Jurisdiction: civil
Date: 2013-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ЖБК "Київміськбуд -5" заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану частину відпустки та суму середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що при її звільненні з посади голови правління ЖБК "Київміськбуд -5" за власним бажанням та згідно рішення Загальних зборів членів кооперативу, підприємство безпідставно не провело повну виплату усіх належних їй сум станом на день звільнення. Суму заборгованості по заробітній платі позивач остаточно визначає як 1499,52 грн. за відпрацьований але не оплачений період часу за листопад - грудень 2012р., 285,68 грн. компенсації за невикористану частину відпустки, які разом з сумою середнього заробітку в розмірі 1500 грн. за час затримки виплат з 09.12.2012р. по день фактичного розрахунку, сумою моральної шкоди в розмірі 2000 грн., сумою вартості юридичних послуг в розмірі 850 грн., сумою вартості послуг адвоката в розмірі 1000 грн. та сумою судового збору в розмірі 344,11 грн. просить суд стягнути на її користь з відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представники відповідача не заперечували проти задоволення позову в частині виплати підтвердженої суми боргу по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, та просили відмовити в задоволенні решти заявлених вимог. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та письмові заперечення відповідача приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу № 20 від 30.09.2010 р. по ЖБК "Київміськбуд -5" позивача було прийнято на посаду голови правління кооперативу, з якої 08.12.2012 р. на підставі рішення Загальних зборів членів ЖБК «Київміськбуд - 5» та відповідного наказу №7 від 20.11.2012р. остання була звільнена за власним бажанням. За вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Виходячи з положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачу станом на момент звільнення не було сплачено заробітну плату за листопад місяць 2012 р., вісім днів праці в грудні 2012р. а також компенсацію за чотири дні невикористаної відпустки. Згідно наданих стороною відповідача розрахункових відомостей по зарплаті за листопад - грудень 2012р., дійсність та достовірність яких сторонами під сумнів не ставилась, [PERSON] належало до виплати 1955,04 грн. заробітної плати за вказаний період та 202,24 грн. компенсації за невикористану відпустку. Виходячи із встановленої судом обставини щодо невиплати всіх належних при звільненні працівнику сум коштів вбачаються підстави для виплати відповідачем грошової компенсації за вимушений час прогулу позивача по день фактичного розрахунку, яким суд з огляду на специфіку даного спору вважає день постановлення рішення по даній справі, тобто 21 жовтня 2013 р. Здійснюючи розрахунок належної до виплати компенсації за час вимушеного прогулу суд виходить із тривалості вимушеного прогулу, який становить період часу з дня, наступного за звільненням - 09 грудня 2012р. по день постановлення рішення - 21 жовтня 2013 р., розміру середньомісячної заробітної плати, який з наданих сторонами документів встановлено як 1500 грн. та приходить до висновку, що сума компенсації становить 15 557,52 грн. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З наданих стороною позивача доказів та пояснень суд не вбачає наявності обставин, визначених наведеними положеннями ст. 237-1 КЗпП України, виходячи з чого заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Разом з тим, встановивши наявність обов»язку відповідача виплатити відповідачу заробітну плату за фактично відпрацьований час в розмірі 1955,04 грн.,

Outcome: partial