкування у четверту чергу спадкоємців за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім'ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років саме на день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила частини другою статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні встановлено та підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від [INFO] року, що [PERSON] померла [INFO] року ( а.с. 8). Судом встановлено, що 29.01.1968 року матері позивача - [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету райради №24 від 06.02.1968 року було надано ордер №332 Виконавчого комітету Московської районної ради депутатів від 29.01.1968 року на право заняття двокімнатної [ADDRESS] в м.Харкові (а.с. 5). Згідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів № 456 від 10.11.1982 року [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS] (а.с. 16). У відповідності до довідки № 56 ОСББ «Стандарт» [PERSON] була членом кооперативу ОСББ «Стандарт» та володіла квартирою [ADDRESS] в м.Харкові. Перший пайовий внесок сплачено 26.01.1966 року. Повністю пай виплачено в 1981 році (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 13.12.1969 року [PERSON] 13.12.1969 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка.(а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] від 09.11.2012 року [PERSON], його матір'ю вказано [PERSON] (а.с. 6). Згідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 26.01.2007 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 9). Відповідно до інформації наданої Сьомою харківської державною нотаріальною конторою № 4095/01-16 та № 4096/01-16 від 08.10.2013 року після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справа не заводилися, заяви про прийняття або відмові в прийнятті спадщини не подавалися (а.с. 72, 75). Згідно до довідки ОСББ «Стандарт» № 55 від 24.10.2013 року в квартирі [ADDRESS] проживала та була зареєстрована проживаючою: [PERSON] з 27.06.1969 року по [INFO] року, [PERSON] - з 27.06.1969 року по 06.06.1972 року та з 29.01.1988 року по теперішній час, а також [PERSON] - з 11.06.2003 року по теперішній час. [PERSON] мешкав у квартирі з моменту одруження з [PERSON] по день своєї смерті без реєстрації (а.с. 93). У відповідності до довідки ОСББ «Стандарт» б/н в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON], разом з ним проживав [PERSON] по день його смерті (а.с. 94). Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. № 262/01-16 від 13.02.2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на [ADDRESS] після померлої [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності квазаної квартири спадкодавцеві (а.с. 14). Також постановою державного нотаріуса Сьомої харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. № 3700/02-30 від 03.09.2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на [ADDRESS] після померлої [PERSON], у зв'язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємцем останнього (а.с. 38). У судовому засіданні у якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON]., які є сусідами померлих [PERSON] та [PERSON] Свідки пояснили, що знають вказану родину та позивача з 1967 року та пояснили, що [PERSON] з сином [PERSON] та її чоловіком [PERSON] постійно проживали у спірній квартирі з ще з кінця семи десятих років. Мати позивача [PERSON] та його вітчим [PERSON] проживали з позивачем у вказаній квартирі постійно до самої їх смерті. Також пояснили, що від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], який проживав окремо та помер у 2002 році. Свідки підтвердили факт постійного проживання позивача та його вітчима [PERSON] та [PERSON] однією родиною. Та зазначили, що постійно бачили [PERSON] у спірній квартирі, та що останній проживав там разом з позивачем та його родиною тривалий час, навіть після смерті дружини [PERSON], тобто після 2000 року, вели спільне господарство мали спілий побут. Вказані свідки підтвердили, що [PERSON] на протязі понад 5 років постійно мешкав в [ADDRESS]. Вони постійно його бачили на дворі та в самій квартирі, коли вони приходили в гості до [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивача та його родину більш ніж двадцять років. Вітчим позивача - [PERSON] був близьким другом його батька та приблизно два рази на рік приїздив до нього в гості до с. Мінківка Вадківського району, де проживають його батьки. В січні 2007 року [PERSON] приїхав в гості до його батька та приблизно на восьмий день його перебування у них вдома, [PERSON] несподівано помер. Свідок пояснив, що про смерть вітчима він повідомив [PERSON], який взяв на себе обов`язки по похованню вітчима. На прохання позивача він надав допомогу [PERSON] в оформленні документів на поховання і отримав в селищній раді свідоцтво про смерть [PERSON] Всі матеріальні витрати на поховання взяв на себе [PERSON] Також свідок пояснив, що після смерті [PERSON] [PERSON] постійно мешкав з [PERSON] в [ADDRESS] однією сім'єю і у них були добрі стосунки. У відповідності до Сімейного Кодексу України, майно придбане під час шлюбу є спільною власністю подружжя. Отже, виплативши в 1981 році вартість квартири, [PERSON] та [PERSON] фактично стали співвласниками квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст. 548 Цивільний кодекс Української РСР в редакції чинній на час смерті [PERSON] (далі ЦК УРСР )для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець , який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час прийняття спадщини , вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ? частини спірної квартири, яка належала померлій та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивач [PERSON] та її померлий чоловік [PERSON], які проживали у спірній квартирі разом з померлою, фактично прийняли спадщину після неї у рівних частках, як спадкоємці першої черги та стали співвласниками [ADDRESS]. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однією сім'єю з 2000 року по день смерті [PERSON], тобто до [INFO] року за адресою: [ADDRESS] та визнання за права власності позивача на квартиру [ADDRESS] в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved