Jurisdiction: civil
Date: 2013-12-29 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що 05 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2013 року має заборгованість - 14 219,82 гривень, яка складається з наступного: - 3 043,90 гривень - заборгованість за кредитом; - 10 022,60 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 653,32 гривень - штраф (процентна складова); Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 219,82 гривень та судові витрати в сумі 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги не визнають, про що надали суду свої заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач посилається у позові на укладений договір № б/н від 05 жовтня 2005 року та на заяву до договору і вказує, що як договір так і заява підписані відповідачем, і додає до суду лише ксерокопію заяви, ксерокопію договору або оригінал не додає. Також КБ «Приватбанк» вказує, що начебто укладений договір діє на протязі 12 місяців, тобто строк дії закінчився 05 жовтня 2006 року, а трирічний строк спливає 20 травня 2010 року. Крім того такий договір про надання банківських послуг вважається споживчим, на який розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 35 від ЗО березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повергнення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Абз.2 п. 31 вищевказаного Пленуму зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності до боржника і річного строку щодо вимог про стягнення штрафу та пені. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України банк зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. У зв'язку з не наданням банком належних доказів відсутні підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог відповідно до ст. ст. 1048, 1049, 1050, 1054, 1066 ЦК України про стягнення заборгованості за договором про банківське обслуговування фізичних осіб. Просять відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Дійсно відповідач по справі [PERSON] уклав кредитний договір б/н від 05 жовтня 2005 року з позивачем. Згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2013 року має заборгованість - 14 219,82 гривень, яка складається з наступного: - 3 043,90 гривень - заборгованість за кредитом; - 10 022,60 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 653,32 гривень - штраф (процентна складова); У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі ч.3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідача повідомляли про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед позивачем, однак в добровільному порядку її він не погасив. У відповідність ч.1 ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позивач та відповідач уклали кредитний договір б/н 05 жовтня 2005 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 18 листопада 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, в умовах та правилах надання банківських послуг від 05 жовтня 2005 року укладених між позивачем та відповідачем не оговорені строки позовної давності, договір про збільшення позовної давності, укладений у письмовій формі, відсутній, тому йому необхідно відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed