Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень, просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 11.07.1994 року, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б у порядку спадкування за законом після смерті матері. Також, позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті сина [PERSON], померлого 20.07.2001 року, визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті сина право забудовника щодо недобудованого житлового будинку готовністю 36,9 %, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє імя документів, що посвідчують право власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на наступне. Спірне домоволодіння за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б (колишній № 20) зареєстровано на праві власності на підставі свідоцтва про право власності за матірю позивача [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй майно онуку сину позивача [PERSON]. 11 липня 1994 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за вищевказаною адресою. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном. Спадщина після смерті матері була фактично прийнята позивачем, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини [PERSON] користувалася будинком, підтримувала його у належному стані, разом з дочками оброблювала земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, сплачувала належні платежі за землю. Спадкоємець першої черги спадкування після смерті [PERSON] дочка померлої [PERSON] спадщину після смерті матері не приймала, оскільки у володіння спадковим майном не вступала та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Також, позивач зазначала, що її син [PERSON] за дозволом Камянояружської сільської ради розпочав будівництво житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, для чого йому виділено земельну ділянку площею 0,008 га за рахунок вилучення частини земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням [PERSON] Будівництво тривало до 1991 року, після чого забудовник [PERSON] переїхав до м. Харкова разом з родиною. Станом на 20 жовтня 2011 року готовність житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга становить 36,9 %. 20 липня 2001 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, що складається з незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 36,9 %. Позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом фактично прийняла спадщину після смерті сина, протягом шести місяців після його смерті користувалася та до теперішнього часу користується недобудованим будинком, земельною ділянкою, на якій він розташований, оскільки земельна ділянка, виділена [PERSON] не відокремлена межовими знаками від земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням [PERSON] Позивач вважає, що вона набула право забудовника недобудованого житлового будинку, оскільки інші спадкоємці після смерті [PERSON] відповідачі за первісним позовом не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та фактично не вступали у володіння спадковим майном. Відповідачі за первісним позовом звернулися до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просять встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON], встановити факт прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON], що складається з житлового будинку № 20Б та недобудованого будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на недобудований житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, що набуте під час шлюбу, визнати за дружиною [PERSON] право власності на ? частину у спільній сумісній власності на недобудований житловий будинок. Також, відповідачі просять встановити факт неприйняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], сина [PERSON] та виключити її з числа спадкоємців, що прийняли спадщину, а також встановити факт неприйняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] та виключити з числа спадкоємців, що прийняли спадщину. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідачі зазначили, що вони, а також неповнолітній [PERSON], в інтересах якого діє його мати [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 20.07.2001 року. [PERSON] був єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], якій належав спірний будинок на підставі свідоцтва про право власності, інші спадкоємці, які мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. [PERSON] фактично прийняв спадщину житловий будинок № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем бабусею [PERSON] на момент її смерті, фактично вступив в користування спадщиною. При цьому [PERSON] ще за життя [PERSON] разом зі своєю сімєю розпочав будівництво будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, для цього йому було виділено земельну ділянку шляхом вилучення частки земельної ділянки зі зносом сараю, вбиральні та літнього душу у житловому будинку № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, що належить [PERSON] Даний будинок [PERSON] продовжував будувати і після смерті [PERSON] Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті бабусі, але не встиг оформити її нотаріально у звязку зі смертю. 20 липня 2001 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 20, а також недобудованого житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Відповідачі та неповнолітній син померлого [PERSON] фактично прийняли спадщину як спадкоємці першої черги спадкування за законом у рівних частках по ? частки житлового будинку № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга кожний. Крім того, відповідачами було успадковано ? частину недобудованого будинку, враховуючи, що ? частка цього будинку є часткою дружини померлого відповідача [PERSON], тобто кожен з відповідачів та неповнолітня дитина спадкодавця прийняли у спадщину по 1/8 частині незавершеного будівництвом будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Спадкоємці [PERSON] фактично прийняли спадщину після його смерті, оскільки були зареєстровані на час смерті разом із померлим, але не змогли оформити її нотаріально, оскільки відповідач [PERSON] після смерті чоловіка залишилася із трьома дітьми та перебувала у важкому душевному та фізичному стані, крім того, всі правовстановлюючі документи на будинок № 20 та незавершений будівництвом будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга знаходилися у [PERSON] Відповідачі вважають себе такими, що набули право власності на спірне майно, оскільки [PERSON] все життя постійно проживав разом з [PERSON], після її смерті фактично вступив в управління і володіння спадковим майном і є таким, що фактично прийняв у спадок будинок № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Також, відповідачі по справі на час смерті [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], після його смерті продовжують проживати та бути зареєстрованими у вказаній квартирі, отже є такими, що прийняли після його смерті спадщину. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги в останній редакції, просила їх задовольнити, не визнала зустрічні позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні. Позивач [PERSON] надала суду письмові пояснення, якими зазначила, що вона народилася та усе життя проживала у с. Камяна Яруга, протягом тривалого часу проживала у будинку своєї матері [PERSON] за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20, у теперішній час це будинок № 20Б. Після народження старших дітей [PERSON] та [PERSON] позивач проживала за цією ж адресою разом з дітьми. У 1982 року чоловік позивача придбав будинок по вулю Кірова в с. Камяна Яруга та після проведення ремонту позивач разом з дітьми переїхала проживати у придбаний будинок. У 1987 році після одруження [PERSON] останній з дружиною переїхали до будинку бабусі, під час проживання у 1989 році [PERSON] з дружиною розпочав будівництво будинку на земельній ділянці, яка знаходилася у користуванні [PERSON] Приблизно у кінці 1990 року початку 1991 року [PERSON] разом з родиною переїхав до Харкова та припинив будівництво будинку. Наприкінці 1991 року [PERSON] перенесла важку операцію, повязану з онкологічним захворюванням, після чого потребувала у важкому фізичному стані, не мала можливості себе обслуговувати. Позивач у звязку зі станом здоровя матері та необхідністю доглядати домашню худобу постійно знаходилась у будинку матері разом із дочкою [PERSON] До смерті [PERSON] лише позивач та її дочка здійснювали за нею необхідних догляд, підтримували домоволодіння в належному стані, оброблювали город тощо. 11 липня 1994 року [PERSON] померла, після її смерті позивач залишилася проживати у її будинку разом зі старшою донькою, оскільки необхідно було приглядати за домашньою худобою, обробляти город. Після спливу сорока днів після смерті [PERSON] позивач разом з дочкою розбирали речі матері, документи, восени зібрали врожай, підтримували домоволодіння у належному стані. Ані [PERSON], на користь якого було складено заповіт від імені [PERSON], ані члени його родини домоволодінням не цікавились, не надавали будь якої допомоги по його утриманню, не приїжджали до спірного володіння. [PERSON] з 1991 року перестав цікавитись домоволодінням бабусі, а також своїм розпочатим будівництвом, що було розцінене позивачем як відмова від спадщини, оскільки у нього були наявні всі правовстановлюючі документи. Згодом позивач знов оселилася разом з чоловіком, але з 1999 року, у звязку з народженням онуки від дочки [PERSON], яка проживала весь цей час в будинку [PERSON] знов переїхала у спірний будинок та проживала там приблизно до 2003 року. В 2001 році син позивача [PERSON] помер, організацію похорон та отриманням належних державних допомог у звязку зі смертю займалася позивач по справі. Після похорон сина відповідачі припинили спілкування з позивачем, не цікавилися недобудованим будинком, який знаходився у володінні позивача. У звязку з тим, що недобудований будинок знаходився на території домоволодіння, у ньому розташована колонка, позивач користувалася як цим недобудованим будинком так і земельною ділянкою, на якій він розташований. У ході судового розгляду [PERSON] також пояснила, що після смерті матері позивач за згодою сільської ради зареєструвала у спірному домоволодінні свою дочку онуку [PERSON] [PERSON], при цьому у [PERSON] не було претензій з цього приводу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнала первісні позовні вимоги та підтримала зустрічні позовні вимоги, при цьому пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1987 року, після реєстрації шлюбу вона з чоловіком проживала у будинку [PERSON] по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Для поліпшення житлових умов подружжя вирішили придбати у с. Камяна Яруга будинок, але за пропозицією [PERSON] розпочали будівництво нового будинку на території її домоволодіння приблизно у 1988 році. У 1991 році подружжя отримало кімнату у гуртожитку у м. Харкові по вул. Франчішека Крала, але не проживали там, у подальшому у 1993 році отримали квартиру по вул. Електровозній в м. Харкові, в яку вселилися всією родиною у 1994 році там же були зареєстровані. Після смерті [PERSON] у 1994 році подружжя продовжувало будувати будинок та проживали у спірному будинку, оброблювали город, восени 1994 року зібрали врожай. У квітні 1995 року родину [PERSON] вигнала [PERSON], після цього [PERSON] з матірю не спілкувався. Після смерті баби [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав що за наявності заповіту на його користь це не потрібно. Після смерті чоловіка [PERSON] ані від свого імені ані від імені своїх неповнолітніх дітей до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, через юридичну неграмотність та брак часу. Питання про оформлення спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] до 2008 році не порушувалося, оскільки не було гострої необхідності у житлі. Також, відповідач [PERSON] пояснила суду, що під час звернення її сина [PERSON] до суду із позовом про визнання права власності у 2010 році вона не заявляла вимог щодо визнання за собою право власності на спадкове майно. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] не мала правовстановлюючих документів на спірний будинок, чи були вони в наявності у чоловіка відповідачу невідомо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав первісні позовні вимоги та підтримав зустрічні, при цьому пояснив, що його батько [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON], про що в матеріалах справи міститься довідка депутата сільської ради. На момент смерті [PERSON] у спірному домоволодінні [PERSON] не проживала, мешкала у с. Камяна Яруга по вул. Кірова. Ще за життя [PERSON] батьки відповідача почали будувати будинок на території спірного домоволодіння, у чому їм допомагав [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав первісні позовні вимоги та підтримав зустрічні позовні вимоги, при цьому пояснив наступне. [PERSON] є батьком відповідача, останній проживав з народження у спірному будинку до виповнення трирічного віку, а саме до 1993 року разом з [PERSON] Відповідач памятає, що його батьки оброблювали город, користувалися земельною ділянкою та спірним будинком. На момент смерті [PERSON] [PERSON] ще проживав у спірному будинку, [PERSON] та її дочка [PERSON] на цей час там проживали [INFO]. Після 1993 року відповідач [PERSON] проживав у гуртожитку по вул. Франчішека Крала в м. Харкові та відвідував Харківській міський дитячий садок, у 1994 році родина відповідача з гуртожитку переїхала у квартиру по вул. Електровозній, 17 в м. Харкова. [PERSON] почав навчатися у Харківській школи № 21 у 1995 році, а потім разом з братом переїхав до дідуся та бабусі батьків матері, які проживають в [INFO], а батьки залишилися проживати [INFO]. Між батьками відповідача [PERSON] та [PERSON] склалися дружні відносини, остання дозволила батькам позивача будувати будинок на території свого домоволодіння. Також, відповідач [PERSON] зазначив, що на момент смерті [PERSON] він разом з братом та батьками проживав у спірному будинку, у час смерті [PERSON] йому було 5 років. Відповідачу особисто, а також зі слів батьків відомо, що після смерті прабаби [PERSON] його батьки оброблювали город, доглядали господарство, мали ключі від будинку, в якому на той час ніхто не проживав, але [PERSON] вигнала їх сімю з цього будинку. [PERSON] відомо, що його старший брат звертався до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадщину, що залишилася після смерті батька. Відповідач [PERSON] на час звернення брата до суду відмовився від спадщини після смерті батька на користь брата, писав розписку про те, щоб усіма спадковими справами від його імені займався брат, але довіреності на його імя не видавав, оскільки під час звернення брата до суду відповідач [PERSON] був неповнолітнім. Відповідачу було відомо зі слів батьків, що після смерті [PERSON] батько відповідача [PERSON] не оформлював свої спадкові права, причини неоформлення спадщини відповідачу невідомі. За життя батька відповідач памятає, що на територію спірного домоволодіння та недобудованого будинку їх не пускала дочка [PERSON] [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала письмові пояснення за позовом, якими просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення первісного позову не заперечує, а також пояснила, що позивач [PERSON] є рідною сестрою відповідача, а [PERSON] матірю. Житловий будинок в сел. Камяна Яруга по вул. Ювілейна, 20 належав матері, у подальшому будинок було перенумеровано, присвоєно номер 20-Б. Відповідач [PERSON] з матірю проживала з народження, у 1972 року я вийшла заміж та переїхала до Харкова, але завжди підтримувала добрі стосунки з матірю та сестрою. [PERSON] відомо зі слів як матері та сестри, що за життя мати склала заповіт на свого онука [PERSON], який є сином [PERSON] та племінником відповідача. У 1992 році матері зробили операцію у звязку з онкологічним захворюванням, після операції мати потребувала постійного догляду, який [PERSON], а [PERSON] приїздила до матері у вихідні. Крім [PERSON] та [PERSON] її дочок ніхто не піклувався про матір, не надав їй допомогу. На той час у матері була домашня худоба, город і [PERSON] разом з чоловіком займалися всім цим господарством, а за декілька місяців до смерті матері [PERSON] постійно проживала у спірному будинку, оскільки мати вже дуже погано пересувалась. 11 липня 1994 року [PERSON] померла, після її смерті [PERSON] проживала у будинку, підтримувала його в належному стані, займалася розбиранням одягу, особистих речей, паперів, документів матері, приводила до ладу домашню обстановку, сплачувала самооподаткування за будинок матері, комунальні послуги та інше. Ще за життя своєї бабусі [PERSON] [PERSON] почав будівництво будинку на території домоволодіння бабусі, однак, не добудувавши його кинув та разом з родиною переїхав проживати до Харкова та більше ніяким майном у Камяній Ярузі не цікавився. Десь за півроку до смерті [PERSON] почав зловживати спиртними напоями, дружина його вигнала з квартири у Харкові, їхні стосунки були напруженими, через що він деякий час до смерті проживав у своєї тещі у Камяній Ярузі, у неї ж в будинку вчинив самогубство. Третя особа Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дочками [PERSON] (свідоцтва про народження серії V-ВЛ № 369288, серії ЯУ № 761527), дошлюбні прізвища кожної змінені під час державної реєстрації шлюбу (свідоцтво про одруження серії ІІ-АВ № 544770, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 277146). Від шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії VІІІ-УР № 620881) [PERSON] має двох дітей - [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], довідка РАЦС Чугуївського району (а.с. 143, Т.1), свідоцтво про народження [PERSON] серії І-ВЛ № 265275) після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «Лазуренко» на «Леонідова» (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 100857). [PERSON] 28.09.1987 року уклав шлюб з відповідачем по справі [PERSON] (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ 087619). Від даного шлюбу подружжя має трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів Чугуївського району Харківської області 30 травня 1990 року, зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 12 червня 1990 року належить домоволодіння за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20 Рішенням Камянояружської сільської ради Чугуївського району Харківської області ХХХІІ сесії V скликання від 27 травня 2009 року «Про упорядкування нумерації житлових будинків по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга Чугуївського району» порядковий номер будинку, який належить [PERSON] « 20», змінено на номер « 20-Б». Домоволодіння № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, згідно даних технічного паспорту станом на 1989 року складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандами літ. «а» та літ. «а1» та надвірних будівель літньої кухні літ. «Б», льоху літ. «П», сараїв літ. «В», літ. «Г», вбиральні літ. «У», огорожі № 1, воріт № 2, колонки літ. «К». Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі, разом з [PERSON] у спірному домоволодінні до 1993 року проживав [PERSON] разом з сімєю: дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що під час проживання [PERSON] у домоволодінні [PERSON], за згодою останньої [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Камянояружської сльської сільської ради народних депутатів № 19 від 11 квітня 1989 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво будинку в с. Камяна Яруга, згідно типового проекту та зобовязано після закінчення будівництва предявити будинок комісії для здачі в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради народних депутатів № 140/20 від 22 серпня 1989 року, [PERSON] дозволено у порядку виключення закінчити почате будівництво індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20 «А» на площі 800 кв.м. за рахунок вилучення частини земельної ділянки зі зносом сараю, вбиральні та літнього душу у домоволодінні № 2 по вул. Ювілейній в сел. Камяна Яруга Чугуївського району Харківської області (у подальшому № 20 «Б»), що належить [PERSON], залишивши за даним домоволодіння земельну ділянку площею 900 кв.м. На імя [PERSON], відповідно до вказаного рішення, виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів Харківської області 22 серпня 1989 року видано паспорт на забудову садиби у сільському населеному пункті Української РСР, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А. Актом від 25.08.1989 року [PERSON] було виділено в натурі земельну ділянку індивідуального забудовника площею 800 кв.м. Як встановлено судом та підтверджується наданими відповідачами документами, відповідно до розробленого та погодженого у встановленому порядку проекту на будівництво будинку, [PERSON] .М. здійснював будівництво будинку на земельній ділянці площею 800 кв.м., за власний рахунок та рахунок родичів дружини, проте будівництво житлового будинку завершено не було, станом на 20.10.2011 року, готовність обєкта становить 36,9 %. 11.07.1994 року [PERSON] померла, про що Камянояужською сільською радою Чугуївського району Харківської області було зроблено актовий запис № 30 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 006105. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване на земельній ділянці площею 900 кв.м. за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б. Заповітом від 25.11.1989 року, нотаріально посвідченим Камянояружською радою народних депутатів, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], що проживає в с. Камяна Яруга. Заповіт за формою та змістом відповідає вимогам статей 542, 543 ЦК України, в редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, в редакції закону 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 548 ЦК України, в редакції закону 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України, в редакції закону 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК України, в редакції закону 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до інформації Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 04.09.2008 року № 2119, після смерті [PERSON], померлої 11.07.1994 року, в шестимісячний термін ніхто із заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» від 07.07.2009 року № 1921 [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] разом з сімєю. Згідно інформації наданої Камянояружською сільської ради за № 392 від 18.08.2008 року, а також відповіді на адвокатський запит № 05-05/357 від 07.06.2013 року, [PERSON] не був зареєстрований за адресою: [INFO]. Посилання відповідачів за первісним позовом про те, що [PERSON] з народження постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку не підтверджуються письмовими матеріалами справи. В обґрунтування позовних вимог в частині визнання факту прийняття [PERSON] спадщини шляхом фактичного управління спадковим майном, позивачі посилалися на те, що [PERSON] після смерті [PERSON] продовжував будівництво будинку на території спірного домоволодіння. Суд не вважає зазначену обставину підтвердженням фактичного володіння спадковим майно, оскільки земельна ділянка площею 800 кв.м. була виділена саме [PERSON], останньому ж було надано дозвіл на закінчення будівництва. Таким чином, недобудований будинок не входив до складу спадщини після смерті [PERSON]. Пояснення відповідачів щодо фактичного прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] є протиречивими, оскільки надаючи пояснення у судовому засіданні [PERSON] вказувала, що до квітня 1995 року вона разом з родиною проживала у спірному будинку, одночасно з цим зазначила, що після отримання квартири по вул. Електровозній, 17 в 1994 році родина [PERSON] вселилася за цією адресою. Також, протиречивими є пояснення [PERSON], який у судовому засіданні пояснив, що проживав разом з батьками у будинку прабаби [PERSON] після її смерті поки їх не вигнала [PERSON], одночасно з цим зазначає, що у 1993 році родина переїхала до Харкова, де він пішов у дитячий садок, а з 1995 року навчався Харківській міській школі. Крім того, суд критично ставиться до пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо їх участі у будівництві недобудованого будинку, оброблюванні городу та збиранні врожаю, враховуючи малолітній вік відповідачів на час смерті [PERSON] Довідки депутата Камянояружської сільської ради [PERSON] від 05.11.2008 року, 14.04.2006 року про осіб, які проживали у [INFO] суд не вважає належними та допустимими доказами, оскільки зміст довідок суперечить один одному, крім того у матеріалах справи міститься довідка [PERSON] в якій він відмовляється від раніше наданої ним інформації та засвідчує свою необізнаність про викладені у довідках обставини. Посилання відповідачів на ту обставину, що [PERSON] не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів суд не бере до уваги, оскільки відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є перешкодою для звернення із заявою про прийняття спадщини та не вимагається від спадкоємця, який бажає прийняти спадщину. Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Крім того, зустрічна позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] не підлягає задоволенню ще й з наступних підстав. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. [PERSON] помер 20.07.2001 року, про що Камянояружською сільською радою Чугуївського району Харківської області зроблено актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ ІV 283919. В результаті смерті [PERSON] втрачена його здатність мати цивільні права і обовязки, зокрема і спадкові права після смерті баби [PERSON], а тому позовна вимога про визнання факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] є такою, що протиречить вимогам матеріального та процесуального закону. З огляду на зазначене, підстави для задоволення зустрічної позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], померлим 20.07.2001 року після смерті [PERSON], померлої 11.07.1994 року, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] У ході судового розгляду справи позивач зазначала, що саме вона фактично прийняла спадщину після смерті матері. Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Камяноярузької сільської ради від 19.09.2008 року № 436, на момент смерті [PERSON], померлої 11.07.1994 року, разом з нею за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А ніхто не був зареєстрований, фактично спадщину прийняла [PERSON], яка користувалася земельною ділянкою, приглядала за будинком. У спірному будинку з 1998 року проживає онука [PERSON] [PERSON] зі своєю сімєю. Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Камяноярузької сільської ради від 07.06.2013 року, згідно записів погосподарських книг Камянояружської сільської ради за 1996- 2010 роки на домоволодіння № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга в графі «Прізвище, імя, по батькові члена господарства, записаного першим» значиться [PERSON], за 1996-2000 роки в домоволодінні [PERSON] в розділі «Список членів господарства» записана [PERSON], за 2001-2005 роки, за 2006-2010 роки в домоволодінні [PERSON] в розділі «Список членів господарства» записані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, посилання [PERSON] на те, що вона фактично володіла спадковим майном та з її ініціативи і за згодою сільської ради у житловому будинку була зареєстрована онука спадкодавиці [PERSON] із сімєю підтверджуються наданими суду письмовими доказами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, у ході судового розгляду справи судом були оглянуті оригінали особистих документів на імя [PERSON], а саме довідка № 2463 про статус учасника війни, що дає відповідні пільги, трудова книжка заведена 28.04.1951 року, які зберігаються у позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши зазначені вище докази кожен окремо та в сукупності з іншими доказами, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу у володіння спадковим майном будинком № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крі того, у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили той факт, що після смерті [PERSON] позивач користувалася будинком, земельною ділянкою, згодом зареєструвала у спірному будинку свою дочку [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Показання вказаних свідків суд вважає послідовними, узгодженими та такими, що відповідають іншим доказам та матеріалам справи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер 20.07.2001 року, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з недобудованого будинку № 20-А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, готовність якого, відповідно до відомостей технічного паспорту становить 36,9 %. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є мати померлого позивач по справі [PERSON], дружина відповідач [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], неповнолітній [PERSON] Згідно повідомлення Четвертої Харківської державної нотаріальної контори № 2-21/2519, після смерті [PERSON], померлого 20.07.2001 року, із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. У ході судового розгляду суду не було надано доказів фактичного прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON], не було зазначено у чому саме полягали дії, що свідчать про фактичне володіння та управління недобудованим будинком № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Як встановлено у ході судового розгляду справи та не заперечувалося особами, які беруть участь у справі, після смерті [PERSON] відповідачі земельною ділянкою, на якій