Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Лисичанська кредитна спілка» звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 07 травня 2009 між позивачем КС «ЛКС» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 301592, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 9000 грн. зі сплатою 54 % річних строком на 12 місяців. Для своєчасного та повного виконання своїх зобовязань [PERSON] з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 301592 від 07 травня 2009 року, за умовами якого він виступає поручителем [PERSON] перед КС «ЛКС» та несе солідарну відповідальність в тому ж обсязі, що і [PERSON] Згідно умов договору [PERSON] повинна була повернути наданий їй кредит до 28 травня 2010 року. Однак відповідач не виконала в повній мірі своїх договірних зобовязань, не сплачувала своєчасно відсотки та внески, тому заборгованість відповідача перед КС «ЛКС» склала 27755,82 грн., яка складається з 9000 грн. основний борг за кредитним договором, 17405,82 грн. відсотки за користування кредитом та 1350 грн. нарахована пеня, яку просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач КС «Лисичанська кредитна спілка» про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належними чином, але представник у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час дату та місце слухання справи були повідомлені належними чином, але у судове засідання не зявились, згідно заяв просять розглянути справу у їх відсутність, а також просили застосувати строк позовної давності у три роки. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. [PERSON] договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка свідчить, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобовязання. Зігдно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії кредитного договору № 301592 від 07 травня 2009 року між позивачем КС «ЛКС» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу [PERSON] позивачем було надано кредит в сумі 9000 грн. зі сплатою 54 % річних строком на 12 місяців. Згідно умов договору [PERSON] повинна була повернути наданий їй кредит до 28 травня 2010 року, сплачуючи щомісячні платежі згідно встановленого графіку повернення кредиту. Крім того, для своєчасного та повного виконання зобовязань відповідачем [PERSON]М, з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 301592 від 07 травня 2009 року, за умовами якого він виступає поручителем відповідача [PERSON] перед КС «ЛКС» та несе солідарну відповідальність в тому ж обсязі, що і [PERSON] та відповідає усім належним йому майном за виконання всіх зобовязань [PERSON], що випливають з умов кредитного договору № 301592 від 07 травня 2009 року. З позовної заяви, графіку розрахунків до договору, а також з розрахунку заборгованості по кредиту видно, що відповідач [PERSON] здійснювала сплату не в повному обсязі, у звязку з чим зявилась заборгованість, сума якої становить 27755,82 грн., яка складається з 9000 грн. основний борг за кредитним договором, 17405,82 грн. відсотки за користування кредитом та 1350 грн. нарахована пеня. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача стосовно солідарного стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором № 301592 від 07 травня 2009 року у сумі 2775,82 грн. через неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань є обґрунтованими та відповідають наданим доказам. Однак, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено споживчий кредит, строк дії якого закінчився 28 травня 2013 року, а з часу закінчення строку дії договору відповідачем [PERSON] дій відповідно до ст. 264 ЦК України, які свідчили б про визнання нею свого боргу перед позивачем, не вчинялось і тому строк позовної давності не переривався, позивачем пропущено встановлений строк позовної давності, передбачений ст.ст. 256, 257 ЦК України, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають залишенню без задоволення, як і до відповідача [PERSON], строк звернення з вимогами до якого згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року та частини четвертої статті 559 ЦК України закінчились ще 28 листопада 2010 року.

Outcome: dismissed