Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-24 00:00:00

Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрілець» (далі – ОСББ «Стрілець») звернулося до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за комунальні послуги в сумі 1 640,60 грн., мотивуючи тим, що відповідач належним чином оплату вказаних послуг не проводить, внаслідок чого станом на 01.09.2013 р. за відповідачем утворилася заборгованість на вищезазначену суму, від виплати якої відповідач в добровільному порядку ухиляється. Уточнивши розмір позовних вимог, позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості, що утворилась перед ним за період з 01.05.2011 р. по 30.11.2013 р. в сумі 2 186,57 грн. (а.с.89, 105). Представники відповідача у судовому засіданні обставини справи визнали частково, проти задоволення позовних вимог заперечували. Зазначили, що комунальні послуги позивачем надавались не у повному обсязі, зокрема, дератизації, дезинфікації підвалів, уборка підвалів, дахів,обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт дахів, під’їздів тощо (а.с.107-108). У підтвердження заперечень послались на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2012 р. про стягнення з ОСББ «Стрілець» на користь [PERSON] та [PERSON] грошової суми, витраченої при проведенні косметичного ремонту даху будинку № 32 по Пр. Леніна у м. Ізмаїл та акт-претензію, складений 20.03.2013 р. мешканцями вказаного будинку (а.с.110, 134-135). Заслухавши представника позивача та представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач - [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Отже послуга з обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення відноситься до комунальних послуг. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зазначених норм закону споживачі зобов'язані здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Отже відповідач має своєчасно вносити плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком позивача щодо суми заборгованості, оскільки саме за період з 01.05.2011 р. по 31.12.2011 р. позивач просить стягнути з відповідача 5 46, 72 грн., за 2012 рік – 820 грн. (а.с.5), а з 01.01.2013 по 30.11.2013 р. – 751,74 грн. (а.с.106), сума яких складає 2 118,54 грн., що підлягає стягненню з відповідача. З вказаним розрахунком у судовому засіданні погодився і представник позивача. При цьому, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, в розумінні норм ст.ст. 58,59 ЦПК України, у підтвердження заперечень відповідача – акт-претензію, складений мешканцями будинку № 32 по Пр. Леніна у м. Ізмаїл (а.с.110, 136-137). Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо; представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором; акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі; акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Проте, докази, які б свідчили, що представник (голова) виконавця послуг – позивач був викликаний для складення та підписання акта-претензії, зокрема, із зазначенням строків, видів та показників порушень суду надані не були. Заочне ж рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2012 р. ухвалено судом щодо правовідносин, що виникли між сторонами у жовтні 2010 р., тобто не стосується предмету доказування за даним позовом (а.с.134-135). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial