Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-10 00:00:00

29 серпня 2013 року позивач звернулася з позовом до відповідача у якому зазначила, що 21 вересня 2007 року померла її мама [PERSON] Після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,14 га в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 091170, виданого 12.12.2003 року Березнегуватською районною державною адміністрацією. 28 серпня 2008 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори їй видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак реєстраційною службою Березнегуватського районного управління юстиції їй відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки нею не було виготовлено державний акт на земельну ділянку, у зв’язку з цим, позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В судове засідання з’явився представник позивача - адвокат [PERSON], діяча на підставі угоди про надання послуг адвокатом. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки, серії 1-ФП № 074235, виданого повторно 18.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, вона народилася 11.02.1961 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 11.12.1982 року позивач уклала шлюб з [PERSON] змінивши прізвище [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу І-ФП № 405231, виданого 11.12.1982 року ( а.с.10). 21 вересня 2007 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-ФП № 060057, про що в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області було зроблено відповідний актовий запис за № 92 ( а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 8,14 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №091170, виданого Березнегуватською райдержадміністрацією 12.12.2003 року, на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 22.10.2003 року №602, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 29 (а.с.12). 28 серпня 2008 року позивачу державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]О, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1022 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 8,14 розташована в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала на праві власності спадкоємиці. З листа реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції від 10.07.2013 року вбачається, що реєстраційною службою фактично не визнається право позивача на земельну ділянку у зв’язку з відсутністю у неї державного акту на земельну ділянку. Згідно з п. г ч.1 ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, окрім інших підставі, у зв’язку з прийняттям їх у спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна можуть заявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивач набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, при цьому не отримання позивачкою правовстановлюючого документа на земельну ділянку – державного акта, не позбавляє її права власності на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved