Jurisdiction: civil
Date: 2013-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить здійснити тлумачення заповіту, складеного 02.03.2000 року на його імя [PERSON], померлим 03 липня 2006 року, як такого, що дає йому право на спадкування земельної ділянки площею 3,35 га на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №069746, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09.06.2004 року №236/А-2004, яка раніше належала покійному [PERSON], визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,35 га, вартістю 33028 грн. 26 коп., кадастровий номер земельної ділянки 5120684400:01:001:0160 на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що його батько [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 6,03 умовних кадастрових гектарів на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0095386. За свого життя, 02 березня 2000 року, [PERSON] в Обжильській сільській раді Балтського району Одеської області склав заповіт, в якому заповів позивачу [PERSON] належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 6,03 умовних кадастрових гектарів серії ОД-03 №0095386. В серпні 2004 року [PERSON] замість сертифікату на право на земельну частку (пай) отримав на своє імя встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №069746, але після цього змін до заповіту він не вніс, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує. 03 липня 2006 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв позивач, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що у заповіті предметом спадкування вказано сертифікат на право на земельну частку (пай), а в позивача на руках перебуває державний акт на право власності на земельну ділянку. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Представники відповідачів до судового засідання не зявилися, але надали суду заяви, в яких позов визнали в повному обсязі, заперечень до заявлених вимог не мають, просять справу розглянути за їх відсутності у відповідності з вимогами законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батько позивача [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 6,03 умовних кадастрових гектарів на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0095386, вище вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] в Обжильській сільській раді Балтського району Одеської області 02.03.2000 року заповів позивачу (заповіт посвідчений секретарем Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №227, заповіт ніким не змінено і не скасовано), в серпні 2004 року взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримав встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку, але після цього він, по причині юридичної неосвіченості, не вніс змін до заповіту, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує, що вказана обставина не є суттєво важливою при здійсненні права спадкування, заповіт в частині інших питань він не змінював і не скасовував, будучи людиною похилого віку, не маючи юридичної освіти, він не міг передбачити, що з отриманням державного акту заповіт буде недійсним, не бажав настання таких наслідків, в іншому випадку він би скасував заповіт, а як зазначалося вище - відомостей про зміну або скасування заповіту суд не має. Після смерті [PERSON] спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв його син позивач [PERSON], який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що у заповіті предметом спадкування вказано сертифікат на право на земельну частку (пай), а в позивача на руках перебуває державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином, шляхом оцінки наданих доказів, суд дійшов висновку, що заповіт, складений [PERSON] 02.03.2000 року на сертифікат на право на земельну частку (пай), поширюється і на державний акт на право власності на земельну ділянку, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved