Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], а саме: - [PERSON] є власником ? часток будинку, набутих в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (померла [INFO]), яка в свою чергу успадкувала майно за законом після смерті [PERSON] (помер [INFO]), який в свою чергу набув будинок за договором дарування у [PERSON] (помер [INFO]); - [PERSON] є власником ? частки будинку, набутої в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (помер [INFO]), який в свою чергу набув будинок за договором дарування у [PERSON] (помер [INFO]). Водночас на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2009 року, реєстр. №1-332 [PERSON] після смерті [PERSON] набув у власність належну останньому земельну ділянку, площею 534 кв.м., розташовану на території Вознесенської міської ради та призначену для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Вказуючи на те, що під час видачі зазначеного свідоцтва нотаріусом неправильно розподілено спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки не проведено її розподіл між усіма спадкоємцями, що прийняли спадщину та у відповідності до прийнятих ними часток у праві власності на спадковий будинок, для обслуговування якого й надавалася ділянка, водночас нотаріусом неправильно зазначено особу спадкодавця, а тому позивачі просили визнати оспорюване свідоцтво недійсним. Також в зв'язку неможливістю оформлення спадщини у вигляді спірної ділянки через органи нотаріату просили в судовому порядку розподілити цю спадщину, а саме: - за [PERSON] визнати право власності на ? частки ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]; - за [PERSON] визнати право власності на ? частку ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в частині питання щодо задоволення позову покладається на думку суду. Представник третьої особи без самостійних вимог - Першої Вознесенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі позивачки [PERSON], представників відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачки [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], а саме: - [PERSON] є власником ? часток будинку, набутих в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (померла [INFO]), яка в свою чергу успадкувала майно за законом після смерті [PERSON] (помер [INFO]), який в свою чергу набув будинок за договором дарування у [PERSON] (помер [INFO]); - [PERSON] є власником ? частки будинку, набутої в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (помер [INFO]), який в свою чергу набув будинок за договором дарування у [PERSON] (помер [INFO]). Водночас на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2009 року, реєстр. №1-332 [PERSON] після смерті [PERSON] набув у власність належну останньому земельну ділянку, площею 534 кв.м., розташовану на території Вознесенської міської ради та призначену для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Однак під час видачі цього свідоцтва нотаріусом не було враховано ряд обставин. Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 03 вересня 1993 року, зареєстрованого за №1441 [PERSON] набув спірну ділянку на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 20 липня 1993 року. Ділянка була надана йому для обслуговування належного йому на праві власності будинку [ADDRESS] 06 січня 1995 року останній здійснив відчуження житлового будинку на користь [PERSON]. Тому відповідно до чинної на час укладення такого договору редакції ст. 30 ЗК України 1990 року спірна ділянка спочатку перейшла у власність набувача та нового власника будинку, а в подальшому відповідно до положень розділу VII ЦК України 1963 року та книги 6 чинного Цивільного кодексу України повинна була перейти в порядку спадкування до спадкоємців [PERSON] та в кінцевому результаті до позивачів у частках, відповідно до часток розподіленої спадщини (в тому числі спадкового будинку). За встановлених обставин, враховуючи положення ст. 1301 ЦК України та роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 27 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд прийшов до висновку, що оспорюване свідоцтво видане з порушенням закону, а тому підлягає визнанню недійсним. Також судом встановлено, що на час розгляду справи право власності щодо спірної ділянки залишається бути зареєстрованим за її первісним власником - [PERSON]. Фактично ж земельна ділянка у ? частках та у ? частці до прийняття спадщини позивачами через третіх осіб перейшла у власність відповідно [PERSON] та [PERSON], проте ні вони, ні попередні власники свої права щодо неї належним чином не оформили. Таке оформлення на час розгляду справи неможливе в зв'язку з їх смертю. Вказана обставина перешкоджає позивачам оформити цю спадщину через органи нотаріату. Проте судом достовірно встановлено, що спірна ділянка була набута [PERSON] та [PERSON] на законних підставах, а тому відповідно до ст. 1218 ЦК України (що узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України 1963 року) вважається такою, що ввійшла до складу спадкового майна після їх смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України (що узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України 1963 року) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Позивачі, як спадкоємці, відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1268-1270 чинного ЦК України належним чином прийняли спадщину, а саме [PERSON] - після смерті [PERSON], [PERSON] - після смерті [PERSON] Таким чином суд вбачає підстави для захисту спадкових прав позивачів шляхом визнання за ними права власності щодо спірної ділянки, а саме: - за [PERSON] на ? частки ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]; - за [PERSON] на ? частку ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved