Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказано, що вона, [PERSON], 04.09.2010 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Дитина проживає разом з нею. Відповідач інших дітей, непрацездатної дружини, батьків не має. З відповідачем вони проживають окремо, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, з позовною заявою ознайомлений і повністю згоден. Просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 04 вересня 2010 року Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 04 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що зроблено відповідний актовий запис № 24. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 50. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою б/н від 20.08.2013 року, виданою Головою вуличного комітету Китаєвим А.М., вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із сином - [PERSON], який знаходиться на її утримані. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved