Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-18 00:00:00

Позивачка 24.01.2013р. звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок №73 по вул. Незалежності в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області. В даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] з часу одруження з її сином [PERSON] тобто з 1990року. В кінці серпня 2008року відповідачка покинула сімю без поважних на те причин, і з того часу в будинку не проживає. Згідно рішення Тисменицького районного суду від 16.12.2009р. шлюб між її сином та відповідачкою розірвано. Також рішенням даного суду від 01.10.2012р. встановлено, що остання дійсно не проживає у зазначеному будинку з 2008р., не має права власності на частину будинку, тому їй, відповідачці, було відмовлено у вселенні. За таких обставин просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відповідачка дійсно з 2008року не проживає у її будинку за власним бажанням, з сином розлучилася. Останні роки відповідачка постійно приходить до будинку, ображає, погрожує та шантажує і її, і членів її сімї, влаштовує сварки та скандали. Вона важко хворіє, і всі ці обставини негативно впливають на її здоровя. Надалі терпіти такі знущання з боку відповідачки, ще й у власному будинку, вона уже не в силі. На даний час у [PERSON] є житло, оскільки має у власності будинок в с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона зареєстрована у [INFO] з 1991р. На даний час вона не має де жити, знімає квартиру у м.Івано-Франківську, що потребує значних витрат. У спірному будинку вона має намір проживати, але позивачка не дає ключі від будинку, тому вона не має доступу до житла. Крім того, позивачка і її сімя створюють їй перешкоди у користуванні даним житлом. Неодноразово чоловіком позивачки [PERSON] створювалась загроза її життю та здоровю, зокрема щодо неї вчинено останнім два злочини, передбачені ст.296 КК України, тричі вчинено дрібне хуліганство. З приводу недопущення протиправної поведінки щодо неї з боку позивачки та її чоловіка, працівниками міліції неодноразово виносилось офіційне застереження. Також факт чинення перешкод позивачкою та членами її сімї у користуванні будинком, встановлено державним виконавцем ВДВС Тисменицького РУЮ в акті від квітня 2011р. Вважає, що позивачка та члени її сімї створювали їй неналежні умови проживання, чинили перешкоди у доступі до житлового приміщення, з метою позбавити її права користування цим житлом. Тому заявлений позов щодо неї є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється одноосібним власником будинку, що знаходиться в с. Майдан по вул. Незалежності, 73 Тисменицького району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право власності №б/н від 16.07.2009р. (а.с.4). Відповідачка [PERSON]- колишня невістка позивачки зареєстрована у спірному будинку(а.с.16) , однак з вересня 2008року у будинку не проживає. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Вказана норма свідчить про те, що припинення права користування житлом з цієї підстави можливо лише при відсутності члена сім'ї понад один рік без поважних причин. Згідно ст..ст. 58-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень з огляду на їх належність та допустимість. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що у неї не має іншого житла, що змушує її орендувати квартиру у м.Івано-Франківську, не заслуговує до уваги, оскільки у її власності є житловий будинок в с.Павлівка по вул.Шевченка,139 Тисменицького району Івано-Франківської області. Дана обставина визнається самою відповідачкою, то відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, подальшого доказування така не потребує. Доводи відповідачки про непридатність будинку для проживання, суд оцінює критично, оскільки обовязок підтримувати житло у належному санітарно-технічному стані покладається на його власника. Крім того, рішенням суду від 11.12.2012року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON](брата відповідачки) про визнання особи таким, що втратив право на користування жилим приміщенням(а.с.82), у задоволенні позову відмовлено. Даним рішенням також встановлено, що аварійність будинку №139 по вул. Шевченка в с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] як власником майна, усунена. Що стосується доводів відповідачки про те, що позивачка та члени її сімї створюють їй перешкоди у користуванні спірним житлом, то такі на увагу не заслуговують, оскільки [PERSON] вимога про усунення перешкод у користуванні житлом(припинення дій, які порушують право відповідачки як користувача) не заявлялась. Усі неправомірні дії з боку членів сімї позивачки відносно [PERSON], на які посилається остання як на перешкоди у користуванні житлом, відбувались протягом 2008-2011р.р. та не можуть бути визнані як такі, що перешкоджали у користуванні жилим приміщенням, оскільки виникали(дії) на грунті взаємних особистих неприязних стосунків. Крім того, посилання [PERSON] на встановлення державним виконавцем відділу ДВС Тисменицького районного управління юстиції [PERSON] факту чинення перешкод позивачкою та членами її сімї у користуванні будинком по вул.Незалежності, 73, також не заслуговує до уваги, оскільки акт державного виконавця від 15.04.2011р., складений державним виконавцем Хоминець А.Р. в рамках примусового виконання рішення Тисменицького районного суду від 16.12.2009р. про зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей, сина [PERSON] та сина [PERSON](а.с.66), що не має жодного відношення до перешкод у користуванні житлом. Також посилання відповідачки на рішення Івано-Франківського міського суду від 31.07.2012р. як на підставу доведеності чинення перешкод з боку позивачки та членів її сімї у користуванні житлом спростовується тим, що дане рішення скасоване ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області(а.с.92-97). За таких обставин, відповідачкою не наведено жодних фактів її відсутності у спірному житлі за місцем реєстрації з поважних причин, тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку №73 по вул. Незалежності в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved