Jurisdiction: civil
Date: 2013-09-04 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], так як відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи з"ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2007 року (а. с. 5). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач (а .с. 4). Відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками і ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], яка проживає разом з матір"ю і перебуває на її повному утриманні. Як визначено в ст. ст. 180, 181, 183, 191 СК України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Як визначено в ч. 4 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження в редакції від 04.11.10р. ( з наступними змінами) загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати пятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved