Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-21 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просила суд: "Визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], громадянина [PERSON]. Зобов'язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], громадянина [PERSON], що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила , що з 1965 року позивач разом з членами сім'ї: чоловіком [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в кооперативній квартирі [ADDRESS]. В 1999 році, за згодою всіх мешканців квартири, за адресою даної квартири був зареєстрований [PERSON], онук позивача. Однак, після розлучення батьків, відповідач [PERSON] разом з матір'ю виселився з цієї квартири, забравши з собою всі свої речі, однак знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не бажає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, тому всі обов'язки по утриманню житла вимушена нести позивач, як власник житла, разом з членами сім'ї. На підтвердження факту не проживання відповідача в квартирі, позивач посилається на Акт, який складений головою кооперативу "Печерський-5" [PERSON], бухгалтером [PERSON] та [PERSON], яким встановлено відсутність відповідача за місцем реєстрації з 27 березня 2013 року. Позивач вважає, що оскільки відповідач не є членом сім'ї власника квартири, тобто позивача, не проживає за місцем реєстрації з червня 2008 року без поважних причин, відповідач будь-яких заяв про неможливе проживання та про збереження реєстрації не подавав, що в сукупності дає підстави для звернення позивача до суду з вимогою визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зобов'язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], громадянина [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що з 1965 року [PERSON] разом з членами сім'ї: дружиною [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в кооперативній квартирі [ADDRESS]. Після одруження, його син [PERSON] разом з дружиною та сином [PERSON], відповідачем по справі, проживали в цій квартирі, за згодою всіх членів сім'ї, онук [PERSON] був зареєстрований за адресою даної квартири. В 2008 році, після розлучення з сином, невістка разом з дитиною [PERSON] залишила квартиру, забравши свої речі та особисті речі дитини, з того часу до квартири не навідується. Відповідач [PERSON] декілька разів приходив до них в гості, однак після досягнення повноліття, припинив спілкуватись зі своїми рідними, до квартири не навідується, наміру вселятись до квартири не має. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що відповідач [PERSON] його рідний син, за згодою всіх членів сім'ї, дитина була зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Однак, після розлучення, його дружина забрала сина [PERSON] та переїхала на постійне місце проживання до іншої квартири, їх місце проживання йому невідоме, також повідомив, що він як батько з дитиною не спілкується, на даний час дитина досягла повноліття, тому живе своїм життям, наміру вселятись до квартири не має. Уповноважений представник третьої особи - Відділу Дніпровського РВ ГУДМС України в місті Києві, в судове засідання не з'явився, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. (а.с. 21) На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] разом з членами сім'ї: [PERSON] ( чоловік) та [PERSON] (син) отримали право зайняти двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується ордером №А15197 на жиле приміщення, який видано на підставі рішення Виконкому Печерської районної ради від 29 березня 1965 року №172&13. 3гідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до відомостей, які викладено у довідці Житлово-будівельного кооперативу "Печерський-5" (форма №3) від 23 квітня 2013 року вих. №92, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( з 08 червня 1965 року), [PERSON] ( з 08 червня 1965 року), [PERSON] ( з 08 червня 1965 року), [PERSON] ( з 04 серпня 1988 року), [PERSON], 1992 року народження, (з 12 січня 1999 року). (а.с.5) Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. Уразі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Положення даної статі кореспондуються з положеннями частини другої статті 405 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними власником житла або законом. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підтвердження факту відсутності відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], позивачем надано Акт (без дати та реєстраційного номеру), який складений головою кооперативу "Печерський-5" [PERSON], бухгалтером [PERSON] та [PERSON], яким встановлено, що "Своїми підписами ми підтверджуємо той факт, що громадянин [PERSON] не проживав в зазначеній квартирі понад 6 місяців, а саме: з 27 березня 2013 року". (а.с.7) Однак, суд не бере до уваги, як доказ по справі, вищезазначений акт, оскільки акт підписаний членами комісії, до складу якої входили голова ЖБК "Печерський-5" [PERSON], бухгалтер [PERSON] та [PERSON], без обстеження квартири [ADDRESS], тому достовірність викладеної в ньому інформації відповідальним працівниками ЖБК "Печерський-5" не перевірялась, акт не містить реєстраційного номеру та дати його реєстрації в ЖБК "Печерський-5" , також зі змісту акту не вбачається, в який саме час було проведено перевірку факту проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], чи були присутні в цей час мешканці даної квартири, враховуючи відсутність в акті підпису власника квартира та сусідів, які підтвердили відсутність відповідача під час перевірки в квартирі. Суд критично відносить до показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які допитані в судовому засіданні, підтвердили, що на підставі усного звернення позивача [PERSON], вони, як члени комісії, встановили факт не проживання відповідача [PERSON] протягом останніх шести місяців, зважаючи на те, що тривалий час знайомі з членами сім'ї [PERSON], проживають з ними в одному будинку, однак покази цих свідків не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а за відсутності інших доказів по справі, які могли підтвердити факт не проживання відповідача в квартирі, не можуть бути взяті за основу як доказ по справі. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки факт відсутності відповідача [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується лише одним актом, який суд не приймає як доказ у справі, інших доказів, які мали підтвердити факт відсутності відповідач за місцем проживання понад шість місяців суду надано не було, клопотань про витребування таких доказів судом, позивачем не заявлялись. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормою статті 156 Житлового кодексу УРСР надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], на підставі ст.71 Житлового кодексу України та ч.2 ст.405 ЦК України, в той час як відносини між сторонами мають регулюватись житловим законодавством, оскільки в розрізі даного спору, позивачем не надано правовстановлюючих документів, які мали підтвердити реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за позивачем, як об'єкт приватної власності, тому відсутні підстави застосування до склавшихся відносин правових норм, які регулюють захист прав власника житла. Згідно положень частини першої ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісного відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України). Разом з тим, звертаючи до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачем окремо заявлено вимоги зобов'язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою місця реєстрації, разом з тим, вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України, кожна із сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони, що зумовлює покладення вимог зобов'язального характеру лише на сторін процесу, тобто позивача та відповідача у цивільному процесі, тому суд не має права покладати обов'язки виконання рішення суду на Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, який за своїм процесуальним статусом залучений до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, в порядку визначеному ст.35 Цивільного процесуального кодексу України, крім того, вирішення питання зняття фізичної особи з реєстраційного обліку відноситься до виключеної компетенції державного органу міграційної служби з дотримання вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зобов'язати зняти з реєстраційного обліку є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed