Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, Виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та УПФ України в м. Чернівцях про визнання недійсним строкових трудових угод в частині визначення строку та в частині оплати праці, визнання неправомірною відмови у наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про визнання незаконним утриманні єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 %, визнання незаконною відмови в оплаті листків непрацездатності, про відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві посилалась на те, що 20.11.2009 року позивачка працювала в управлінні Держкомзему у м.Чернівці на умовах строкової трудової угоди. Неодноразово ця трудова угода з нею переукладалась, що підтверджується копіями трудових угод від 20.11.2009 p., від 1.12.2010 і від 4.01.2011 p., які є в матеріалах справи. 31.03.2011 року строкова трудова угода була припинена в зв'язку із закінченням терміну дії (п.2 ст. 36 КЗпП України), про що свідчать записи у трудовій книжці. Вказувала, що після поновлювалась на роботі за рішенням суду. Позивачка зазначала, що у період трудових відносин з 1.12.2010 року 31.03.20110 року відповідно до п.2.1. трудової угоди від 01.12.2010 року та відповідно до п. 2.1. трудової угоди від 04.11.2011 року з Управлінням Держкомзему м.Чернівці передбачено розмір заробітної плату в розмірі 600 грн. щомісячно, що не відповідає вимогам Закону України «Про оплату праці». Крім того вказувала, що за грудень 2010 року Управління держкомзему м.Чернівці позивачці не виплатило взагалі ніякої заробітної плати, а в період з січня 2011 по березень 2011 року виплатило заробітну плату в розмірі по 600 грн. щомісячно, що вбачається з розрахунку виплаченої заробітної плати, наданої відповіддю Управління пенсійного фонду України в м.Чернівцях від 05.04.2013 року №85/9-16 та довідкою про доходи Головного управління Держкомзему в Чернівецькій області від 18.04.2013 року. Зокрема, не виплачено заробітну плату у період дії трудової угоди від 1.12.2010 року за грудень 2010 року. За період трудових відносин за три місяці з січня по березень 2010 року (до часу звільнення 31.03.2011 року) виплачено у період з лютого з 2011 року по квітень 2010 року заробітну плату у розмірі 1 800 грн. Вказувала, що відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивачка вважає, що оскільки Управління Держкомзему в м.Чернівці добровільно поновило її на роботі, тому відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України повиненно було б вирішити питання про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. [PERSON] зазначає, що в день поновлення її на роботі 11 липня 2011 року вона звернулася із заявою про надання їй відпустки по вагітності і пологам на підставі листків тимчасової непрацездатності (серія АБЗ №?101 569), виданого КМУ «Міський пологовий будинок №1» та наказу №11/1 від 11.07.2011 року. [PERSON] була надана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами відповідно до ч.1 ст. 179 КЗпП України (зазначене підтверджується відповіддю Державної інспекції України з питань праці у Чернівецькій області від 22.08.2012 року №024-г101/13-23). Проте роботодавець відмовився оплатити [PERSON] листок непрацездатності та надати відпустку по догляду за дитиною до трьох років Позивачка вказує, що причиною відмови в оплаті її листків непрацездатності стала неповна сплата роботодавцем єдиного соціального внеску за працівника: 2,6 відсотки як цивільно-правової угоди, а не 3,6 відсотки, як це передбачено у випадку укладення трудового договору. 2 липня 2011 року протоколом «№07/11 засідання комісії із соціального страхування Головного управління Держкомзему у Чернівецькій області [PERSON] було відмовлено у призначенні допомоги по вагітності та пологам у зв'язку з тим, що на момент настання страхового випадку вона не була застрахованою особою. Крім того, [PERSON] вказує, що 31 жовтня 2011 року в останній день відпустки по вагітності і пологам (згідно листка з тимчасової втрати працездатності серії АБЗ №? 10165) вона звернулася до Управління Держкомзему в м.Чернівці про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років. Натомість 1 листопада 2011 року її було звільнено з роботи. Крім того вказує, що діями відповідачів [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягала у переживаннях, що стало загрозою викидня під час її вагітності. Даний нервовий стан вплинув на розвиток майбутньої дитини. Також позивачка зазначала у позові, що 28 березня 2013 року в Головному управлінні Держкомзему в Чернівецькій області їй було вручено трудову книжку із записом про звільнення на підставі ч.1 ст. 104 ЦК України, що мало місце ще 19.02.2013 року. Обставина вручення трудової книжки не в день звільнення 19.02.2013 року, а 28 березня 2013 року підтверджується копією відповіді Головного управління Держземагентства у Чернівецькій області від 7.05.2013 року. Про те, що зі [PERSON] припинено трудові відносини ще 19 лютого 2013 року, вона дізналась 27 березня 2013 року коли їй вручили трудову книжку. Вказує, що завчасно про звільнення її ніхто не повідомляв, звільнення проведено з ініціативи роботодавця у період вагітності, а саме звільнення відбулося з підстав, не передбачених КЗпП України, і в порушення встановленого порядку. Копію наказу про звільнення в день видачі трудової книжки їй не було надано, зі змістом наказу не ознайомлювали, незважаючи на прохання. Остаточно просила суд: Визнати недійсними умову п. 2 1. трудової угоди від 1.12.2010 року та умову п. 2.1. трудової угоди від 4.01.2011 року щодо визначення розміру оплати праці в сумі 600 грн. і визначити, що оплата праці працівника [PERSON] повинна здійснюватись щомісячно на рівні не менше мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Зобов'язати правонаступника Управління Держкомзему м.Чернівці -Головне управління Дерземагенство України в Чернівецькій області здійснити перерахунок сплаченої за період дії трудових відносин заробітної плати до рівня мінімальної. Визнати незаконним утримання Управлінням Держкомзему м. Чернівці єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % з працівника [PERSON] Визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці з виконання повноважень з контролю за достовірністю обліку та звітності надходження страхових внесків Управління Держкомзему м.Чернівці, що виплачувались за працівника [PERSON] Визнати незаконною відмову Головного управління Держкомзему у Чернівецькій області в оплаті листків непрацездатності. Зобов'язати правонаступника управління Держкомзему м.Чернівці - Головне управління Держземагенства України в Чернівецькій області і Виконавчу дирекцію обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснити оплату листків непрацездатності. Визнати неправомірною бездіяльність управління Держкомзему м.Чернівці у наданні [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнути з відповідачів компенсацію моральної шкоди за порушення трудового законодавства (а саме: сплату єдиного соціального внеску в меншому розмірі, ніж передбачено законом, виплату заробітної плати на рівні нижче мінімальної, неоплату листків тимчасової непрацездатності, ненадання відпустки до досягненню дитиною трирічного віку, нездійснення належного контролю за правильністю відрахувань єдиного соціального внеску за працівника) в розмірі 15 тисяч грн. солідарно. Стягнути невиплачену заробітну плату до рівня мінімальної за період з 1.12.2010 року по 31.03.2011 року у розмірі 1945 грн.; з часу звільнення 31.03.2011 року по час поновлення на роботі 11.07.2011 року середню заробітну плату з розрахунку мінімально встановленого законом розміру у сумі 2 880 грн.; стягнути різницю невиплаченої заробітної плати до рівня мінімальної за період після поновлення з липня 2011 року по жовтень 2011 року в розмірі 2065 грн.; стягнути заробітну плату у період роботи з 1.11.2011 року по час звільнення 19.02.2013 року у розмірі 17 058,55 грн. А всього за вимогами про стягнення заробітної плати з грудня 2010 року до часу звільнення 19 лютого 2013 року стягнути 23 948 грн. 55 коп. Визнати звільнення [PERSON] за ч.1 ст. 104 ЦК України незаконним та поновити на роботі. Стягнути з правонаступника управління Держкомзему м. Чернівці - Головне управління Держземагенства в Чернівецькій області заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу звільнення 19.02.2013 року по 5 грудня 2013 року у розмірі 10901 грн. Стягнути з правонаступника управління Держкомзему м.Чернівці - Головне управління Держземагенства України в Чернівецькій області відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення, що мало місце 19.02.2013 року у розмірі 10 000 грн., то вини не підлягають до задоволення, при цьому суд виходить з наступного. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві. Представник Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області заперечував проти задоволення позовних вимог, та надав пояснення аналогічні позаним до суду письмовим запереченням. Представник Виконавчої дирекції обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позовні вимоги не визнав вказав, вказавши, що дії виконавчої дирекції фонду є похідними від дій страхувальників, зокрема управління Держкомзему в м. Чернівці. Тому вказує, що немає підстав для стягнення моральної шкоди. Представник УПФ України в м. Чернівцях позовні вимоги не визнав ваказавши, що управлінням пенсійного фонду України в м. Чернівцях протягом 2011-2012 року не зафіксовано порушень з питань нарахування , обчислення та сплати єдиного соціального внеску Головним управлінням Держземагенства у Чернівецькій області. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Як установлено судом, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8.07.2011 року (а.с. 26-29, т.1) встановлено, що позивачка [PERSON] з 20 листопада 2009 року працювала в Управлінні держкомзему м.Чернівці на умовах строкової трудової угоди №04-2009 р. зі строком до 1 грудня 2010 року. 01 грудня 2010 року позивачкою було укладено трудову угоду №03 -2010, згідно якої вона продовжила працювати в Управлінні держкомзему у м.Чернівці строком до 31 грудня 2010 року. У зв'язку із закінченням строку трудової угоди №03-2010 від 01.12.2010 року 4 січня 2011 року з позивачкою було укладено трудову угоду №02-2011, згідно якої [PERSON] продовжувала працювати в Управлінні держкомзему у м.Чернівці, строком до 31 березня 2011 року. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 7.07.2011 року зобов'язано Управління державного комітету України із земельних ресурсів у м.Чернівці працевлаштувати [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19.10.2011 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8.07.2011 року залишено в силі без змін (а.с.24-25, т. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на це суд не приймає до уваги заперечення відповідача Головного управління Держземагенства України в Чернівецькій області, який є правонаступником Управління держкомзему в м.Чернівці та Головного управління держкомзему України в Чернівецькій області, та залучений до участі у справі ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.06. 2013 року (а.с. 179, т.1), щодо наявності між зазначеними сторонами цивільно-правових відносин за договором підряду про надання послуг, а не трудових відносин. Судом встановлено, що строковою трудовою угодою №04-2009 р. від 20.11.2009 року (а.10, т. 1 ) оплата праці працівника [PERSON] визначена в розмірі 1 250 грн. щомісячно, що відповідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» є вищим ніж законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати. Як вбачається з довідки про нараховану заробітну плату [PERSON] від 18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1 справи) у період дії трудових відносин за цим строковим трудовим договором з 20 листопада 2009 року по 30 листопада 2010 року їй виплачувалась заробітна плата у розмірі, обумовленому цим договором. Судом встановлено, що строковою трудовою угодою №03-2010 від 01.12.2010 року (а.с. 11, т.1 ) визначено оплату праці працівника [PERSON] у розмірі 600 грн. Зазначений розмір заробітної плати за строковою трудовою угодою №03-2010 від 01.12.2010 року визначено в меншому розмірі, ніж розмір мінімальної заробітної плати, законодавчо встановлений ч. 1 ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» станом на 1 грудня 2010 року у розмірі 922 гривні. Як встановлено з довідки про нараховану заробітну плату [PERSON] від 18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1 справи) у період дії трудових відносин за строковою трудовою угодою №03-2010 від 01.12.2010 року з 1 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року працівнику [PERSON] не виплачено заробітну плату за грудень 2010 року. Строковою трудовою угодою №02-2011 від 4 січня 2011 року (а.с. 30, т. 1) визначено оплату праці працівника [PERSON] у розмірі 600 грн. Судом встановлено, що зазначений розмір заробітної плати за строковою трудовою угодою№02-2011 від 4.01.2011 року визначено в меншому розмірі, ніж розмір мінімальної заробітної плати, законодавчо встановлений ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік» з 1січня до 1 квітня 2011 року у розмірі 941 грн. Як встановлено з довідки про нараховану заробітну плату [PERSON] від 18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1 справи) у період дії трудових відносин за строковою трудовою угодою №02-2011 від 4.01.2011 року з 4 січня 2011 року по 31 березня 2011 року їй виплачувалась заробітна плата у січні, лютому і березні 2011 року в розмірі 600 грн. щомісячно. Судом встановлено, що у період з часу поновлення на роботі [PERSON] 11.07.2011 року їй виплачувалась заробітна плата у липні, серпні і вересні 2011 року у розмірі 600 грн. щомісячно. Зазначені обставини встановлені дослідженням письмових доказів: копій сторінок трудової книжки (а.с. 5-7, т.1 справи), довідки про нараховану заробітну плату від 18.04.2013 р. №6/79 (а.с.90, т.1). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Тому суд приходить до висновку про порушення трудових прав [PERSON] на оплату праці з боку відповідача Управління держкомзему в м.Чернівці, правонаступником якого є Головне управління Держземагенства України в Чернівецькій області. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тому,

Outcome: partial