Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-22 00:00:00

Позивач у вересні 2013 року звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та визнати відповідача таким , що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В обґрунтування позову послалась на те, що вона відповідно до договору дарування від 13.09.1994 року, є власником квартири [ADDRESS]. 26 лютого 2011 року вона одружилась з [PERSON] - відповідачем по справі, який 21 червня 2011 року зареєструвався у вищевказаній квартирі та проживав разом з нею. Позивач вказує, що з березня 2013 року відповідачем не проживає однією сім'єю, він виїхав до своїх родичів в АР Крим в м. Сімферополь, де був зареєстрований раніше ; з собою забрав всі речі; на даний місце його проживання їй не відоме, зв`язку з ним вона зв"язків не підтримує, відповідач участі в утриманні житлового приміщення не приймає. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу як власнику даної квартири в повній мірі здійснювати свої права власності відносно належного їй майна, тому звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач не з`явилась, подавши через канцелярію суду заявою в якій позовні вимоги підтримала, та просила їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлявся судом належним чином про місце, день та час судового засідання, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, про що як вбачається з поданої позивачем заяви, вона не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS],що підтверджується договором дарування квартири від 13.09.1994 року , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори , зареєстрованим у реєстрі № 2с- 402. Згідно з довідкою форми №3 на даний час в квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], та з 21.06.2011 року відповідач [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2013 року шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до листа Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві від 04.09.2013 року вбачається, що відповідно до проведеної перевірки встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] зі слів сусідів не проживає близько року. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи зареєстрованим в належній позивачці на праві власності частині будинку, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняв. Суд враховує, що на час подання позову сплив встановлений законом понад один рік, а тому з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживаючи в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.ст.391, 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням .

Outcome: approved