Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем у неї народилась дитина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб у них розірвано, дитина проживає з нею. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.08.2012 року в справі № 811/2251/2012, провадження по справі № 2/811/501/2012 за її позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дитини з нього на користь позивача було присуджено аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2012 до досягнення дочкою повноліття. Позивач посилається на те, що [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з 17.07.2012р. по 01.02.2013р., не виконував належним чином судове рішення та не сплачував своєчасно і в належному розмірі аліменти, які були присуджені на утримання дитини, внаслідок утворилась заборгованість з його вини, яку на цей час не погашено. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного і виданого головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції головного управління юстиції у Запорізькій області Пеліх М.О, заборгованість відповідача за виконавчим листом № 0811/251/2012 від 14.08.2012 року станом на 01.07.2013 рік складає 4 052,24 грн. Посилаючись на норми закону про право стягувача аліментів на стягнення неустойки (пені) з боржника у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, позивач наводить розрахунок пені за час, протягом якого боржник, не маючи, за її думкою, об'єктивних причин, не сплачував аліменти. Позивач просить стягнути з Відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 14 754, 45 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн., сплачений нею при зверненні до суду з позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, просить справу розглядати без її участі, про що надала суду відповідну заяву. Її представник на підставі договору адвокат [PERSON] позовні вимоги позивач повністю підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, зазначила про те, що відповідач не мав поважних причин для того, щоб вчасно не сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки про їх розмір він знав, власноручно написав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, крім того, зазначила, що в частині стягнення аліментів на утримання дитини він судове рішення не оскаржував, в кінці серпня 2012 року отримав як саме рішення, так і постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов не визнали, просили залишити його без задоволення, посилаючись на те, що вини [PERSON] в утворенні заборгованості немає, він за викликом державного виконавця з'явився до ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ, вчасно подав до відділу довідку про заробітну плату, потім виконавчий лист було передано на примусове виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ, і вже в лютому він написав заяву до бухгалтерії про відрахування з його заробітної плати аліментів на утримання як дитини, так і дружини. У судовому засіданні представник позивача надала квитанцію про сплату боргу 4060 грн. від 29.10.2013 року (а.с. 58). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, суд приходить до наступного висновку: Сторони по справі перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Ці факти встановлено рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.08.2012 року. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеним рішенням встановлено обов'язок [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі ? від усіх видів заробітку на утримання дитини [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання самої [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Рішення згодом [PERSON] оскаржував в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини, однак апеляційну скаргу відхилено, рішення залишено без змін, що підтверджується копією ухвали апеляційного суду Запорізької області від 22.11.2012 року. При розгляді справи судом першої інстанції [PERSON] в залі суду присутнім не був, однак до початку судового засідання подав заяву про визнання ним позовних вимог повністю (а.с. 5). В серпні 2012 року судом на його адресу направлялося судове рішення (а.с. 37). При розгляді справи апеляційним судом [PERSON] особисто приймав в ньому участь, що підтверджується як копією журналу судового засідання від 22.11.2012 року (а.с. 45), так і поясненнями [PERSON], даними під час судового розгляду. Твердження [PERSON] про те, що він не знав про свій обов'язок сплачувати вчасно аліменти, так як є юридично необізнаним, спростовуються матеріалами справи: кореспонденцією з ВДВС від 23.08.2012 року за вих. № 9222/св.-596-2 направлено одночасно і стягувачу, і боржнику, а саме: копії постанов про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Тряпіциною А.С. по виконавчому листу про стягнення аліментів на утримання дитини та окремо по виконавчому листу на утримання дружини. В постанові про відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів на утримання дитини вказано про звернення стягувача із заявою для примусового виконання 20.08.2012 року, про початок стягнення аліментів з 17.07.2012 року. Між, тим твердження [PERSON], надані ним в своїх письмових запереченнях про те, що він не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ суд оцінює критично з таких підстав. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що отримав з ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ повідомлення про явку, він одразу з'явився, пізніше особисто надав державному виконавцеві довідку з місця роботи про свою заробітну плату, він вважав, що на цьому він виконав всі належні йому дії. Пізніше виконавчий лист було направлено до ВДВС Енергодарського МУЮ. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 17 вересня 2012 року [PERSON] подав до канцелярії суду заяву з проханням надати судове рішення, яке особисто отримав 21.09.2012 року, що підтверджується його заявою (а.с. 43). 04.10.2012 року [PERSON] подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив частково скасувати судове рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 43). [PERSON] також в запереченнях посилався, що з лютого 2012 року повністю утримується з його заробітної плати аліменти, однак судом встановлено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження з направленням на виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ від 05.12.2012 року зазначено про необхідність нарахування заборгованості з 17.07.2012 року, так як на цей час боржник працював на підприємстві. За виконавчими листами з [PERSON] стягувалась ? частина від його заробітної плати (1/4+1/4), більше, ніж 50% утримано бути не могло, тому заборгованість, що утворилась до початку звернення стягнення на заробітну плату, повинен був сплачувати [PERSON], оскільки за законом та рішенням суду він був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За загальною нормою ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись на принципах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 0811/2251/2012 від 22.08.2013 року станом на 01.07.2013 року заборгованість складає 4052,24 грн., яку [PERSON] допустив в період з 17.07.2012 року по 01.02.2013 року. Таким чином, враховуючи вимоги закону про нарахування пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, судом встановлені періоди несплати та заборгованість: 1) за період 3 17.07.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 448 днів, заборгованість становить 302,42 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 3,02 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 448 днів х 3,02 грн. = 1352,96 грн., 2) за період з 01.08.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 434 днів, заборгованість становить 626,09 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,26 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 434 днів х 6,26 грн. = 2716,84 грн., 3) за період з 01.09.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 403 днів, заборгованість становить 626,09 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,26 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 403 днів х 6,26 грн. = 2522,78 грн., 4) за період з 01.10.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 373 дні, заборгованість становить 624,41 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,24 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 373 дні х 6,24 грн. = 2327,52 грн., 5) за період з 01.11.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 342 дні, заборгованість становить 624,41 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,24 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 342 дні х 6,24 грн. = 2134,08 грн., 6) за період з 01.12.2012 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 312 дні, заборгованість становить 624,41 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,24 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 312 дні х 6,24 грн. = 1946,88 грн., 7) за період з 01.01.2013 року по 08.10.2013 року кількість днів прострочення становить 281 день, заборгованість становить 624,41 грн., 1% від суми заборгованості дорівнює 6,24 грн. Шляхом множення на кількість днів прострочення заборгованість становить 281 день х 6,24 грн. = 1753,44 грн., А всього шляхом додавання сум заборгованості за вказані періоди загальна сума неустойки (пені) становить 14 754,50 грн. Суд враховує подану представником відповідача квитанцію від 29.10.2013 року про сплату боргу на суму 4060 грн. (а.с. 58) при остаточному розрахунку суми стягнення. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача відповідно ст. 88 ЦПК України належить стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн., який сплачено позивачем при поданні позову до суду (а.с. 1).

Outcome: partial