розташований недобудований будинок, а також самим цим будинком не користувалися. Той факт, що для фактичного прийняття спадщини відповідачами чинилися перешкоди з боку позивача не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до дослідженої судом та описаної вище довідки КП «Жилкомсервіс», відповідачі за первісним позовом проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], діти спадкодавця на момент смерті батька не досягли повноліття. Стаття 1268 ЦК України, на яку посилаються відповідачі як на підставу прийняття спадщини дружиною та неповнолітніми дітьми спадкодавця спадщини не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору з наступних підстав. Правовідносини з приводу реалізації права спадкування після смерті [PERSON] регулювалися Цивільним Кодексом в редакції 1963 року. З аналізу порядку прийняття спадщини неповнолітніми або малолітніми дітьми до 01 січня 2004 року, випливає, що для прийняття зазначеними особами спадщини необхідно звернення до нотаріальної контори їх законного представника, який би діяв в інтересах дітей. Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори не звернулася, при зверненні до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у 2010 році вимог щодо визнання за неповнолітніми спадкоємцями права власності на спадщину після смерті батька не заявляла. При таких обставинах, [PERSON] спадщину шляхом звернення не прийняла, а діти за своїм віком не мали можливості здійснити ці дії самостійно. Відповідно до інформації Камянояружської сільської ради № 409 від 01.09.2008 року, будинок № 20А не внесено у погосподарські книги сільської ради, оскільки він не зданий до експлуатації. Відповідно до відповіді КП «Чугуївське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.08.2008 року № 1511, право власності на житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга Чугуївського району Харківської області не зареєстровано. Житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга є незавершеним, відсоток готовності становить 36,9 %, наявність у спадкодавця належним чином виділеної земельної ділянки для завершення розпочатого будівництва та проекту на житловий будинок з надвірними спорудами не створює право власності на цей незавершений будинок у спадкодавця та не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців. У цьому випадку спадкоємцями спадковується право забудовника щодо недобудованого будинку з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє імя документів, що посвідчують право власності. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Враховуючи ту обставину, що незавершений будівництвом житловий будинок фактично знаходиться на території домоволодіння [PERSON], як до часу смерті [PERSON] так і після його смерті земельною ділянкою на якій він розташований користується [PERSON], суд вважає що вона, як спадкоємець першої черги спадкування фактично прийняла спадщину після смерті сина та набула право забудовника, що належало за життя [PERSON] При таких обставинах, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, зустрічна позовна вимога про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки суперечить нормам матеріального права. Крім того, суду не було надано доказів на вчинення будь-яких дій, які, відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, свідчать про вступ у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном. Також не підлягає задоволенню зустрічна позовна вимога про визнання ? частини недобудованого будинку часткою у спільному майні подружжя, що належить [PERSON] Відмовляючи у вказаній зустрічній позовній вимозі суд виходить з наступного. Правовідносини, що стосуються розподілу спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу регулюються Кодексом про шлюбу та сімю України. Відповідно до ст. 29 КШтС України, який діяв на час смерті [PERSON], вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. При застосуванні зазначеної норми суд виходить з тієї обставини, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був припинений у звязку зі смертю чоловіка 20.07.2001 року, протягом трирічного строку після припинення шлюбу [PERSON] не зверталася до суду із заявою про розподіл спільного майна подружжя, про поважність причин невикористання свого права на розподіл спільного майна суду не пояснила. Крім того, при зверненні [PERSON] у 2010 році до суду про визнання права власності на спірне домоволодіння та недобудований житловий будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON], відповідач [PERSON] також не заявляла вимог про розподіл недобудованого будинку у порядку розподілу майна, набутого під час шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилання позивача на сплив позовної давності щодо заявленої [PERSON] у своїх запереченнях проти зустрічних позовних вимог суд розцінює як заяву про застосування позовної давності та відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved