Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-09 00:00:00

Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 47 (сорок сім) копійок, а також судового збору у розмірі 234 (двісті тридцять чотири) гривні 40 (сорок) копійок. До початку розгляду справи по суті, позивач подав у письмовому вигляді уточнену позовну заяву, якою збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок. Копія вказаної заяви разом з додатком до неї направлялась судом обом відповідачам за їх зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Також, позивач (13 листопада 2013 року та 03 грудня 2013 року) подав письмові заяви, якими просив стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, у загальному розмірі 204 (двісті чотири) гривні. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 10 грудня 2013 року для розгляду справи по суті позивач і відповідачі не з'явились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідачів вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. При цьому зазначив, що правові наслідки проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (у тому числі особливий порядок набрання таким рішенням законної сили та порядок його оскарження) йому відомий та зрозумілий, а додаткового роз'яснення цих наслідків судом не потребує. Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористались. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про проведення судового засідання 14 листопада 2013 року та 10 грудня 2013 року (шляхом публікації в пресі оголошення про виклик), та від яких заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходили і причини неявки ними не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) 23 липня 2013 року звернулась із письмовою заявою до кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810), якою просила видати їй споживчий кредит у розмірі 3100 (три тисячі сто) гривень (а.с.48). Двадцять третього липня 2012 року між [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) та кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) було укладено кредитний договір №2312, за яким кредитна спілка «Імперіал ЛТД» взяла на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у розмірі 3100 (три тисячі сто) гривень, на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених вказаним договором (а.с.3-4). На підставі вказаного договору, [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]), 23 липня 2012 року отримала 3100 (три тисячі сто) гривень (а.с.6). Того ж дня, 23 липня 2012 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) та [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) було укладено договір поруки №2312/1, за яким остання взяла на себе зобов'язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №2312 від 23 липня 2012 року та додатковими угодами, що можуть бути укладені нею в майбутньому (а.с.5). Двадцять четвертого вересня 2013 року кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) про стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором №2312 від 23 липня 2012 року (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобов'язанні, отриманого ним кредиту та сплати належних позивачу процентів за користування кредитом. Поряд з цим, із встановлених обставин також вбачається, що між позивачем кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобов'язання, в яких позивач виступає кредитором, а вказаний відповідач поручителем, та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора на отримання виконання зобов'язання боржника у повному обсязі поручителем. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами. Поряд з цим, зважаючи на положення частини другої статті 1056? Цивільного кодексу України, кредитним договором повинні бути врегульовані питання розміру процентів та порядок їх сплати. Двадцять третього липня 2012 року [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) та кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810) уклали кредитний договір №2312, за яким кредитна спілка «Імперіал ЛТД» взяла на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у розмірі 3100 (три тисячі сто) гривень, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором (а.с.3-4). Сторони договору встановили, що кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання договору (пункт 2.2. кредитного договору). Факт належного виконання кредитодавцем зобов'язання з видачі кредиту у розмірі 3100 (три тисячі сто) гривень позичальнику: [PERSON] підтверджується видатковим касовим ордером від 23 липня 2013 року (а.с.6), який також свідчить і про те, що кредит у розмірі 3100 (три тисячі сто) гривень, отримала саме [PERSON]. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту (пункт 2.1. кредитного договору), при цьому позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (у розмірі 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) до закінчення цього строку (пункти 2.3. та 3.1. кредитного договору). Також позивач та відповідач встановили у договорі, що погашення кредиту та процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є додатком до кредитного договору (пункт 3.3. кредитного договору). Графіком платежів, сторони кредитного договору встановили, що зобов'язання позичальника з повернення кредиту та сплата процентів повинно виконуватись частинами, при цьому графіком встановлені конкретні строки та розміри кожної частини грошового зобов'язання позичальника і по поверненню кредиту, і по сплаті процентів (а.с.4). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2312 від 23 липня 2013 року (а.с.53), позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів, а з 19 квітня 2013 року вказане зобов'язання перестав виконувати взагалі. У зв'язку з чим, у позичальника: [PERSON] перед кредитодавцем: кредитна спілка «Імперіал ЛТД» станом на 25 жовтня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 2 907 гривень 20 копійок (що складається із сум неповернутих частин кредиту), на яку за період з 20 серпня 2013 року по 25 жовтня 2013 року нараховано процент у розмірі 362 гривні 35 копійок (а.с.53). Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання на підставі кредитного договору (а.с.3-4), а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати процентів. Оскільки вказане право позивача порушене саме відповідачем, суд вважає, що той спосіб захисту, який обрав позивач є таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення і наслідкам, спричиненим цим порушенням, а тому відновить порушене право позивача. Отже, матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідача [PERSON] про стягнення частини її загальної заборгованості перед позивачем у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок, з якої 1000 (одна) тисяча гривень це сума кредитної заборгованості, а 362 (триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок - сума заборгованості по процентах, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, судом враховано що вимога про стягнення всієї або частини заборгованості є правом особи, якій належить право вимоги боргу. Розглядаючи матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості [PERSON] перед позивачем у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок, з якої 1000 (одна) тисяча гривень це сума кредитної заборгованості, а 362 (триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок - сума заборгованості по процентах, суд виходить з наступного. Виходячи із системного тлумачення статей 546-548 Цивільного кодексу України виконання основного зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору (а тому і кредитного зобов'язання зокрема), може забезпечуватись письмовим договором поруки. З огляду на положення статей 553 та 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, тому у випадку порушення зобов'язання боржником, поручитель відповідає перед кредитором частково або у повному обсязі (включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків), залежно від того, що передбачено договором. При цьому, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Двадцять третього липня 2012 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (код ЄДРПОУ: 35520810), [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) було укладено договір поруки №2312/1 (а.с.5). Сторони договору встановили, що [PERSON], як поручитель, бере на себе зобов'язання відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON], як боржником, своїх зобов'язань за кредитним договором №2312 від 23 липня 2012 року і додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому (п.1.1. договору поруки). З огляду на встановлені судом обставини та те, що [PERSON] своєчасно і у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором №2312 від 23 липня 2013 року не виконала, а в силу положень частини першої статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок, з якої 1000 (одна) тисяча гривень це сума кредитної заборгованості, а 362 (триста шістдесят дві) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок - сума заборгованості по процентах, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Отже, позовні вимоги і в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок та витрат, що пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 204 (двісті чотири) гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1,48,49,64,66), вони підлягають стягненню на користь позивача з кожного відповідача окремо та пропорційно, оскільки відповідно до положень частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України солідарний обов`язок до судових витрат не застосовується. У задоволенні решти вимог, зокрема у стягненні витрат по сплаті судового збору у розмірі 5 (п`ять) гривень, слід відмовити, оскільки зазначена сума не відноситься до судового збору, а є комісійним збором банківської установи за прийняття платежу.

Outcome: partial