Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 5/16 частин квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову, позивачка вказала, що в 1991 році вона познайомилася з [PERSON], [INFO] В них зав'язалися близькі стосунки і вони почали мешкати разом без реєстрації шлюбу в спірній квартирі [ADDRESS] та вести спільне господарство. На той час позивачка носила своє дошлюбне прізвище - [PERSON]. Батьки [PERSON] розійшлися і його матір, [PERSON], переїхала до них. Сестра [PERSON] - [PERSON] та племінниця [PERSON], відповідачі по справі, в спірній квартирі не мешкали, але були там зареєстровані. [INFO] в них із [PERSON] народилася донька - [PERSON]. Згодом стосунки із чоловіком погіршилися, він почав зловживати алкогольними напоями і в 1997 році позивачка вимушена була піти від нього разом із донькою. Аліменти [PERSON] фактично не сплачував, позивачку із донькою не утримував, але з дитиною бачився аж до самої смерті, [PERSON] свого батька пам'ятає. [INFO] [PERSON] помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ в книзі реєстрації смертей зроблено а/з № 1377 та видано свідоцтво про смерть. Вона з [PERSON] були на похоронах. Після смерті батька, донька продовжувала спілкуватися із бабусею, [PERSON], яка залишилася мешкати в спірній квартирі одна. [PERSON] навідувалася до неї, постійно з нею спілкувалася, бачилася з нею до самої смерті. Вона робила це самостійно, так як вони мешкали зовсім поруч. Позивачка з [PERSON] практично не бачилася, рідко спілкувалася. У 2001 році позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і взяла своє теперішнє прізвище - [PERSON]. Спірна квартира була приватизована і розподілена в рівних частинах між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто на кожного по 1/4 частці. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України Стаття 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON], в його частину відповідно до законодавства, так як він не залишив заповіту, повинні були вступити в рівних частинах донька [PERSON], його матір [PERSON] та його батько. Оскільки батько не вступав в спадщину, а тому її повинні були поділити між собою донька [PERSON] та матір [PERSON] - по 1/8 частини. Тобто, після смерті [PERSON], частини квартири повинні були розподілитися таким чином - [PERSON] - 1/8, [PERSON] - 3/8 (1/4+1/8), [PERSON] - 2/8, [PERSON]-2/8. Донька була малолітня, потім в позивачки народилася друга дитина і в неї не було часу займатися питанням спадщини. [PERSON] спілкувалася з бабусею, але та питання спадку не піднімала. Відповідно до ч.4,5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Тому, не в залежності від того, чи подали заяву до нотаріальної контори батьки малолітньої або неповнолітньої дитини заяву про прийняття спадщини і які на то були причини , вона вважається такою, що прийняла її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так як на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс УРСР у ред. 1963 р., [PERSON] повинна була звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так як вона була малолітньою, то це необхідно було зробити позивачці, але вона була необізнана в даних питаннях і була впевнена, що малолітня дитина вважається такою, що прийняла спадщину. Дана причина може бути визнана судом поважною, так як дитина була малолітньою і не могла впливати своєю поведінкою на дані події, тому була фактична позбавлена свого права всупереч її волі. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [INFO] померла [PERSON], бабуся її доньки, про що в Книзі реєстрації смертей Відділом РАЦС по м. Харкову ХМУЮ зроблено а/з № 4527 та видано свідоцтво про смерть. З того часу відповідачі по справі, які є тіткою та двоюрідною сестрою її доньки практично припиняють з ними спілкуватися, а в спірній квартирі оселився [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до законодавства в спадок у вигляді спірної квартири після смерті [PERSON] повинні були вступити у рівних частинах [PERSON], як донька спадкодавця і [PERSON], як онука за правом представлення - по 3/16. Таким чином частки повинні були розподілитися таким чином - [PERSON] - 5/16 (1/8+3/16), [PERSON] - 7/16 (2/8+3/16) та [PERSON] - 4/16 (1/4=2/8=4/16). Влітку 2012 року, [PERSON] підняла питання спадку, пояснюючи тим, що має повне право на спадок від батька та бабусі. У Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі з'ясувалося, що ще після смерті [PERSON], його мати разом із сестрою, ввели нотаріуса в оману і взагалі не повідомили його про наявність у померлого малолітньої дитини. Відповідно після цього, [PERSON], прийняла спадок, а після її смерті, [PERSON], прийняла спадщину в цілому. Восени 2012 року позивачка зустрілася з [PERSON] з вимогою надання пояснень щодо позбавлення [PERSON] спадщини, але [PERSON] вказала, що [PERSON] не має права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідно до уточненої позовної заяви. В судовому засіданні відповідачі та їх представник проти позову заперечували та надали суду усні та письмові заперечення, згідно яких позивачка не перебувала у фактичному цивільному шлюбі з її братом [PERSON] і не проживала разом з ним у спірній квартирі протягом тривалого часу. Насправді, позивачка дійсно підтримувала особисті стосунки з [PERSON] , інколи ночувала у спірній квартирі, але вона і неповнолітня [PERSON] ніколи не були у квартирі зареєстровані та постійно не мешкали, що підтверджується довідкою про склад членів сім'ї, наданою житлово-експлуатаційною дільницею). Крім того, неповнолітня [PERSON] не є рідною донькою брата [PERSON], адже за життя він цього не визнавав. Позивачкою не надано жодних доказів про походження дитини від [PERSON] Надана позивачкою у якості доказу нібито копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], свідчить лише про те, що цей документ був виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 20.05.2010 р., тобто через 15 років після народження дитини та вже після смерті [PERSON], зазначеного у свідоцтві батьком дитини. На час звернення з позовом неповнолітня [PERSON] у жодному разі не має права на спадщину після смерті брата [PERSON], яка відкрились [INFO], оскільки на час відкриття спадщини був чинним Цивільний кодекс Української РСР у ред. 1963 р. Згідно ст. 548 УК України - для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв наступними способами: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про зняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Між тим, позивач [PERSON] визнає, що вони відразу були сповіщені про смерть [PERSON] та навіть перебували на його похоронах. Крім того, позивачка також визнає той факт, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в інтересах неповнолітньої вона не зверталась, отже факт неприйняття спадщини після її відкриття неповнолітньою [PERSON] можна вважати установленим і таким, що підлягає доказуванню. Крім того, спадщина після смерті [PERSON] була прийнята його законною спадкоємицею [PERSON] Крім того, [PERSON] відмовився від своєї частки на спадок на користь своєї дружини [PERSON] Отже у даному випадку потрібно було керуватись частинами 1 і 3 ст.554 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., у яких зазначається, що у разі не прийняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовляється під спадщини на користь іншого спадкоємця. Поряд з цим, визначаючи частку у спадщині, яку нібито повинна успадкувати [PERSON] після смерті [PERSON] позивачка повторно порахувала на свою користь частку померлого [PERSON], яку у попередньому розрахунку вона вже віднесла до свого спадку. Окрім цього, позивачка пропустила строк позовної давності. Представник третьої особи Восьмої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Вивчивши уточнену позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що [INFO] у позивачки [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON]. В 1997 році позивачка розійшлася із [PERSON] Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Спірна квартира була приватизована і розподілена в рівних частинах між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто на кожного по 1/4 частці. [INFO] [PERSON] помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ в книзі реєстрації смертей зроблено а/з № 1377 та видано свідоцтво про смерть. У 2001 році позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і взяла своє теперішнє прізвище - [PERSON]. Враховуючи, що на час смерті [PERSON], діяв ЦК України в редакції 1963 року, до даних спадкових правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, згідно ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р.) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, дитина померлого [PERSON], [INFO], яка була на той час малолітньою, спадкує 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки 1/8 частину цієї квартири успадкувала мати [PERSON] - її бабуся [PERSON]. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Крім того, визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частину спірної квартири, дає підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане [PERSON] у 1999 році після смерті її сина [PERSON], який помер [INFO]. [INFO] померла [PERSON], бабуся її доньки, про що в Книзі реєстрації смертей Відділом РАЦС по м. Харкову ХМУЮ зроблено а/з № 4527 та видано свідоцтво про смерть. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася з набранням чинності ЦК України ( в ред. 2004 року), до даних правовідносин застосуванню підлягають норми цього ЦК України. Після смерті [PERSON] у спадщину повинні були вступити у рівних частинах [PERSON], як донька спадкодавця і [PERSON], як онука за правом представлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.4,5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Тому, в не залежності від того, чи подали заяву до нотаріальної контори батьки малолітньої або неповнолітньої дитини заяву про прийняття спадщини і які на то були причини, вона вважається такою, що прийняла її. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України - Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року - особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Таким чином, враховуючи, що є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини неповнолітній (на час відкриття спадщини після смерті бабусі) [PERSON] після смерті бабусі в порядку представлення батька [PERSON], який помер [INFO], суд визначає цей строк у два місяці з моменту винесення рішення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial