Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 10 грудня 2011 року позичив [PERSON] 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. [PERSON]В власноручно написав розписку. У розписці вказав, що зобовязується до 01 червня 2012 року повернути позичену суму грошей. В зазначений розписці строк зобовязання [PERSON] не виконав. Крім того звернувся до нього знову з аналогічним проханням позичити гроші і 20 грудня 2012 року він позичив відповідачу 12000 ( дванадцять тисяч ) доларів США. В той же день відповідач написав власноручно розписку і зобовязувався повернути до 01 червня 2013 року вказану суму. Згідно двох розписок сума заборгованості становить 22000 ( двадцять дві тисячі ) доларів США. Частину коштів [PERSON] йому повернув і на даний час загальна сума заборгованості становить 17350 ( сімнадцять тисяч триста пятдесят ) доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснив, що станом на 12 листопада 2013 року відповідач не повернув йому 17350 ( сімнадцять тисяч триста пятдесят ) доларів США, що становить 138678 грн. 55 коп. Вказану суму просить стягнути із відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 25.06.2004 року в м. Самборі по вул. Княжинського № 8 « а ». У матеріалах справи мається розписка [PERSON] від 10.12.2011 року про те, що він позичив у [PERSON] гроші в сумі 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. Зобовязується повернути до 01 червня 2012 року та розписка [PERSON] від 20.12.2012 року, про те, що він позичив у [PERSON] 12 000 ( дванадцять тисяч ) доларів США і зобовязується повернути до 01 червня 2013 року. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, саме розпискою за вказаним договором позики за нормами матеріального закону, а не іншими засобами доказування, підтверджується передання грошей за договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) гроші, кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей . Відповідно до ст. 1047 ЦК України, яка визначає вимоги щодо форми договору позики, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 2 цієї статті - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України суд, надаючи належну оцінку розпискам, які за твердженням позивача [PERSON] є доказом укладення між ним та [PERSON] договорів позики, суд приходить до висновку, що надані суду розписки є особистим борговим зобовязанням [PERSON] та відповідають положенням ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка визначає обовязок позичальника повернути позику, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій сумі, ніж встановлено договором. Договори позики укладені 10 грудня 2011 року та 20 грудня 2012 року з визначеними термінами повернення позики до предявлення даного позову позивачем до 01.07.2013 року, відповідачем [PERSON] не оспорювалися у встановленому законом порядку. В силу ст.ст. 625, 1050 ЦК України позивач правомірно ставить вимогу про стягнення заборгованості за договорами позики.

Outcome: approved