overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 11.06.2003 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулась в суд з позовм до [PERSON] про стягнення аліментів на сина. Посилається на те, що сімейне життя у них з відповідачем не склалось і з лютого 2008 року вона з дитиною проживає окремо від нього. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач на його утримання матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина. У судовому засідання позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Позивачка не заперечує проти заочного розляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки,вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини(а.с. 6), а, отже відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. З пояснень позивачки, довідки КПСлавутське ЖКО від 17.10.2013 року № 1661 вбачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні(а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Отже, з нього повинні бути стягнуті аліменти. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, дитина має незадовільний стан здоровя, що стверджується довідкою Славутської амбулаторії загальної практики- сімейної медицини № 2 від 18.10.2013 року(а.с.10), та перебуває на утриманні матері, яка не працює. Відповідач інших утриманців не має, однак, він є інвалідом армії 2 групи, розмір його пенсії 1188 грн., що стверджується довідкою учправління ПФУ в Славутському районі та м. Славута від 31.10.2013 року № 2755.(а.с.15) З врахуванням цих обставин суд вважає можливим стягнути аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Обидві сторони звільнені від сплати судового збору, а тому судові витрати повинні бути віднесені на рахунок держави.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

25 жовтня 2013 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. 17 листопада 2010 року шлюб було розірвано відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі. 17 листопада 2010 року рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб було розірвано (а.с.6-7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

14 жовтня 2013 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 14 серпня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 53. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникають постійні суперечки та непорозуміння, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ По справі встановлено, що 14 серпня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 53 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Позивач пояснила, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинено, спільного господарства не ведуть та разом не проживають, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Від примирення сторони категорично відмовились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 19.10.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 13. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання позов підтримала в повному обсязі. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС № 094351. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У звязку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про те, що збереження сімї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого вказав, що перебував із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних доньок: [PERSON], [INFO] та Олену, [INFO] 26.04.2012р. рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дітей в розмірі 1200 грн. щомісячно, після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати з матір"ю. Однак згодом старша донька, [PERSON], виявила бажання проживати з батьком, оскільки з матір"ю у неї часто виникали конфлікти. Просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з ним, а також стягнути на свою користь із відповідачки аліменти в розмірі 1/4 від усіх її доходів щомісячно на утримання доньки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позову. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Житомирської міської ради - поклався на розсуд суду, однак просив при винесенні рішення врахувати думку [PERSON]. В судовому засіданні 05.02.2013р. [PERSON] пояснила, що посварилася з матір"ю 30.05.2012р. і та вигнала її з дому. З цього дня вона проживає з батьком, який забезпечує її всім необхідним. Згодом мама дзвонила і просила повернутися додому, однак, вона бажає проживати з батьком. Свідок [PERSON] - брат [PERSON] - пояснив, що мама цікавиться навчанням [PERSON], спілкується з нею по телефону. Батько перешкоджає їхньому спілкуванню, тому мама не відвідує [PERSON] на свята, а зустрічатися в місті [PERSON] чомусь не хоче. Суд заслухав пояснення сторін, свідків, дослідив матеріали справи та встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] виявила бажання проживати з батьком, згодом підтвердила своє бажання судовому засіданні 05.02.2013р. Однак, 13.11.2013р. в письмовій заяві пояснила, що з серпня місяця 2013 року проживає та проживатиме надалі у матері, тому визначати її місце проживання в судовому порядку не потрібно. Також просила суд не брати до уваги раніше надані нею пояснення (а.с. 107). Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 12.11.2013р. скасовано рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 6.02.2013 року № 25 в частині затвердження висновку про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 116). Статтею 160 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Враховуючи те, що на час винесення рішення неповнолітній [PERSON] виповнилося 14 років, вона може обирати місце проживання самостійно, а тому суд вважає позов безпідставним та відмовляє у його задоволенні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

03.10.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилавсь на те, що відповідно до умов договору № SAMDN03000016771984 від 24.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався неухильно дотримуватися умов договору, але він не виконує зобов'язання, тому утворилась заборгованість перед банком. Просить стягнути заборгованість на суму 33 882 грн. 46 коп., та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримає повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що між сторонами по справі 24.10.2007 року укладений договір № SAMDN03000016771984. Відповідно до договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн. Відповідно до розрахунку станом на 02.09.2013 року, заборгованість за договором складає 33 882 грн. 46 грн., яка включає суму заборгованості за кредитом - 13 135 грн. 24 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 657 грн. 58 коп., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 589 грн. 64 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Згідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем [PERSON] виконано не було, строк дії договору витік, кредитні ресурси згідно умов договору не повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за договором в розмірі 33 882 грн. 46 коп., та понесені позивачем судові витрати в розмірі 338 грн. 82 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

11.10.2013 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та підігріву води, але не розраховуються за вказані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2010 року по 01.09.2013 року в сумі 2 536,52 грн. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 14,71 грн. та 3% річних в сумі 113,11 грн. Просив суд стягнути заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 2 664,34 грн. та судові витрати. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі користуються послугами з теплопостачання, які надаються йому ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов'язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. В зв'язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.11.2010 року по 01.09.2013 року в сумі 2 536,52 грн. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 14,71 грн. та 3% річних в сумі 113,11 грн. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач покладені законодавством зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконує, позовні вимоги ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

11.10.2013 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та підігріву води, але не розраховуються за вказані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2011 року по 01.09.2013 року в сумі 5 553,05 грн. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 11,82 грн. та 3% річних в сумі 191,83 грн. Просив суд стягнути заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 5756,70 грн. та судові витрати. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі користуються послугами з теплопостачання, які надаються їм ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов'язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. В зв'язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.08.2011 року по 01.09.2013 року в сумі 5553,05 грн. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 11,82 грн. та 3% річних в сумі 191,83 грн. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі покладені законодавством зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконують, позовні вимоги ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 05.09.2013 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 28.07.2007 року. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що сімейні стосунки з відповідачем були припинені з причини сварок та скандалів. З того часу спільне господарство не ведеться, спору про визначення місця проживання дитини та поділу майна не має. Просить строк на примирення не надавати. Сторони в судове засідання не зявились, подали відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність, в тому числі відповідач позов визнав та просить його задовольнити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі письмові докази судом достовірно встановлено наступне: Шлюб [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] та [PERSON]( до шлюбне прізвище Єфіменко) [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 28.07.2007 року (актовий запис про одруження № 77). В шлюбі сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сімї рівні права та обовязки. За правилами ст.110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . Судом достовірно встановлено, що фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сімї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожної з сторін. На підставі вищезазначеного, беручи до уваги відсутність з боку відповідача письмових заперечень на позов та фактичне його визнання,

Outcome: approved